title: EFTA-Tilsynsmyndighedens beslutning nr. 328/05/KOL af 20. december 2005 om den 53. ændring af de proceduremæssige og materielle regler for statsstøtte ved indføjelse af et nyt kapitel 18C: Statsstøtte i form af kompensation for offentlig tjeneste

text:
               26.4.2007

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 109/44

         EFTA-TILSYNSMYNDIGHEDENS BESLUTNING

      Nr. 328/05/KOL
   af 20. december 2005
   om den 53. ændring af de proceduremæssige og materielle regler for statsstøtte ved indføjelse af et nyt kapitel 18C: Statsstøtte i form af kompensation for offentlig tjeneste
   EFTA-TILSYNSMYNDIGHEDEN,
   SOM HENVISER TIL aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (1), særlig artikel 61 til 63, samt protokol 26 dertil,
   SOM HENVISER TIL aftalen mellem EFTA-staterne om oprettelse af en tilsynsmyndighed og en domstol (2), særlig artikel 24, artikel 5, stk. 2, litra b), og artikel 1 i del I samt artikel 18 og 19 i del II i protokol 3 hertil,
   SOM TAGER I BETRAGTNING, at EFTA-Tilsynsmyndigheden i henhold til artikel 24 i aftalen om Tilsynsmyndigheden og Domstolen skal iværksætte EØS-aftalens bestemmelser om statsstøtte,
   SOM TAGER I BETRAGTNING, at EFTA-Tilsynsmyndigheden i henhold til artikel 5, stk. 2, litra b), i aftalen om Tilsynsmyndigheden og Domstolen skal udstede meddelelser og retningslinjer for sager, der er behandlet i EØS-aftalen, hvis dette er udtrykkeligt fastsat i denne aftale eller i aftalen om Tilsynsmyndigheden og Domstolen, eller hvis EFTA-Tilsynsmyndigheden finder det nødvendigt,
   SOM ERINDRER OM de proceduremæssige og materielle regler for statsstøtte (3), som EFTA-Tilsynsmyndigheden vedtog den 19. januar 1994 (4),
   SOM TAGER I BETRAGTNING, at Europa-Kommissionen den 13. juli 2005 vedtog en meddelelse om fællesskabsrammebestemmelser for statsstøtte i form af kompensation for offentlig tjeneste (5);
   SOM TAGER I BETRAGTNING, at nævnte meddelelse også er relevant for Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde,
   SOM TAGER I BETRAGTNING, at der skal sikres en ensartet anvendelse af statsstøttereglerne i hele Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde,
   SOM TAGER I BETRAGTNING, at i henhold til punkt II under overskriften »GENERELT« i slutningen af bilag XV til EØS-aftalen skal EFTA-Tilsynsmyndigheden efter høring med Europa-Kommissionen vedtage retsakter, der svarer til dem, som Kommissionen vedtager,
   SOM HAR HØRT Europa-Kommissionen,
   SOM ERINDRER OM, at EFTA-Tilsynsmyndigheden har hørt EFTA-staterne om spørgsmålet i et brev af 19. oktober 2005 om dette emne —
   HAR VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING:

               1)

               Rammebestemmelserne for statsstøtte ændres ved indføjelse af et nyt kapitel 18C: »Statsstøtte i form af kompensation for offentlig tjeneste«. Det nye kapitel findes i bilag I til denne beslutning. Bilag I til denne beslutning indeholder forslag til foranstaltninger.

               2)

               EFTA-staterne underrettes om denne beslutning ved brev sammen med en kopi af beslutningen samt bilaget hertil. EFTA-staterne skal senest en måned efter modtagelsen af dette forslag tilkendegive, om de kan godtage forslaget til foranstaltninger.

               3)

               Europa-Kommissionen underrettes i overensstemmelse med litra d) i protokol 27 til EØS-aftalen ved en kopi af denne beslutning, inklusive bilag I.

