title: 2012/546/EU, Euratom: Europa-Parlamentets afgørelse af 10. maj 2012 om decharge for gennemførelsen af Den Europæiske Unions almindelige budget for regnskabsåret 2010, Sektion III — Kommissionen#Europa-Parlamentets beslutning af 10. maj 2012 med bemærkningerne, der er en integrerende del af afgørelserne om decharge for gennemførelsen af Den Europæiske Unions almindelige budget for regnskabsåret 2010, Sektion III — Kommissionen og forvaltningsorganerne#Europa-Parlamentets beslutning af 10. maj 2012 om Den Europæiske Revisionsrets særberetninger i forbindelse med decharge for 2010 for Kommissionen

text:
               17.10.2012

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 286/29

         EUROPA-PARLAMENTETS AFGØRELSE
   af 10. maj 2012
   om decharge for gennemførelsen af Den Europæiske Unions almindelige budget for regnskabsåret 2010, Sektion III — Kommissionen
   (2012/546/EU, Euratom)
   EUROPA-PARLAMENTET,

               —

               der henviser til Den Europæiske Unions almindelige budget for regnskabsåret 2010 (1),

               —

               der henviser til Den Europæiske Unions endelige årsregnskab for regnskabsåret 2010 (KOM(2011) 473 — C7-0256/2011) (2),

               —

               der henviser til Kommissionens årlige beretning til Europa-Parlamentet og Rådet om opfølgning af dechargeafgørelserne for 2009 (KOM(2011) 736) og de arbejdsdokumenter fra Kommissionens tjenestegrene, der er vedføjet denne beretning (SEC(2011)1350 og SEC(2011)1351),

               —

               der henviser til Kommissionens meddelelse af 1. juni 2011 med titlen »Sammenfatning om Kommissionens resultater på forvaltningsområdet i 2010« (KOM(2011) 323),

               —

               der henviser til Kommissionens årlige beretning til dechargemyndigheden om de interne revisioner, der er foretaget i 2010 (KOM(2011) 643), og det arbejdsdokument fra Kommissionens tjenestegrene, der er vedføjet denne beretning (SEC(2011)1189),

               —

               der henviser til Revisionsrettens årsberetning om budgetgennemførelsen i regnskabsåret 2010, med institutionernes svar (3) og Revisionsrettens særberetninger,

               —

               der henviser til Revisionsrettens erklæring vedrørende regnskabsåret 2010 (4) om regnskabernes rigtighed og de underliggende transaktioners lovlighed og formelle rigtighed, jf. artikel 287 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,

               —

               der henviser til Rådets henstilling af 21. februar 2012 om meddelelse af decharge til Kommissionen for gennemførelsen af Den Europæiske Unions almindelige budget for regnskabsåret 2010 (06081/1/2012 — C7-0053/2012),

               —

               der henviser til artikel 317, 318 og 319 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde samt Euratomtraktatens artikel 106 a,

               —

               der henviser til Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 af 25. juni 2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (5), særlig artikel 55, 145, 146 og 147,

               —

               der henviser til forretningsordenens artikel 76 og bilag VI,

               —

               der henviser til betænkning fra Budgetkontroludvalget og udtalelser fra de øvrige berørte udvalg (A7-0098/2012),

               A.

               der henviser til, at Kommissionen i henhold til artikel 17, stk. 1, i traktaten om Den Europæiske Union skal gennemføre budgettet og forvalte programmer, og at dette skal ske på eget ansvar i henhold til artikel 317 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde i samarbejde med medlemsstaterne i overensstemmelse med princippet om forsvarlig økonomisk forvaltning,

               1.

               meddeler Kommissionen decharge for gennemførelsen af Den Europæiske Unions almindelige budget for regnskabsåret 2010;

               2.

               fremsætter sine bemærkninger i beslutningen, der udgør en integrerende del af afgørelserne om decharge for gennemførelsen af Den Europæiske Unions almindelige budget for regnskabsåret 2010, Sektion III — Kommissionen og forvaltningsorganerne, og i beslutningen af 10. maj 2012 om Den Europæiske Revisionsrets særberetninger i forbindelse med decharge for 2010 for Kommissionen (6);

               3.

               pålægger sin formand at sende denne afgørelse og beslutningen, der er en integrerende del heraf, til Rådet, Kommissionen, Domstolen, Revisionsretten og Den Europæiske Investeringsbank og drage omsorg for, at de offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende (L-udgaven).

            Formand

         Martin SCHULZ

            Generalsekretær

         Klaus WELLE

      (1)  EUT L 64 af 12.3.2010.

      (2)  EUT C 332 af 14.11.2011, s. 1.

      (3)  EUT C 326 af 10.11.2011, s. 1.

      (4)  EUT C 332 af 14.11.2011, s. 134.

      (5)  EFT L 248 af 16.9.2002, s. 1.

      (6)  Vedtagne tekster, P7_TA(2012)0154.

      EUROPA-PARLAMENTETS BESLUTNING
      af 10. maj 2012
      med bemærkningerne, der er en integrerende del af afgørelserne om decharge for gennemførelsen af Den Europæiske Unions almindelige budget for regnskabsåret 2010, Sektion III — Kommissionen og forvaltningsorganerne
      EUROPA-PARLAMENTET,

                  —

                  der henviser til Den Europæiske Unions almindelige budget for regnskabsåret 2010 (1),

                  —

                  der henviser til Den Europæiske Unions endelige årsregnskab for regnskabsåret 2010 (KOM(2011) 473 — C7-0256/2011) (2),

                  —

                  der henviser til Kommissionens årlige beretning til Europa-Parlamentet og Rådet om opfølgning af dechargeafgørelserne for 2009 (KOM(2011) 736) og de arbejdsdokumenter fra Kommissionens tjenestegrene, der er vedføjet denne beretning (SEC(2011)1350 og SEC(2011)1351),

                  —

                  der henviser til Kommissionens meddelelse af 1. juni 2011 med titlen »Sammenfatning om Kommissionens resultater på forvaltningsområdet i 2010« (KOM(2011) 323),

                  —

                  der henviser til Kommissionens årlige beretning til dechargemyndigheden om de interne revisioner, der er foretaget i 2010 (KOM(2011) 643), og det arbejdsdokument fra Kommissionens tjenestegrene, der er vedføjet denne beretning (SEC(2011)1189),

                  —

                  der henviser til Revisionsrettens årsberetning om gennemførelsen af budgettet for regnskabsåret 2010 med institutionernes svar (3) og Revisionsrettens særberetninger,

                  —

                  der henviser til Revisionsrettens erklæring (4) for regnskabsåret 2010 om regnskabernes rigtighed og de underliggende transaktioners lovlighed og formelle rigtighed, jf. artikel 287 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,

                  —

                  der henviser til Rådets henstilling af 21. februar 2012 om meddelelse af decharge til Kommissionen for gennemførelsen af Den Europæiske Unions almindelige budget for regnskabsåret 2010 (06081/1/2012 — C7-0053/2012), og noterer sig, at Det Forenede Kongerige, Nederlandene og Sverige før første gang har afvist at anbefale godkendelse af decharge,

                  —

                  der henviser til Rådets henstilling af 21. februar 2012 om meddelelse af decharge til forvaltningsorganerne for gennemførelsen af budgettet for regnskabsåret 2010 (06084/2012 — C7-0052/2012), og noterer sig, at Det Forenede Kongerige, Nederlandene og Sverige før første gang har afvist at anbefale godkendelse af decharge,

                  —

                  der henviser til artikel 317, 318 og 319 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde samt Euratomtraktatens artikel 106 a,

                  —

                  der henviser til Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 af 25. juni 2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (5), særlig artikel 55, 145, 146 og 147,

                  —

                  der henviser til Rådets forordning (EF) nr. 58/2003 af 19. december 2002 om vedtægterne for de forvaltningsorganer, der skal administrere opgaver i forbindelse med EF-programmer (6), særlig artikel 14, stk. 2 og 3,

                  —

                  der henviser til forretningsordenens artikel 76 og bilag VI,

                  —

                  der henviser til betænkning fra Budgetkontroludvalget og udtalelser fra de øvrige berørte udvalg (A7-0098/2012),

                  A.

                  der henviser til, at Europa står over for en alvorlig budgetmæssig og økonomisk krise, som kan føre til en tillidskrise for EU, og til, at det er af afgørende betydning, at Unionen bliver et eksempel til efterfølgelse for god offentlig forvaltning via Kommissionen, der gennemfører EU-budgettet; der henviser til, at god offentlig forvaltning er nødvendig, for at Unionen kan fastholde sin AAA-status, hvilket er vigtigt, navnlig hvis det skal kunne opfylde sit tilsagn om at stille sikkerhed for 60 000 000 000 EUR til den europæiske finansielle stabiliseringsmekanisme,

                  B.

                  der henviser til, at 2010 var det første hele regnskabsår, der faldt ind under Lissabontraktatens bestemmelser med nye budgetprocedurer og oprettelsen af Tjenesten for EU's Optræden Udadtil (EU-Udenrigstjenesten) samt formandskabet for Det Europæiske Råd sideløbende med det roterende formandskab for Rådet; der henviser til, at det også var det første år i den nye Europa 2020-strategi,

                  C.

                  der henviser til, at god regeringsførelse indebærer, at politiske mål fastlægges, inden der udformes retlige instrumenter til gennemførelse af disse mål, og til, at eksisterende retlige instrumenter, som ikke er i fuld overensstemmelse med de politiske mål, skal tilpasses,

                  D.

                  der henviser til, at der i forbindelse med anvendelsen af offentlige midler skal være passende ordninger for åbenhed, offentlig ansvarlighed og offentlig revision; der henviser til, at Revisionsretten for syttende år i træk ikke har kunnet afgive en positiv revisionserklæring for EU-budgettet,

                  E.

                  der henviser til, at Revisionsretten i henhold til artikel 287, stk. 1, andet afsnit, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) afgiver en erklæring til Europa-Parlamentet og Rådet om regnskabernes rigtighed og de underliggende transaktioners lovlighed og formelle rigtighed, og at bestemmelsen også fastsætter, at erklæringen kan suppleres med specifikke vurderinger for hvert enkelt af Unionens større aktivitetsområder,

                  F.

                  der henviser til, at mere end 90 % af fejlene konstateres uden for Kommissionen på medlemsstaternes myndighedsniveau og ved de endelige støttemodtagere (årsberetningen, punkt 1.22),

                  G.

                  der henviser til, at medlemsstaternes myndigheder i de fleste tilfælde, hvor der blev konstateret fejlbehæftede transaktioner, havde tilstrækkelig mange oplysninger til, at de kunne have opdaget og korrigeret fejlene, før de attesterede udgifterne over for Kommissionen (årsberetningen, punkt 4.25),

                  H.

                  der henviser til, at det er nødvendigt at skelne mellem nationale myndigheder, der har opbygget velfungerende overvågnings- og kontrolsystemer, og nationale myndigheder, der er ansvarlige for kun delvist effektive systemer, så medlemsstaterne ikke pålægges yderligere byrder,

                  I.

                  der henviser til, at medlemsstaternes manglende interesse for dechargeproceduren kan skyldes Kommissionens utilstrækkelige indsats for offentligt, klart, entydigt og på behørigt begrundet vis at pege på, hvilke medlemsstater, regioner og programmer, der fremviser dårlige resultater i forbindelse med forvaltningen af EU-midler,

                  J.

                  der henviser til, at de obligatoriske nationale forvaltningserklæringer, som udstedes og underskrives på ministerielt niveau og revideres af en uafhængig revisor, udgør et nødvendigt modtræk til visse nationale myndigheders manglende ansvarlighed, for så vidt angår anvendelse og forvaltning af EU-midler,

                  K.

                  der henviser til, at Kommissionens øgede brug af forfinansiering har konsekvenser for Revisionsrettens revisionsmetode, og til, at Revisionsretten bør tilpasse sin metode til de nye omstændigheder for at sikre, at de oplysninger, som Revisionsretten giver dechargemyndigheden, er anvendelige,

                  L.

                  der henviser til, at Unionen mere end nogensinde har behov for en stærk, uafhængig og effektiv, reelt ekstern kontrolinstans, hvilket naturligvis — og af respekt for skatteyderne — indebærer, at Revisionsrettens medlemmer aldrig bør udpeges på et politisk, men udelukkende på et rent fagligt grundlag,

                  M.

                  der henviser til, at anvendelsen af innovative og komplekse finansielle instrumenter skal modsvares af fuld gennemsigtighed, herunder offentliggørelse af omfattende oplysninger om alle endelige støttemodtagere, og klare regler om afrapportering med henblik på at afværge enhver risiko for Unionens budget og omdømme,

                  N.

                  der henviser til, at medlemsstaterne skal samarbejde med Kommissionen, således at bevillingerne anvendes i overensstemmelse med princippet om forsvarlig økonomisk forvaltning,

                  O.

                  der henviser til, at medlemsstaterne har et ansvar over for omverdenen og Unionen, også hvor der er tale om forbundsstater,

                  P.

                  der henviser til, at spørgsmål om efterlevelse og præstationer skal behandles bedre med henblik på at styrke Unionens legitimitet,

                  Q.

                  der henviser til, at den fortsatte udvikling af Revisionsrettens revisionserklæring de seneste år har været afgørende for at udpege områder, hvor medlemsstaterne og Kommissionens forvaltning skal forbedres,

                  R.

                  der henviser til, at Revisionsretten endnu en gang har været ude af stand til at afgive en positiv erklæring om betalingernes lovlighed og formelle rigtighed, hvilket er beklageligt,

         Prioriterede foranstaltninger for Kommissionen

                  1.

                  anmoder Kommissionen om at fremlægge en handlingsplan for Parlamentet vedrørende gennemførelsen af følgende prioriterede foranstaltninger:

                              —

                              nøje overvågning af anvendelsen af finansieringstekniske instrumenter som beskrevet i punkt 21 i denne beslutning

                              —

                              forbedring og styrkelse af pålideligheden af ansvarlighedskæden som beskrevet i punkt 36 i denne beslutning

                              —

                              genovervejelse af den øgede brug af forfinansiering som beskrevet i punkt 56 i denne beslutning

                              —

                              oprettelse af en effektiv sanktionsmekanisme inden for samhørighedspolitikken som beskrevet i punkt 124 i denne beslutning;

         Revisionsrettens revisionserklæring

         Regnskaber — blank erklæring

                  2.

                  noterer sig, at EU's årsregnskab for regnskabsåret 2010 i alt væsentligt giver et retvisende billede af dets finansielle stilling pr. 31. december 2010 og af resultaterne af dets transaktioner og pengestrømme i det afsluttede regnskabsår;

                  3.

                  noterer sig påtegninger i specialforhold med hensyn til ændringen af Kommissionens regnskabspraksis for så vidt angår finansieringstekniske instrumenter, som viser, at der stadig er risiko for væsentlig fejlinformation, selv om regnskaberne har fået en blank erklæring siden 2007; opfordrer Kommissionen til årligt at vurdere, om den nye metode på rimelig vis afspejler de reelle forhold;

         Lovligheden og den formelle rigtighed af indtægter — blank erklæring

                  4.

                  bemærker med tilfredshed, at de indtægter, der ligger til grund for regnskabet for det regnskabsår, der afsluttedes den 31. december 2010, i alt væsentligt er lovlige og formelt rigtige;

         Lovligheden og den formelle rigtighed af forpligtelser — blank erklæring

                  5.

                  bemærker med tilfredshed, at de forpligtelser, der ligger til grund for regnskabet for det regnskabsår, der afsluttedes den 31. december 2010, i alt væsentligt er lovlige og formelt rigtige;

         Lovligheden og den formelle rigtighed af betalinger — afkræftende erklæring

                  6.

                  beklager dybt, at betalingerne stadig er væsentligt fejlbehæftede;

                  7.

                  erkender, at Revisionsretten baserer sin afkræftende erklæring på det forhold, at overvågnings- og kontrolsystemerne kun er delvist effektive, og at betalingerne derfor er fejlbehæftede med en anslået mest sandsynlig fejlprocent på 3,7 %;

                  8.

                  minder om, at den mest sandsynlige fejlprocent for betalinger i regnskabsåret 2009 blev anslået til 3,3 %;

                  9.

                  er bekymret over denne stigning, fordi den vender den positive udvikling, som har kunnet konstateres i de seneste par år; opfordrer Kommissionen til at skabe en tendens, der viser et konstant fald i fejlprocenten, som krævet i tidligere dechargebetænkninger;

                  10.

                  tilskriver primært denne udvikling stigningen af den mest sandsynlige fejlprocent inden for områderne samhørighed, energi og transport, som havde en betydelig stigning på 7,7 %;

         Horisontale spørgsmål

         Finansieringstekniske instrumenter

                  11.

                  minder om, at Kommissionen fremmer en øget brug af finansieringstekniske instrumenter i den næste flerårige finansielle ramme (7), selv om Kommissionen selv anser finansieringstekniske instrumenter for at indebære en høj risiko (8); erkender, at finansieringstekniske instrumenter supplerer snarere end erstatter eksisterende finansieringsbeløb og har den potentielle fordel, at de kan anvendes mere end en gang;

                  12.

                  er dybt bekymret over manglen på information om gennemførelsen af de nuværende finansieringstekniske instrumenter, som synes at påvirke alle politikområder (årsberetningen, punkt 1.31 og 1.33);

                  13.

                  beklager, at der ikke findes formelle rapporteringskrav, og anerkender Kommissionens indsats for at indsamle information om den aktuelle brug af finansieringstekniske instrumenter fra medlemsstaterne i forbindelse med Den Europæiske Fond for Regionaludvikling (EFRU); glæder sig over rapporten, som sammenfatter de oplysninger, Kommissionen har indsamlet om finansieringstekniske instrumenter, der er gennemført af medlemsstaterne i forbindelse med bidrag fra EFRU pr. 31. december 2010 (»Synthesis Report on FEIs«), og som blev fremsendt til Parlamentets Budgetkontroludvalg; bemærker, at der er blevet oprettet finansieringstekniske instrumenter med samlede forpligtelser til ca. 8 100 000 000 EUR, og at der ved udgangen af 2010 er modtaget betalinger på ca. 5 200 000 000 EUR fra operationelle programmer for perioden 2007-2013 (årsberetningen, punkt 4.32);

                  14.

                  beklager, at Kommissionen kun modtog oplysninger vedrørende omtrent 75 % af de samlede bidrag, der var indgået forpligtelser om til finansieringstekniske instrumenter til virksomheder (9); er bekymret over, at oplysningerne fra medlemsstaterne er forskellige for så vidt angår deres fuldstændighed og nøjagtighed, og at et lille antal medlemsstater og regioner slet ikke har svaret eller ikke har udfyldt overvågningsskemaerne; erkender, at dette gør det umuligt for Kommissionen at medregne alle finansieringstekniske instrumenter pr. 31. december 2010;

                  15.

                  understreger, at det er nødvendigt og uomgængeligt, at

                              —

                              fastslå det nøjagtige antal og den nøjagtige størrelse af de specifikke fonde
                              (Kommissionen anslår, at der i Frankrig og Italien ud over de næsten 300 specifikke fonde, for hvilke der foreligger informationer, er blevet gennemført ca. 92 specifikke fonde, for hvilke der ikke er modtaget overvågningsrapporter, eller for hvilke der kun er utilstrækkelig information til rådighed (10))

                              —

                              fastlægge indikatorer med målniveauer for de finansieringstekniske instrumenters effektivitet
                              (f.eks. antallet af investeringer i små og mellemstore virksomheder, antallet af oprettede eller opretholdte arbejdspladser, yderligere mobiliserede midler på virksomhedsniveau eller i en specifik fond (11)) og

                              —

                              fastlægge indikatorer for de finansieringstekniske instrumenters produktivitet og sparsommelighed
                              (f.eks. forvaltningsomkostninger, og hvorvidt de giver incitamenter til bedre udnyttelse af midlerne, information om deinvesteringer og tilbagebetalinger til fonde, information om restbeløb fra fondene efter programmeringsperioden (12))

                        for at foretage en evaluering af brugen af finansieringstekniske instrumenter og beklager dybt, at disse oplysninger endnu ikke er fuldt tilgængelige;

                  16.

                  bemærker og beklager Revisionsrettens bemærkninger hovedsagelig vedrørende samhørighed, f.eks. om for stor tilførsel af midler til finansieringstekniske instrumenter, hvilket medfører omgåelse af n + 2-reglen (årsberetningen, eksempel 4.4, litra a)), uregelmæssig likvidationsbestemmelse (årsberetningen, eksempel 4.4, litra c)), finansielle bidrag, der betales, så snart det finansieringstekniske instrument har fået sin juridiske struktur (årsberetningen, punkt 4.34), og problemer i forbindelse med gennemførelsen af tilstrækkelige revisioner af finansieringstekniske instrumenter (årsberetningen, punkt 4.35 og 4.36);

                  17.

                  mener, at grunden til disse bemærkninger skal findes i manglerne i retsgrundlaget for finansieringstekniske instrumenter; er bekymret over, at reglerne, der finder anvendelse på de finansieringstekniske instrumenter, ikke giver passende incitamenter til en effektiv anvendelse af finansieringstekniske instrumenter; er desuden bekymret over, at de efterlader for meget spillerum til medlemsstaterne; glæder sig imidlertid over de seneste forbedringer for så vidt angår udviklingen af et retsgrundlag for de finansieringstekniske instrumenter; understreger følgende vigtigste mangler i retsgrundlaget, som på daværende tidspunkt var en rådsforordning (13):

                              —

                              utilstrækkelige bestemmelser til fremme af en hurtig gennemførelse af finansieringstekniske instrumenter

                              —

                              utilstrækkelige bestemmelser om løftestangseffekter og rotationskrav til finansieringstekniske instrumenter

                              —

                              utilstrækkelige bestemmelser til undgåelse af for stor tilførsel af midler

                              —

                              utilstrækkelige bestemmelser vedrørende oprettelse af administrationsgebyrordninger, som giver incitamenter til den mest effektive anvendelse af finansieringstekniske instrumenter

                              —

                              utilstrækkelige bestemmelser om restbeløb fra fondene i slutningen af programmeringsperioden

                              —

                              uklare støtteberettigelsesbetingelser for arbejdskapital

                              —

                              mulighed for at give den private sektor uberettiget fortrinsbehandling;

                  18.

                  er enig med Revisionsretten i, at midler, der tilbagebetales til, og indtægter, der optjenes af finansielle instrumenter, ikke bør omdirigeres til andre steder, før det operationelle program afsluttes, men bør returneres til de relevante finansielle instrumenter (Revisionsrettens udtalelse nr. 7/2011 (14), s. 11); forventer, at der vil blive taget betydeligt hensyn til denne anbefaling under lovgivningsproceduren for forslaget til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om fælles bestemmelser for strukturinstrumenter (KOM(2011) 615 – 2011/0276(COD));

                  19.

                  glæder sig over, at artikel 130 og 131 i forslaget til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om de finansielle regler vedrørende Unionens årlige budget (KOM(2010) 815 – 2010/0395(COD)) vil gøre det muligt at fastsætte varigheden af finansielle instrumenter; anmoder Kommissionen om en oversigt over foranstaltninger, der kan forhindre risici for Unionens budget, der opstår fra de finansieringstekniske instrumenter;

                  20.

                  bemærker, at der også findes finansieringstekniske instrumenter inden for andre politikområder; mener, at der uden tilstrækkelig koordination er risiko for overlappende aktiviteter og inkonsekvent gennemførelse af disse instrumenter; anmoder derfor Revisionsretten om at gennemføre en horisontal revision af de finansieringstekniske instrumenter på tværs af alle politikområder;

                  21.

                  anmoder Kommissionen om at betragte nøje overvågning af de finansieringstekniske instrumenter som en prioriteret foranstaltning ved bl.a.

                              —

                              objektivt og kritisk at evaluere erfaringerne med finansieringstekniske instrumenter inden for samhørighedspolitikken for programmeringsperioden 2007-2013, navnlig med hensyn til Revisionsrettens bemærkninger, herunder hvilke erfaringer, der er indhøstet, og hvilke konsekvenser, der kan drages heraf, og aflægge rapport til Parlamentet om resultatet af denne evaluering

                              —

                              at udarbejde en risikovurdering, under hensyntagen til forskellige finansieringstekniske instrumenter separat samt til risikostrukturen for modtagerne som omfattes af de finansieringstekniske instrumenter

                              —

                              at færdiggøre processen med indsamling af oplysninger fra medlemsstaterne om fortsat uafklarede forhold, såsom det nøjagtige antal og den nøjagtige størrelse af specifikke fonde og relevante indikatorer vedrørende de finansieringstekniske instrumenters effektivitet, produktivitet og sparsommelighed og at udvikle mekanismer til håndhævelse af medlemsstaternes rapporteringsforpligtelser

                              —

                              årligt at aflægge rapport til Parlamentet i forbindelse med dechargeproceduren om anvendelsen af finansieringstekniske instrumenter i medlemsstaterne, herunder om indikatorer vedrørende de finansieringstekniske instrumenters effektivitet, produktivitet og sparsommelighed, og om hvordan Kommissionen koordinerer, sikrer overensstemmelse mellem og afværger risikoen for overlappende aktiviteter på forskellige politikområder;

         Kommissionens ansvar og forvaltningserklæringer

                  22.

                  minder om, at Kommissionen i henhold til artikel 317 i TEUF gennemfører EU-budgettet på eget ansvar; understreger, at når Kommissionen gennemfører budgettet ved delt forvaltning, overdrages gennemførelsesopgaver til medlemsstaterne i overensstemmelse med artikel 53b i finansforordningen;

                  23.

                  understreger på ny (15), at Kommissionen derfor spiller den overordnede rolle i forbindelse med forvaltningen af de pågældende EU-midler, og at Kommissionen følgelig har pligt til at udforme foranstaltninger, som har til hensigt at sikre lovligheden og den formelle rigtighed heraf samt forsvarlig økonomisk forvaltning;

                  24.

                  understreger, at Kommissionen ikke kan overdrage sit finansielle ansvar til medlemsstaterne, heller ikke i tilfælde hvor der er konstateret svagheder eller uregelmæssigheder i forvaltningen på medlemsstatsniveau;

                  25.

                  mener, at en meningsfuld brug af udtrykket »delt forvaltning« skal være baseret på det grundlæggende princip, at EU uddelegerer nogle af sine beføjelser til medlemsstaterne, og at medlemsstaterne er forpligtet til at gennemføre deres del af arbejdet i overensstemmelse med EU's retsakter; opfordrer til fuldstændig gennemførelse af punkt 44 i den interinstitutionelle aftale af 17. maj 2006 mellem Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen om budgetdisciplin og forsvarlig økonomisk forvaltning (16); mener, at årlige oversigter over tilgængelige revisioner og erklæringer bør offentliggøres for på den måde at bidrage til en forbedret forvaltning af EU-budgettet;

                  26.

                  påpeger den tætte forbindelse mellem Kommissionens endelige ansvar for gennemførelsen af budgettet og betydningen af dechargeproceduren; understreger, at Kommissionens endelige ansvar for gennemførelsen af budgettet også omfatter svagheder i medlemsstaternes forvaltning og kontrolsystemer;

                  27.

                  understreger, at det finansielle ansvar er udeleligt, og at det skal forblive udeleligt, og minder om, at det i finansforordningens artikel 53b, stk. 4, fastslås, at Kommissionen »for at sikre at midlerne anvendes i overensstemmelse med de gældende bestemmelser, […] anvender sådanne procedurer for regnskabsafslutning eller regler for beregning af finansielle korrektioner, at den kan påtage sig sit endelige ansvar for gennemførelsen af budgettet« (fremhævning tilføjet);

                  28.

                  understreger i denne sammenhæng vigtigheden af Kommissionens forvaltningserklæringer; bemærker dog Revisionsrettens generelle bemærkninger til Kommissionens årlige aktivitetsrapporter, om at der ikke er en vejledning i, hvordan restrisiko eller restfejlfrekvens skal beregnes; bemærker desuden, at disse elementer har fået større betydning i forbindelse med spørgsmålet om, hvorvidt det er nødvendigt at tage forbehold (årsberetningen, punkt 1.19 og 1.20); er bekymret over, at dette medfører, at generaldirektoraterne ikke anvender begrebet på samme måde;

                  29.

                  noterer sig endvidere Revisionsrettens bemærkninger om følgende årlige aktivitetsrapporter:

                              —

                              forbeholdet vedrørende foranstaltninger til udvikling af landdistrikter under akse 2 skulle ikke have været ophævet (årsberetningen, punkt 3.53), idet beregningen af restfejlfrekvensen for støtteordninger er behæftet med en række svagheder (årsberetningen, punkt 3.54)

                              —

                              det estimerede risikobeløb, der er anført i de årlige aktivitetsrapporter fra generaldirektøren for Regionalpolitik (GD REGIO) og Generaldirektoratet for Beskæftigelse, Sociale Anliggender og Inklusion (GD EMPL), kan være undervurderet (årsberetningen, bilag 4.3)

                              —

                              beregningen af restfejlfrekvensen, der er anført i den årlige aktivitetsrapport fra Generaldirektoratet for Udvidelse, er kun baseret på 30 % af de afholdte udgifter (årsberetningen, punkt 5.33)

                              —

                              den årlige aktivitetsrapport for EuropeAid giver kun en delvis rimelig vurdering af den finansielle forvaltning med hensyn til formel rigtighed (årsberetningen, punkt 5.34)

                              —

                              forbeholdet vedrørende 6. rammeprogram i den årlige aktivitetsrapport fra Generaldirektoratet for Informationssamfundet og Medier burde have været opretholdt (årsberetningen, punkt 6.47);

                  30.

                  minder Kommissionen om, at alle forbehold er gengivet i et bilag til Kommissionens sammenfattende rapport, og understreger, at Kommissionen med vedtagelsen af den sammenfattende rapport »påtager […] sig det overordnede politiske ansvar for den forvaltning, som varetages af generaldirektørerne og lederne i tjenestegrenene, på grundlag af de erklæringer og forbehold, som disse har fremsat i deres årlige aktivitetsrapporter« (17);

                  31.

                  understreger, at kollegiet af kommissærer således har det endelige ansvar for pålideligheden og fuldstændigheden af de forbehold, der er fremsat af generaldirektørerne og de kontorchefer, som ved delegation er bemyndigede anvisningsberettigede, og understreger, at uddelegeringen på ingen måde betyder, at kollegiet af kommissærer fratages det endelige ansvar;

                  32.

                  noterer sig Revisionsrettens bemærkninger vedrørende den interne revisors udtalelse; mener, at nytten af denne udtalelse fortsat vil være begrænset, hvis der ikke foretages en fornyet overvejelse, som tager hensyn til Revisionsrettens bemærkninger;

                  33.

                  er bekymret over Revisionsrettens bemærkninger med hensyn til de årlige aktivitetsrapporter og den sammenfattende rapport (årsberetningen, punkt 1.17-1.25); mener, at disse bemærkninger bør behandles snarest muligt for at sikre værdien af disse dokumenter som instrumenter vedrørende oplysningspligt; erkender dog, at beregningen af restfejlprocenten kun er en af de metoder, Kommissionen anvender for at estimere risikobeløbet; opfordrer Kommissionen til at udarbejde sammenhængende retningslinjer, som skal gennemføres af alle generaldirektorater;

                  34.

                  noterer sig Kommissionens grønbog om en ramme for corporate governance (18) i EU vedrørende den private sektor; noterer sig desuden, at Kommissionen har gjort store fremskridt med hensyn til at sikre god ledelse i Kommissionen efter de begivenheder, der førte til Santer-Kommissionens fratræden i 1999;

                  35.

                  noterer sig Kommissionens styringsredegørelse, der blev vedtaget den 30. maj 2007, som dækker Kommissionens interne funktionsmåde og forklarer, hvordan den ledes og kontrolleres og dens forbindelse til interessenterne; opfordrer Kommissionen til at forbedre sine styringsmekanismer yderligere og til at oplyse dechargemyndigheden om, hvilke aktioner og foranstaltninger, der er truffet ved at:

                              —

                              indarbejde de ledelseselementer, der er påkrævet eller foreslået i EU's selskabsret, og som er relevant for EU-institutioner

                              —

                              træffe foranstaltninger, som gør det muligt for formanden at underskrive regnskaberne og sammen med regnskaberne fremlægge:

                                          i)

                                          en beskrivelse af de risici og usikkerheder, som kan påvirke opfyldelsen af de politiske mål, og en erklæring, hvori formanden påtager sig ansvaret for risikostyring sammen med kollegiet af kommissærer samt

                                          ii)

                                          en formel forvaltningserklæring, der klart viser, hvilke internationale standarder for corporate governance Kommissionen følger, samt objektive og uddybende forklaringer, hvis det viser sig nødvendigt at afvige fra anbefalingerne i ledelseskodeksen (»comply or explain«-princippet);

                  36.

                  anmoder Kommissionen om at betragte forbedring og styrkelse af ansvarlighedskæden som en prioriteret foranstaltning ved bl.a.:

                              —

                              at give Budgetkontroludvalget fuld indsigt i medlemsstaternes årlige oversigter; beklager, at Kommissionen endnu ikke har givet nogen oplysninger om de årlige oversigter, da de årlige oversigter, hvis der ikke er noget kendskab til dem, ikke kan betragtes som nationale forvaltningserklæringer

                              —

                              at fremsætte en politisk erklæring, hvori Kommissionen påtager sig det endelige og overordnede ansvar for gennemførelsen af budgettet, herunder den del af budgettet, som gennemføres ved delt forvaltning

                              —

                              at påføre den årlige aktivitetsrapport den ansvarlige kommissærs underskrift

                              —

                              at udarbejde de årlige aktivitetsrapporter i overensstemmelse med objektivitetsprincippet og undgå optimistiske skøn

                              —

                              at yde obligatorisk, fuldstændig og relevant vejledning til generaldirektoraterne, især vedrørende metoden for beregning af restrisiko og restfejlfrekvens i overensstemmelse med forsigtighedsprincippet

                              —

                              i hver enkelt årlig aktivitetsrapport at fremsætte en fuldstændig og pålidelig forklaring af forholdet mellem restrisiko eller restfejlfrekvens og Revisionsrettens fejlfrekvens; opfordrer Kommissionen til i tæt samarbejde med Revisionsretten at undersøge mulighederne for at tilpasse sin metode til beregning af restfejlprocenten med Revisionsrettens metode for den mest sandsynlige fejlprocent

                              —

                              at tage metoden for den interne revisors endelige revisionsudtalelse op til fornyet overvejelse og behandle de svagheder, som Revisionsretten har påpeget

                              —

                              at undersøge, om Kommissionens ledelsesordninger kan forbedres yderligere i betragtning af den ovennævnte grønbog fra Kommissionen om en ramme for corporate governance i EU vedrørende den private sektor;

         Europaskoler

                  37.

                  beklager, at Europaskolerne, på trods af de betydelige budgetmidler, der er afsat til Europaskoler, fortsat ikke opfylder deres vigtigste opgave, nemlig at tilbyde et tilstrækkeligt antal pladser med de nødvendige sprog og i nærheden af tjenestemændenes arbejdspladser og bopæl, men i stedet har udvidet deres aktiviteter til andre uddannelsesområder;

                  38.

                  erkender, at et væsentligt problem findes inden for beslutningstagning og finansieringsstrukturer i vedtægten for Europaskolerne; anmoder derfor Kommissionen sammen med medlemsstaterne om at undersøge muligheden for en ændring af vedtægten og inden 31. december 2012 rapportere om de opnåede fremskridt; opfordrer i mellemtiden Kommissionen til at presse på for en større indsats med henblik på at opnå de ovennævnte mål gennem en mere relevant anvendelse at de hertil afsatte midler;

         Kommissionens administration

                  39.

                  opfordrer Kommissionen til at redegøre for sine planer om flytning, de omkostninger dette vil medføre, hvor stort et kontorareal, der vil blive ledigt, og hvor meget, der vil blive tilføjet, samt antallet af medarbejdere i de respektive generaldirektorater, der vil blive berørt af dette;

                  40.

                  opfordrer Kommissionen til snarest muligt at afslutte omklassificeringen af alle midlertidigt ansatte i Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig på tidsubegrænsede ansættelseskontrakter, som kommissær Šefčovič oplyste som svar på skriftlige spørgsmål som forberedelse til denne dechargeprocedure (19);

                  41.

                  påpeger, at Kommissionen i 2010 under proceduren til godkendelse af flekstid og afspadsering som en frivillig fordel, godkendte omkring 90 000 ekstra fridage for sit personale, hvilket svarer til omkring 445 stillinger, dette på trods af at artikel 56 i vedtægten fastsætter, at overarbejde udført af medarbejdere i lønklasse AD 5/AST 5 ikke giver ret til arbejdstidsudligning; anmoder om en redegørelse for de samlede udgifter for skatteyderne i forbindelse med afspadsering;

         Medlemsstaternes ansvar

                  42.

                  minder om, at Kommissionen i henhold til artikel 317 i TEUF gennemfører EU-budgettet på eget ansvar, men også i samarbejde med medlemsstaterne;

                  43.

                  understreger, at de to grupper af politikområder, der har den højeste fejlfrekvens (samhørighed, transport og energi samt landbrug og naturressourcer) gennemføres ved delt forvaltning, og beklager dybt, at de anslåede mest sandsynlige fejlfrekvenser er på henholdsvis 7,7 % og 2,3 %;

                  44.

                  glæder sig i denne sammenhæng over Kommissionens analyse af de fejl, som er indberettet af Revisionsretten for regnskabsårene 2006-2009, der for første gang fremhæver, at tre medlemsstater (Spanien, Italien og Det Forenede Kongerige) for så vidt angår EFRU og Samhørighedsfonden tegnede sig for 59 % af de kumulative kvantificerbare fejl, som blev konstateret i denne periode, og hvad angår ESF, tegnede fire medlemsstater (Spanien, Portugal, Det Forenede Kongerige og Tyskland) sig for 68 % af de kumulative kvantificerbare fejl, som blev konstateret i denne periode på samhørighedsområdet (20); noterer sig, at de fleste af de fejl, der blev konstateret i Italien for EFRU og Samhørighedsfonden, forekom i regionerne Calabria, Campania og Puglia, og at et begrænset antal operationelle programmer i regionerne Andalucía, Valencia og Castilla-La Mancha tegnede sig for 75 % af de konstaterede fejl i Spanien (21); erkender desuden, at Spanien og Italien også har bidraget betydeligt til fejlfrekvensen for regnskabsåret 2010;

                  45.

                  noterer sig, at problemerne i Italien med hensyn til EFRU vedrører systematiske svagheder på revisionsniveau og forvaltningsmyndighedsniveau og anvendelsen af reglerne for offentlige indkøb og udvælgelse af projekter, herunder tilbagevirkende projekters støtteberettigelse (22); noterer sig desuden, at årsagen til problemerne i Spanien skal findes i et komplekst forvaltnings- og kontrolsystem, der i praksis kan medføre en uklar ansvarsfordeling samt mangel på effektiv overvågning fra forvaltningsmyndighedens side (23);

                  46.

                  minder om, at finansministrene fra Grækenland, Italien og Spanien blev indbudt til en drøftelse med Parlamentets Budgetkontroludvalg; beklager, at ingen af de inviterede finansministre stillede op til debat med medlemmerne af dette udvalg om Revisionsrettens resultater med henblik på at forbedre forvaltningen af strukturfondene og retsgrundlaget herfor; opfordrer sin formand ved stats- og regeringschefernes næste møde at behandle disse finansministres afvisning af at drøfte disse vigtige spørgsmål offentligt med Parlamentets kompetente udvalg;

                  47.

                  minder om, at Parlamentet gentagne gange har anmodet Kommissionen om at fremsætte et forslag til indførelse af obligatoriske nationale forvaltningserklæringer, som udstedes, offentliggøres og revideres af den ansvarlige revisionsmyndighed som en del af Kommissionens endelige og overordnede ansvar for gennemførelsen af EU-budgettet; bemærker, at nationale forvaltningserklæringer bør indeholde fuldstændige oplysninger om anvendelsen af EU-midler;

                  48.

                  foreslår, at indholdet af de nationale erklæringer underskrevet på generaldirektoratsniveau bør være i overensstemmelse med internationale revisionsstandarder, og at erklæringerne bør anvendes af Revisionsretten i dennes revisionsarbejde og bl.a. baseres på erklæringerne fra de myndigheder, der er blevet tildelt forvaltningsbeføjelser;

                  49.

                  påpeger, at der er betydelige forskelle på medlemsstaternes administrative resultater på indtægts- og udgiftsområdet ved delt forvaltning, især i forbindelse med at opdage uregelmæssigheder, svig og fejl og finansiel opfølgning både på toldområdet og anvendelse af EU-midler; er af den opfattelse, at EU-budgettet alene på toldområdet kunne nå en ekstra (netto) indtægt på mindst 100 000 000 EUR, hvis alle medlemsstaterne viste korrekte resultater; noterer sig, at Kommissionen indtil nu overvåger de administrative resultater på en reaktiv måde og fra sag til sag, og derfor ikke udarbejder tilstrækkelige trendanalyser til at identificere risikoområder; opfordrer Kommissionen til at anvende tendensanalysemetoden og træffe foranstaltninger for at forbedre medlemsstaternes administrative resultater;

         Bulgarien og Rumænien

                  50.

                  noterer sig med stor bekymring Kommissionens foreløbige rapport om Bulgariens fremskridt i forbindelse med samarbejds- og kontrolmekanismen; er bekymret over det bulgarske retssystems fortsat dårlige tilstand; noterer sig, at der er 27 strafferetlige procedurer på vej mod 28 dommere; anmoder om klarhed for så vidt angår en række sager om påstået svindel med EU-midler i Bulgarien, der medførte en suspension af betalingerne i 2008, hvor anklagemyndigheden suspenderede efterforskningen, selv om efterforskningen af beslægtede sager, baseret på det samme grundlag, fortsatte i en anden medlemsstat; er forbløffet over, at i alle sager om svindel med EU-midler, der blev indbragt for domstolene, blev det strafferetlige ansvar erstattet af administrative bøder, og at en vigtig sag om svindel med EU-midler blev forsinket under appelprocedurerne i retten i over halvandet år; beklager endvidere, at der ses bort fra Kommissionens henstillinger ved ikke at tillade kommissionen for sporing og konfiskation af udbytte af kriminelle aktiviteter (CEPACA) at foretage en proaktiv vurdering af højtstående embedsmænds og politikeres aktiver; er bekymret over, at den fælles, hurtige og systematiske offentliggørelse af begrundede retsafgørelser ikke er standard i Bulgarien; opfordrer Kommissionen til at lægge pres på de retslige myndigheder for at øge sine bestræbelser på at reformere og gennemføre Kommissionens henstillinger snarest muligt; opfordrer i denne forbindelse Kommissionen til at oplyse, hvilke finansieringsmidler der er afsat til støtte for Bulgariens reformbestræbelser, og vurdere, i hvilket omfang betalingerne har nået de lovede resultater; forventer at se betydelige forbedringer i løbet af det kommende år med yderligere drøftelser og en række foranstaltninger, som udarbejdes af Kommissionen i samarbejde med den bulgarske regering til genetablering af det bulgarske retssystems integritet;

                  51.

                  noterer sig med bekymring Kommissionens foreløbige rapport om Rumæniens fremskridt i forbindelse med samarbejds- og kontrolmekanismen; glæder sig imidlertid over at kunne notere den positive opadgående tendens i de resultater, der er opnået af det nationale agentur for integritet (ANI), med hensyn til at forfølge sager om uberettiget berigelse og identificering af interessekonflikter; noterer sig, at finansieringen af ANI blev forøget med EU-midler; er imidlertid bekymret over, at der ikke er nogen ensartet opfølgning på ANI-sager, og at opfølgningen ofte er forsinket; glæder sig over, at det nationale antikorruptionsdirektorat fortsatte med at fungere som en effektivt retsforfølgende tjeneste i korruptionssager på højt niveau; bemærker stigningen i 2011 i antallet af tiltaler, retsafgørelser og domme samt fremskyndelsen af sager for den øverste kassationsret, hvilket afspejles i en stigning på 85 % i endelige domstolsafgørelser i det nationale antikorruptionsdirektorats sager sammenlignet med 2011 (24); er bekymret over resultaterne af en analyse af retsafgørelser i sager vedrørende korruption på højt niveau, der viser, at 60 % af straffene ophæves, og at de idømte straffe ofte er minimum af, hvad loven giver mulighed for; er overrasket over den utilfredsstillende praksis, hvad angår hurtig offentliggørelse af begrundede retsafgørelser, der fremmer risikoen for forældelse af visse sager om korruption på højt niveau, som følge af langvarig dokumentation, der skyldes den forsinkede mulighed for appel; opfordrer Kommissionen til at oplyse, hvor mange midler der er afsat til støtte for Rumæniens bestræbelser på at opnå reformer af retssystemet; forventer at se yderligere forbedringer inden for det kommende år; opfordrer Kommissionen til at øge presset på den rumænske regering for at øge gennemførelsen af Kommissionens henstillinger; forventer, at Kommissionen uden undtagelse opfordrer den rumænske regering til at sikre, at den rumænske regerings bestræbelser på at udvikle en sammenhængende retspraksis, hvad angår retssager i forbindelse med offentlige indkøb, styrkes; opfordrer Kommissionen til over for den rumænske regering konsekvent og bestemt at insistere på, at Kommissionens henstillinger overholdes med en klarere og mere omfattende gennemførelsesplan med henblik på forberedelsen af gennemførelsen af bestemmelserne i straffeloven og strafferetsplejeloven; forventer øgede bestræbelser med henblik på konfiskering af aktiver fra kriminalitet i Rumænien; forventer ligeledes en række foranstaltninger fra Kommissionen i samarbejde med den rumænske regering til forbedring af det rumænske retssystems integritet;

         Forfinansieringer

                  52.

                  bemærker, at forfinansieringer betragtes som nødvendige, for at støttemodtagerne kan påbegynde de aftalte aktioner;

                  53.

                  noterer sig Revisionsrettens bemærkninger om, at Kommissionen fra 2005 til 2010 i væsentlig grad har øget brugen af forfinansiering (årsberetningen, punkt 1.28); er bekymret over, at der mangler udligning af forfinansiering (årsberetningen, punkt 1.29 og punkt 86 i Revisionsrettens udtalelse nr. 6/2010);

                  54.

                  er desuden bekymret over, hvilken virkning forfinansiering har haft på politikområderne ekstern bistand, udvikling og udvidelse og forskning og interne politikker; noterer sig en øget anvendelse af forfinansiering og en samlet fejlfrekvens på under 2 % på disse to politikområder; noterer sig endvidere Revisionsrettens konklusioner om, at forfinansieringen var uden væsentlige fejl, men at de mellemliggende og endelige betalinger stadig er væsentlig fejlbehæftede (årsberetningen, punkt 5.35 og 6.48)

                  55.

                  mener, at Kommissionen ved at udbetale store beløb som forfinansiering løber en øget økonomisk risiko, f.eks. i tilfælde af at støttemodtagerne bliver insolvente, og en øget risiko for lovligheden og den formelle rigtighed, eftersom godkendelsen af de omkostninger, modtagerne anmelder, udsættes til et senere tidspunkt;

                  56.

                  mener, at det er mere effektivt at forhindre uregelmæssigheder end at korrigere uberettigede betalinger ved efterfølgende at gennemføre inddrivelser; opfordrer derfor Kommissionen til at gøre det til en prioritet at tage såvel den øgede brug af forfinansiering og kontrol- og revisionsmekanismer op til fornyet overvejelse ved

                              —

                              at oplyse Parlamentet om, hvorfor Kommissionen har øget sin brug af forfinansiering mellem 2005 og 2010

                              —

                              at vedtage omfanget af forfinansieringer inden for de forskellige programmer til et niveau, der vil sikre det beløb, der er nødvendigt, for at modtageren kan påbegynde projektet, samtidig med at EU's finansielle interesser sikres, og oplyse Parlamentet herom;

         Uindfriede budgetmæssige forpligtelser

                  57.

                  minder om, at uindfriede budgetmæssige forpligtelser er forpligtelsesbevillinger, der er indgået, men ikke udnyttet (dvs. betalt), og at de primært forekommer inden for flerårige programmer (f.eks. samhørighed), hvor der indgås forpligtelser i de første år af programmeringsperioden, mens de tilsvarende betalinger falder løbende gennem hele programmeringsperioden;

                  58.

                  bemærker, at mange uindfriede budgetmæssige forpligtelser kan betyde, at medlemsstaterne har svært ved at udnytte de beløb, der er indgået forpligtelser for;

                  59.

                  bemærker, at Revisionsretten i 2010 fandt, at disse uindfriede forpligtelser steg med næsten 10 % til ca. 194 000 000 000 EUR (årsberetningen, punkt 1.43 og figur 1.2), hvilket svarer til næsten tre års betalinger med det nuværende betalingstempo;

                  60.

                  finder, at der med hensyn til programmeringsperioden 2007-2013 er risiko for, at

                              —

                              betalingerne af de midler, der er indgået forpligtelser for, kommer til at falde hurtigere end normalt, hvilket øger fejlrisikoen

                              —

                              medlemsstaterne ved afslutningen af programmeringsperioden 2007-2013 vil prøve at udnytte alle de midler, der er indgået forpligtelser for, ved at medfinansiere projekter, som allerede er blevet gennemført og finansieret ved hjælp af nationale midler (såkaldte tilbagevirkende projekter, som ikke er underlagt EU's forvaltnings- og kontrolsystemer og derfor generelt er mere fejlbehæftede);

                  61.

                  opfordrer Kommissionen til at tilvejebringe oplysninger om omfanget af uindfriede budgetmæssige forpligtelser pr. medlemsstat samt om dennes samarbejde med medlemsstater med henblik på at identificere og håndtere risikoområder i forbindelse med optagelse og lovlighed;

         Budgetbidrag til decentrale agenturer og fællesforetagender

                  62.

                  noterer sig, at Unionens bidrag for regnskabsåret 2010 var på 620 000 000 EUR til de decentrale agenturer og på over 500 000 000 EUR til fællesforetagenderne, noterer sig visse vanskeligheder med at finde oplysninger om Unionens bidrag til agenturerne; opfordrer Kommissionen til hvert år at stille konsoliderede oplysninger om den samlede årlige finansiering fra Unionens almindelige budget pr. agentur/fællesforetagende til rådighed for dechargemyndigheden såsom:

                              —

                              Unionens oprindelige bidrag opført på agenturets/fællesforetagendets budget

                              —

                              de midler, der hidrører fra tilbagebetaling af overskud

                              —

                              Unionens samlede bidrag til agenturet/fællesforetagendet

                              —

                              de midler, der stammer fra Den Europæiske Frihandelssammenslutning (EFTA), hvor dette er relevant;

                  63.

                  forventer, at Kommissionen i disse krisetider undgår at øge agenturernes budgetter og sågar overvejer at skære ned på Unionens bidrag til deres budgetter på grundlag af en vurdering af sine prioriteter;

                  64.

                  opfordrer Kommissionen til at udarbejde retningslinjer til modeller, der kan anvendes af alle agenturer/fællesforetagender til udarbejdelse af deres årlige arbejdsprogrammer og årlige aktivitetsrapporter med henblik på at sikre en meningsfuld sammenligning af de faktiske og de planlagte resultater;

                  65.

                  opfordrer Kommissionen til at forelægge Parlamentet en detaljeret oversigt over de kriterier og kontrolmekanismer, der anvendes for at undgå interessekonflikter og svingdørssituationer for agenturer/fællesforetagender;

         EU-budgettet og den finansielle og budgetmæssige krise

                  66.

                  er bekymret over den fortsatte finansielle og budgetmæssige krise i medlemsstaterne; er af den overbevisning, at krisen også medfører forskellige typer af risici for EU-budgettet på følgende måder

                              —

                              finansielle risici i forbindelse med lån til medlemsstaterne

                              —

                              finansielle risici i forbindelse med indtægter;

                  67.

                  minder om, at seks medlemsstater (Grækenland, Ungarn, Irland, Letland, Portugal og Rumænien) for øjeblikket betragtes som »medlemsstater i vanskeligheder«, da de modtager støtte i form af lånemekanismen for betalingsbalancebistand, lån, der ydes i henhold til den europæiske finansielle stabiliseringsmekanisme (EFSM), eller bistand under den græske lånefacilitet;

                  68.

                  bemærker, at der i EU-budgettet er garanteret lån under mekanismen for betalingsbalancebistand (lån udbetalt pr. 31. december 2010 beløber sig til ca. 12 000 000 000 EUR) og EFSM (ingen udbetalinger pr. 31. december 2010) (25); bemærker desuden, at det højeste beløb, hovedstolen for de lån, der ydes i henhold til mekanismen for betalingsbalancestøtte, kan opskrives til, er 50 000 000 000 EUR (artikel 1, stk. 1, andet afsnit, i Rådets forordning (EF) nr. 332/2002 (26)) og 60 000 000 000 EUR (27) for EFSM; understreger, at det samlede beløb (110 000 000 000 EUR) næsten svarer til EU's årsbudget, da de samlede betalinger fra EU-budgettet beløb sig til ca. 122 000 000 000 EUR i 2010 (28);

                  69.

                  er bekymret over, at Revisionsretten ikke tog tilstrækkeligt hensyn til de nye udfordringer for Unionen i sin årsberetning for 2010; beklager især, at Revisionsretten ikke nævnte disse risici for EU-budgettet på fyldestgørende måde; understreger, at det er nødvendigt, at Revisionsretten giver den nye europæiske stabilitetsmekanisme en fremtrædende rolle i sit videre arbejde;

                  70.

                  minder om, at der ikke er oprettet en garantifond til at beskytte budgettet mod garantiindfrielser; opfordrer derfor Kommissionen til at vurdere behovet for at oprette en garantifond til at dække eventuelle tab svarende til Garantifonden for Aktioner i forhold til Tredjeland med henblik på at beskytte EU-budgettet;

                  71.

                  understreger, at EFSM-faciliteten undertegnede lån for 48 500 000 000 EUR ud af i alt 60 000 000 000 EUR pr. 30. september 2011; opfordrer Revisionsretten til at forelægge en rapport om EFSM's aktiviteter, og især om kontrolmekanismer, der er oprettet af Kommissionen, inden udgangen af 2012;

                  72.

                  minder om, at EU-budgettets indtægter stammer fra forskellige indtægtskilder; gentager, at budgettet finansieres fuldt ud af egne midler uden skadevirkning på andre indtægter; bemærker, at især bruttonationalindkomstindtægter (BNI), der tegner sig for 73 % af de samlede indtægter, stammer fra medlemsstaternes nationale budgetter (29);

                  73.

                  påpeger, at det bliver vanskeligere for visse medlemsstater at bidrage til EU-budgettet, når den økonomiske situation i disse medlemsstater forværres; mener, at dette bringer den del af EU-budgettets indtægter, der stammer fra »medlemsstater i vanskeligheder« i fare, eftersom disse kan blive tvunget til at stifte yderligere offentlig gæld for at finansiere EU-budgettet eller national medfinansiering af visse støtteordninger;

                  74.

                  bemærker, at BNI-indtægterne fra »medlemsstater i vanskeligheder« tegner sig for ca. 6 % af de samlede BNI-indtægter for regnskabsåret 2010 (30);

                  75.

                  bemærker desuden, at medfinansieringssatsen for medlemsstater i vanskeligheder steg i forbindelse med Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL), strukturfondene, Samhørighedsfonden og Den Europæiske Fiskerifond; forventer, at højere medfinansieringssatser vil muliggøre større investeringer, navnlig i medlemsstater i vanskeligheder; understreger i den sammenhæng Kommissionens øgede kontrol- og overvågningsansvar;