               4)

               Beslutningen offentliggøres med bilag I i EØS-afsnittet af og EØS-tillægget til Den Europæiske Unions Tidende.

               5)

               Hvis EFTA-staterne godkender forslaget til foranstaltninger, offentliggøres en sammenfattende meddelelse i EØS-afsnittet af og EØS-tillægget til Den Europæiske Unions Tidende (vedhæftet bilag II til denne beslutning).

               6)

               Den engelske udgave af beslutningen er den autentiske.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 20. december 2005.

            På Tilsynsmyndighedens vegne

         Einar M. BULL

            Formand

         Kurt JÄGER

            Medlem af kollegiet

      (1)  I det følgende benævnt »EØS-aftalen«.

      (2)  I det følgende benævnt »aftalen om Tilsynsmyndigheden og Domstolen«.

      (3)  I det følgende benævnt »rammebestemmelser for tildeling af statsstøtte«.

      (4)  Oprindelig offentliggjort i EFT L 231 af 3.9.1994 og i EØS-tillægget nr. 32 af samme dato, senest ændret ved afgørelse nr. 313/05/KOL af 7.12.2005 (endnu ikke offentliggjort).

      (5)  Fællesskabsrammebestemmelser for statsstøtte i form af kompensation for offentlig tjeneste (EUT C 297 af 29.11.2005, s. 4).

      BILAG

         »18C.   STATSSTØTTE I FORM AF KOMPENSATION FOR OFFENTLIG TJENESTE (1)

         18C.1.   Formål og anvendelsesområde

                     1)

                     Det fremgår klart af De Europæiske Fællesskabers Domstols retspraksis (2), at kompensation for offentlig tjeneste ikke udgør statsstøtte efter EF-traktatens artikel 87, stk. 1, hvis den opfylder visse betingelser. Opfylder kompensationen for offentlig tjeneste ikke disse betingelser, og er de almindelige betingelser for anvendelse af EF-traktatens artikel 87, stk. 1, opfyldt, udgør en sådan kompensation derimod statsstøtte. Efter Tilsynsmyndighedens opfattelse gælder denne retspraksis også i forbindelse med EØS-aftalens artikel 61, stk. 1.

                     2)

                     Europa-Kommissionens beslutning 2005/842/EF af 28. november 2005 om anvendelse af bestemmelserne i EF-traktatens artikel 86, stk. 2, på statsstøtte i form af kompensation for offentlig tjeneste ydet til visse virksomheder, der har fået overdraget at udføre tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse (3), fastsætter betingelserne for, hvornår visse former for kompensation for offentlig tjeneste udgør statsstøtte, der er forenelig med artikel 86, stk. 2, og fritager kompensation, der opfylder disse betingelser, for forhåndsanmeldelsespligten. Beslutningen er endnu ikke indarbejdet i EØS-aftalen (4). Kompensation for offentlig tjeneste, der udgør statsstøtte og ikke er omfattet af beslutning 2005/842/EF, vil stadig skulle anmeldes på forhånd, også efter vedtagelsen af beslutningen. Formålet med disse rammebestemmelser er at klarlægge, på hvilke betingelser en sådan statsstøtte kan være forenelig med EØS-aftalen i henhold til EØS-aftalens artikel 59, stk. 2.

                     3)

                     Disse rammebestemmelser finder anvendelse på kompensation for offentlig tjeneste ydet til virksomheder i forbindelse med aktiviteter, der er underlagt reglerne i EØS-aftalen, med undtagelse af transportsektoren samt public service-radio- og tv-sektoren, der er omfattet af EFTA-Tilsynsmyndighedens rammebestemmelser for anvendelse af statsstøttereglerne på public service-radio- og tv-virksomhed (5).

                     4)

                     Disse rammebestemmelser finder anvendelse, medmindre andet gælder i henhold til særlige, mere restriktive bestemmelser om forpligtelser til offentlig tjeneste, der er indeholdt i EØS-reglerne for bestemte sektorer.