         Den europæiske finansielle stabilitetsfacilitet (EFSF) og den europæiske stabilitetsmekanisme (ESM)

                  76.

                  kritiserer, at Rådet anvendte artikel 122 i TEUF i 2010 til oprettelse af den europæiske finansielle stabilitetsfacilitet (EFSF), idet denne artikel udelukkende anvendes ved naturkatastrofer og ikke ved økonomiske katastrofer; er bekymret over, at EFSF hverken omfatter nogen form for demokratisk kontrol fra Parlamentets side eller revisionskontrol fra Revisionsrettens side; kritiserer kraftigt, at EFSF end ikke indeholder nogen bestemmelser om ekstern offentlig revision;

                  77.

                  noterer sig medlemsstaternes nylige undertegnelse af ESM-traktaten; fremhæver sin beslutning af 23. marts 2011 (31), hvori det advarer mod oprettelse af den permanente europæiske stabilitetsmekanisme uden for Unionens institutionelle ramme, da denne beslutning medfører problemer for EU-institutionernes kontrolmekanismer; deler visse overordnede revisionsorganers bekymring om, at traktaten mangler tilstrækkelige bestemmelser til sikring af effektiv ekstern revision;

                  78.

                  genfremsætter sin opfordring til Rådet og medlemsstaterne om nøje at overveje følgende emner vedrørende gennemførelsen af ESM:

                              —

                              at sikre passende ordninger i ESM's vedtægter for offentlig ekstern revision af lovlighed, regelmæssighed og effektivitet i overensstemmelse med de internationalt anerkendte revisionsstandarder, der tager højde for følgende dokumenter:

                                          i)

                                          Beslutning fra Kontaktkomitéen af Overordnede Revisionsorganer i Den Europæiske Union af 14. oktober 2011 om erklæringen om ekstern revision af den europæiske stabilitetsmekanisme vedtaget af de overordnede revisionsorganer i euroområdet (CC-R-2011-01) (32)

                                          ii)

                                          Erklæring fra Kontaktkomitéen af Overordnede Revisionsorganer i Den Europæiske Union rettet til Europa-Parlamentet, Det Europæiske Råd, Europa-Kommissionen og EU-medlemsstaternes parlamenter og regeringer af 14. oktober 2011 om effekten af det europæiske semester og den seneste udvikling i EU's økonomiske styring på de overordnede revisionsorganer i Den Europæiske Unions medlemsstater og på Revisionsretten (33)

                                          iii)

                                          Skrivelse fra formanden for den nederlandske revisionsret (34) om spørgsmål, der skal behandles i ESM's vedtægter med hensyn til artikel 30 i ESM-traktaten

                              —

                              at etablere passende ordninger for ansvarlighed og fuld gennemsigtighed i ESM

                              —

                              at sikre, at data og statistikker er pålidelige

                              —

                              at skabe klarhed over ansvars- og rapporteringsordninger for alle parter, hvis passiver vil blive involveret, i oprettelsen af mekanismen

                              —

                              at opfodre Kommissionen til at rapportere Parlamentet og Rådet to gange årligt om den risiko, der påføres EU-budget via dets garanti over for EFSM og spørge Kommissionen om, hvordan disse midler overføres til EU-budgettet og derefter til EFSF i tilfælde af misligholdelse;

                  79.

                  opfordrer Rådet og medlemsstaterne til at præcisere Parlamentets politiske kontrol med enhver udstedelse af euroobligationer i almindelighed og den permanente krisemekanisme i særdeleshed; er enig i, at Parlamentet bør inddrages på lige fod i mekanismen;

         Gennemsigtighed

                  80.

                  understreger den afgørende rolle gennemsigtigheden spiller med henblik på at sikre ansvarlighed i anvendelsen af offentlige midler og minder om, at det er et af de vigtigste instrumenter til at opnå lovlige og formelt rigtige udgifter; gentager sit krav om, at alle tilskudsbetalinger fra EU-midler skal registreres i en brugervenlig online-database under behørig hensyntagen til databeskyttelseslovgivningen; mener, at udbetalingen af EU-midler bør være udtrykkeligt betinget af, at modtagerne accepterer, at basisoplysningerne, bl.a. modtagerens navn og formål, er tilgængelige for offentligheden;

                  81.

                  konstaterer, at den nuværende ordning inden for politikområdet samhørighed ikke sikrer fuld gennemsigtighed for modtagerne af støtte fra EFRU og Samhørighedsfonden; bemærker, at Kommissionen under de nuværende rammer stiller en portal til rådighed med adgang til støttemodtagerfortegnelser, som ligger på nationale websteder, og som kun er udarbejdet på det pågældende nationale sprog og uden at følge fælles kriterier; forventer, at den kommende forordning om fælles bestemmelser for strukturinstrumenter, der dækker strukturinstrumenter (KOM(2011) 615 – 2011/0276 (COD)) sikrer, at medlemsstaterne leverer oplysninger om de endelige modtagere af midler fra ERFU og Samhørighedsfonden, der skal offentliggøres på Kommissionens officielle websted, på et af Kommissionens tre arbejdssprog og baseres på en række fælles kriterier, der gør det muligt at sammenligne dem og opspore fejl; minder om sin opfordring til Kommissionen til at søge inspiration i det amerikanske Recovery Accountability and Transparency Board og dets websted www.recovery.gov;

                  82.

                  minder om Domstolens dom af 9. november 2010 i de forenede sager Volker og Markus Schecke GbR (C-92/09) og Hartmut Eifert (C-93/09), der er relevante for politikområdet landbrug og naturressourcer; opfordrer derfor Kommissionen til snarest muligt at fremsætte et forslag til en ny forordning med krav til medlemsstaterne om at offentliggøre oplysninger om juridiske og fysiske personer, som modtager EU-landbrugsstøttemidler, under hensyntagen til denne dom; er af den opfattelse, at disse oplysninger om modtagere bør være tilgængelige på Kommissionens officielle websted på et af Kommissionens tre arbejdssprog og baseret på en række fælles kriterier, der gør det muligt at sammenligne dem og opspore fejl;

         Revisionsmetode

                  83.

                  er opmærksom på, at Revisionsretten agter at give Parlamentet flere oplysninger om grupperne af politikområder landbrug og naturressourcer og samhørighed, energi og transport; glæder sig over denne hensigt, da den ville føre til øget gennemsigtighed og en mere præcis udpegning af problematiske områder i budgettet; er af den overbevisning, at dette vil gøre det muligt for Kommissionen, Revisionsretten, Parlamentet og andre aktører at rette deres opmærksomhed mod og fremsætte anbefalinger på de områder, hvor der er behov for bedre forvaltning; ønsker ikke desto mindre at understrege, at det er afgørende at sikre sammenlignelighed fra år til år;

                  84.

                  glæder sig over Revisionsrettens mere indgående vurdering af pålideligheden af Kommissionens forvaltningserklæringer såvel i kapitel 1 som i de efterfølgende kapitler i årsberetningen for 2010; minder om, at der er behov for en stærk yderligere udtalelse fra Revisionsretten til at modsvare forvaltningserklæringerne; tilskynder Revisionsretten til fortsat at udbygge sine analyser af Kommissionens forvaltningserklæringer og til at fremlægge beskrivende beretninger herom;

                  85.

                  noterer sig den øgede brug af forfinansiering; mener, at forfinansiering er udsat for mindre risiko med hensyn til lovlighed og formel rigtighed end mellemliggende og endelige betalinger, eftersom det ikke er nødvendigt at fremlægge dokumentation for omkostningerne i forbindelse med en forfinansiering; opfordrer Revisionsretten til at overveje en tilpasning af sin revisionsmetode for at tage højde for den øgede brug af forfinansiering, således at Parlamentet kan få endnu mere nyttige oplysninger om de transaktioner, der udgør den største risiko;

                  86.

                  bemærker, at Revisionsretten anvender en generel metode til kvantificering af fejl i forbindelse med offentlige indkøb på de to politikområder landbrug og naturressourcer og samhørighed, energi og transport; beklager, at Kommissionen følger forskellige metoder på disse to områder, der begge endvidere ikke er i overensstemmelse med Revisionsrettens metode; er bekymret over, at forskellige tilgange kan undergrave troværdigheden af kontrollen med og revisionen af udgifterne under delt forvaltning; opfordrer derfor Kommissionen og Revisionsretten til snarest at harmonisere behandlingen af fejl i forbindelse med offentlige indkøb inden for disse politikområder og rapportere tilbage til Parlamentets kompetente udvalg, om de fremskridt, der er gjort, ved udgangen af 2012;

         Specifikke spørgsmål

         Rollen for kommissæren med ansvar for budgetkontrolspørgsmål

                  87.

                  bemærker, at en kommissær under Kommissionen 2004-2009 havde fuldtidsansvar for budgetkontrol, som Parlamentet tidligere havde opfordret til; beklager at budgetkontrolspørgsmål i den nuværende Kommission er blevet lagt sammen med andre ansvarsområder (beskatning og toldunion); foreslår, at der med Kommissionen 2014-2019 genindføres en fuldtidskommissær med ansvar for spørgsmål vedrørende bl.a. følgende områder:

                              —

                              intern revision

                              —

                              bekæmpelse af svig

                              —

                              forbindelse med Revisionsretten og Parlamentets relevante udvalg

                              —

                              kontakt til de relevante budget- og revisionsmyndigheder i medlemsstaterne og udvikling af en omfattende struktur for intern kontrol

                              —

                              tilsyn med og forbedring af anvendeligheden af den årlige sammenfattende rapport, herunder en gennemgang af medlemsstaternes styrings- og kontrolsystemer

                              —

                              ibrugtagning og vurdering af uafhængige programevalueringer og udvikling af evalueringsrapporten, som fastsat i artikel 318 i TEUF, til et værdifuldt værktøj for resultatforbedring;

         Præstation: Opnåelse af resultater ved hjælp af EU-budgettet

                  88.

                  glæder sig over kapitel 8 »Opnåelse af resultater ved hjælp af EU-budgettet« i årsberetningen med Revisionsrettens bemærkninger til Kommissionens vurdering af dens egen performance i de årlige aktivitetsrapporter;

                  89.

                  noterer sig Revisionsrettens bemærkninger om kvaliteten af Kommissionens rapportering af resultater som f.eks.:

                              —

                              »I øjeblikket indeholder forvaltningsplanerne ingen målsætninger og indikatorer til måling af sparsommelighed og produktivitet« (årsberetningen, overskrift ovenfor punkt 8.17)

                              —

                              »På nogle områder er målene ikke tilstrækkeligt kvantificerede eller specifikke« (årsberetningen, overskrift ovenfor punkt 8.18)

                              —

                              »På nogle områder er der ikke fastsat mellemliggende milepæle for flerårige mål« (årsberetningen, overskrift ovenfor punkt 8.20)

                              —

                              »Beskrivelsen af de politiske resultater giver kun begrænsede oplysninger om resultater og effekt« (årsberetningen, overskrift ovenfor punkt 8.22);

                  90.

                  er af den opfattelse, at disse vigtige bemærkninger beviser, at Parlamentet ikke til fulde kan stole på Kommissionens rapportering af resultater; mener, at pålidelige oplysninger udgør grundlaget for god forvaltning, politikudvikling og parlamentarisk kontrol; ville værdsætte, at Revisionsretten videreudvikler sine aktiviteter på dette område til at omfatte regelmæssig »godkendelse« af de resultater, som Kommissionen rapporterer om;

                  91.

                  mener, at resultater er lige så vigtige som lovligheden og den formelle rigtighed, og opfordrer Revisionsretten til at overveje, hvorvidt det ville være muligt at medtage den nye indsigt i resultater for de forskellige grupper af politikområder i årsberetningens kapitler herom;

                  92.

                  bemærker, at målsætninger, indikatorer og mål i forvaltningsplanerne primært har fokus på effektivitet (årsberetningen, punkt 8.15); opfordrer Kommissionen til at forbedre sin rapportering om resultater, herunder indikatorer vedrørende sparsommelighed og produktivitet, og til at fastlægge passende mål med henblik på vurdering af fremskridt i retning af opfyldelse af flerårige målsætninger;

                  93.

                  opfordrer desuden Kommissionen til sammen med medlemsstaterne at fastlægge passende resultatindikatorer for områderne under delt forvaltning, som skal anvendes konsekvent, og til at sikre, at medlemsstaternes rapportering om opnåede resultater er obligatorisk, fuldstændig, nøjagtig og offentlig;

                  94.

                  bemærker, at Revisionsretten og Kommissionen flere gange har bemærket, at kvaliteten af forvaltnings- og kontrolsystemerne varierer fra medlemsstat til medlemsstat og fra program til program;

                  95.

                  opfordrer Kommissionen til systematisk at redegøre for disse forskelle med hensyn til effektiviteten af kontrolsystemer og til at fremlægge klare evalueringer af den indsats — eller manglende indsats — som medlemsstaterne har gjort for at opdage og korrigere uregelmæssigheder med henblik på at sikre, at medlemsstater med velfungerende overvågnings- og kontrolsystemer ikke risikerer at blive miskrediteret;

                  96.

                  opfordrer Kommissionen til at forelægge sin evalueringsrapport i henhold til artikel 318 i TEUF for Parlamentets kompetente udvalg og plenarforsamlingen, samtidig med at Revisionsrettens årsberetning fremlægges, og opfordrer Revisionsretten til at forelægge sine bemærkninger om evalueringsrapporten ved disse lejligheder; understreger, at evalueringsrapporten bør offentliggøres på et tidspunkt, der giver både Parlamentet og Revisionsretten mulighed for behørigt at vurdere den;

                  97.

                  minder om, at artikel 318 i TEUF fastsætter, at Kommissionen forelægger »en evalueringsrapport om Unionens finanser på grundlag af de resultater, der er opnået«; bemærker at Kommissionen den 17. februar 2012 godkendte den første evalueringsrapport i henhold til artikel 318 i TEUF, der vedrører regnskabsåret 2010;

                  98.

                  minder desuden om, at Parlamentet i sin beslutning om decharge til Kommissionen for regnskabsåret 2009 (35) foreslog, at:

                              —

                              Kommissionen bør udpege en »resultatsagkyndig« med henblik på at skabe et klart ejerskab i forhold til evalueringsrapporten (punkt 199)

                              —

                              et tydeligt og gennemskueligt forhold bør etableres mellem nøgleresultatindikatorerne, deres juridiske/politiske grundlag, udgiftsbeløbet og de opnåede resultater (punkt 200)

                              —

                              den anvendte metode i forbindelsen med udarbejdelsen af rapporten bør revideres af den interne revisionstjeneste, som også bør vurdere det udførte arbejde (punkt 200)

                              —

                              nøgleresultatindikatorer, som anvendes af Kommissionens tjenestegrene skal være offentligt tilgængelige (punkt 200);

                  99.

                  beklager, at Kommissionen ikke fuldt ud har været i stand til at behandle disse forslag i den første evalueringsrapport i henhold til artikel 318 i TEUF; bemærker endvidere, at den første evalueringsrapport er en oversigt over eksisterende evalueringsrapporter på to politikområder (uddannelse og kultur og forskning); mener, at omfang og indhold af den første evalueringsrapport ikke lever op til, hvad der kan forventes af en evalueringsrapport i henhold til TEUF;

                  100.

                  opfordrer Kommissionen til yderligere at udvikle indholdet af evalueringsrapporten i henhold til artikel 318 i TEUF og især at præcisere evalueringsrapportens merværdi sammenlignet med de »normale« evalueringer, der foretages i henhold til finansforordningen (artikel 27) og gennemførelsesbestemmelserne (Kommissionens forordning (EF, Euratom) nr. 2342/2002 (36), artikel 21);

                  101.

                  støtter fuldt ud Kommissionens hensigt om at »arbejde på at sikre bedre koordinering, større udveksling af oplysninger og bedre sammenhæng både inden for Kommissionen og med medlemsstaterne vedrørende planlægningen, organiseringen og anvendelsen af overvågningen og evalueringen i den næste finansielle ramme« (37);

                  102.

                  glæder sig over, at Revisionsretten agter at udarbejde bemærkninger om den første evalueringsrapport, udarbejdet i henhold til artikel 318 i TEUF (38);

                  103.

                  gentager sin opfordring til Kommissionen om at revidere briefing og uddannelse af personalet i forbindelse med afsnit II om tjenestemandens rettigheder og pligter i tjenestemandsvedtægten for at sikre, at alle medarbejdere er fuldt fortrolige med vilkår og især pligter i henhold til artikel 22a i tjenestemandsvedtægten; kræver, at Kommissionen forelægger en rapport for Parlamentets kompetente udvalg inden september 2012 om sine aktiviteter på dette område;

                  104.

                  kræver, at Kommissionen forelægger en rapport for Parlamentets kompetente udvalg inden september 2012 om sin indsats for at fremme whistleblowing blandt offentligheden;

         Samhørighed, energi og transport — afkræftende erklæring

                  105.

                  beklager stigningen i fejlprocenten til 7,7 % for gruppen af politikområder samhørighed, energi og transport på trods af en stigning i antallet af afbrydelser af betalingsfrister; er dybt bekymret over, at nogle af fejlene kunne have været opdaget og korrigeret for så vidt angår 58 % af de fejlbehæftede transaktioner (årsberetningen, punkt 4.25); er bekymret over, om snakken om en »stabil« situation med hensyn til fejlprocent er udtryk for en stigende følelse af selvtilfredshed;

                  106.

                  opfordrer Revisionsretten til at fremlægge fejlprocenterne for henholdsvis Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Samhørighedsfonden, Den Europæiske Socialfond, energi og transport separat og ikke i samlet form;

                  107.

                  beklager, at manglende overholdelse af reglerne for offentlige indkøb hvert år tegner sig for en stor del af fejlene; anser dette forhold for at have vidtrækkende konsekvenser og mener, at det er et tegn på, at det indre markeds funktion står på spil; opfordrer Kommissionen til at fortsætte den igangværende reformproces om offentlige indkøb ved at tage behørigt hensyn til disse bekymrende resultater og til konsekvent at følge op på overtrædelser af reglerne, da Revisionsretten desuden har konstateret tilfælde, hvor EU-direktiverne ikke var gennemført korrekt i den nationale lovgivning om offentlige indkøb (årsberetningen, punkt 4.27);

                  108.

                  læser med stor bekymring, at revisionsmyndighederne kun er delvist effektive; er dybt bekymret over, at revisionsmyndighedernes revisionstilgange er så forskellige, at deres resultater ikke kan samles og anvendes som grundlag for en samlet erklæring om den enkelte fond nationalt og på EU-niveau (årsberetningen, punkt 4.41); opfordrer Kommissionen til at oplyse, hvordan den konsoliderer de oplysninger, som den modtager fra revisionsmyndighederne, og hvordan Kommissionen på denne baggrund sikrer overensstemmelse for at fremlægge pålidelige oplysninger for Parlamentet i sine årlige aktivitetsrapporter;

                  109.

                  opfordrer Revisionsretten til i henhold til artikel 287, stk. 4, andet afsnit i TEUF at afgive udtalelse om uafhængigheden af de nationale revisionsmyndigheder for så vidt angår delt forvaltning;

                  110.

                  anmoder Kommissionen om at informere Parlamentet, når den agter at basere sine oplysninger på udvalgte revisionsmyndigheder i henhold til artikel 73 i Rådets forordning (EF) nr. 1083/2006 (39) og dermed begrænse sine egne revisioner på stedet; opfordrer Revisionsretten til nøje at følge denne udvikling og gennemføre en revision heraf;

                  111.

                  tilskynder Revisionsretten til at undersøge muligheden af at reagere på det aktuelle problem med den flerårige gennemførelse af midler og etårigheden af Revisionsrettens revisioner; understreger, at fejlprocenten i løbet af gennemførelsesperioden normalt er højere end ved afslutningen, når udgifterne er kontrolleret på alle niveauer;

         Kommissionens tilsynsfunktion på samhørighedsområdet

                  112.

                  erkender, at Kommissionen har mulighed for (men ikke pligt til) at pålægge medlemsstater, der ikke overholder bestemmelserne, sanktioner med forskellige midler:

                              Afbrydelse

                              Suspension

                              Finansielle korrektioner, som medlemsstaten accepterer

                              Finansielle korrektioner, som medlemsstaten ikke accepterer

                              Effekt

                              Betalingsfristen udsættes af den anvisningsberettigede i en periode på højst seks måneder

                              Betalingen suspenderes på ubestemt tid af kommissærkollegiet

                              Medlemsstaterne har lov til at genanvende de fondsmidler, der »frigøres«, men det medfører ikke et tab af midler for medlemsstaten

                              Hele eller en del af EU's bidrag annulleres (nettonedsættelse)

                              Betingelser

                              Der er begrundet mistanke om, at der er alvorlige mangler i forvaltnings- og kontrolsystemerne

                              Der er konstateret en væsentlig mangel ved forvaltnings- og kontrolsystemerne eller de erklærede udgifter er behæftet med en væsentlig uregelmæssighed

                              Medlemsstaten accepterer de finansielle korrektioner i relation til Kommissionens, Revisionsrettens eller en anden EU-revisors revisioner

                              Medlemsstaten er uenig i de finansielle korrektioner i relation til Kommissionens, Revisionsrettens eller en anden EU-revisors revisioner

                              Retsgrundlag
                              Forordning (EF) nr. 1083/2006

                              Artikel 91

                              Artikel 92

                              Artikel 98

                              Artikel 99

                  113.

                  glæder sig over, at Kommissionens uddybning (40) af spørgsmålet om betydelige mangler og alvorlige mangler; noterer sig, at den evaluering, der fører til en sådan kvalifikation, er baseret på vejledning COCOF 08/0019/01-EN ved hjælp af de centrale krav heri;

                  114.

                  bemærker, at Kommissionen ikke har beføjelser til at pålægge medlemsstater eller regioner, som gentagne gange har undladt at implementere strukturfondene og Samhørighedsfonden korrekt, sanktioner;

         Virkningen af afbrydelser og suspensioner

                  115.

                  minder om, at Parlamentet har anmodet om en systematisk aktivering af afbrydelser og suspensioner uafhængigt af enhver politisk overvejelse (dechargeproceduren for 2009 (41), punkt 194-196);

                  116.

                  bemærker, at Kommissionen har foretaget flere afbrydelser i 2010, da GD REGIO har afbrudt 49 betalingsfrister (jf. den årlige aktivitetsrapport fra GD REGIO, s. 42-44) og GD EMPL har afbrudt 14 betalingsfrister (jf. den årlige aktivitetsrapport fra GD EMPL, s. 50); bemærker desuden, at Kommissionen ikke suspenderede nogen betalinger for hverken EFRU eller Samhørighedsfonden, men at der blev suspenderet seks betalinger for ESF;

                  117.

                  beklager, at fejlprocenten for samhørighed og især for regionalpolitik er steget på trods af det øgede antal afbrydelser, og på trods af at Kommissionen har udpeget, hvilke medlemsstater og regioner der bidrager mest til fejlprocenten; minder Kommissionen om sin handlingsplan til styrkelse af Kommissionens tilsynsfunktion ved delt forvaltning af strukturforanstaltninger (42); opfordrer Kommissionen til at analysere svaghederne i de medlemsstater og regioner, der er mest berørt af de høje fejlprocenter, og opfylde sin tilsynsfunktion ved at styrke foranstaltningerne, som fastsat i handlingsplanen;

                  118.

                  opfordrer Kommissionen til kun at genoptage betalingerne, hvis der på stedet er indsamlet tilstrækkelige revisionsbeviser for, at svaghederne er blevet afhjulpet, med henblik på at gøre denne sanktionsbeføjelse mere effektiv og for at undgå enhver risiko for, at betalingerne genoptages for hurtigt;

                  119.

                  bemærker, at GD REGIO genoptog 24 % (12 ud af de 49 afbrudte betalinger i 2010, som alle var blevet afbrudt i oktober 2010 (43)) af de afbrudte betalinger i december 2010; frygter, at genoptagelsen af betalinger i december bidrager yderligere til den ulige fordeling af betalinger over året, hvilket øger fejlrisikoen i forbindelse med forvaltningen af betalinger og afkorter den periode, som Revisionsretten har til at foretage en revision af disse betalinger; opfordrer Kommissionen til at oplyse Parlamentet om, i hvilke af disse 12 tilfælde, finansieringen ville være gået tabt i henhold til n + 2/n + 3-reglen, hvis betalingerne var blevet genoptaget i 2011;

         Effektivitet og finansielle korrektioner

                  120.

                  vil gerne fremhæve den væsentlige forskel mellem en finansiel korrektion, som gennemføres af en medlemsstat, og som ikke medfører en nettonedsættelse, og en finansiel korrektion, som gennemføres af Kommissionen ved hjælp af indtægtsordrer, og som medfører en nettonedsættelse; mener, at finansielle korrektioner, som gennemføres af en medlemsstat er af »virtuel karakter« og kun har en ringe sanktionsvirkning; glæder sig over de forbedringer, der er gjort med hensyn til udtalelse nr. 6 om årsregnskabet for EU, og opfordrer Kommissionen fortsat at forbedre oplysningerne, f.eks. ved at sammenligne finansielle korrektioner og inddrivelser med de tilsvarende betalingsbeløb;

                  121.

                  er dybt bekymret over:

                              —

                              at de finansielle korrektioner i 2010 kun i ca. 20 % af alle forekomster medførte en nettonedsættelse (jf. årsregnskabet for Den Europæiske Union, s. 68), eftersom de projekter, som ikke er støtteberettigede, kan erstattes af andre projekter, eventuelt også af »tilbagevirkende projekter«, selv om de medfører en øget risiko med hensyn til lovligheden og den formelle rigtighed og ikke bidrager til at skabe merværdi for Unionen

                              —

                              at finansielle korrektioner i de fleste tilfælde vedrører håndtering af svagheder i medlemsstaternes kontrolsystemer og ikke i de enkelte projekter, hvilket betyder, at svagheder i systemet ofte har økonomiske konsekvenser for de nationale skatteydere, der allerede har bidraget til EU-budgettet

                              —

                              at gennemførelsesraten for finansielle korrektioner for programmeringsperioden 2000-2006 er faldet fra 62 % til 58 % (jf. årsregnskabet for Den Europæiske Union, s. 71), hvilket hovedsagelig skyldes en lav gennemførelsesrate for EFRU og Samhørighedsfonden;

                  122.

                  er af den opfattelse, at disse forhold i alvorlig grad undergraver effektiviteten af finansielle korrektioner; frygter, at muligheden for at erstatte udgifter, som ikke er støtteberettigede, virker som en opfordring til medlemsstaterne om at fremægge andre eventuelt tilbagevirkende projekter, som kan have en endnu skadeligere virkning, eftersom de øger risikoen med hensyn til lovligheden og den formelle rigtighed af EU's budget;

         Konklusioner om Kommissionens tilsynsfunktion

                  123.

                  opfordrer Kommissionen, især GD REGIO, til fuldt ud at gøre brug af de eksisterende sanktionsmidler; mener dog, at den retlige ramme for 2007-2013 hverken giver medlemsstaterne tilstrækkelige incitamenter til at overholde reglerne eller Kommissionen tilstrækkelige redskaber til at belønne korrekt overholdelse og sanktionere manglende overholdelse;

                  124.

                  opfordrer derfor Kommissionen til at betragte det som en prioriteret foranstaltning at støtte Parlamentets indsats i den almindelige lovgivningsprocedure vedrørende forslag til forordning om fælles bestemmelser for strukturinstrumenter (KOM(2011)0615 – 2011/0276(COD)) for at indføre en effektiv sanktionsmekanisme, for at Kommissionen fuldt ud kan påtage sig det endelige og overordnede ansvar for gennemførelsen af budgettet, hvilket bl.a. bør omfatte følgende elementer:

                              —

                              at gøre nettonedsættelser til reglen for finansielle korrektioner, som Kommissionen har pålagt og ophæve muligheden for at deklarere projekter med tilbagevirkende kraft

                              —

                              forpligte medlemsstaterne til så vidt muligt at inddrive uberettigede udgifter fra de endelige støttemodtagere, så de endelige støttemodtagere og ikke de nationale skatteydere påtager sig ansvaret for de uberettigede udgifter, og fremsende Kommissionens oplysninger om disse inddrivelser til Parlamentet

                              —

                              at gøre det muligt for Kommissionen at give medlemsstaterne incitamenter til ikke alene at overholde reglerne, men også at gennemføre samhørighedspolitikken på en effektiv, produktiv og sparsommelig måde

                              —

                              at sikre, at der rådes over en hel række af sanktioner (afbrydelser, suspensioner, finansielle korrektioner og andre sanktioner) for alle midler og med minimale skønsbeføjelser, når der konstateres overtrædelser af bestemmelserne

                              —

                              at gøre det muligt for Kommissionen at pålægge medlemsstaterne sanktioner eller afbryde operationelle programmer i medlemsstater eller regioner, som gentagne gange har undladt at implementere strukturfondene eller Samhørighedsfonden korrekt

                              —

                              at indlede traktatbrudsprocedurer, hvis medlemsstaterne konsekvent undlader at efterleve deres forpligtelser i medfør af artikel 258 i TEUF

                              —

                              at overføre alle de relevante data og oplysninger til Kommissionen, som er nødvendige, for at Kommissionen kan udøve sine tilsynsfunktioner for så vidt angår medlemsstaternes gennemførelse af midlerne;

         Landbrug og naturressourcer — bekræftende erklæring

                  125.

                  glæder sig over, at de direkte betalinger, der er omfattet af det integrerede forvaltnings- og kontrolsystem (IFKS), og som i 2010 tegnede sig for 77 % af de samlede udgifter under den fælles landbrugspolitik, var uden væsentlig fejlforekomst (årsberetningen, punkt 3.55 og Kommissionens svar til dette punkt);

                  126.

                  glæder sig over, at Kommissionen har formået at fastholde den mest sandsynlige fejlprocent på 2,3 % (årsberetningen, bilag 3.1), og tilskynder Kommissionen til at fortsætte sin indsats for at nedbringe fejlprocenten yderligere;

                  127.

                  minder om, at IFKS skal sikre, at der foretages korrekte betalinger, som det er muligt at spore, til landbrugerne; bemærker imidlertid, at IFKS« effektivitet forringes af unøjagtige data i databaserne, ufuldstændig krydsoverensstemmelseskontrol eller ukorrekt eller ufuldstændig opfølgning af usædvanlige forhold (Revisionsrettens årsberetning, punkt 3.29); opfordrer Kommissionen til at sikre, at alle databaser er ajourført, og at der følges ordentligt op på usædvanlige forhold;

                  128.

                  noterer sig Revisionsrettens eksempel på en støtteberettigelsesfejl under Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL) (44) vedrørende anvendelsen af interventionslagre i forbindelse med en kompensationsordning; noterer sig desuden, at det samlede beløb, der blev afholdt over EU-budgettet til transport af de 9 894 ton smør, som var involveret i ordningen, var ca. 900 000 EUR (45); er stærkt bekymret over den forsvarlige økonomiske forvaltning i forbindelse med disse operationer; opfordrer Kommissionen til at træffe de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at kompensationsordninger, hvis de overhovedet skal fortsætte, er gennemsigtige og omkostningseffektive;

                  129.

                  bemærker, at der forekommer særlig mange fejl i udgifterne til udvikling af landdistrikter (ca. 11 483 000 000 EUR (46)), da 40 (50 %) af de 80 transaktioner i stikprøven var behæftet med fejl, og 21 (52 %) af disse transaktioner var behæftet med kvantificerbare fejl (årsberetningen, punkt 3.19);

                  130.

                  bemærker, at proceduren for regnskabsafslutning generelt har vist sig at være effektiv med hensyn til beskyttelsen af EU-budgettets finansielle interesser, eftersom udgifter, der ikke er afholdt i overensstemmelse med EU's regler, er udelukket herfra;

                  131.

                  opfordrer Kommissionen til at nedsætte varigheden af den efterprøvende regnskabsafslutning yderligere, samtidig med at medlemsstaternes ret til kontradiktion opretholdes; opfordrer Kommissionen til at forbedre sammenhængen mellem de finansielle korrektioner, der er blevet pålagt, og det beløb, som faktisk er blevet udbetalt uretmæssigt; opfordrer medlemsstaterne til at samarbejde med Kommissionen ved rettidigt at fremlægge alle nødvendige oplysninger;

                  132.

                  glæder sig over, at Revisionsretten i sin særberetning nr. 8/2011 om inddrivelse af uretmæssigt udbetalte beløb under den fælles landbrugspolitik fandt, at systemerne til inddrivelser og finansielle korrektioner er blevet bedre i løbet af de seneste år; gentager, at uretmæssigt udbetalte landbrugsmidler så vidt muligt skal inddrives fra de endelige støttemodtagere, så skatteyderne ikke bliver dobbeltramt; opfordrer Kommissionen til at træffe yderligere foranstaltninger med henblik på at udligne de forskellige fortolkninger og former for praksis i medlemsstaterne og til grundigt at kontrollere medlemsstaternes inddrivelsessystemer;

                  133.

                  er af den faste overbevisning, at trepartsmøder mellem Revisionsretten, Kommissionen og de nationale parlamenter bør udvides til at omfatte gruppen af politikområder landbrug og naturressourcer med henblik på at fremme en harmoniseret fortolkning og anvendelse af reglerne for forvaltning og kontrol af udgifter og så vidt muligt undgå misforståelser;

         Bistand til tredjelande, udvikling og udvidelse — bekræftende erklæring

                  134.

                  noterer sig Revisionsrettens konklusion, at overvågnings- og kontrolsystemerne for bistand til tredjelande, udvikling og udvidelse kun var delvist effektive med hensyn til at sikre, at betalingerne var formelt rigtige (årsberetningen, punkt 5.36);

                  135.

                  bemærker, at Revisionsretten anslår, at den mest sandsynlige fejlprocent er på 1,7 % (årsberetningen, punkt 5.13); beklager dog, at der blev fundet væsentlige fejl i de mellemliggende og endelige betalinger, som ifølge kommissær Andris Piebalgs havde en fejlprocent på omkring 5 % (47) og ville have været endnu højere, hvis budgetstøtte ikke indgik i beregningen; bemærker desuden, at alle de kvantificerbare fejl blev fundet i de mellemliggende og endelige betalinger (årsberetningen, punkt 5.13); beklager, at to tredjedele af de fejl, der blev konstateret i endelige betalinger, ikke var blevet påvist ved Kommissionens kontrol (årsberetningen, punkt 5.16);

                  136.

                  mener, at den mest sandsynlige fejlprocent ligger under væsentlighedstærsklen på 2 % på grund af andelen af forfinansieringer og budgetstøtte i de samlede aktionsudgifter; bemærker, at denne andel er steget fra 66 % i regnskabsåret 2008 til 75 % i regnskabsåret 2010 (48);

                  137.

                  minder om, at forfinansieringer har en anden risikoprofil, som ikke fremgår af revisionserklæringen; mener, at det er mere effektivt at forhindre uregelmæssigheder end at korrigere uberettigede betalinger ved efterfølgende at gennemføre inddrivelser;

                  138.

                  minder om, at de væsentligste risici i forbindelse med budgetstøtte (risiko med hensyn til bistandseffektiviteten og risiko for svig og korruption) heller ikke fremgår af revisionserklæringen; opfordrer Kommissionen til at holde nøje øje med disse risici; mener imidlertid, at sektorbudgetstøtte er en effektiv foranstaltning med henblik på langsigtet kapacitetsopbygning; opfordrer Kommissionen til kun at indføre budgetstøtte på strenge og veldefinerede betingelser;

                  139.

                  glæder sig over Revisionsrettens erklæring om, at »EuropAid har udarbejdet en omfattende kontrolstrategi og har fortsat med at forbedre udformningen og implementeringen af sine overvågnings- og kontrolsystemer væsentligt« (årsberetningen, bilag 5.3);

                  140.

                  bemærker, at Revisionsretten mener, at »generaldirektørens erklæring og årlige aktivitetsrapport giver en delvis rimelig vurdering af den finansielle forvaltning med hensyn til lovlighed og formel rigtighed for EUF og Den Europæiske Unions almindelige budget« (årsberetningen, punkt 5.34, ordførerens fremhævning);

                  141.

                  opfordrer Kommissionen til at tilskynde EuropeAid til snarest muligt at færdiggøre udarbejdelsen af en metode til beregning af restfejlfrekvensen, dvs. forekomsten af resterende fejl efter gennemførelsen af alle kontroller, og til at dele resultaterne af dette arbejde med de andre generaldirektorater med ansvar for eksterne forbindelser med henblik på at opnå den nødvendige forbedring af Kommissionens forvaltningserklæringer vedrørende bistand til tredjelande, udvikling og udvidelse;

                  142.

                  opfordrer Kommissionen til at tillade en stedfortræder, sædvanligvis fra en medlemsstat når der findes en sådan, at fungere i delegationschefens sted i dennes fravær i alle sager bortset fra gennemførelsen af aktionsudgifter, som forvaltes af EU-delegationen og kun kan videredelegeres til Kommissionens ansatte;

                  143.

                  noterer sig Revisionsrettens bemærkninger i eksempel 5.3 i årsberetningen; er stærkt bekymret over »den fleksible fortolkning af medfinansierede foranstaltningers støtteberettigelse« og den metode, der kaldes »notional approach«, og som anvendes sammen med FN-organisationer, hvilket indebærer en risiko for dobbeltfinansiering af de samme udgifter; mener, at dette også bidrager til at reducere Revisionsrettens fejlprocent; er desuden dybt bekymret over de »udvidede støtteberettigelseskriterier«, der finder anvendelse under den finansielle og administrative rammeaftale (FAFA) og partnerskabsrammeaftalen med Kommissionens partnere til gennemførelse, som ligeledes indebærer en risiko for finansiering af de samme udgifter to gange; opfordrer indtrængende Kommissionen til at indstille begge disse former for praksis; forventer, at FN-organisationerne giver mellemstatslige donororganisationer samme adgang til interne revisionsrapporter, som gives til FN’s medlemsstater; bemærker i denne forbindelse, at yderligere fremskridt er påkrævet for at forbedre rapporteringen om brugen af EU-midler ved at tilvejebringe oplysninger om resultater frem for aktiviteter;

                  144.

                  glæder sig over det reviderede mandat, som Kommissionen har givet, der stiller budgetmæssig sikkerhed til EIB for tab i forbindelse med lån og garantier for lån til projekter uden for EU; understreger, at EU-garantien til EIB helt givet hører ind under Revisionsrettens kontrol;

                  145.

                  bemærker, at oplysningerne om kontrakter tildelt af EuropeAid (49) og GD ECHO (50) ikke følger den samme model; tilskynder Kommissionen til at indføre en fælles model for de databaser, der indeholder kontrakter tildelt af disse to generaldirektorater, hvori der mindst bør angives følgende oplysninger: kontraktnummer/reference, kontraktens titel, emne/sektor for interventionen, kontrahentens navn og nationalitet, interventionslandet samt kontraktens beløb, type og varighed (med angivelse af både start- og slutdato);

                  146.

                  anmoder om en detaljeret rapport fra Kommissionen om de samlede udgifter til at gøre reklame for EU-udvidelser (reklameindslag i biografer, på tv, internettet og i andre medier), en opdeling af udgifterne for hvert medium og land, hvor indslagene er blevet anvendt, samt detaljerede oplysninger om de involverede virksomheder fra produktion til udsendelse; forventer endvidere en rapport om alle Kommissionens øvrige reklameaktiviteter i forbindelse med udvidelsen sammen med en tilsvarende detaljeret rapport og opdeling af udgifterne;

         Unionens bistand til Haiti

                  147.

                  minder om jordskælvet i Haiti og de katastrofale følger af det; beklager den utilstrækkelige koordinering af den humanitære bistand og udviklingsbistanden (sammenknytning af nødhjælp, rehabilitering og udvikling); mener, at ydelsen af humanitær bistand bør være baseret på en exitstrategi; mener, at Kommissionen bør rette sine bestræbelser og finansiering mod rehabilitering og udvikling;

                  148.

                  beklager dybt den utilstrækkelige koordination mellem EU-delegationen og ECHO-repræsentationen; støtter forstærket koordinering mellem alle EU's aktører i landet; opfordrer derfor indtrængende Kommissionen til at sikre bedre sammenhæng og komplementaritet mellem den humanitære bistand og udviklingsbistanden såvel på politisk plan som i praksis;

                  149.

                  beklager dybt nogle projekters manglende bæredygtighed og understreger, at projekter først og fremmest bør sigte mod at skabe beskæftigelse og bæredygtig vækst, som vil gøre det muligt for den haitianske stat at øge sine egne indtægter og dermed blive mindre afhængig af bistand udefra; anmoder derfor Kommissionen om at give Parlamentet en liste over projekter, der er udført i de seneste 15 år i Haiti med en detaljeret vurdering af deres nuværende status for at se, hvor bæredygtige de siden er blevet;

                  150.

                  påpeger EU-bistandens manglende synlighed på Haiti; mener, at for at øge synligheden bør ikke blot flaget, men også EU's navn fremgå af pr-dokumenter i stedet for kun Kommissionens eller GD ECHO's, som er langt sværere at genkende for den almindelige haitianer;

         Forskning og andre interne politikker — bekræftende erklæring

                  151.

                  noterer sig Revisionsrettens konklusion, at overvågnings- og kontrolsystemerne for bistand til tredjelande, udvikling og udvidelse kun var delvist effektive med hensyn til at sikre, at betalingerne var formelt rigtige (årsberetningen, punkt 6.49);

                  152.

                  bemærker, at det er en særlig karakteristik ved denne gruppe af politikområder, at de fleste af aktionsudgifterne (72 %, årsberetningen, tabel 6.1) gennemføres ved forfinansiering, som alene kræver opfyldelse af et begrænset antal betingelser i modsætning til mellemliggende og endelige betalinger, og at denne særlige karakteristik har en positiv virkning på den samlede fejlprocent;

                  153.

                  er især bekymret over omfanget af forfinansieringer inden for programmet for livslang læring, hvor der tillades forfinansieringer på op til 100 % af de budgetterede projektudgifter (årsberetningen, punkt 6.9), og til hvilket 93 % af alle de betalinger, der faldt i 2010, var forfinansieringer (årsberetningen, tabel 6.1);

                  154.

                  bemærker, at der er konstateret en væsentlig fejlfrekvens i de mellemliggende og endelige betalinger til støttemodtagerne, og at Revisionsretten skønner, at den mest sandsynlige fejlprocent er på 1,4 % (årsberetningen, punkt 6.12) på grund af forfinansieringernes indflydelse; bemærker desuden, at Revisionsretten ikke offentliggør specifikke fejlfrekvenser for mellemliggende og endelige betalinger;

                  155.

                  erkender, at Kommissionen (51) skønner, at den repræsentative fejlprocent uden medregning af forfinansieringer over en flerårig periode er på 3,4 % for 6. rammeprogram, og at den foreløbige repræsentative fejlprocent for 7. rammeprogram er lidt over 4 % over en flerårig periode; erkender endvidere, at restfejlfrekvensen over en flerårig periode, dvs. forekomsten af resterende fejl, efter at Kommissionens tjenestegrene som opfølgning på deres revisioner har foretaget korrektioner og inddrivelser, ligger på omkring 2,4 % for 6. rammeprogram, mens Kommissionen endnu ikke har haft tilstrækkelig tid til at undersøge det fulde omfang af inddrivelser og korrektioner for det 7. rammeprogram over en flerårig periode;

                  156.

                  understreger den vigtige rolle, som risikodelingsfaciliteten spiller i lyset af den aktuelle finansielle krise; opfordrer Kommissionen til at øge den støtte, der ydes fra denne facilitet til universiteter og forskningsinstitutioner til deres investeringer i offentlig-private partnerskabsaftaler og forskningsinfrastruktur af europæisk interesse for så vidt angår opfyldelsen af de intelligente mål for den offentlige politik i Europa 2020-strategien;

                  157.

                  noterer sig, at Kommissionen bestræber sig på så vidt muligt at forenkle sine procedurer for forudgående kontrol, så det bliver lettere at behandle betalinger, hvilket indebærer, at det kun sikres, at de administrative betingelser er overholdt, og at beløbene er beregnet korrekt; er bekymret over, at der selv i tilfælde, hvor der var tvivl om, hvorvidt de anmeldte omkostninger var støtteberettigede, blot blev foretaget begrænsede forudgående kontroller (årsberetningen, punkt 6.17 og eksempel 6.2); insisterer på, at der træffes foranstaltninger for at rette op på dette forhold;

                  158.

                  mener, at der skal findes en balance mellem lettere betalinger og kontrol af de anmeldte omkostningers støtteberettigelse; opfordrer Kommissionen til at ændre sin strategi for forudgående kontrol og anvende en risikotankegang med henblik på bedre at kunne håndtere risici i forbindelse med omkostningsanmeldelser og i tilfælde med forhøjet risiko at udvide den forudgående kontrolprocedure til at omfatte kontroller på stedet;

                  159.

                  er dybt bekymret over, at revisionsattesterne stadig kun er delvist effektive (årsberetningen, punkt 6.22); minder om, at revisionsattester er et af de vigtigste elementer i Kommissionens forudgående kontrol; opfordrer Kommissionen til at gøre det til generel praksis formelt at melde tilbage til de eksterne revisorer og bede om en forklaring, når det er klart, at den udstedte attest ikke er pålidelig;

                  160.

                  glæder sig over, at Kommissionens strategi for efterfølgende revision vurderes til at være effektiv med hensyn til at opdage og korrigere fejl (årsberetningen, punkt 6.30); glæder sig desuden over, at Kommissionens procedurer for inddrivelse af uretmæssigt udbetalte midler er fyldestgørende, og at Kommissionen i højere grad har anvendt korrigerende foranstaltninger, såsom tidlig afslutning af kontrakter og sanktioner;

                  161.

                  er dybt bekymret over, at beregningen af restfejlprocenten er baseret på forudsætninger, som ikke altid viser sig at være sande, som f.eks. »ekstrapolering« af konstaterede fejl fra en omkostningsanmeldelse til en anden fra den samme støttemodtager; deler Revisionsrettens holdning om, at det er begrænset, i hvor høj grad man kan fæste lid til restfejlfrekvenserne (årsberetningen, punkt 6.32); mener, at dette desuden rejser tvivl om pålideligheden af generaldirektørernes forbehold, eftersom restfejlfrekvensen er en af de vigtigste indikatorer for at afgøre, om et forbehold er nødvendigt;

         Synspunkter fra specifikke politiske perspektiver

         Set ud fra et udviklingspolitisk synspunkt

                  162.

                  er af den opfattelse, at den nuværende budgetmæssige og økonomiske krise, som mange medlemsstater står over for, mere end nogensinde kræver, at Unionen maksimerer effektiviteten og virkningerne af sin støtte; er på den baggrund bekymret over, at Revisionsretten i sin årsberetning om gennemførelsen af 2010-budgettet fandt, at Kommissionens overvågnings- og kontrolsystemer for ekstern bistand og udvikling i 2010 igen kun var delvist effektive med hensyn til at sikre betalingernes formelle rigtighed, og at to tredjedele af de kvantificerbare fejl blev fundet i de endelige betalinger og ikke var blevet opdaget i forbindelse med Kommissionens kontroller;

                  163.

                  anerkender ikke desto mindre Kommissionens igangværende bestræbelser på at forbedre udformningen og gennemførelsen af sine overvågnings- og kontrolsystemer og øge kvaliteten af de data, der indlæses i CRIS-informationssystemerne; glæder sig over den omstændighed, at betalingerne til ekstern bistand og udvikling i 2010 samlet set var uden væsentlig fejlforekomst, og at den skønnede fejlfrekvens var lavere end i 2009; tilskynder Kommissionen til at udvikle en sammenhængende metode til beregning af restfejlfrekvensen til brug for direktoraterne med ansvar for eksterne forbindelser med henblik på yderligere forbedring af sine eksterne revisionsrammer og opretholdelse af de størst mulige kontrolstandarder;

                  164.

                  tilskynder navnlig Kommissionen til at forbedre kvaliteten af EU-delegationernes forudgående kontroller, overvågning og rapportering, tilsyn og risikobaserede revisionsmetoder, hvor de fleste af fejlene blev konstateret, med henblik på at styrke kapacitetsopbygningen i delegationernes operationelle og finansielle sektioner for at øge delegationernes ressourcer til centrale overvågningsaktiviteter og for at systematisere overvågningsrammerne, som omfatter indførelse af flerårige overvågnings- og evalueringsplaner og styrkelse af overvågningsvejledningen;

                  165.

                  opfordrer Kommissionen til at udarbejde brugbare løsninger på den organisatoriske udfordring forårsaget af sammenlægningen af GD DEV og GD AIDCO i slutningen af 2010; opfordrer indtrængende Kommissionen og EU-Udenrigstjenesten, som blev oprettet i december 2010, til omgående at udarbejde arbejdsgange, som præciserer deres respektive roller og ansvarsområder i forbindelse med program- og projektcyklusforvaltningen af bistanden til tredjelande, hvilket omfatter delegationerne;

                  166.

                  mener, at de nye finansieringsinstrumenter under den næste flerårige finansielle ramme 2014-2020 fuldt ud skal afspejle Parlamentets øgede lovgivnings- og kontrolmæssige rettigheder i henhold til Lissabontraktaten, og at Parlamentet skal inddrages i programmeringsprocessen på lige fod med Rådet;

                  167.

                  opfordrer Kommissionen til yderligere at forbedre effektiviteten af EU's bistand til grunduddannelsessektoren i Afrika syd for Sahara og Sydasien (52), navnlig ved at etablere realistiske indikatorer og mål med henblik på at overvåge resultaterne effektivt og ved at sikre, at delegationerne udpeger personale med tilstrækkelig ekspertise og anciennitet, således at der kan opretholdes en dialog med partnerregeringer og andre donorer, og ved i højere grad at fokusere på uddannelseskvalitet og modtagerregeringernes evne til at håndtere en øget skolesøgning;

                  168.

                  er forfærdet over de mange tilfælde af svindel, som blev afsløret i den globale fond til bekæmpelse af hiv/aids, tuberkulose og malaria i Mali, Mauretanien, Djibouti og Zambia ved udgangen af 2010, og er bekymret over det potentielle misbrug af betydelige pengesummer, bl.a. fra EU's bidrag til den globale fond i 2010; opfordrer Kommissionen til at arbejde tættere sammen med den globale fond for at støtte og overvåge indsatsen på nationalt plan med henblik på at undgå, at sådanne korruptionssager gentager sig, og at forbedre den globale fonds troværdighed og effektivitet;

                  169.

                  gentager sin opfordring til større inddragelse af parlamenter og høring af civilsamfund og lokale myndigheder i partnerlandene, når landestrategipapirer under instrumentet for udviklingssamarbejde (DCI) og flerårige vejledende programmer udarbejdes og revideres;

         Set ud fra et beskæftigelses- og socialpolitisk synspunkt

                  170.

                  henviser til, at 18 % af udgifterne til Unionens samhørighedspolitik går til beskæftigelse og sociale anliggender, idet langt størstedelen af udgifterne på dette område (94 %) går over Den Europæiske Socialfond (ESF);

                  171.

                  fremhæver det derfor som positivt, at i forbindelse med bevillingerne, der var afsat til ESF, var udnyttelsesgraden for forpligtelsesbevillinger på 100 % (10,8 mia. EUR) og for betalingsbevillinger 87,9 % (7,1 mia. EUR); erkender, at det lavere tal, for så vidt angår betalingerne, skyldes, at visse forpligtelser først blev indgået i årets sidste kvartal; anerkender Kommissionens bestræbelser på at forbedre den økonomiske forvaltning;

                  172.

                  noterer sig Revisionsrettens vurdering, hvorefter fejlprocenten i 2010 lå på 7,7 % for så vidt angår udgifterne på samhørigheds-, energi- og transportområdet; er overrasket over Revisionsrettens konstatering af, at EU-direktiver ikke blev omsat korrekt i nationale bestemmelser om offentlige udbud; forventer derfor, at Kommissionen forbedrer overvågningen af omsættelsen i national ret og kontrollerer, at de støttede projekter er i overensstemmelse med bestemmelserne; mener, at offentlige indkøb er mindre anvendelige for ESF;

                  173.

                  anerkender Kommissionens bestræbelser på gennem bilateral og multilateral uddannelse at sikre, at medlemsstaterne løbende uddanner, informerer, råder og vejleder støttemodtagerne og gennemførelsesorganerne med henblik på at mindske fejlprocenten i betalingerne; beklager, at medlemsstaterne tilsyneladende ikke er i stand til selv at gøre dette;

                  174.

                  gentager sit krav om, at medlemsstaterne forpligtes til at aflægge rapport om gennemførelsen af finansieringsinstrumenterne, og tilslutter sig Revisionsrettens krav om, at Kommissionen regelmæssigt bør kontrollere anvendelsen af ESF;

                  175.

                  minder om, at det er nødvendigt at sikre, at medlemsstaterne anvender midlerne korrekt, og at suspension og afbrydelse af betalinger kan anvendes som effektive redskaber i denne henseende;

                  176.

                  er bekymret over de mange fejl, som Revisionsretten har konstateret for så vidt angår finansieringstekniske instrumenter;

                  177.

                  beklager, at Revisionsrettens anbefalinger om ESF’s bidrag til bekæmpelse af skolefrafald hidtil kun er delvist gennemført af Kommissionen;

                  178.

                  erindrer om, at Generaldirektoratet for Beskæftigelse, Sociale Anliggender og Inklusion, der forvalter midlerne, har ansvaret for at træffe passende foranstaltninger til at hindre svig og korruption; glæder sig over det tætte samarbejde med Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF); kræver, at det sikres, at svig med ESF-midler fortsat også vil blive retsforfulgt af de nationale retslige myndigheder;

                  179.

                  glæder sig over Kommissionens bestræbelser på at erhverve omfattende oplysninger fra alle medlemsstater gennem årlige kontrolrapporter fra revisionsorganerne og sammenfattende årsberetninger og anser det for nødvendigt, at Kommissionen udvider sine kontrolaktiviteter, således at Parlamentet gives oplysninger om merværdien ved EU's finansiering;

                  180.

                  understreger de særlige behov hos målgrupper og projektansvarlige i ESF; foreslår at inddrage ulønnede aktiviteter i velgørende organisationer og bidrag i naturalier i medfinansieringen af projekter; anmoder de projektansvarlige om en aktuel oversigt over ESF’s administrationsomkostninger opdelt efter medlemsstater og projekter;

                  181.

                  understreger, at Globaliseringsfonden hidtil har finansieret 21 projekter for et samlet beløb på 105 mio. EUR, selv om det er muligt at anvende op til 500 mio. EUR via overførsler; glæder sig over, at der i medlemsstaterne er en voksende tendens til at udvikle og fremlægge passende projekter i denne sammenhæng; tilskynder Kommissionen til at yde effektiv støtte til medlemsstaterne i disses bestræbelser på at udvikle og fremlægge projekter for Globaliseringsfonden med henblik på at hjælpe arbejdstagere med at finde ny beskæftigelse og tilegne sig nye kvalifikationer, når de har mistet deres arbejde som følge af de ændrede globale handelsmønstre eller den finansielle og økonomiske krise;

                  182.

                  opfordrer Revisionsretten til også at kontrollere de øvrige budgetposter på det social- og beskæftigelsespolitiske område og finde frem til, hvorfor de disponible bevillinger ikke udnyttes fuldt ud;