                     5)

                     Disse rammebestemmelser finder anvendelse, medmindre andet gælder i henhold til de gældende bestemmelser om offentlige indkøb og konkurrencereglerne (særlig EØS-aftalens artikel 53 og 54).

               18C.2.   Betingelser for, at kompensation for offentlig tjeneste, som udgør statsstøtte, kan betragtes som forenelig med fællesmarkedet
         18C.2.1.   Almindelige bestemmelser

                     6)

                     I sin dom i Altmark-sagen (6) fastlagde De Europæiske Fællesskabers Domstol følgende betingelser for, hvornår kompensation for offentlig tjeneste ikke udgør statsstøtte:

                                 »[…]

                                 For det første skal den pågældende virksomhed faktisk være pålagt at opfylde forpligtelser til offentlig tjeneste, og disse forpligtelser skal være klart defineret […].

                                 […]

                                 For det andet skal de kriterier, der er grundlaget for beregningen af kompensationen, være fastlagt på forhånd på en objektiv og gennemsigtig måde for at undgå, at kompensationen indebærer en økonomisk fordel, der kan begunstige den pågældende virksomhed i forhold til de konkurrerende virksomheder. […] Følgelig udgør en medlemsstats kompensation af de af en virksomhed lidte tab i den situation, hvor det efterfølgende viser sig, at en virksomhed med udførelse af visse tjenesteydelser i forbindelse med opfyldelsen af forpligtelser til offentlig tjeneste ikke er økonomisk levedygtig, uden at kriterierne for en sådan kompensation er fastlagt på forhånd, en økonomisk foranstaltning, som henhører under begrebet statsstøtte i traktatens artikel 87, stk. 1's forstand.

                                 […]

                                 Kompensationen må for det tredje ikke overstige, hvad der er nødvendigt for helt eller delvis at dække de udgifter, der er afholdt ved opfyldelsen af forpligtelserne til offentlig tjeneste, idet der skal tages hensyn til de hermed forbundne indtægter og til en rimelig fortjeneste ved opfyldelsen af forpligtelserne. […]

                                 […]

                                 Når udvælgelsen af den virksomhed, der skal overdrages en forpligtelse til offentlig tjeneste, i et konkret tilfælde ikke gennemføres inden for rammerne af en procedure for tildeling af offentlige kontrakter, som giver mulighed for at udvælge den ansøger, der kan levere de pågældende ydelser til de laveste omkostninger for samfundet, skal størrelsen af den nødvendige kompensation for det fjerde fastlægges på grundlag af en analyse af de omkostninger, som en gennemsnitsvirksomhed, der er veldrevet og tilstrækkeligt udstyret med transportmidler til at kunne opfylde de stillede krav til den offentlige tjeneste, ville have ved at opfylde forpligtelserne, idet der skal tages hensyn til de hermed forbundne indtægter og til en rimelig fortjeneste ved opfyldelsen af forpligtelserne.«

                     7)

                     Når disse fire kriterier er opfyldt, udgør kompensationen for offentlig tjeneste ikke statsstøtte, og EØS-aftalens artikel 61 og artikel 1, i del I i protokol 3 til aftalen mellem EFTA-staterne om oprettelse af en tilsynsmyndighed og en domstol (i det følgende benævnt »aftalen om Tilsynsmyndigheden og Domstolen«) finder ikke anvendelse. Hvis EFTA-staterne ikke overholder disse kriterier, og de almindelige betingelser for anvendelse af EØS-aftalens artikel 61, stk. 1, er opfyldt, udgør kompensation for offentlig tjeneste derimod statsstøtte.

                     8)

                     Tilsynsmyndigheden finder, at på EØS-aftalens nuværende udviklingsstade kan en sådan statsstøtte erklæres for forenelig med EØS-aftalen i henhold til EØS-aftalens artikel 59, stk. 2, hvis den er nødvendig for udførelsen af de pågældende tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse og ikke påvirker udviklingen i samhandelen på en måde, der er i strid med de kontraherende parters interesse. Følgende betingelser skal være opfyldt herfor.