                  183.

                  opfordrer Revisionsretten til at fremlægge fejlprocenterne for henholdsvis Den Europæiske Fond for Regionaludvikling og ESF separat og ikke i samlet form;

                  184.

                  forventer udførlige rapporter fra Kommissionen om pilotprojekterne;

         Set ud fra politikken for det indre marked og forbrugerbeskyttelse

                  185.

                  bemærker med tilfredshed stigningen i gennemførelsesgraden for betalingsbevillinger i afsnit 12; påpeger imidlertid den lave gennemførelsesgrad for budgetpost 17 02 04, som har haft en negativ indvirkning på den gennemsnitlige gennemførelsesgrad inden for det forbrugerpolitiske område; understreger, at Kommissionen bør anvende nogle mere effektive prognoseredskaber for så vidt angår betalingsbehovene med henblik på at forbedre budgetgennemførelsen; glæder sig over den fremgang, som Kommissionen har gjort i denne sammenhæng i 2011;

                  186.

                  understreger behovet for at fremme den finansielle rådgivning for forbrugere for at øge forbrugernes viden om finansielle ydelser; gentager derfor til trods for de tidligere påpegede gennemførelsesmangler og under henvisning til den seneste positive udvikling i denne sammenhæng sin støtte til pilotprojektet vedrørende gennemsigtighed og stabilitet på de finansielle markeder, som blev udarbejdet i 2010; opfordrer Kommissionen til at tage skridt til at finde frem til de bedste måder, hvorpå de tildelte midler kan anvendes;

                  187.

                  påskønner Kommissionens initiativ vedrørende afholdelse af workshopper i medlemsstaterne, der skal tage fat på de problemer, som de nationale forvaltninger møder i forbindelse med gennemførelse og håndhævelse af det indre markeds lovgivning; mener, at det vil få en positiv virkning for gennemførelsesresultaterne;

                  188.

                  opfordrer på ny Kommissionen til at analysere effektiviteten af de nuværende finansieringsprogrammer for SMV'er og overveje udviklingen af nye, fælles finansieringsinstrumenter;

                  189.

                  glæder sig over den betydning, som Kommissionen tillægger fremme af SOLVIT og EU-Pilot som alternative problemløsningsmekanismer, og opfordrer Kommissionen til at øge sine bestræbelser i denne henseende; understreger, at SOLVIT har vist sig at være effektiv med hensyn til at løse problemer, som berører borgere, såsom anerkendelsen af erhvervskvalifikationer og beskæftigelsesmæssige rettigheder; erindrer om sin støtte til en separat budgetpost for og de nødvendige finansielle midler til SOLVIT, internetportalen Dit Europa samt alle andre redskaber, som anvendes til at sikre, at det indre marked rent faktisk fungerer; glæder sig over den nye udformning af internetportalen Dit Europa, hvorfra der nu er adgang til oplysninger om rettigheder inden for en række forskellige områder og til diverse støttetjenester; er af den opfattelse, at tilrådighedsstillelsen af offentlig information på internetportalen Dit Europa bør udbygges, og at kendskabet til den bør udbredes mere blandt Unionens borgere og virksomhederne;

                  190.

                  glæder sig over den fortsatte finansielle støtte til Det Europæiske Netværk af Forbrugercentre (ECC-Net) og over, at der er bestilt en undersøgelse til vurdering af dets effektivitet; opfordrer Kommissionen til at støtte sig til konklusionerne i denne undersøgelse og til at træffe foranstaltninger med henblik på både at forbedre kvaliteten af de tilbudte tjenester og sikre stabil finansiering af ECC-Net; understreger vigtigheden af at øge forbrugernes kendskab til ECC-Net; udtrykker stor tilfredshed med Kommissionens foranstaltninger i denne henseende, f.eks. mediekampagner og foranstaltninger til optimering af søgemaskiner;

                  191.

                  opfordrer Kommissionen til at styrke sin indsats for sikre, at medlemsstaternes regnskabsopgørelser hvad angår de traditionelle egne indtægter er nøjagtige, og til at styrke de nationale toldmyndigheders tilsyn for at undgå fejl i beløbsopgivelserne for de indsamlede traditionelle egne indtægter, jf. Revisionsrettens anbefaling (punkt 2.21); opfordrer derfor Kommissionen til at gøre en yderligere indsats for at forenkle de retlige rammer, navnlig med henblik på at løse udestående problemer i visse kontrolsystemer;

                  192.

                  understreger, at de komplicerede regler udgør en meget stor fejlkilde i forbindelse med kapitlet »Forskning og andre interne politikker«; anmoder Kommissionen om at undersøge forskellige muligheder for at forbedre balancen mellem forenkling og kontrol for at mindske de administrative byrder for SMV'er; understreger, at reglerne for offentlige indkøb er meget komplicerede, og anbefaler derfor, at de forenkles med henblik på at reducere den samlede fejlhyppighed;

                  193.

                  er bekymret over, at Kommissionens overvågnings- og kontrolsystemer kun er delvis effektive; påpeger, at visse af de af Revisionsretten konstaterede fejl ikke blev opdaget af Kommissionen og understreger derfor nødvendigheden af at gøre en indsats for at forbedre de nuværende kontrolsystemer;

                  194.

                  anerkender den indsats, Kommissionen har gjort med gennemførelsen af den moderniserede toldkodeks; bemærker forsinkelserne i forløbet og opfordrer Kommissionen til at fastsætte en mere realistisk tidsfrist;

                  195.

                  gentager sit krav til Kommissionen om, at den hvert år forelægger Parlamentet og Rådet en mere detaljeret beskrivelse af udgifterne under hver enkelt budgetpost sammenholdt med kommentarerne til den enkelte post;

                  196.

                  anser på trods af Revisionsrettens berettigede kritik (53) SMV-garantifaciliteten for et finansielt nøgleinstrument i bestræbelserne på at fremme håndværksvirksomhedernes og detailforretningers potentiale yderligere; opfordrer Kommissionen til at maksimere merværdien af SMV-garantifaciliteten og fremme EU-innovation og -iværksætteri på verdensplan;

                  197.

                  noterer sig Revisionsrettens særberetning nr. 13/2011 »Forebygges og afsløres momsunddragelse ved kontrollen af toldprocedure 42?«; opfordrer Kommissionen til at ændre regelsættet yderligere for at undgå betydelige tab på de nationale budgetter som følge af momsunddragelse; opfordrer endvidere medlemsstaterne til at forbedre samarbejdet og udveksle information mere effektivt for at sikre, at toldmyndighederne forvalter momsfritagelsesbestemmelserne på en ensartet måde;

                  198.

                  minder om medlemsstaternes ansvar i henhold til artikel 317 i TEUF og deres forpligtelse til at styrke kontrolsystemerne for det første med hensyn til forvaltningskontrol, før de attesterer udgifter til Kommissionen, og for det andet med hensyn til dens vejledning om årlige oversigter, som er en værdifuld kilde til sikkerhed;

                  199.

                  opfordrer under henvisning til »Et budget for Europa 2020« Kommissionen til at fortsætte samarbejdet med Parlamentet og Rådet samt sikre, at fremtidige programmeringsaktiviteter i EU overholder principperne om forenkling, forsvarlig økonomisk forvaltning og ansvarlighed; opfordrer medlemsstaterne og Kommissionen til at fokusere på mål, der SMARTe, dvs. specifikke, målbare, opnåelige, relevante og tidsbestemte i forhold til planlægningen af Unionens udgiftsprogrammer og til samtidig at tage højde for eventuelle risici i forbindelse med gennemførelsen;

         Set ud fra et transport- og turismepolitisk synspunkt

                  200.

                  konstaterer, at der i 2010-budgettet som endeligt vedtaget og senere ændret i regnskabsårets løb var afsat i alt 2 640 819 360 EUR i forpligtelsesbevillinger og 1 895 014 386 EUR i betalingsbevillinger specielt til politikken på de områder, der hører ind under Transport- og Turismeudvalgets ansvarsområde; konstaterer endvidere, at disse beløb var fordelt som følger:

                              —

                              1 012 440 000 EUR i forpligtelsesbevillinger og 890 594 000 EUR i betalingsbevillinger til de transeuropæiske transportnet (TEN-T)

                              —

                              16 876 000 EUR i forpligtelsesbevillinger og 15 375 000 EUR i betalingsbevillinger til transportsikkerhed

                              —

                              63 940 000 EUR i forpligtelsesbevillinger og 30 257 000 EUR i betalingsbevillinger til Marco Polo-programmet

                              —

                              165 788 360 EUR i forpligtelsesbevillinger og 128 447 410 EUR i betalingsbevillinger til transportagenturer

                              —

                              896 035 000 EUR i forpligtelsesbevillinger og 455 135 000 EUR i betalingsbevillinger til Galileo-programmet

                              —

                              427 740 000 EUR i forpligtelsesbevillinger og 346 880 476 EUR i betalingsbevillinger til transport under det syvende rammeprogram for forskning og udvikling, herunder et prioriteret område omfattende bæredygtig mobilitet i byerne

                              —

                              4 600 000 EUR i forpligtelsesbevillinger og 3 520 000 EUR i betalingsbevillinger til turisme;

                  201.

                  tager til efterretning, at Revisionsretten ved behandlingen af budgetgennemførelsen for 2010 har valgt at koncentrere sig om samhørigheds- og energipolitikken frem for transportpolitikken;

                  202.

                  glæder sig over den høje udnyttelsesgrad for forpligtelsesbevillingerne til TEN-T-projekter; opfordrer medlemsstaterne til at sikre, at der afsættes tilstrækkelige midler på de nationale budgetter til at modsvare EU's forpligtelser; gør opmærksom på, at Parlamentet er gået ind for et højere EU-finansieringsniveau; opfordrer medlemsstaterne til i forbindelse med grænseoverskridende projekter tilknyttet hovednettet at gøre alt for at nå frem til afbalancerede finansieringsaftaler, som svarer til EU's erklærede ambitioner;

                  203.

                  opfordrer Kommissionen til årligt at fremlægge en oversigt over infrastrukturprojekter på turisme- og transportområdet, der samfinansieres af samhørighedsfonden og regionale fonde, som det allerede er tilfældet for TEN-T-midlerne, og dermed på en lettilgængelig og gennemsigtig måde give andre institutioner og skatteydere oplysninger om EU's samfinansiering;

                  204.

                  glæder sig over midtvejsrevisionen af de prioriterede projekter under det flerårige TEN-T-program 2007-2013, som GD for Mobilitet og Transport (MOVE) har gennemført i 2010 for at vurdere de opnåede resultater ved nettets gennemførelse; mener, at det i forbindelse med denne revision blev fastsat som princip at gøre den planlagte finansiering betinget af konkrete fremskridt med programmerne for at optimere anvendelsen af de disponible finansielle midler; opfordrer Kommissionen til at udvide denne resultatorienterede revision til andre generaldirektorater og EU-politikker, og opfordrer Parlamentets øvrige udvalg til at støtte dette krav;

                  205.

                  glæder sig over Kommissionens forslag vedrørende TEN-T og det dertil knyttede finansieringsinstrument, den såkaldte Connecting Europe-facilitet; understreger den europæiske merværdi af en bedre anvendelse af midler og støtter de foreslåede budgetmæssige forpligtelser, der er på niveau med ambitionerne i det nye forslag; støtter udviklingen af innovative finansieringskilder, der har til formål inden den fastsatte frist at afslutte EU-transportinfrastrukturprojekter, der nødvendigvis er langvarige og omkostningskrævende;

                  206.

                  glæder sig over initiativet vedrørende projektobligationer og anmoder Kommissionen om at føre tilsyn med virkningerne af dette nye instruments multiplikatoreffekt; tilslutter sig fuldt forslaget om at afsætte 10 000 000 000 EUR fra Samhørighedsfonden til transportinfrastruktur inden for rammerne af Connecting Europe-faciliteten med henblik på at øge såvel effektiviteten som merværdien af struktur- og samhørighedspolitikken; anmoder om, at forvaltnings- og kontrolsystemer for anvendelse af Samhørighedsfondens bevillinger forbedres for at sikre en korrekt og effektiv anvendelse af disse midler;

                  207.

                  er skuffet over den lave udnyttelse af betalingsbevillinger til transportsikkerhed (65 %); konstaterer, at det beløb, der blev specificeret i 2010-budgettet, var det beløb, Kommissionen foreslog i sit foreløbige budgetforslag; opfordrer Kommissionen til i detaljer at redegøre for underudnyttelsen af disse bevillinger og for de foranstaltninger, den agter at træffe for at sikre, at problemet ikke gentager sig;

                  208.

                  glæder sig over stigningen i udnyttelsesgraden for betalingsbevillingerne til transportsikkerhed og passagerers rettigheder samt til Marco Polo II-programmet; bemærker dog, at 14 % af bevillingerne til sidstnævnte program er blevet overført til andre budgetposter; bemærker, at en del af budgetposten vedrørende SESAR-programmet også er overført, og ønsker at minde om vigtigheden af dette program for styrkelsen af den europæiske industripolitik;

                  209.

                  ser med tilfredshed på udnyttelsesgraden for betalingsbevillingerne til programmerne Egnos og Galileo, som viser en fortsættelse af de fremskridt, der blev gjort i 2009; understreger betydningen af investeringer i denne sektor, hvilket har følgevirkninger for alle EU's politikker og navnlig for sektorerne logistik og bæredygtig transport og sikkerheden inden for transport; glæder sig over den vellykkede opsendelse af de to første operationelle Galileo-satellitter den 21. oktober 2011, der er et afgørende skridt i retning af en vellykket gennemførelse af de to programmer; opfordrer til, at det sikres, at de anvendelsesmuligheder og innovative tjenester, der støttes af disse transportprogrammer, er tilstrækkeligt finansieret, udviklet og gennemført og er rentable med henblik på at udnytte disse programmers potentiale mest muligt;

                  210.

                  noterer sig særberetningen »Var de turismeprojekter, der blev samfinansieret af EFRU, effektive?«, hvori det konstateres, at turismen er den serviceindustri, der har størst betydning for EU; glæder sig over Revisionsrettens konklusion, ifølge hvilken de fleste projekter medførte mange resultater, enten ved at skabe og bevare arbejdspladser eller ved at skabe turismekapacitet eller -aktiviteter; opfordrer Kommissionen til at følge Revisionsrettens anbefalinger vedrørende forvaltning og kontrol af EFRU-midler, der er afsat til turistprojekter, og at anvende bestemmelserne i Lissabontraktaten til at foreslå et flerårigt program for turisme med behørigt finansierede budgetposter;

                  211.

                  bemærker med tilfredshed, at Revisionsretten har konstateret, at årsregnskabet for Forvaltningsorganet for TEN-T i alt væsentligt er lovligt og formelt rigtigt; er betænkelig ved andelen af forpligtelsesbevillinger, der er fremført (14,5 %); opfordrer Kommissionen til at fremlægge en udførlig redegørelse for, hvorfor disse bevillinger blev fremført;

                  212.

                  anmoder om, at hvert års budget vedføjes en rapport om uudnyttede bevillinger fremført fra tidligere år, og at der heri gøres rede for, hvorfor disse bevillinger ikke er udnyttet, samt hvordan og hvornår de vil blive det;

         Set ud fra politikken for borgernes rettigheder og retlige og indre anliggender

                  213.

                  beklager nedgangen i gennemførelsesgraden for forpligtelser i budgettet vedrørende området med frihed, sikkerhed og retfærdighed (94,8 % i 2010 sammenlignet med 97,7 % i 2009) og den lille nedgang i gennemførelsesgraden for betalinger (88,7 % i 2010 sammenlignet med 89,6 % i 2009);

                  214.

                  glæder sig over den markante fremgang, som er konstateret med hensyn til reducering af annulleringer af betalinger (fra 8,5 % i 2009 til 2,8 % i 2010); beklager stigningen i fremførsler (fra 1,9 % i 2009 til 8,5 % i 2010), som hovedsageligt skyldes overførsler i Fonden for de Ydre Grænser, Den Europæiske Tilbagesendelsesfond og SIS II; tilskynder Kommissionen til at reducere niveauet for overførsler af betalinger i budgettet for området med frihed, sikkerhed og retfærdighed;

                  215.

                  glæder sig over den høje gennemførelsesgrad for tre ud af de fire fonde under »Solidaritet og forvaltning af migrationsstrømme«; noterer sig Kommissionens begrundelse for den lavere gennemførelsesgrad for så vidt angår Fonden for de Ydre Grænser, nemlig, at de årlige programmer for de fem lande, som for første gang deltog fonden i 2010, ikke blev vedtaget i 2010.

         Set ud fra et kultur- og uddannelsespolitisk synspunkt

                  216.

                  glæder sig over bestræbelserne på yderligere at forenkle procedurerne for og adgangen til uddannelses- og kulturprogrammer, og bemærker, at Forvaltningsorganet for Undervisning, Audiovisuelle Medier og Kultur (EACEA) i 2010 havde e-formularer til rådighed for de fleste foranstaltninger og programmer, navnlig til handlingsprogrammet for livslang læring (LLP), kulturprogrammet og programmet Europa for Borgerne; glæder sig over øget brug af faste beløb og beslutninger om ydelse af tilskud; understreger betydningen af den rette balance mellem fleksible procedurer og den nødvendige kontrol;

                  217.

                  beklager, at den primære kontrol i forbindelse med handlingsprogrammet for livslang læring ikke blev gennemført fuldt ud af de nationale organer, hvilket resulterede i en utilstrækkelig udnyttelsesgrad af programmets midler på grund af manglende sammenhæng i de indberettede data og manglende rettidig gennemførelse af minimumsantallet af kontroller; opfordrer Kommissionen til fortsat at bestræbe sig på at sikre, at alle nationale organer påtager sig deres ansvar;

                  218.

                  bemærker med tilfredshed, at Kommissionen har forbedret sine kontrolsystemer, og at politikområdet kultur og uddannelse, som udgør en del af politikgruppen »Forskning og andre interne politikker«, ikke udviste materielle fejl;

                  219.

                  er tilfreds med den markante forbedring i betalingsforsinkelserne, og bemærker med tilfredshed, at EACEA havde foretaget 94 % af sine betalinger inden for tidsfristerne; minder om, at enhver forsinkelse i betalingerne direkte påvirker modtagernes rettigheder, navnlig SMV'ernes rettigheder og dermed programmernes succes; minder imidlertid om, at størstedelen af et tilskud skal betales hurtigst muligt og under alle omstændigheder i løbet af den subventionerede periode med henblik på ikke at øge agenturets afhængighed af bankernes lånegodkendelser, eftersom EACEA ikke anser renter for at være støtteberettigede;

                  220.

                  bemærker, at Kommissionen havde indledt en udbudsprocedure for et paneuropæisk tv-netværk, som var opført i budgetterne for 2009 og 2010; er derfor meget bekymret over, at Kommissionen i 2010 besluttede at standse projektet og omdirigere pengene uden godkendelse fra Parlamentet og Rådet; kræver offentliggørelse af alle kontrakter og henstillinger vedrørende tv-netværket og de evalueringer, som udvælgelseskomiteen har foretaget;

         Set ud fra politikken for miljø, folkesundhed og fødevaresikkerhed

                  221.

                  udtrykker tilfredshed med den samlede udnyttelsesgrad for de budgetposter, der vedrører miljø, folkesundhed og fødevaresikkerhed; minder i denne forbindelse om, at kun 0,76 % af EU's budget er afsat til disse politikinstrumenter, der hører ind under ansvarsområdet for Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed;

         Miljø og klimaindsats

                  222.

                  understreger, at den samlede gennemførelsesgrad var på 99,26 % for området miljø og klimaindsats; bemærker endvidere, at gennemførelsen af betalinger var på 84,1 %;

                  223.

                  glæder sig over gennemførelsesgraden for aktionsbudgettet for Life+, som var på 99,4 %; bemærker, at der i 2010 blev afsat 240 000 000 EUR til projekttilskud, 9 300 000 EUR til støtte til operationelle aktiviteter i ngo-regi, 42 500 000 EUR blev anvendt til foranstaltninger beregnet til støtte for Kommissionens rolle i iværksættelsen af og tilsynet med udviklingen på politik- og lovgivningsområdet og 14 500 000 EUR til administrativ støtte;

                  224.

                  gør opmærksom på, at de vejledende nationale og endelige tildelinger af Life+-midler for hver medlemsstat varierer, og på forskellen i antallet af forslag, der er indgivet af de forskellige medlemsstater; tilskynder endvidere Kommissionen til at sørge for årlig oplæring for de nationale myndigheder og til at afholde seminarer i hver medlemsstat for at formidle generel information om målene under LIFE + og om, hvorledes et vellykket forslag udarbejdes;

                  225.

                  erkender, at der mangler et retsgrundlag for gennemførelsen af EU-handlingsprogrammet om bekæmpelse af klimaændringer; glæder sig over overførslen af det samlede beløb på 15 000 000 EUR til den finansielle facilitet under initiativet til finansiering af bæredygtig energi med det formål at udvikle passende finansieringsinstrumenter, der kan virke som en betydelig impuls til energieffektivitetsprojekter og projekter til udnyttelse af kilder til vedvarende energi;

                  226.

                  tager de bemærkninger til efterretning, som Revisionsretten har fremsat vedrørende de efterfølgende revisioner, som Kommissionen siden 2006 har foretaget på baggrund af risikobaserede kriterier; glæder sig over, at GD ENV i 2011 besluttede at ændre sin metodologi til indsamling af prøver med henblik på at opnå resultater, der også er stikprøvebaserede, på grundlag af hvilken, der med større lethed kan generaliseres om hele projektantallet;

                  227.

                  glæder sig over den handlingsplan, som er blevet udarbejdet af GD CLIMA til forbedring af de nationale sikkerhedsforanstaltninger, efter at der blev konstateret alvorlige sikkerhedsmangler i de nationale registre for EU’s emissionshandelssystem;

                  228.

                  bemærker, at der blev gennemført syv pilotprojekter og en forberedende foranstaltning under 2010-budgettet;

                  229.

                  understreger, at gennemførelsesraten for bidrag til internationale miljøaktiviteter, der har til formål at dække obligatoriske og frivillige bidrag til internationale konventioner, protokoller og aftaler, er påvirket af udsving i vekselkurser, idet de fleste bidrag betales i USD;

         Folkesundhed og Fødevaresikkerhed

                  230.

                  glæder sig over gennemførelsesgraden for forpligtelsesbevillinger til folkesundhed på 99,7 % (undtagen bevillinger afsat til Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet, Det Europæiske Center for Forebyggelse af og Kontrol med Sygdomme og Det Europæiske Lægemiddelagentur); bemærker, at gennemførelsen af forpligtelserne er på 95,3 % inden for fødevaresikkerhed, dyresundhed, dyrevelfærd og plantesundhed;

                  231.

                  understreger betydningen af folkesundhedsprogrammet; glæder sig derfor over den tilfredsstillende gennemførelsesgrad på næsten 100 % for forpligtelsesbevillingerne; er bevidst om den lavere gennemførelsesgrad for betalingsbevillinger (95,1 %), som skyldes sene betalingsanmodninger fra beløbsmodtagerne eller forlængelse af kontraktaftaler;

                  232.

                  understreger betydningen af fortsat at øge offentlighedens kendskab til de skadelige virkninger af tobaksforbrug; anser den fulde anvendelse af det til rådighed stående beløb i 2010 som en succes for HELP-kampagnen;

                  233.

                  tager de bemærkninger til efterretning, som Revisionsretten har fremsat vedrørende Forvaltningsorganet for Sundhed og Forbrugere, der er en administrativ enhed under Kommissionen; opfordrer forvaltningsorganet til i betydeligt omfang at reducere dets fremførte beløb ved at revidere dets budgetplanlægning og indberetningsinstrumenter med henblik på at efterleve princippet om etårighed, der er gældende for EU-budgettet; tager endvidere Kommissionens årsberetning om interne revisioner gennemført i 2010 til efterretning, og tilskynder forvaltningsorganet til i samarbejde med det relevante GD at arbejde på de aktuelle spørgsmål, såsom it-styring og -struktur;

                  234.

                  bemærker gennemførelsesniveauet på 95,3 % for budgetkapitel 17 04 — Fødevare- og fodersikkerhed, dyresundhed, dyrevelfærd og plantesundhed; er bevidst om, at en fuldstændig gennemførelse ikke var mulig på grund af det lave antal udbrud af dyresygdomme, således at nødfonden mod forventning ikke blev anvendt, og derudover fordi der ikke var behov for at indkøbe nødvacciner;

                  235.

                  bemærker, for så vidt angår udryddelsesforanstaltninger, at de endelige erstatningskrav for udbetalinger, som medlemsstaterne har indgivet, ofte var lavere end det oprindelige skøn; bemærker endvidere, at det har været nødvendigt at foretage flere revisioner på grund af det tidligere store omfang af fejl, der desuden har forsinket gennemførelsen af betalinger på dette område;

                  236.

                  beklager det lavere resultat for betalinger til plantesundhedsforanstaltninger på grund af medlemsstaternes forsinkede indsendelse af de påkrævede dokumenter, eller fordi dokumentationen var ufuldstændig; opfordrer medlemsstaterne til at forbedre deres procedurer desangående;

         Set ud fra et udenrigspolitisk synspunkt

                  237.

                  bemærker, at de fleste af de ikke-kvantificerbare fejl, som Revisionsretten har konstateret, vedrører mangler ved proceduren for offentlige indkøb og forlængelser af kontrakter; gentager, at det ligesom ved tidligere dechargeprocedurer drejer sig om disse to områders betydelige sårbarhed over for svig og dårlig ledelse;

                  238.

                  tager til efterretning, at tilsyns- og kontrolsystemet for udenrigs-, udviklings- og udvidelsespolitikkerne kun anses for delvist virkningsfulde, og opfordrer Kommissionen og EU-Udenrigstjenesten til at træffe alle nødvendige foranstaltninger for at forbedre den formelle rigtighed af betalingerne;

                  239.

                  påpeger, at de største risici forbundet med budgetstøtte (nemlig risikoen for bistandens ineffektivitet og for svig og korruption) ikke fremgår af revisionserklæringen; opfordrer Kommissionen til at holde nøje øje med disse risici;

                  240.

                  mener, at Kommissionen i forbindelse med samtlige interventioner, ud over den indsats der er nødvendig for at forbedre regelmæssigheden af betalingerne, bør foretage systematiske evalueringer baseret på et cost/benefit-perspektiv, jf. Revisionsrettens anbefaling i dens særberetning (54); fastholder, at Parlamentet som en del af budgetmyndigheden skal underrettes om resultaterne af sådanne evalueringer, herunder resultater af evalueringer, der omfatter FUSP-aktiviteter;

                  241.

                  fremhæver dog, at cost-benefit-forholdet i sig selv ikke altid kan betragtes som et tilstrækkeligt målekriterium for vurdering af hensigtsmæssigheden af EU’s bistand i et tredjeland; er således af den overbevisning, at effektiviteten af bistanden i forhold til EU’s udenrigspolitiske mål skal evalueres systematisk og bør indeholde supplerende kriterier — såsom EU’s strategiske interesser, nødvendigheden af EU's tilstedeværelse i indsatsområdet, gennemførelsen af projekter og tiltag til fremme af EU’s værdier og grundlæggende principper — som også bør tages i betragtning;

                  242.

                  tilslutter sig Revisionsrettens holdning om, at EU-bistand inden for en række områder i nogle tilfælde kan optimeres, ligesom virkningerne af bistanden kan forøges ved hjælp af bedre koordination med medlemsstaterne, hvis udenrigspolitik ikke bør ses som et konkurrerende element, men som et supplement; opfordrer derfor til en øget indsats, for så vidt angår donorsamordning inden for EU med tredjelande og internationale organisationer;

         Set ud fra et regionaludviklingspolitisk synspunkt

                  243.