               18C.2.2.   Ægte tjenesteydelse af almindelig økonomisk interesse efter EØS-aftalens artikel 59

                     9)

                     Det fremgår klart af De Europæiske Fællesskabers Domstols retspraksis, at med undtagelse af de sektorer, hvor der findes regler i EØS-aftalen på området, har EFTA-staterne vide skønsbeføjelser hvad angår arten af de tjenesteydelser, der kan betegnes som værende af almindelig økonomisk interesse. Det er derfor Tilsynsmyndighedens opgave at sikre, at disse skønsbeføjelser anvendes på en måde, der ikke er åbenlyst forkert hvad angår definitionen af tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse.

                     10)

                     Det følger af EØS-aftalens artikel 59, stk. 2, at virksomheder (7), der har fået overdraget at udføre tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse, har fået overdraget en »særlig opgave«. Ved fastlæggelsen af forpligtelserne til offentlig tjeneste og ved vurderingen af, om de pågældende virksomheder opfylder disse forpligtelser, opfordres EFTA-staterne til at foretage brede høringer, især af brugerne.

               18C.2.3.   Behovet for et instrument, der præciserer forpligtelserne til offentlig tjeneste og principperne for beregning af kompensation

                     11)

                     Begrebet tjenesteydelse af almindelig økonomisk interesse i EØS-aftalens artikel 59 indebærer, at de pågældende virksomheder af staten har fået overdraget en særlig opgave (8). Undtagen i de sektorer, hvor der findes EØS-regler på området, er det de offentlige myndigheder, der har ansvaret for at fastsætte de kriterier og betingelser, hvorunder disse tjenester skal udføres, uanset hvilken retlig status tjenesteyderen har, og uanset om tjenesten udføres i fri konkurrence eller ej. Heraf følger, at en overdragelse af en offentlig opgave er nødvendig for at definere disse virksomheders og statens respektive forpligtelser. Ved staten forstås centraladministrationen og regionale eller lokale myndigheder.

                     12)

                     Udførelsen af tjenesteydelsen af almindelig økonomisk interesse skal være overdraget virksomheden ved en eller flere officielle retsakter, hvis form kan fastlægges af den enkelte EFTA-stat. Denne eller disse retsakter skal bl.a. angive:

                                 a)

                                 arten og varigheden af forpligtelserne til offentlig tjeneste

                                 b)

                                 de involverede virksomheder og det omfattede område

                                 c)

                                 arten af eventuelle særlige eller eksklusive rettigheder, virksomhederne har fået indrømmet

                                 d)

                                 parametrene for beregning, kontrol og revision af kompensationen

                                 e)

                                 forholdsreglerne til undgåelse af og for tilbagebetaling af overkompensation.

                     13)

                     Ved fastlæggelsen af forpligtelserne til offentlig tjeneste og ved vurderingen af, om de pågældende virksomheder opfylder disse forpligtelser, opfordres EFTA-staterne til at foretage brede høringer, især af brugerne.

               18C.2.4.   Kompensationsbeløb

                     14)

                        Kompensationen må ikke overstige, hvad der er nødvendigt til dækning af de omkostninger, der er forbundet med at opfylde forpligtelserne til offentlig tjeneste, under hensyn til de hermed forbundne indtægter og til en rimelig fortjeneste ved opfyldelsen af disse forpligtelser. I kompensationen indregnes alle fordele ydet af staten eller med statsmidler af en hvilken som helst art. Den rimelige fortjeneste kan omfatte alle eller nogle af de produktivitetsgevinster, de pågældende virksomheder har opnået i en aftalt begrænset periode, uden at det forringer kvalitetsniveauet i de tjenesteydelser, virksomheden af staten har fået overdraget at udføre.