                  noterer sig en god budgetgennemførelse for regionalpolitikken med 30 557 000 000 EUR udbetalt, og at størstedelen af betalingerne i 2010 hovedsagelig og for første gang vedrørte gennemførelsen af programmerne for 2007-2013 (25 550 000 000 EUR i mellemliggende betalinger sammenlignet med 9 420 000 000 EUR i 2009);

                  244.

                  beklager, at regionalpolitikken var en del af et fejlbehæftet område blandt politikområderne for EU's udgifter, idet 49 % af de 243 betalinger, som Revisionsretten reviderede, var behæftet med fejl; bemærker dog, at kun nogle af fejlene vil få finansielle konsekvenser, og at fejlfrekvensen på 49 % er lavere end frekvensen for perioden 2000-2006; understreger, at fejlprocenten er faldet sammenlignet med de fejlprocenter, som blev konstateret i programmeringsperioden 2000-2006; opfordrer Kommissionen og medlemsstaterne til under delt forvaltning at sikre en tendens, der viser et konstant fald i fejlprocenten;

                  245.

                  minder om, at en fejl opstår, når en transaktion ikke gennemføres i overensstemmelse med gældende love og administrative bestemmelser og derfor resulterer i uregelmæssige anmeldte (og godtgjorte) udgifter; bemærker ligeledes, at en fejl ikke nødvendigvis betyder, at midler er forsvundet, mistet eller gået til spilde, eller at der er begået svig;

                  246.

                  noterer sig, at overtrædelse af både reglerne for offentlige indkøb og reglerne for støtteberettigelse tegner sig for en stor del af den anslåede fejlprocent (henholdsvis 31 % og 43 %); noterer sig i denne forbindelse Revisionsrettens anbefaling om identificering af potentielle områder for yderligere forenkling; anmoder derfor om at få undersøgt behovet for at styrke den tekniske bistand og i hvert fald behovet for at opretholde den fulde operationelle kapacitet for den finansielle kontrol fuldt ud; understreger behovet for, at Kommissionen forenkler reglerne med henblik på at sikre mere brugervenlige procedurer, og for ikke at afskrække potentielle modtagere fra at deltage i projekter; opfordrer medlemsstaterne til at forenkle deres nationale bestemmelser, der meget ofte udgør en ekstra administrativ byrde, som ikke er påkrævet i henhold til EU-reglerne; mener derfor, at der bør sættes stærkt ind for at nedbringe denne fejlprocent yderligere;

                  247.

                  beklager manglerne i gennemførelsen af de finansieringstekniske instrumenter, navnlig med hensyn til manglende overholdelse af forskriftsmæssige krav for så vidt angår bidraget fra de operationelle programmer til de fonde, der gennemfører disse instrumenter, samt utilstrækkelige gældende krav om rapportering og verifikation; noterer sig, at de finansieringstekniske instrumenters potentiale bør videreudvikles for at bane vejen for udvikling af kvalitative strategiprojekter, deltagelse af private aktører, herunder særligt SMV'er, og anvendelse af kapital i EU-projekter; opfordrer Kommissionen til at forenkle måden, hvorpå disse instrumenter fungerer, da den nuværende kompleksitet begrænser brugen af dem; anbefaler, at der udføres dybdegående analyser for at vurdere disse instrumenters reelle virkning og retningslinjerne for en forbedret anvendelse; opfordrer medlemsstaterne til at overholde deres rapporteringsforpligtelser;

                  248.

                  noterer sig, at hvad angår et stort antal af de fejlbehæftede transaktioner, havde medlemsstaternes myndigheder tilstrækkelige oplysninger til at opdage fejlene og anvende korrigerende foranstaltninger forud for verifikationen; opfordrer Kommissionen til at styrke sin bistand til forvaltningsmyndighederne gennem målrettede workshops, vejledninger, udbredelse af bedste praksis og uddannelse af tjenestemænd med ansvar for forvaltning, idet størstedelen af fejlene forekommer ved første kontrolniveau; noterer sig, at der bør indføres en konstant overvågning af den konkrete overførsel af uddannelsesforanstaltninger, som er rettet mod forvaltningsmyndighederne, for at kontrollere, at der sker videndeling i praksis med særligt fokus på, hvad der sker på lokalt plan; opfordrer indtrængende til oprettelsen af korrektionsmekanismer, herunder indførelse af sanktioner i tilfælde af åbenlys forsømmelse;

                  249.

                  glæder sig over Kommissionens forklaring, der for første gang slår fast, at langt størstedelen af fejlene er koncentreret i blot tre medlemsstater og udelukkende i forskellige operationelle programmer;

         Set ud fra politikken for kvinders rettigheder og ligestilling

                  250.

                  minder Revisionsretten og Kommissionen om, at fremme af ligestilling mellem mænd og kvinder i henhold til artikel 8 i TEUF er et grundlæggende princip i alle Den Europæiske Unions aktiviteter; opfordrer derfor Revisionsretten til, hvor det er relevant, at vurdere gennemførelsen af budgettet ud fra et kønsperspektiv;

                  251.

                  beklager, at årsberetningen hverken indeholder bemærkninger fra Revisionsretten eller svar fra Kommissionen vedrørende kønsrelaterede udgifter;

                  252.

                  understreger, at en revision af budgettet, der omfatter et kønsperspektiv, er en forudsætning for at kunne udarbejde et budget med en kønsmæssig dimension, eftersom et sådant kan afsløre virkningerne af ligestillingsudgifterne, og navnlig hvorvidt mænd og kvinder proportionelt set drager samme fordel af udgifterne, samt om budgettet skal justeres med henblik på at tilpasse det bedre til mænd og kvinders forskellige behov;

         Set ud fra politikken for international handel

                  253.

                  påpeger, at det er nødvendigt at sikre en effektiv beskyttelse af de af Unionens finansielle interesser, der er forbundet med makrofinansiel bistand; finder det afgørende, at Kommissionen foretager den fornødne kontrol, og at Revisionsretten gennemfører passende revisioner i forbindelse med dette instrument;

                  254.

                  understreger, at EU-midlerne som et resultat af »Aid for Trade«-strategien skal anvendes effektivt og i overensstemmelse med gældende bestemmelser og forordninger med henblik på at sikre, at støttemodtagerne i højere grad integreres i et regelbaseret verdenshandelssystem, og med henblik på at bidrage til udryddelsen af fattigdom;

                  255.

                  understreger, at EU's erhvervsfremmecentre i Kina, Thailand og Indien bør støttes; er desuden af den opfattelse, at der er behov for passende kontrol for at sikre, at disse centre fungerer godt og effektivt;

         Set ud fra et fiskeripolitisk synspunkt

                  256.

                  noterer sig Kommissionens meddelelse til Europa-Parlamentet, Rådet og Revisionsretten - Årsregnskab for Den Europæiske Union — Regnskabsåret 2010 (55) samt Revisionsrettens årsberetning om budgetgennemførelsen i regnskabsåret 2010 (56); understreger, at disse to beretninger indeholder få bemærkninger, der vedrører maritime anliggender og fiskeri;

                  257.

                  takker GD for Maritime Anliggender og Fiskeri for de indsendte supplerende dokumenter og udtrykker tilfredshed med den samlede udnyttelsesgrad i 2010 for de budgetposter, der vedrører maritime anliggender og fiskeri;

                  258.

                  fremhæver, at den samlede udnyttelsesgrad var på 97,20 % for gennemførelsen af budgettet for forpligtelsesbevillinger og på 79,23 % for betalingsbevillinger; konstaterer dog en meget lav gennemførelse for kapitel 11 02 (Fiskerimarkeder) og noterer sig redegørelserne fra Kommissionen navnlig vedrørende gennemførelsen af fiskeriprogrammer for områder i den yderste periferi;

                  259.

                  bemærker med tilfredshed, at GD for Maritime Anliggender og Fiskeri agter at forbedre udnyttelsen af de disponible bevillinger til de foranstaltninger, der finansieres sammen med medlemsstaterne, og opfordrer de relevante tjenestegrene i Kommissionen til at forsætte denne proces;

                  260.

                  bemærker den indsats, som GD for Maritime Anliggender og Fiskeri har gjort inden for intern revision, og anmoder om, at Kommissionen fortsat på mest effektiv vis og hurtigst muligt forvalter samtlige projekter og sager;

                  261.

                  konstaterer, at GD for Maritime Anliggender og Fiskeri opretholder sit forbehold med hensyn til forvaltnings- og kontrolsystemer for de operationelle programmer under FIUF (finansielt instrument til udvikling af fiskeriet) i Tyskland (emballeringsvirksomhed); noterer sig, at det drejer sig om et tidligere og komplekst program, som blev iværksat i 2001, og opfordrer Kommissionen til at afslutte det hurtigt, samtidig med at der tages hensyn til Unionens interesser;

                  262.

                  glæder sig over, at GD for Maritime Anliggender og Fiskeri har øget effektiviteten af sin kontrol af internationale aftaler, og at det har besluttet at adskille betalinger, der navnlig vedrører det handelsmæssige aspekt (104 017 795 EUR, svarende til 72 % af de samlede betalinger) fra dem, som vedrører sektorstøtten (40 211 849 EUR, svarende til 28 % af de samlede betalinger);

                  263.

                  insisterer på nødvendigheden af, at de foranstaltninger, som finansieres af Unionen, til de internationale aftalers sektorstøtte følges effektivt ved hjælp af matricer, som udarbejdes så detaljeret som muligt; fremhæver endvidere behovet for at tilskynde til udvikling af den del, der vedrører sektorstøtten; er overbevist om, at aftalernes handelsdel på længere sigt bør betinges af en effektiv, tilstrækkeligt overvåget og betydelig sektorstøtte;

                  264.

                  anmoder om i øget omfang at blive inddraget i fiskeripolitikken i kraft af sin lovgivnings- og budgetrolle, navnlig hvad angår de internationale fiskeriaftaler og de dermed forskellige forbundne møder (f.eks. fælles udvalg eller bilaterale forhandlinger med tredjelande);

                  265.

                  anmoder Revisionsretten om at udarbejde særberetninger om prioriterede områder inden for den fælles fiskeripolitik (FFP) som opfølgning på forskellige lovforslag og meddelelser, som indgår i reformpakken af den fælles fiskeripolitik, herunder dem, som vedrører politikkens eksterne dimension.

         (1)  EUT L 64 af 12.3.2010.

         (2)  EUT C 332 af 14.11.2011, s. 1.

         (3)  EUT C 326 af 10.11.2011, s. 1.

         (4)  EUT C 332 af 14.11.2011, s. 134.

         (5)  EFT L 248 af 16.9.2002, s. 1.

         (6)  EFT L 11 af 16.1.2003, s. 1.

         (7)  KOM(2011) 662.

         (8)  SEC(2011)1179, s. 24.

         (9)  Synthesis Report on FEIs, s. 6.

         (10)  Synthesis Report on FEIs, s. 10.

         (11)  Synthesis Report on FEIs, s. 9.

         (12)  Synthesis Report on FEIs, s. 21 og 26.

         (13)  Rådets forordning (EF) nr. 1083/2006 af 11. juli 2006 om generelle bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond og Samhørighedsfonden (EUT L 210 af 31.7.2006, s. 25).

         (14)  EUT C 47 af 17.2.2012, s. 1.

         (15)  Europa-Parlamentets beslutning af 21. april 2004 om retningslinjerne for 2002-budgetproceduren (EUT L 330 af 4.11.2004, s. 82).

         (16)  EUT C 139 af 14.6.2006, s. 1.

         (17)  Sammenfatning over Kommissionens resultater på forvaltningsområdet i 2010 (KOM(2011)0323), s. 2.

         (18)  KOM(2011) 164.

         (19)  Svar fra kommissær Šefčovič på det skriftlige spørgsmål nr. 12 ved høringen den 8. december 2011 i Europa-Parlamentets Budgetkontroludvalg.

         (20)  SEC(2011)1179, s. 13.

         (21)  Kommissær Johannes Hahns svar på skriftlig forespørgsel nr. 4 under høringen den 19. december 2011 i Europa-Parlamentets Budgetkontroludvalg.

         (22)  SEC(2011)1179, s. 20.

         (23)  SEC(2011)1179, s. 21.

         (24)  Kommissionens rapport om Rumæniens fremskridt i forbindelse med samarbejds- og kontrolmekanismen, KOM(2012) 56, s. 4.

         (25)  Årsregnskabet for Den Europæiske Union (KOM(2011) 473), s. 32 og 90.

         (26)  Rådets forordning (EF) nr. 332/2002 af 18. februar 2002 om indførelse af en mekanisme for mellemfristet betalingsbalancestøtte til medlemsstaterne (EFT L 53 af 23.2.2002, s. 1), senest ændret ved forordning (EF) nr. 431/2009 (EUT L 128 af 27.5.2009, s. 1).

         (27)  I artikel 2, stk. 2, i Rådets forordning (EU) nr. 407/2010 af 11. maj 2010 om oprettelse af en europæisk finansiel stabiliseringsmekanisme (EUT L 118 af 12.5.2010, s. 1) fastsættes et loft på 1,23 %, under hvilket Kommissionen skønner, at der kan tilvejebringes et samlet beløb på 60 000 000 000 EUR (KOM(2010) 713, s. 4).

         (28)  Kilde: Tavle IV i bilaget til Revisionsrettens årsberetning for 2010.

         (29)  Kilde: Tavle I i bilaget til Revisionsrettens årsberetning for 2010.

         (30)  Kilde: Tavle V i bilaget til Revisionsrettens årsberetning for 2010.

         (31)  Europa-Parlamentets beslutning af 23. marts 2011 om udkast til Det Europæiske Råds afgørelse om ændring af artikel 136 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde med hensyn til en stabilitetsmekanisme for de medlemsstater, der har euroen som valuta (P7_TA(2011)0103)).

         (32)  http://eca.europa.eu/portal/pls/portal/docs/1/9406723.PDF

         (33)  http://eca.europa.eu/portal/pls/portal/docs/1/9504723.PDF

         (34)  Findes på webstedet for den nederlandske revisionsret http://www.courtofaudit.com/english/News/2012/02/Letter_of_president_Netherlands_Court_of_Audit_on_ESM_Board_of_Auditors

         (35)  EUT L 250 af 27.9.2011, s. 33.

         (36)  EUT L 357 af 31.12.2002, s. 1.

         (37)  KOM(2012) 40, s. 16.

         (38)  Den Europæiske Revisionsrets arbejdsprogram 2012, s. 6.

         (39)  EUT L 210 af 31.7.2006, s. 25.

         (40)  Svar på spørgsmål 21 i dokumentet »Annex: questions to Commissioner Šemeta«, som Budgetkontroludvalgets sekretariat stillede til rådighed den 16. december 2011 efter høringen af Kommissær Šemeta den 8. december 2011 i Budgetkontroludvalget.

         (41)  Se fodnote 35.

         (42)  KOM(2008)97.

         (43)  Bilag til kommissær Johannes Hahns svar på skriftlige forespørgsler under høringen den 19. december 2011 i Europa-Parlamentets Budgetkontroludvalg.

         (44)  Årsberetningen, eksempel 3.1, s. 79.

         (45)  Årsberetningen, fodnote 23, s. 79.

         (46)  Årsberetningen, tabel 3.1, s. 72.

         (47)  Kommissær Andris Piebalgs svar på en mundtlig forespørgsel under høringen den 12. januar 2012 i Europa-Parlamentets Budgetkontroludvalg.

         (48)  Beregning på grundlag af kommissær Andris Piebalgs svar på skriftlig forespørgsel nr. 2 under høringen den 12. januar 2012.

         (49)  http://ec.europa.eu/europeaid/work/funding/beneficiaries/index.cfm?lang= en&mode = SM&type = contract

         (50)  http://ec.europa.eu/echo/files/funding/agreements/agreements_2010.pdf

         (51)  Opfølgende svar på spørgsmål til kommissær Máire Geoghegan-Quinn under høringen den 23. januar 2012 i Europa-Parlamentets Budgetkontroludvalg.

         (52)  EU’s udviklingsbistand til almen grunduddannelse i Afrika syd for Sahara og i Sydasien (særberetning nr. 12/2010).

         (53)  Revisionsrettens særberetning nr. 4/2011 om revisionen af SMV-garantifaciliteten.

         (54)  Revisionsrettens særberetning nr. 1/2011 — »Har dekoncentreringen af Kommissionens forvaltning af bistand til tredjelande fra hovedsædet til delegationerne ført til bedre bistandslevering?«.

         (55)  EUT C 332 af 14.11.2011, s. 1.

         (56)  EUT C 326 af 10.11.2011, s. 3.

      EUROPA-PARLAMENTETS BESLUTNING
      af 10. maj 2012
      om Den Europæiske Revisionsrets særberetninger i forbindelse med decharge for 2010 for Kommissionen
      EUROPA-PARLAMENTET,

                  —

                  der henviser til Den Europæiske Unions almindelige budget for regnskabsåret 2010 (1),

                  —

                  der henviser til Den Europæiske Unions årsregnskaber for regnskabsåret 2010 (KOM(2011) 473 — C7-0256/2011) (2),

                  —

                  der henviser til Revisionsrettens årsberetning om budgetgennemførelsen i regnskabsåret 2010, med institutionernes svar (3) og til Revisionsrettens særberetninger,

                  —

                  der henviser til Revisionsrettens erklæring (4) om regnskabernes rigtighed og de underliggende transaktioners lovlighed og formelle rigtighed for regnskabsåret 2010, jf. artikel 287 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,

                  —

                  der henviser til sin afgørelse af 10. maj 2012 om decharge for gennemførelsen af Den Europæiske Unions almindelige budget for regnskabsåret 2010, Sektion III — Kommissionen (5) og til sin beslutning med bemærkninger, der udgør en integrerende del af afgørelsen,

                  —

                  der henviser til Revisionsrettens særberetning udarbejdet i henhold til artikel 287, stk. 4, andet afsnit, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,

                  —

                  der henviser til Rådets henstillinger af 21. februar 2012 om decharge til Kommissionen for gennemførelsen af Den Europæiske Unions almindelige budget for regnskabsåret 2010 (06081/1/2012 — C7-0053/2012),

                  —

                  der henviser til artikel 17, stk.1, i traktaten om Den Europæiske Union, artikel 317, 318 og 319 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde samt Euratomtraktatens artikel 106a,

                  —

                  der henviser til Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 af 25. juni 2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (6), særlig artikel 55, 145, 146 og 147,

                  —

                  der henviser til forretningsordenens artikel 76 og bilag VI,

                  —

                  der henviser til betænkning fra Budgetkontroludvalget (A7-0102/2012),

                  A.

                  der henviser til, at Kommissionen i henhold til artikel 17, stk. 1, i traktaten om Den Europæiske Union gennemfører budgettet og forvalter programmerne og i henhold til artikel 317 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, gør dette på eget ansvar i samarbejde med medlemsstaterne og i overensstemmelse med princippet om forsvarlig økonomisk forvaltning,

                  B.

                  der henviser til, at Revisionsrettens særberetninger giver oplysninger om problematiske spørgsmål i forbindelse med anvendelsen af bevillinger, som derved er nyttige for Parlamentet ved udførelsen af dets rolle som dechargemyndighed,

                  C.

                  der henviser til, at dets bemærkninger til Revisionsrettens særberetninger udgør en integrerende del af Parlamentets ovennævnte afgørelse af 10. maj 2012 om decharge for gennemførelsen af Den Europæiske Unions almindelige budget for regnskabsåret 2010, Sektion III — Kommissionen,

         Del I:   Den Europæiske Revisionsrets særberetning nr. 7/2010 med titlen »Revision vedrørende proceduren for regnskabsafslutning«

                  1.

                  glæder sig over særberetning nr. 7/2010 om proceduren for regnskabsafslutning inden for landbrugspolitikken på grund af dens grundlæggende betydning for kvaliteten af Kommissionens oplysninger til Europa-Parlamentet i forbindelse med dechargeproceduren;

                  2.

                  mener, at hovedkonklusionen i særberetning nr. 7/2010 er bemærkningerne om efterfølgende korrektioner af regnskaberne i form af overensstemmelsesbeslutninger, på trods af at Parlamentet i mellemtiden allerede har meddelt decharge og af den deraf følgende udvanding af de oplysninger, der er givet i forbindelse med dechargeproceduren;

                  3.

                  er bevidst om, at den eneste mulige fuldstændige løsning ville være at gå over til et andet kontrolsystem for landbrugspolitikken, hvilket kun ville kunne lade sig gøre med væsentligt større belastninger for modtagerne og forvaltningsmyndighederne til følge;

                  4.

                  koncentrerer sig derfor i sine henstillinger om muligheder for forbedringer inden for det eksisterende system; henviser også i sin vurdering af dette systems faktiske effektivitet til Revisionsrettens særberetning nr. 8/2011 med titlen »Inddrivelse af uretmæssige udbetalte beløb under den fælles landbrugspolitik« og fremhæver Revisionsrettens kritik af, at systemet som helhed ikke giver mulighed for at sætte tal på uretmæssigt udbetalte betalinger til landbrugsbedrifter;

                  5.

                  tilslutter sig Revisionsrettens krav om en reform af proceduren for regnskabsafslutning med henblik på:

                              —

                              at afkorte proceduren for finansielle korrektioner med præcise frister og trindelte indsigelsesprocedurer

                              —

                              at skabe en klar forbindelse mellem inddrevne beløb og de faktiske uretmæssige udbetalinger og udelukke muligheden for »forhandlinger« om størrelsen af de finansielle korrektioner, da der er tale om en egentlig inddrivelse af uretmæssigt udbetalte beløb, og ikke om en »sanktion«;

                  6.

                  anser det af hensyn til den årlige dechargeprocedures troværdighed og for at beskytte Unionens økonomiske interesser for nødvendigt at indføre forbedringer i det nuværende system, og insisterer på, at Kommissionen i forbindelse med dechargeproceduren oplyser:

                              —

                              hvilke udgiftsbeløb, udgiftsområder og udgiftsår, der evt. endnu kan kontrolleres, og hvilke minimale og maksimale korrektioner der i denne forbindelse kan foretages for hvilke medlemsstater

                              —

                              hvilke overensstemmelsesbeslutninger der vedrører hvilke regnskabsår, og hvordan denne beslutning ændrer tallene for regnskabsår, som der allerede er meddelt decharge for

                              —

                              et præcist skøn over hvor mange nødvendige korrektioner, der ikke bliver foretaget i forbindelse med overensstemmelsesproceduren, og hvor mange korrektioner der ikke kan foretages på grund af 24-måneders-reglen for overensstemmelsesbeslutninger;

                  7.

                  anerkender de foranstaltninger, som Kommissionen har truffet for at opnå større pålidelighed i de oplysninger fra medlemsstaternes kontrolmyndigheder, som ligger til grund for regnskabsafslutningerne; henleder opmærksomheden på Revisionsrettens opsigtsvækkende konklusion, at de fleste af disse myndigheder imidlertid ikke er i stand til at gennemføre Kommissionens foranstaltninger; kræver derfor yderligere initiativer fra Kommissionens side for at uddanne medlemsstaternes forvaltningsmyndigheder; opfordrer Kommissionen til at give struktureret støtte til og fremme informationsudvekslingen mellem betalingsorganer og godkendelsesorganer via deres netværker og seminarer, at formidle bedste praksis og udarbejde fælles løsninger på retslige spørgsmål gennem fortolkning; anser også risikobaserede kontroller for absolut nødvendige for godkendelsesorganerne;

                  8.

                  anser yderligere forbedringer af revisionserklæringerne, der fremsættes af direktørerne for betalingsorganerne og af godkendelsesorganerne for en essentiel foranstaltning til at fremme ansvarligheden; opfordrer til et system til belønning for korrekte erklæringer og sanktioner for urigtige, især i forbindelse med konstaterede, men ikke tidligere erklærede systematiske fejl;

                  9.

                  kræver en systematisk informationsstrøm fra de udførende forvaltninger på laveste niveau til Kommissionen, så vanskeligheder ved det praktiske arbejde kan indgå i forenklede lovtekster og fortolkningen af dem; opfordrer Kommissionen til at sikre, at nationale betalingsorganers og godkendelsesorganers embedsmænd ikke udsættes for sanktioner af deres nationale myndigheder og deres direktører, hvis de indberetter korrektioner til Kommissionen;

                  10.

                  opfordrer Kommissionen til at lade betalingsorganer og godkendelsesorganer indgå, hvor der er en stor udskiftning af personalet, i en risikobaseret revision og vedføje en meddelelse til dechargemyndigheden i årsberetningen; fastholder, at der skal foretages en analyse af revisionserklæringernes rigtighed og en opgørelse over fejl opdelt på medlemsstater med angivelse af de vigtigste fejlkilder til dechargemyndigheden;

                  11.

                  opfordrer til en revision af de metoder, der ligger til grund for overensstemmelsesbeslutningerne, en hurtigere inddragelse af ekspertgruppen med henblik på tvistbilæggelse og en målrettet anvendelse af selve tvistbilæggelsen;

                  12.

                  henstiller til, at de i punkt 6 forlangte tal indarbejdes i et særligt afsnit i den årlige dechargebeslutning og sættes til afstemning på plenarmødet;

         Del II:   Den Europæiske Revisionsrets særberetning nr. 13/2010 med titlen »Er det nye europæiske naboskabs- og partnerskabsinstrument blevet iværksat som planlagt, og opnår det resultater i Sydkaukasus (Armenien, Aserbajdsjan og Georgien)?«

                  13.

                  glæder sig over Revisionsrettens revision og anbefalingerne heri; udtrykker dyb bekymring over revisionens konklusioner, som afdækker alvorlige problemer ved Kommissionens gennemførelse af det europæiske naboskabs- og partnerskabsinstrument (ENPI);

                  14.

                  er dybt bekymret over de svagheder i programmeringsprocedurerne, som revisionen har afsløret; opfordrer Kommissionen til at følge Revisionsrettens anbefalinger ved at rationalisere procedurerne, styrke forbindelsen mellem de strategiske programdokumenter (handlingsplanerne for den europæiske naboskabspolitik, landestrategidokumenterne og de nationale vejledende programmer) og gøre timingen af disse dokumenter mere sammenhængende med henblik på at stille nabolandene et stadig tættere forhold til Unionen i udsigt;

                  15.

                  finder Kommissionens anvendelse af budgetstøtte inden for ENPI uacceptabel, da den, uden en detaljeret evaluering af de forskellige bistandsformers effektivitet, betragter dette som den foretrukne bistandsform i de tre lande; understreger i denne forbindelse, at sektorspecifik budgetstøtte ofte medfører lav synlighed og svingende motivation hos regeringerne og er dybt bekymret over Revisionsrettens konklusion om, at et områdes egnethed til sektorspecifik budgetstøtte blev en vigtig faktor i forbindelse med beslutningen om støtte i de årlige handlingsprogrammer fra 2007; opfordrer indtrængende Kommissionen til at følge Revisionsrettens anbefaling om større selektivitet i forbindelse med valg af sektorspecifik budgetstøtte ved at overveje alle tilgængelige muligheder under ENPI og udvikle en mere balanceret anvendelse af de forskellige værktøjer; fremhæver behovet for at øge ngo'ers og den private sektors adgang til støtte i modtagerlandene;

                  16.

                  er bekymret over revisionens konklusion om, at programmeringen og tilrettelæggelsen af støtten ikke var tilstrækkeligt understøttet af en struktureret dialog med modtagerlandene, da dialogen primært blev styret fra Kommissionens hovedsæde, hvilket begrænsede en direkte meningsudveksling til få dages besøg i modtagerlandet, med utilstrækkelig dokumentation i rapporterne om, hvad der blev drøftet; er af den opfattelse, at tilbud om sektorspecifik budgetstøtte til et olieproducerende og olieeksporterende land med henblik på øget anvendelse af vedvarende energi bestemt ikke kan være en stærk motivationsfaktor for regeringen; opfordrer Kommissionen til at træffe de nødvendige foranstaltninger for at styrke denne dialog;

                  17.