                     15)

                     Enhver kompensation skal reelt anvendes til udførelsen af den pågældende tjenesteydelse af almindelig økonomisk interesse. Kompensation for offentlig tjeneste, som er ydet til udførelsen af en tjenesteydelse af almindelig økonomisk interesse, men reelt anvendes til aktiviteter på andre markeder, er ikke berettiget og udgør som følge heraf uforenelig statsstøtte. Virksomheder, der modtager kompensation for offentlig tjeneste, har dog ret til at oppebære en rimelig fortjeneste.

                     16)

                        De omkostninger, der skal tages hensyn til i den forbindelse, er alle omkostningerne ved udførelsen af tjenesteydelsen af almindelig økonomisk interesse. Når denne tjenesteydelse er den pågældende virksomheds eneste aktivitet, kan der tages hensyn til alle dens omkostninger. Har virksomheden andre aktiviteter ud over tjenesteydelsen af almindelig økonomisk interesse, kan kun de omkostninger, der er knyttet til denne tjenesteydelse, tages i betragtning. De omkostninger, der henføres under tjenesteydelsen af almindelig økonomisk interesse, kan omfatte alle variable omkostninger ved udførelsen af denne tjenesteydelse, et passende bidrag til de faste omkostninger, der er fælles for både tjenesteydelsen af almindelig økonomisk interesse og andre aktiviteter, og en passende forrentning af den egenkapital, der er afsat til tjenesteydelsen af almindelig økonomisk interesse (9). Omkostningerne ved investeringer, bl.a. i infrastruktur, kan medregnes, når de er nødvendige for udførelsen af tjenesteydelsen af almindelig økonomisk interesse. De omkostninger, der henføres under enhver anden aktivitet uden tilknytning til tjenesteydelsen af almindelig økonomisk interesse, skal omfatte alle de variable omkostninger, et passende bidrag til de fælles faste omkostninger og en rimelig kapitalforrentning. Disse omkostninger må under ingen omstændigheder henføres under tjenesteydelsen af almindelig økonomisk interesse. Omkostningerne skal beregnes efter de kriterier, der er defineret ovenfor, og på grundlag af almindeligt anerkendte regnskabsprincipper, som Tilsynsmyndigheden skal underrettes om ved den anmeldelse, der skal indgives efter artikel 1, stk. 3, i del I i protokol 3 i aftalen om Tilsynsmyndigheden og Domstolen.

                     17)

                     De indtægter, der skal tages hensyn til, skal mindst omfatte alle indtægterne ved tjenesteydelsen af almindelig økonomisk interesse. Har den pågældende virksomhed fået indrømmet særlige eller eksklusive rettigheder i forbindelse med en tjenesteydelse af almindelig økonomisk interesse, der giver en fortjeneste, som overstiger den rimelige fortjeneste, eller har staten indrømmet den andre fordele, skal disse også tages i betragtning, uanset hvordan de klassificeres i forhold til EØS-aftalens artikel 61, og lægges til virksomhedens indtægter. EFTA-staten kan også bestemme, at fortjeneste fra anden virksomhed end tjenesteydelsen af almindelig økonomisk interesse helt eller delvis skal medgå til finansiering af tjenesteydelsen af almindelig økonomisk interesse.

                     18)

                     Ved »rimelig fortjeneste« forstås en forrentning af egenkapitalen, der tager hensyn til virksomhedens risiko eller manglende risiko som følge af statens intervention, navnlig hvis staten indrømmer den særlige eller eksklusive rettigheder. Denne forrentning må normalt ikke overstige den gennemsnitlige kapitalforrentning i den pågældende sektor i de senere år. I sektorer, hvor der ikke findes nogen virksomhed, der kan sammenlignes med den, der har fået overdraget at udføre tjenesteydelsen af almindelig økonomisk interesse, kan sammenligningen foretages med virksomheder i andre EØS-stater eller om nødvendigt i andre sektorer, forudsat at der tages hensyn til de særlige forhold, der gør sig gældende i hver sektor. Ved fastlæggelsen af, hvad der udgør en rimelig fortjeneste, kan EFTA-staten indføre incitamentsbaserede kriterier, bl.a. i forhold til servicekvalitet og produktivitetsgevinster.

                     19)

                     Udøver en virksomhed aktiviteter, der både falder ind under og uden for tjenesteydelsen af almindelig økonomisk interesse, skal omkostninger og indtægter ved tjenesteydelsen af almindelig økonomisk interesse og omkostninger og indtægter ved de andre aktiviteter samt parametrene for fordelingen af omkostninger og indtægter fremgå særskilt af dens interne regnskaber. Hvis en virksomhed har fået overdraget at udføre flere tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse, enten fordi de er tildelt af forskellige myndigheder, eller fordi der er tale om tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse af forskellig art, skal dens interne regnskaber give mulighed for at forvisse sig om, at der ikke er forekommet overkompensation inden for hver af tjenesteydelserne. Disse principper finder anvendelse, medmindre andet gælder i henhold til bestemmelserne i den retsakt, der er nævnt i punkt 1 i bilag XV til EØS-aftalen (Kommissionens direktiv 80/723/EØF om gennemskueligheden af de økonomiske forbindelser mellem medlemsstaterne og de visse virksomheder, som ændret), når denne retsakt finder anvendelse.

               18C.3.   Overkompensation

                     20)

                     EFTA-staterne skal med jævne mellemrum foretage eller lade foretage kontrol med henblik på at sikre, at der ikke forekommer overkompensation. Overkompensation er ikke nødvendig for udførelsen af tjenesteydelsen af almindelig økonomisk interesse og udgør derfor en uforenelig statsstøtte, der skal tilbagebetales til staten, og parametrene for kompensationens beregning skal opdateres.

                     21)

                     Overstiger overkompensationen ikke 10 % af den årlige kompensation, kan den fremføres til det efterfølgende år. Inden for nogle tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse kan omkostningerne variere betydeligt fra det ene år til det andet, navnlig når der er foretaget særlige investeringer. I så fald kan det for udførelsen af tjenesteydelsen af almindelig økonomisk interesse være nødvendigt, at der undtagelsesvis overkompenseres med over 10 % i nogle år. Der skal i anmeldelsen til Tilsynsmyndigheden redegøres for de særlige forhold, der kan begrunde en overkompensation med over 10 %. Situationen skal dog revurderes med intervaller, der er afpasset efter den enkelte sektor, men som under ingen omstændigheder bør overstige fire år. Enhver overkompensation, der konstateres efter udløbet af denne periode, skal tilbagebetales.

                     22)

                     Overkompensation kan anvendes til at finansiere en anden tjenesteydelse af almindelig økonomisk interesse udført af samme virksomhed, men en sådan overførsel skal fremgå af den pågældende virksomheds regnskaber og være foretaget i overensstemmelse med de regler og principper, der opstilles i disse rammebestemmelser, især hvad angår anmeldelse. EFTA-staterne sikrer, at sådanne overførsler kontrolleres behørigt. Gennemsigtighedsreglerne i den retsakt, der er nævnt i punkt 1 i bilag XV til EØS-aftalen (Kommissionens direktiv 80/723/EØF, som ændret) finder anvendelse.

                     23)

                     En overkompensation kan ikke forblive til en virksomheds rådighed under henvisning til, at der er tale om en statsstøtte, der kan anses for at være forenelig med EØS-aftalen (f.eks. miljøstøtte, beskæftigelsesstøtte og støtte til små og mellemstore virksomheder). Hvis en EFTA-stat ønsker at yde en sådan støtte, skal den overholde reglerne om forhåndsanmeldelse efter artikel 1, stk. 3, i del I i protokol 3 til aftalen om Tilsynsmyndigheden og Domstolen. Støtten må ikke udbetales, medmindre den er blevet godkendt af Tilsynsmyndigheden. Kan en sådan støtte falde ind under en gruppefritagelsesforordning, skal betingelserne i den relevante gruppefritagelsesforordning være opfyldt.