                  opfordrer Kommissionen og EU-Udenrigstjenesten til at overveje Revisionsrettens anbefaling om at sørge for tilstrækkelig personalestøtte, også ude på stedet, fra bl.a. eksperter i budgetstøtte, og til at bidrage til at styrke de overordnede rammer om modtagerlandenes statsadministration ved hjælp af foranstaltninger, der supplerer Twinning-redskabet;

                  18.

                  glæder sig over det af Kommissionen gennemførte pilotprojekt, som indebærer resultatorienteret overvågning, der er skræddersyet udelukkende til foranstaltninger inden for sektorpolitiske støtteprogrammer, og forventer en evalueringsrapport vedrørende den merværdi, som projektet har medført for de tre lande;

         Del III:   Den Europæiske Revisionsrets særberetning nr. 14/2010 med titlen »Kommissionens forvaltning af systemet for veterinærkontrol af importeret kød efter reformen af hygiejnelovgivningen i 2004«

                  19.

                  glæder sig over Revisionsrettens særberetning, svaret fra Kommissionen og rapporten fra Kommissionen om effektiviteten af og konsekvensen i sundheds- og plantesundhedskontrollen i forbindelse med import af fødevarer, foder, dyr og planter (KOM(2010)0785);

                  20.

                  støtter Revisionsrettens anbefalinger om at optimere Kommissionens tiltag i forbindelse med dens kontrol- og koordineringsfunktion;

                  21.

                  kræver forbedringer navnlig på følgende områder, som bidrager til en bedre fødevaresikkerhed i forbindelse med importerede kødvarer og dermed til bedre beskyttelse af de europæiske borgere mod skadelig fødevareimport, samtidig med at det understreges, at de af Revisionsrettens anbefalinger, som ikke er nævnt eksplicit i litra a)-e), ikke bør nedprioriteres:

                              a)

                              opfordrer med hensyn Revisionsrettens anbefaling nr. 1 Kommissionen til at tilstræbe en udligning af den forskellige behandling af medlemsstaterne i tredjelande og gøre noget ved de deraf følgende diskriminerende konkurrencemæssige ulemper

                              b)

                              opfordrer med hensyn til Revisionsrettens anbefaling nr. 3 Kommissionen til at instruere medlemsstaterne i at udnytte de eksisterende informationssystemer mere effektivt og knytte dem tættere sammen for at sikre en bedre koordinering mellem grænsekontrolsteder og toldmyndigheder

                              c)

                              opfordrer med hensyn til Revisionsrettens anbefaling nr. 4 Kommissionen til at bistå medlemsstaterne i forbindelse med udarbejdelse, gennemførelse og evaluering af de nationale kontrolplaner; mener, at der under behørig hensyntagen til nærhedsprincippet bør fastlægges et grundlæggende sæt af analyser, som afdækker de mest almindelige hormonrester (bl.a. anabolika), og/eller miljøforurenende stoffer (bl.a. dioxiner og tungmetaller) etc., og at anvendelse af disse analyser gøres obligatoriske; mener, at der som et første skridt kunne tilstræbes en øget bevidsthed i forbindelse med programmet »Bedre uddannelse for sikrere fødevarer« for at gøre de kompetente myndigheder i medlemsstaterne opmærksomme på problemet; mener, at det desuden bør tilstræbes at kontrollere, at gebyrbestemmelserne overholdes

                              d)

                              opfordrer med hensyn til Revisionsrettens anbefaling nr. 7 Kommissionen til at forelægge Europa-Parlamentet og Rådet et forslag, der åbner mulighed for retlige skridt mod medlemsstater, som regelmæssigt og over en længere periode overtræder forordning (EF) nr. 882/2004 (7) og dermed bringer de europæiske borgeres sikkerhed i fare

                              e)

                              opfordrer med hensyn til Revisionsrettens anbefaling nr. 8 Kommissionen til at harmonisere gennemførelsen af forstærkede kontroller og finde en præcis og klar formulering af bestemmelserne, som omhandler forstærkede kontroller på grænsekontrolstederne; opfordrer endvidere Kommissionen til at overveje et obligatorisk antal laboratorieundersøgelser for medlemsstaterne i forbindelse med vareundersøgelser på grænsekontrolsteder;

                  22.

                  bemærker, at europæiske kød- og fødevareproducenter skal opfylde høje produktions- og kvalitetsstandarder; er yderst bekymret over, at disse produktionsstandarder ikke skal gælde for producenter i tredjelande, som eksporterer til EU, hvilket Revisionsretten også konstaterede; opfordrer Kommissionen til at tage denne problematik op og omgående forelægge Europa-Parlamentet og Rådet forslag til, hvordan de negative konsekvenser for de europæiske kød- og fødevareproducenters konkurrenceevne kan modvirkes;

         Del IV:   Den Europæiske Revisionsrets særberetning nr. 1/2011 med titlen »Har dekoncentreringen af Kommissionens forvaltning af bistand til tredjelande fra hovedsædet til delegationerne ført til bedre bistandslevering?«

                  23.

                  glæder sig over Revisionsrettens meget omfattende og analytiske beretning og over den udmærkede timing for vurderingen af resultaterne af dekoncentreringen;

                  24.

                  stiller sig positivt til Revisionsrettens konklusioner om, at dekoncentreringen helt klart har resulteret i en hurtigere levering, forbedringer i bistandskvaliteten og en bedre finansiel forvaltning af bistanden;

                  25.

                  tilskynder Kommissionen til at supplere kriterierne og styrke procedurerne til vurdering af de finansierede projekters kvalitet med henblik på at højne bistandskvaliteten og yderligere at nedbringe antallet af projekter, der ikke fungerer; understreger, at Europa-Parlamentet tillægger bistandsudgifternes effekt den allerstørste betydning;

                  26.

                  opfordrer Kommissionen til at overveje at fremme lokale høringer, hvor dette er muligt, når den skal træffe afgørelser om bistandsprojekter og overvåge deres fremskridt;

                  27.

                  forventer, at Kommissionen træffer alle nødvendige foranstaltninger med henblik på at overvinde svaghederne i overvågnings- og kontrolsystemerne, især i EU-delegationerne;

                  28.

                  udtrykker bekymring over de vedvarende problemer med det personale, der tager sig af bistandspolitikken; mener, at problemerne med den store udskiftning af personale i Generaldirektoratet for Udvikling og Samarbejde — EuropeAid og manglen på personale med tilstrækkelige kvalifikationer i EU-delegationerne bør løses snarest; mener, at Kommissionen, hvor det er relevant, bør samarbejde med EU-Udenrigstjenesten med henblik på at sikre tilstrækkelig personalekapacitet til at håndtere bistandsforvaltningen i EU-delegationerne; forventer, at Kommissionen fremlægger en detaljeret rapport inden udgangen af 2012, hvori der opstilles og indføres foranstaltninger til udbedring af disse svagheder;

                  29.

                  opfordrer Kommissionen til at kræve, at EU-delegationerne systematisk foretager tekniske og finansielle overvågningsbesøg på projekterne, og at de i højere grad fokuserer det interne rapporteringssystem på de resultater, der opnås gennem bistandsaktiviteterne;

                  30.

                  opfordrer Kommissionen til med EU-delegationernes aktive deltagelse at analysere og kortlægge mulighederne for at styrke bistandsprogrammerne i partnerlandene ved at inddrage EIB og europæiske nationale og internationale institutioner, der finansierer udviklingsbistand;

         Del V:   Den Europæiske Revisionsrets særberetning nr. 2/2011 med titlen »Opfølgningen på særberetning nr. 1/2005 om forvaltningen af Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig«

                  31.

                  opfordrer indtrængende Kommissionen til at gennemføre anbefalingerne i særberetning nr. 1/2005 uden yderligere forsinkelser, idet kun to ud af de 14 anbefalinger, som Kommissionen har accepteret, til dato er gennemført til fulde; forventer at blive holdt nøje underrettet om de fremskridt, der gøres i gennemførelsen af de resterende 12 anbefalinger;

                  32.

                  glæder sig over, at Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF) i højere grad gør brug af sine undersøgelsesbeføjelser, f.eks. ved at udføre kontrol på stedet og foretage interviews og ved at fokusere på mere alvorlige og indviklede sager; værdsætter, at OLAF's elektroniske sagsbehandlingssystem anvendes fuldt ud, og at der indføres et system til overvågning af tidsforbrug, men beklager, at den gennemsnitlige sagsbehandlingstid er på mere end to år, og at sagsbehandlingen til undersøgelser i 2009 kun udgjorde 37 % af OLAF's samlede tidsforbrug;

                  33.

                  opfordrer OLAF til at forbedre sin tidsforvaltning således, at der sikres bedre fordeling af opgaver med henblik på at reducere den tid, der bruges på opgaver af ikke-undersøgende karakter; er interesseret i at se de konkrete resultater af det ikke-undersøgende arbejde, som udgør 63 % af den samlede tid;

                  34.

                  bemærker, at Revisionsrettens særberetning nr. 2/2011 i figur 2 anfører, at »klare mål og planlægning« blev anset for at være det svageste aspekt i løbet af en undersøgelse; anbefaler, at der på passende vis fastlægges klare mål for hver undersøgelse i fremtiden med hensyntagen til, at grundlaget for enhver undersøgelse og dens ressourceplanlægning er klare mål;

                  35.

                  bemærker, at ifølge Revisionsrettens særberetning nr. 2/2011 er der »stadig ingen uafhængig kontrol af undersøgelsesakternes lovlighed ved igangværende undersøgelser, og der er heller ingen kodeks, der garanterer, at undersøgelsesakterne udformes efter modeller, som på forhånd er kendt« til trods for de erklæringer, som OLAF tidligere har fremsat; bemærker endvidere, at selv om der er en udtalt vilje i Kommissionens ændrede forslag til ændring af forordning (EF) nr. 1073/1999 (KOM(2011) 135) til at indføre en klageprocedure, vil dette ikke svare til en uafhængig kontrol af lovligheden af de enkelte undersøgelser og er derfor i denne henseende endnu svagere end det oprindelige forslag; minder om, at dette er et vigtigt krav, der også afspejles i EU-Domstolens praksis; mener derfor, at det er nødvendigt at sikre en sådan kontrolmekanisme, ikke blot for at beskytte de berørte personer eller erhvervsdrivende, men også for at beskytte OLAF's inspektørers rettigheder i forbindelse med sagsanlæg fra disse personer eller erhvervsdrivende; understreger også behovet for en klar beføjelse til OLAF i forhold til de øvrige EU-institutioner;

                  36.

                  deler Revisionsrettens opfattelse af behovet for et enkelt omfattende dokument, der tydeligt afspejler OLAF's resultater i de forskellige sektorer, og som gør det muligt at måle fremskridtene år for år; understreger vigtigheden af at skelne mellem rapporter udarbejdet til offentligheden og udarbejdet til internt brug; mener, at en detaljeret rapport, som er tilgængelig for offentligheden, er yderst vigtig, idet den vil give mulighed for en pålidelig sammenligning af OLAF's resultater gennem tiden og i de forskellige sektorer;

                  37.

                  beklager, at det ikke altid er muligt at evaluere resultaterne af OLAF's aktiviteter, eftersom oplysningerne fremgår af forskellige dokumenter, som er udarbejdet med forskellige formål for øje og med forskellige modtagere; opfordrer indtrængende Kommissionen til at oprette et system til informationsformidling, som er fælles, klart og sammenligneligt, og som vil gøre det muligt at foretage en fuldstændig og objektiv evaluering af OLAF's aktiviteter;

                  38.

                  understreger, at den tid, der er brugt på vurdering af indkommende oplysninger, er fordoblet siden 2004 fra 3,5 til 7,1 måneder; mener, at fasen for en indledende vurdering bør begrænses til at påvise eller afvise holdbarheden af påstandene i de oprindelige oplysninger; mener, at det bør undgås at foretage undersøgelser i løbet af fasen for en indledende vurdering, hvilket som konsekvens ikke blot skaber juridisk usikkerhed, men også fordrejer statistikkerne vedrørende undersøgelsernes forskellige aspekter; foreslår, at der indledes en undersøgelse og gøres brug af de tilgængelige undersøgelsesmuligheder i tilfælde af, at de oplysninger, som er indsamlet i løbet af fasen for en indledende vurdering, og med de retlige instrumenter, der var tilgængelige i løbet af den indledende vurdering, ikke gør OLAF i stand til at afgøre, hvorvidt der er grundlag for at gå videre med sagen;

                  39.

                  er enig med Revisionsretten i, at kortere undersøgelsesperioder og bedre kvalitet af de endelige beretninger kan bidrage til et mere effektivt sanktionssystem, der giver mulighed for inddrivelses-, disciplinær- og straffesager;

                  40.

                  beklager, at OLAF på trods af den i 2008 indgåede samarbejdsaftale mellem OLAF og Eurojust, ifølge hvilken OLAF er forpligtet til at underrette Eurojust om ethvert tilfælde, hvor der er mistanke om svig mellem erhvervsdrivende i mere end én medlemsstat, kun underrettede Eurojust i fire tilfælde i 2008, og kun i ét tilfælde i 2009, hvilket viser, at samarbejdet mellem de to myndigheder ikke fungerer, og opfordrer til, at der træffes enhver foranstaltning for at intensivere aktiviteterne på dette område;

                  41.

                  opfordrer indtrængende OLAF til yderligere at styrke samarbejdet med medlemsstaterne på et solidt retsgrundlag; støtter i denne forbindelse idéen om yderligere konsolidering af de forskellige eksisterende retsgrundlag med henblik på at styrke samarbejdet; er enig i Revisionsrettens anbefaling om, at der indgås aftaler med nationale undersøgelsesorganer i tilfælde af manglende specifik lovgivning med henblik på at klarlægge de detaljerede regler for samarbejde og udveksling af oplysninger;

         Del VI:   Den Europæiske Revisionsrets særberetning nr. 3/2011 med titlen »Produktiviteten og effektiviteten af EU-bidrag, der kanaliseres gennem De Forenede Nationers organisationer i konfliktramte lande«

                  42.

                  glæder sig over Revisionsrettens beretning og støtter de bemærkninger og anbefalinger, der fremgår heraf;

                  43.

                  anerkender, at Kommissionens samarbejde med FN giver den mulighed for at nå ud til regioner af verden, som den ikke ville kunne nå på egen hånd; er opmærksom på den betydelige, grundlæggende risiko ved at levere bistand i konfliktramte regioner; er imidlertid bekymret over projekternes produktivitet og forsinkelserne i afslutningen af dem; glæder sig over de seneste beslutninger fra bestyrelserne for UNICEF, UNDP, UNOPS og UNFPA om at sende interne revisionsrapporter til Kommissionen;

                  44.

                  opfordrer Kommissionen til at sikre gennemsigtighed, hvad angår EU-midler, som skal bruges af FN, i løbet af den årlige budgetprocedure, til at forbedre planlægningen af udgifterne i samarbejde med FN og til at øge hastigheden i sine interne procedurer for at opnå hurtigere resultater;

                  45.

                  er af den opfattelse, at korrekt overvågning uvægerligt forudsætter korrekt rapportering; er dybt bekymret over, at rapporteringen stadig er utilstrækkelig, selv om Parlamentet i flere på hinanden følgende dechargebeslutninger har opfordret til en forbedring af denne situation, og på trods af Kommissionens og FN-agenturernes talrige løfter om hurtigt at træffe de nødvendige forholdsregler; opfordrer indtrængende Kommissionen til inden udgangen af marts at fremlægge en handlingsplan for Parlamentet med klare og bindende faser, der er udformet med særligt henblik på at sikre en omfattende forbedring af rapporteringssystemet for alle projekter og programmer, der finansieres via den fælles forvaltningsmetode og uddelegeres til FN-agenturerne;

                  46.

                  opfordrer Kommissionen til, at den i forbindelse med sin finansiering af projekter sammen med andre donorer gennem multidonortrustfonde har kendskab til den præcise andel af projektet, som finansieres; er af den opfattelse, at midlerne bør forvaltes via en separat konto for at sikre bedre kontrolmekanismer; mener, at Kommissionen skal have mulighed for at afvise projektet, hvis projektspecifikationerne ikke er tilfredsstillende, og at det samme bør gælde, hvis EU's repræsentanter ikke inddrages tilstrækkeligt i programmets planlægningsfase;

                  47.

                  deler Revisionsrettens synspunkt om, at Kommissionens kontrol af lovlighed og formel rigtighed bør suppleres med hensigtsmæssige kontroller af projekternes virkning og effektivitet; opfordrer derfor Kommissionen til i samarbejde med EU-Udenrigstjenesten at definere klare og målbare mål og til at indføre hensigtsmæssige kontrolforanstaltninger; understreger i denne forbindelse betydningen af at opnå rimelige garantier fra gennemførelsespartnerne; minder om, at Parlamentet har krævet revisionserklæringer fra gennemførelsespartnerne, og at det fastholder dette krav; anmoder Kommissionen om at formalisere disse erklæringer og stille dem til rådighed for Parlamentet i forbindelse med dechargeproceduren; deler Kommissionens interne revisionstjenestes anbefaling af, at der gennemføres forudgående kontroller af kontrakter og betalinger for at kontrollere støtteberettigelsen af de planlagte og afholdte omkostninger; understreger, at drøftelserne om disse spørgsmål skal dokumenteres i sagsakterne; fremhæver den interne revisionstjenestes synspunkt om, at supplerende administrationsomkostninger og andre indirekte omkostninger, som FN gør krav på, og som afholdes af EU, skal være veldokumenterede og velbegrundede;

                  48.

                  støtter Revisionsrettens synspunkt om at evaluere realistiske tidsplaner for projekterne på grundlag af de foreliggende omstændigheder med henblik på at undgå en eksplosion i tidsforbrug og omkostninger, som fastsat i den finansielle og administrative rammeaftale mellem Det Europæiske Fællesskab og De Forenede Nationer (FAFA); minder Kommissionen om, at den har det endelige ansvar for gennemførelsen af budgettet; anmoder Kommissionen om at holde Parlamentet underrettet om anvendelsen af de reviderede EU-FN-rapporteringsretningslinjer;

                  49.

                  opfordrer Kommissionen til at anvende en mekanisme til omkostningssammenligning for at kunne indkredse og undgå overfakturering og til at afvise supplerende indirekte omkostninger som følge af underentrepriser, hvilket Revisionsretten har konstateret i to tilfælde; anmoder Kommissionen om at foretage fælles undersøgelser i samarbejde med FN, hvis der hersker tvivl om projekternes troværdighed;

                  50.

                  beklager, at kun ganske få af de undersøgte projekter vedrører multidonortrustfonde; opfordrer Revisionsretten til at offentliggøre en særberetning, som udelukkende fokuserer på forvaltningen af multidonortrustfonde;

                  51.

                  opfordrer Revisionsretten til at underrette Parlamentet i tilfælde af fortsatte problemer med at få fuld adgang til FN-revisorernes arbejdsdokumenter i henhold til FAFA-aftalen; minder om, at Parlamentet har krævet, at der gives adgang til disse dokumenter; anmoder Kommissionen om at tilbageholde fremtidige betalinger i de pågældende sager, hvis dens tjenestegrene fortsat har problemer med at opnå tilstrækkelig adgang til disse dokumenter, i henhold til de specifikke bestemmelser i finansforordningen, der er gældende i tilfælde af manglende begrundelse; opfordrer Kommissionen til i forbindelse med den næste dechargeprocedure at aflægge rapport til Budgetkontroludvalget om, hvordan situationen udvikler sig, både hvad angår adgangen til revisionsrapporter og rapporternes kvalitet; anmoder Kommissionen om at undlade at uddelegere nye projekter og programmer til FN-agenturer, hvis disse foranstaltninger ikke gennemføres;

         Del VII:   Den Europæiske Revisionsrets særberetning nr. 4/2011 med titlen »Revision af SMV-garantifaciliteten«

                  52.

                  glæder sig over denne særberetning, der er Revisionsrettens første analyse af et finansieringsinstrument; gør opmærksom på, at SMV-garantifaciliteten anses for det mest vellykkede af alle EU-programmer med finansielle instrumenter; forventer, at Kommissionen udtaler sig om, hvorvidt der har fundet nogen ændring sted vedrørende den løftestangseffekt på 1:10 af finansieringsinstrumentet, som var åbenbar i 2009 eller i den tabsrate på ca. 0,045 %, som Revisionsretten konstaterede i slutningen af 2009;

                  53.

                  anser SMV-garantifaciliteten for at være et fornuftigt program til trods for Revisionsrettens berettigede kritik af den manglende europæiske merværdi og den rent lokale betydning af støtten til håndværkerfirmaer og detailforretninger; opfordrer i betragtning af SMV'ernes betydning for erhvervsstrukturen i medlemsstaterne og hele EU til, at de 13 lande, der deltager i programmet, præsenteres og deres resultater belyses, fordi der deraf kan udledes konklusioner med henblik på mere præcist at målrette SMV-garantifaciliteten;

                  54.

                  forventer, at Kommissionen drøfter og behandler spørgsmålene om EU-merværdi og dødvægt på en troværdig måde, idet formålet med EU's foranstaltninger ikke kan være at indføre strukturer til rent nationale foranstaltninger eller at erstatte nationale foranstaltninger; mener, at denne grundlæggende kritik af SMV-garantifaciliteten fra Revisionsrettens side er alvorlig, såvel som Revisionsrettens bekymring over, at støttens omfang er for bredt, og at den ikke kun fokuserer på at finansiere SMV'er med begrænset adgang til fremmedkapital;

                  55.

                  mener, at det er nødvendigt med en åben debat om, hvordan faciliteten finansieres; påpeger nedskæringen i 2010 på 57 300 000 EUR på budgetposten for rammeprogrammet for konkurrenceevne og innovation; kræver en redegørelse for, hvor mange ansatte i Kommissionen og Den Europæiske Investeringsfond (EIF) der beskæftiger sig med forvaltningen af denne facilitet, og hvor høje de respektive administrative udgifter er; kræver oplysninger om, hvor mange ansøgninger reelt afvises;

                  56.

                  noterer sig Revisionsrettens generelle bemærkninger om en forbedret, resultatorienteret gebyrordning for finansielle tjenesteydelser, som leveres af EIF; bemærker, at Kommissionen helt har undladt at reagere på dette, og forventer, at den forelægger mere specifikke oplysninger;

                  57.

                  støtter Revisionsrettens anbefalinger om:

                              —

                              at fremtidige SMV-støtteprogrammer bør baseres på en eksplicit interventionslogik

                              —

                              at resultatindikatorerne forbedres, således at det bliver muligt for Kommissionen at kontrollere, hvorvidt facilitetens mål nås

                              —

                              at der bør fastsættes mere specifikke mål, som bedre afspejler finansieringsinstrumentets målsætninger, at kontrollen bør opdateres med henblik på at måle fremskridtene hen imod disse mål, og at der bør tages passende skridt til at minimere dødvægten;

                        konstaterer med tilfredshed, at Kommissionen har accepteret ovennævnte anbefalinger, og opfordrer Kommissionen til at aflægge beretning til Parlamentet om de skridt, den har planlagt og/eller allerede har taget;

                  58.

                  støtter Revisionsrettens anbefalinger og opfordrer Kommissionen til at sikre:

                              —

                              at retsgrundlaget og forvaltningsaftalen for eventuelle fremtidige faciliteter er på plads i god tid før programmeringsperiodens begyndelse

                              —

                              at der i et eventuelt program til afløsning indføres et pointsystem til vurdering af de potentielle formidleres ansøgninger og fastsættes minimumskrav for udvælgelse;

                        bemærker, at Kommissionen agter at tage disse anbefalinger under overvejelse, og opfordrer Kommissionen til at aflægge beretning til Parlamentet om sine konklusioner, og om hvorvidt der er planlagt nogle skridt for at imødekomme disse anbefalinger;

         Del VIII:   Den Europæiske Revisionsrets særberetning nr. 5/2011 med titlen »Enkeltbetalingsordningen SPS: emner, der bør tages op til behandling, for at den økonomiske forvaltning kan blive mere forsvarlig«

                  59.

                  glæder sig over Revisionsrettens beretning og tager med stor interesse Revisionsrettens konklusioner og anbefalinger til efterretning; lykønsker Revisionsretten med at have leveret en beretning om et relevant emne på det rette tidspunkt;

                  60.

                  mener ikke, at SPS i tilstrækkelig grad bidrager til målsætningerne for den fælles landbrugspolitik som fastsat i traktaten; opfordrer derfor Kommissionen til at foreslå de nødvendige ændringer i lovgivningen, så SPS virkelig yder et maksimalt bidrag til den fælles landbrugspolitiks målsætninger; mener, at SPS bør forbedres, således at den målrettes bedre mod støtte til egentlige landbrugere; opfordrer Rådet til at støtte Parlamentet og Kommissionen i deres bestræbelser på at forbedre effektiviteten af den største enkeltstående europæiske støtteordning og dermed bidrage til en bedre styring af EU's skatteyderes penge;

                  61.

                  mener, at der er en for høj grad af fleksibilitet (f.eks. reglerne om god landbrugs- og miljømæssig stand, GLM) og plads til fortolkning i de grundlæggende regler for SPS; opfordrer Kommissionen til at vejlede mere præcist om gennemførelsen af EU’s retsakter i medlemsstaternes nationale ret, så det undgås, at medlemsstaterne bøjer disse regler; mener i denne forbindelse, at Kommissionen bør have passende delegerede beføjelser til at lukke smuthuller og afhjælpe mangler så hurtigt som muligt;

                  62.

                  mener, at den hidtidige model har tjent sit formål og derfor bør opgives inden for den næste flerårige finansielle ramme; støtter Revisionsrettens anbefaling nr. 6, hvori det anbefales, at SPS-støtten skal baseres på de aktuelle landbrugsforhold i EU's forskellige regioner; mener endvidere, at de nuværende 20 modeller bør reduceres med det mål at nå frem til ideelt set en enkelt fælles EU-model, som skal være gældende i alle medlemsstater;

                  63.

                  minder om, at det for at sikre innovation inden for landbrugssektoren er meget vigtigt, at nye landbrugere træder ind i sektoren; er derfor bekymret over, at Revisionsretten har konstateret, at nogle af de medlemsstater, som anvender SPS (5 ud af 17) ikke benytter sig af de tilgængelige muligheder i den nationale reserve til at lette nye landbrugeres indtræden i erhvervet for at fremme generationsskiftet i landdistrikterne;

                  64.

                  mener, at den nuværende SPS fungerer på en måde, som ikke formår at stimulere tilstrækkelig innovation i landbrugssektoren, og som desuden forhindrer en ny tilgang af aktører til sektoren;

                  65.

                  er navnlig bekymret over, at der ikke er nogen direkte forbindelse mellem SPS-støtten og landbrugernes udgifter til at overholde god landbrugs- og miljømæssig stand; mener, at dette resulterer i en balance mellem omfanget af støtte og et bedre miljø, dyrevelfærd og fødevaresikkerhed; anerkender ikke desto mindre, at princippet om afkobling begrænser etableringen af en sådan sammenknytning;

                  66.

                  mener, at Kommissionen i sit forslag til den fælles landbrugspolitik efter 2013 bør sikre, at fordelingen af støtten mellem landbrugerne er mere ligelig;

         Del IX:   Den Europæiske Revisionsrets særberetning nr. 6/2011 med titlen »Var de turismeprojekter, der blev samfinansieret af EFRU, effektive?«

                  67.

                  glæder sig over Revisionsrettens konklusioner, navnlig om at alle projekterne havde positive resultater i den ene eller anden form, og at størstedelen havde vellykkede resultater på flere områder; bemærker også, at projekterne blev anset for at have gavnet den lokale økonomi og/eller bidraget til at bevare elementer af en regions kulturelle, historiske, kunstneriske eller miljømæssige arv;

                  68.

                  støtter Revisionsrettens konklusion om, at oprettelse eller bevarelse af arbejdspladser er centrale faktorer, når det gælder om at fremme en afbalanceret og varig udvikling af økonomien og beskæftigelsen;

                  69.

                  bemærker med bekymring, at der kun var fastlagt mål for 58 % af de undersøgte projekter, mens der for de resterende 42 % ikke var fastlagt mål for resultaterne, og der blev ikke foretaget nogen kontrol af resultaterne for størstedelen af de undersøgte projekter;

                  70.

                  beklager, at det er vanskeligt at vurdere, dels hvilke resultater der reelt er opnået med projekterne, dels omfanget af EU-merværdien, når der ikke systematisk opstilles målsætninger for projekterne med mål og indikatorer, og resultaterne ikke efterfølgende kontrolleres og evalueres;

                  71.

                  støtter Revisionsrettens anbefaling til forvaltningsmyndighederne om at sikre, at der fastsættes passende målsætninger, mål og indikatorer (f.eks. antallet af oprettede arbejdspladser, den yderligere tilførte turismekapacitet og stigningen i turismeaktiviteten) i støtteansøgnings- og beslutningsfaserne med henblik på at sikre udvælgelse af de projekter, der sandsynligvis vil være virkningsfulde, og at sikre evaluering af resultaterne heraf; opfordrer indtrængende Kommissionen og medlemsstaterne til at fremme denne praksis;

                  72.

                  støtter Revisionsrettens anbefaling, hvori Kommissionen opfordres til at foretage en evaluering af støtten i turismesektoren og overveje, dels om det er en omkostningseffektiv måde at støtte medlemsstaternes bestræbelser på for at fremme økonomisk vækst, og dels om en sådan støtte ville kunne målrettes bedre;

                  73.

                  glæder sig over Kommissionens indsats for at forenkle EFRU-støtteproceduren med henblik på at minimere den administrative byrde for de projektansvarlige; opfordrer indtrængende Kommissionen til at rapportere om fremskridtene på dette område;

         Del X:   Den Europæiske Revisionsrets særberetning nr. 7/2011 med titlen »Er støtten til miljøvenligt landbrug udformet og forvaltet godt?«

                  74.

                  anerkender betydningen af foranstaltningerne til fremme af miljøvenligt landbrug som et centralt element i EU's politikker rettet mod at begrænse landbrugets negative indvirkning på miljøet; erkender, at betalingerne for miljøvenligt landbrug er et middel til at »tilskynde landbrugerne og andre arealforvaltere til at tjene samfundet som helhed ved indførelse eller fortsat anvendelse af produktionsmetoder, der er forenelige med beskyttelse og forbedring af miljøet, landskabet og dets karakteristika, naturressourcerne, jordbunden og den genetiske diversitet« (8);

                  75.

                  understreger samtidig, at de offentlige udgifter bør afholdes således, at der sikres maksimal omkostningseffektivitet og mærkbare resultater; understreger det presserende behov for, at der på mest effektiv vis præsteres resultater med hensyn til EU-forpligtelserne (reduktion af drivhusgasemissionerne inden 2020, EU's 2020-biodiversitetsstrategi osv.);

                  76.

                  er bekymret over Revisionsrettens konklusion om, at politikken for miljøvenligt landbrug ikke er udformet og overvåget således, at der skabes mærkbare miljøforbedringer, idet målene for betalingerne for miljøvenligt landbrug ikke er tilstrækkeligt specifikke til, at det kan vurderes, hvorvidt de er nået, idet de nævnte miljøbelastninger ikke udgør en klar begrundelse for betalingerne for miljøvenligt landbrug, og det ikke er let at overvåge resultaterne af politikken for miljøvenligt landbrug; opfordrer medlemsstaterne til at etablere klart målrettede landdistriktsudviklingsprogrammer og opfordrer Kommissionen til at vurdere disse programmer mere indgående, inden de godkendes; understreger med hensyn til udviklingen af landdistrikterne betydningen af et godt forvaltet europæisk evalueringsnetværk;

                  77.

                  glæder sig over Revisionsrettens konklusion om, at landbrugerne generelt støttes godt gennem passende vejledning; bemærker dog, at det er nødvendigt at forbedre udbredelsen af bedste praksis og feedback i forbindelse med resultaterne; opfordrer Kommissionen og medlemsstaterne til i forbindelse med dette formål at gøre bedre brug af eksisterende strukturer som f.eks. det europæiske netværk for landdistriktsudvikling;

                  78.

                  glæder sig over Revisionsrettens konklusion om, at landbrugerne generelt støttes godt gennem passende vejledning, og bemærker de mange tilfælde af bedste praksis, som Revisionsretten har peget på; er bekymret over, at de fleste medlemsstater ikke vurderer, hvor høj deltagelsesfrekvens der skal til for at sikre, at der opnås de forventede miljøvirkninger med delforanstaltningerne, og om støttebeløbene er tilstrækkelige til at nå dette minimumsniveau; mener, at LEADER-metoden til udvikling af landdistrikterne også kan anvendes til at implementere en kollektiv metode;

                  79.

                  er bekymret over de svagheder ved fastsættelsen af støttebeløb, som Revisionsretten har afdækket; opfordrer Kommissionen til forud for godkendelse af programmerne at sikre, at der tages behørigt hensyn til alle de elementer, som Revisionsretten har anført som værende nødvendige for en korrekt fastsættelse af støttebeløb;

                  80.

                  er bekymret over, at de fleste udgifter blev afholdt til »horisontale« delforanstaltninger, som blev gennemført i hele det område, programmet dækker, uden at dette altid var begrundet i programmerne for udvikling af landdistrikter; anser det for uacceptabelt, at medlemsstaterne kun i begrænset omfang målretter deres indsats eller gør brug af udvælgelsesprocedurer; mener, at det i alle tilfælde bør begrundes i programmerne, når indsatsen ikke målrettes;

                  81.

                  er dybt foruroliget over, at forvaltningen af politikken for miljøvenligt landbrug ikke i tilstrækkelig grad tager hensyn til specifikke miljømæssige behov, således at der ikke opnås fuld valuta for pengene; finder det uacceptabelt, at der, ifølge Revisionsrettens konklusioner, i 39 % af de kontrollerede kontrakter ikke fandtes nogen specifik miljøbelastning i det område, hvor kontrakten blev gennemført, eller at den type problemer ikke kunne påvises af medlemsstaterne; opfordrer medlemsstaterne til at koncentrere kræfterne om en kollektiv metode i de tilfælde, hvor dette vil sikre den ønskede miljøvirkning;

                  82.

                  understreger, at det i forbindelse med den næste programmeringsperiode er nødvendigt at målrette støtteordningerne til miljøvenligt landbrug til mere specifikke prioriteter for at betalingerne for miljøvenligt landbrug kan føre til de ønskede virkninger med hensyn til biodiversitet, bevarelse og udvikling af naturvenlige landbrugs- og skovbrugsmetoder og traditionelle landbrugslandskaber, vand og klimaændringer;

                  83.

                  glæder sig over den strategi, der er valgt i Kommissionens forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om støtte til udvikling af landdistrikterne fra Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) (KOM(2011)0627/2), hvormed der vil blive lagt øget vægt på en fortsat overvågning og på resultatindikatorer for programmerne for udvikling af landdistrikter;

         Del XI:   Den Europæiske Revisionsrets særberetning nr. 8/2011 med titlen »Inddrivelse af uretmæssige udbetalte beløb under den fælles landbrugspolitik«

                  84.

                  glæder sig over Revisionsrettens særberetning og tager dens konklusioner til efterretning; understreger, at Parlamentet gennem lang tid har kritiseret, at inddrivelsessystemet kun fungerer delvist; understreger, at Kommissionens »bedre« tal for inddrivelser stadigvæk viser, at modtagerne beholder 60 % af de uberettiget udbetalte beløb; bemærker, at denne andel endda er 90 %, hvis man lægger Revisionsrettens tal til grund;

                  85.

                  støtter Revisionsrettens anbefalinger om, at Kommissionen bør:

                              —

                              anmode medlemsstaterne om at indberette uregelmæssigheder og øvrige inddrivelser på det tidspunkt, hvor opkrævningsbrevet er blevet udfærdiget

                              —

                              indføre en ensartet tidsfrist fra konstateringen af en potentiel uregelmæssighed til forkyndelsen af opkrævningsbrevet for debitor for at fremme harmonisering mellem medlemsstaterne og hurtig fremsendelse af oplysninger til OLAF

                              —

                              udstede klare og utvetydige regler i forbindelse med tilskrivning, registrering og indberetning af renter af udestående gæld

                              —

                              klart definere, under hvilke omstændigheder fordringer kan erklæres for uerholdelige, særlig i forbindelse med konkurssager

                              —

                              foretage en nøjagtig vurdering af de uberettiget udbetalte beløb pr. år til slutmodtagerne for at fastslå, hvor mange penge der skulle have været inddrevet hos slutmodtageren, og for at der ligeledes kan ske en præcis henføring af opkrævningen til det år, hvor tabet er opstået;

                  86.

                  bemærker, at inddrivelsessystemet kun vedrører en brøkdel af betalingerne, og at af de anslåede 500 000 000 000 EUR i betalinger under den fælles landbrugspolitik, der er foretaget i løbet af de sidste 10 år, er 5 000 000 000 EUR (1 %) blevet inddrevet (særberetning nr. 7/2010); bemærker endvidere, at det derfor er dyrere at opretholde et funktionsdygtigt kontrolsystem end at betale de økonomiske korrektioner til Kommissionen;

                  87.

                  bemærker Kommissionens holdning om at ville tage yderligere hensyn til disse anbefalinger og opfordrer Kommissionen til at underrette Parlamentet om, hvilke skridt den agter at tage for at imødekomme disse anbefalinger;

                  88.

                  beklager, at den andel af gælden, der blev afskrevet og lagt over på EU's budget, var på 87,8 % eller 428 900 000 EUR for perioden 2006-2009; anmoder Kommissionen om at tage en sanktionsmekanisme i brug, hvis medlemsstaterne afskriver gældsposter som uerholdelige, når dette skridt ikke er hensigtsmæssigt; mener, at dette kræver en klar og praktisk anvendelig definition af retningslinjerne uden plads til forskellige fortolkninger;

                  89.

                  støtter Revisionsrettens anbefalinger og opfordrer Kommissionen til at sikre, at

                              —

                              den måde, hvorpå gælden administreres og rapporteres i medlemsstaterne, forbedres yderligere, og at disse gældsposter får en ensartet behandling på tværs af alle medlemsstater

                              —

                              der i god tid udstedes retningslinjer med henblik på at håndtere vedvarende uoverensstemmelser i nøglebegreberne vedrørende rapportering og regnskabsaflæggelse

                              —

                              anvendelsen af 50/50-reglen revideres, især hvad angår de beløb, der potentielt undgår afregning, samt at samme regel bliver virkningsfuldt anvendt

                              —

                              godkendelsesorganerne gennem deres kontrol af debitorernes regnskaber i medlemsstaterne dækker de fremhævede risici

                              —

                              en større andel af de uberettigede udbetalinger bliver inddrevet fra modtagerne

                              —

                              opfølgningen på de gamle sager fra taskforcen for inddrivelser bliver afsluttet og behandlet ensartet i alle medlemsstater;

                  90.

                  tager Kommissionens præciseringer vedrørende disse anbefalinger til efterretning og opfordrer Kommissionen til at overveje disse forslag yderligere; opfordrer Kommissionen til at underrette Parlamentet om sine konklusioner og om, hvorvidt den agter at tage skridt i anledning af disse anbefalinger;

                  91.

                  glæder sig over initiativet fra OLAF om at undersøge muligheden for at ændre Kommissionens forordning (EF) nr. 1848/2006 af 14. december 2006 om uregelmæssigheder og tilbagebetaling af beløb, der uberettiget er udbetalt inden for rammerne af finansieringen af den fælles landbrugspolitik, samt om oprettelse af et informationssystem på dette område (9) for at forbedre udvekslingen og anvendelsen af de eksisterende oplysninger; opfordrer OLAF til at underrette Parlamentet om sine resultater;

                  92.

                  opfordrer til en ensartet behandling af (inddrivelsen af) udestående gæld i alle medlemsstater og fastholder, at der skal tages skridt til at sikre, at penge, som Unionen har til gode som følge af overtrædelser af EU-lovgivningen, faktisk betales tilbage, på trods af at nogle af dem lider under finanskrisen;

                  93.

                  konstaterer, at det beløb, der er debiteret medlemsstaterne i henhold til 50/50-reglen (2006-2009), er på 424 000 000 EUR, og at 58 % heraf vedrører Italien; anmoder om, at der udarbejdes en handlingsplan for Italien for at rette op på denne situation;

                  94.

                  minder om, at der stadig mangler gennemsigtighed med hensyn til offentliggørelse i de finansieringsoversigter, der forelægges Parlamentet, vedrørende de beløb, der trækkes fra medlemsstaterne (i realiteten skatteydernes penge), og de beløb, der reelt inddrives fra modtagerne; anmoder Kommissionen om at give Parlamentet disse oplysninger;

                  95.

                  opfordrer Revisionsretten til at offentliggøre en beretning om det samme emne inden for strukturfondenes område;

         Del XII:   Den Europæiske Revisionsrets særberetning nr. 9/2011 med titlen »»Har de EFRU-støttede e-forvaltningsprojekter været effektive?«

                  96.

                  glæder sig over Revisionsrettens særberetning og Revisionsrettens vurdering af, at de EFRU-støttede e-forvaltningsprojekter har bidraget til udviklingen af elektroniske offentlige tjenester;

                  97.

                  støtter Revisionsrettens anbefalinger, navnlig om at:

                              —

                              medlemsstaterne bør udvikle strategier for e-forvaltning, som er baseret på konstaterede behov, har klare mål og fordeler ansvaret på de instanser, der er ansvarlige for opfyldelsen af disse mål

                              —

                              forvaltningsmyndighederne bør udvælge e-forvaltningsprojekter til EFRU-støtte på basis af en vurdering af de sandsynlige projektomkostninger og -fordele

                              —

                              forvaltningsmyndighederne i medlemsstaterne bør sikre, at e-forvaltningsprojekter, der udvælges til EFRU-støtte, ikke alene fokuserer på projektoutput, men også på de ændringer i processerne eller i organiseringen, der er nødvendige for, at der kan drages fordel af de udviklede systemer

                              —

                              forvaltningsmyndighederne bør tilskyndes til at anvende den bedste praksis, hvilket de kan finde rådgivning om via f.eks. ePractice-netværket, og bør anbefale, at der anvendes en hensigtsmæssig projektforvaltningsmetode til e-forvaltningsprojekter, der modtager EFRU-støtte

                              —

                              Kommissionen bør opfordres til at fortsætte sine bestræbelser på at sikre, at de EU-principper og -anbefalinger, som fremmer transeuropæisk interoperabilitet, navnlig principperne for den europæiske interoperabilitetsramme, tages i betragtning i de projekter, der modtager støtte fra EFRU

                              —

                              forvaltningsmyndighederne opfordres til i forbindelse med udvælgelsen af e-forvaltningsprojekter at sørge for, at der er taget tilstrækkelig højde for alle væsentlige omkostninger, herunder vedligeholdelsesomkostninger, i den cost-benefit-analyse, der bør underbygge finansieringsafgørelsen

                              —

                              Kommissionen opfordres til at fortsætte sine bestræbelser på at sikre, at forvaltningsmyndighederne overvåger og evaluerer projekternes resultater og effekt for at påvise, at EU-midlerne anvendes effektivt, og for at give vigtig feedback med henblik på at forbedre udformningen af fremtidige programmer;

         Del XIII:   Den Europæiske Revisionsrets særberetning nr. 10/2011 med titlen »Er ordningerne for skolemælk og skolefrugt effektive?«

                  98.

                  minder om resultatet af den evaluering af skolemælksordningen, der blev foretaget i 1999, og om Revisionsrettens bemærkning om, at der ikke er sket nogen reel ændring i ordningen siden da;

                  99.

                  understreger, at det ville være spild af skatteydernes penge blot at fortsætte skolemælksordningen som hidtil, og at ordningen derfor bør standses, medmindre der øjeblikkelig foretages en omfattende reform;

                  100.

                  understreger, at kun 10 % af de skoler, der er berettiget til at deltage i skolemælksordningen, for øjeblikket udnytter ordningen; finder i forlængelse heraf, at medlemsstaterne har udvist tilslutning til programmet til trods for den lave støttesats og dets mulige »dødvægtseffekt«; opfordrer medlemsstaterne til at indføre nationale ernæringsprogrammer for skolerne og i den forbindelse erstatte skolemælks- og skolefrugtordningerne med mere målrettede foranstaltninger;

                  101.

                  er af den opfattelse, at skolemælks- og skolefrugtordningerne, hvis de videreføres, bør fungere ens med henblik på at lette koordineringen og skabelsen af synergi, da ordningerne har de samme mål;

                  102.

                  opfordrer Kommissionen og medlemsstaterne til på et videnskabeligt grundlag at målrette indsatsen mod de børn og skoleelever, der vil have mest gavn af disse ordninger (hvad angår ernæringsbehov, aldersgruppe, helbredstilstand, samfundsgruppe osv.); understreger, at en målrettet indsats vil gøre det lettere at måle virkningen af ordningerne;

                  103.

                  mener, at produkterne bør uddeles gratis, og at det bør undgås at uddele dem i kantiner;

                  104.

                  fastholder, at uddelingen af produkter, der er omfattet af disse ordninger, skal ske som led i en national og/eller regional strategi, og understreger, at en sådan strategi også skal omfatte ledsageforanstaltninger (i form af uddannelses- og oplysningstiltag, der inddrager forældre og lærere);

                  105.

                  opfordrer Kommissionen og medlemsstaterne til at indføre et medfinansieringssystem for skolemælksordningen i lighed med det, der finder anvendelse på skolefrugtordningen; mener, at Kommissionen og medlemsstaterne kunne overveje at udvide medfinansieringen til at omfatte ledsageforanstaltninger; mener endvidere, at uudnyttede bevillingsrammer kunne omfordeles mellem medlemsstaterne;

                  106.

                  opfordrer Kommissionen og medlemsstaterne til at indføre effektive overvågnings- og kontrolsystemer;

         Del XIV:   Den Europæiske Revisionsrets særberetning nr. 11/2011 med titlen »Er ordningen for geografiske betegnelser udformet, og forvaltes den på en måde, som sikrer, at ordningen er effektiv?«

                  107.

                  glæder sig over Revisionsrettens særberetning og noterer sig Revisionsrettens konklusioner om, at:

                              —

                              lovbestemmelserne om ordningen for de geografiske betegnelser ikke indeholder nogen minimumskrav for kontrol af produktspecifikationer og ikke behandler spørgsmål som f.eks. hvad kontrollen som minimum skal dække, hvor ofte den skal foretages, hvordan der skal udvælges til kontrol, og hvilke af de parter, der er involveret i de forskellige stadier i produktionen og distributionen, der skal kontrolleres

                              —

                              forordning (EF) nr. 882/2004 ikke behandler spørgsmålene om den obligatoriske karakter og form af den kontrol, som medlemsstaterne skal udføre for at forhindre og afsløre ikke-tilladt praksis i forbindelse med ordningen for geografiske betegnelser;

                  108.

                  er bekymret over, at dette ifølge Revisionsrettens revision fører til en situation, hvor medlemsstaternes kontrolsystemer varierer med hensyn til en række vigtige aspekter, og mener, at disse forskelle skal mindskes i fremtiden; noterer sig Kommissionens forslag (KOM(2010) 733), som er en del af den såkaldte »kvalitetspakke«; kræver, at der indføres en passende kontrolstruktur og et passende kontrolsystem, der sikrer en konstant høj produktkvalitet for en beskyttet oprindelsesbetegnelse og en beskyttet geografisk betegnelse og på effektiv vis forhindrer og afslører ikke-tilladt praksis i alle medlemsstater; mener imidlertid, at dette ikke må føre til yderligere kontrolniveauer, fastsættelse af maksimale kontrolkrav og en yderligere stigning i bureaukratiet;

                  109.

                  støtter Revisionsrettens anbefaling om at medtage revisioner af medlemsstaters kontrol af ordningen for geografiske betegnelser i Kommissionens plan over regelmæssige revisioner i medlemsstaterne og anmoder Kommissionen om at handle i overensstemmelse hermed;

                  110.

                  minder om Revisionsrettens konklusion om, at proceduren for gennemgang af ansøgningerne på nationalt plan og i Kommissionen er langsommelig, og anmoder Kommissionen om at forenkle og forkorte de bureaukratiske og langsommelige registreringsprocedurer for at gøre ordningen for geografiske betegnelser mere attraktiv for potentielle ansøgere, som for øjeblikket afskrækkes af de alt for tidskrævende ansøgningsprocedurer;

                  111.

                  er bekymret over, at Revisionsrettens revision viste, at forbrugerne og producenterne havde et ringe kendskab til ordningen for geografiske betegnelser; er også bekymret over, at de muligheder, som anvendes for øjeblikket, ansås for uegnede til at højne kendskabet til ordningen for geografiske betegnelser og for utilstrækkelige til at tilskynde producenterne til at deltage; anmoder derfor Kommissionen om grundigt at undersøge situationen, udvikle en klar strategi og fastsætte effektive foranstaltninger og måder, som retter op på det nuværende manglende kendskab til ordningen for geografiske betegnelser, dens produkter og logoer som f.eks. ved på eget initiativ at gennemføre kampagner, etc.;

                  112.

                  støtter Revisionsrettens anbefaling om, at der indføres en ordning for gensidig bistand, der tager hensyn til de særlige behov hos nationale myndigheder, der har ansvaret for ordningen for geografiske betegnelser;

                  113.

                  minder om, at EU's system for geografiske betegnelser skelner mellem to typer af beskyttede betegnelser: beskyttet oprindelsesbetegnelse og beskyttet geografisk betegnelse; påpeger, at disse betegnelser er forvirrende for forbrugerne, eftersom forskellen mellem dem ikke fremgår tydeligt; foreslår derfor indførelse af tydeligere indikatorer, som sætter forbrugerne i stand til at se, hvorledes de beskyttede betegnelser er forskellige fra hinanden, hvad angår graden og arten af forbindelse mellem et produkt og en geografisk region;

                  114.

                  er bekymret over de seneste pressemeddelelser om visse tredjelandes uhensigtsmæssige anvendelse og misbrug af geografiske betegnelser; anmoder Kommissionen om aktivt at træffe foranstaltninger til at beskytte produkter, som er registreret under EU's ordning for geografiske betegnelser, også inden for rammerne af international handel, og arbejde videre med de relevante aftaler med tredjelande;

                  115.

                  opfordrer Kommissionen til at underrette Parlamentet om resultatet af dens foranstaltninger;

         Del XV:   Den Europæiske Revisionsrets særberetning nr. 15/2011 med titlen »Sikrer Kommissionens procedurer en effektiv forvaltning af statsstøttekontrollen?«

                  116.

                  glæder sig over særberetningen og tilslutter sig generelt Revisionsrettens anbefalinger med de følgende bemærkninger og noterer sig, at der kun blev udvalgt otte medlemsstater til revisionen;

                  117.

                  noterer sig Revisionsrettens vurdering, at Kommissionen reagerede hurtigt og effektivt på den finansielle krise og på denne måde bidrog væsentligt til, at ingen af de større finansielle institutioner med hovedsæde i EU gik konkurs;

                  118.

                  anmoder Kommissionen om at indtage en mere proaktiv rolle i forholdet til medlemsstaterne, navnlig med henblik på

                              —

                              at gøre en større indsats for at øge kendskabet til statsstøttereglerne ved at sprede information om bedste praksis og yde mere praktisk vejledning

                              —

                              at sikre, at statsstøtteforanstaltninger i alle relevante tilfælde anmeldes korrekt og til at udvikle midler til at bringe medlemsstater, der ikke anmelder statsstøtte, til orden

                              —

                              omgående at stille flere menneskelige ressourcer til rådighed for statsstøttekontrollen;

                  119.

                  bemærker svaghederne, for så vidt angår behovet for at fremskynde beslutningsprocessen og øge gennemsigtigheden i forbindelse hermed, og anmoder Kommissionen om at træffe foranstaltninger til at begrænse længden af undersøgelsesproceduren; noterer sig det høje antal anmodninger om oplysninger, der sendes til medlemsstaterne, og opfordrer Kommissionen til at indskrænke disse anmodninger med henblik på at fremskynde proceduren; anmoder Kommissionen om at underrette Parlamentet om, hvor lang tid det gennemsnitligt har taget at afslutte sager i de seneste fire år for hver enkelt medlemsstat;

                  120.

                  opfordrer Kommissionen til yderligere at overveje, om erfaringerne fra den vellykkede håndtering af den finansielle krise kan anvendes til at rationalisere arbejdet under »normale omstændigheder«, og til inden september 2012 at underrette Parlamentet om eventuelle ændringer, der vil blive foretaget;

                  121.

                  understreger betydningen af at garantere retssikkerheden for alle berørte parter; opfordrer derfor Kommissionen til:

                              —

                              hurtigt at behandle ubegrundede klager

                              —

                              generelt at fremskynde klagebehandlingsproceduren og afsætte de nødvendige ressourcer til at begrænse mængden af uafklarede sager

                              —

                              behørigt at underrette klageren, medlemsstaten og støttemodtageren om fremskridt i sagerne og om udfaldet af undersøgelsen;

                  122.

                  bemærker svaghederne i anvendelsen af de disponible menneskelige ressourcer og glæder sig over Kommissionens plan om at gennemføre et forbedret system til tidsregistrering; tilslutter sig Revisionsrettens forslag om at indføre ledelsesrapportering beregnet til at sikre effektiv overvågning af tidsforbruget på de enkelte sager og arbejdsbyrden for den enkelte sagsbehandler; forventer, at dette system vil fungere inden udgangen af 2012;

                  123.

                  understreger vigtigheden af, at statsstøtteforanstaltninger overvåges; opfordrer derfor Kommissionen til at optrappe sine overvågningsaktiviteter, både med hensyn til stikprøvestørrelse og omfang;

                  124.

                  bemærker svaghederne i dataindsamlingsprocessen og anmoder Kommissionen om at forbedre effektiviteten og pålideligheden heraf og om inden afslutningen af dechargeproceduren for 2010 at aflægge rapport om fremskridt i forbindelse med indførelsen af SARI-applikationen (10);

                  125.

                  opfordrer Kommissionen til at udvide grundlaget for sin efterfølgende vurdering af effekten af statsstøtte og statsstøttekontrol på virksomheder, markeder og den samlede økonomi;

                  126.

                  pålægger sin formand at sende denne beslutning til Rådet, Kommissionen, Den Europæiske Unions Domstol og Revisionsretten og drage omsorg for, at den offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende (L-udgaven).

         (1)  EUT L 64 af 12.3.2010.

         (2)  EUT C 332 af 14.11.2011, s. 1.

         (3)  EUT C 326 af 10.11.2011, s. 1.

         (4)  EUT C 332 af 14.11.2011, s. 134.

         (5)  Vedtagne tekster, P7_TA(2012)0153 (Se side 31 i denne EUT).

         (6)  EFT L 248 af 16.9.2002, s. 1.

         (7)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 882/2004 af 29. april 2004 om offentlig kontrol med henblik på verifikation af, at foderstof- og fødevarelovgivningen samt dyresundheds- og dyrevelfærdsbestemmelserne overholdes (EUT L 165 af 30.4.2004, s. 1).

         (8)  Rådets forordning (EF) nr. 1698/2005 af 20. september 2005 om støtte til udvikling af landdistrikterne fra Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) (EUT L 277 af 21.10.2005, s. 1), betragtning 35.

         (9)  EUT L 355 af 15.12.2006, s. 56.

         (10)  SARI-applikationen er en ny central databaseapplikation, hvor støtteydende myndigheder i medlemsstaten direkte kan indtaste deres støtteudgifter (særberetning nr. 15/2011, s. 60).