               18C.4.   Betingelser og påbud knyttet til Tilsynsmyndighedens beslutninger

                     24)

                     I henhold til artikel 7, stk. 4, i del II i protokol 3 i aftalen om Tilsynsmyndigheden og Domstolen (10) kan Tilsynsmyndigheden til en positiv beslutning knytte betingelser, hvorved støtte anses for at være forenelig med EØS-aftalen, og påbud, hvorved det kan sikres, at beslutningen overholdes. For tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse kan det være nødvendigt at fastsætte betingelser og påbud, bl.a. for at sikre, at støtte til de involverede virksomheder ikke i realiteten fører til overkompensation. I lyset af den konkrete situation, der gør sig gældende for den enkelte tjenesteydelse af almindelig økonomisk interesse, kan det i forbindelse hermed være nødvendigt at kræve periodiske rapporter eller pålægge andre påbud.

               18C.5.   Anvendelse af rammebestemmelserne

                     25)

                     Disse rammebestemmelser træder i kraft, når de vedtages af Tilsynsmyndigheden. De udløber seks år efter deres ikrafttræden. Tilsynsmyndigheden kan efter høring af EFTA-staterne ændre rammebestemmelserne, før de udløber, hvis vigtige hensyn knyttet til udviklingen af EØS-aftalen tilsiger det. Fire år efter datoen for vedtagelse af disse rammebestemmelser foretager Tilsynsmyndigheden en konsekvensanalyse på grundlag af faktuelle oplysninger og resultaterne af de brede høringer, den vil foretage på grundlag af data fra EFTA-staterne. Resultaterne af konsekvensanalysen vil blive forelagt EFTA-staterne.

                     26)

                     Tilsynsmyndigheden vil anvende disse rammebestemmelser på alle anmeldte statsstøtteprojekter og træffe en beslutning om projekterne efter vedtagelsen af rammebestemmelserne, også selv om de pågældende projekter blev anmeldt forud for vedtagelsen. For ikke-anmeldt støtte anvender Myndigheden:

                                 —

                                 disse rammebestemmelser, hvis støtte blev tildelt efter vedtagelsen af rammebestemmelserne

                                 —

                                 de bestemmelser, der var gældende på det tidspunkt, hvor støtten blev tildelt, i alle andre tilfælde.

               18C.6.   Passende foranstaltninger

                     27)

                     Som foranstaltninger efter artikel 1, stk. 1, i del I i protokol 3 i aftalen om Tilsynsmyndigheden og Domstolen foreslår Tilsynsmyndigheden, at EFTA-staterne bringer deres gældende ordninger for kompensation for offentlig tjeneste i overensstemmelse med disse rammebestemmelser senest 18 måneder efter meddelelsen af beslutningen til EFTA-staten. Senest en måned efter meddelelsen af beslutningen bør EFTA-staterne over for Tilsynsmyndigheden bekræfte, at de er indforstået med de foreslåede foranstaltninger. I mangel af svar vil Tilsynsmyndigheden antage, at den pågældende EFTA-stat ikke er indforstået.

         (1)  Dette kapitel svarer til fællesskabsrammebestemmelser for statsstøtte i form af kompensation for offentlig tjeneste (EUT C 297 af 29.11.2005, s. 4).

         (2)  Dommene i sag C-280/00, Altmark Trans GmbH og Regierungspräsidium Magdeburg mod Nahverkehrsgesellschaft Altmark GmbH, Sml. 2003 I, s. 7747, og i de forenede sager C-34/01-C-38/01, Enirisorse SpA mod Ministero delle Finanze, Sml. 2003, s. I-14243.

         (3)  Kommissionens beslutning af 28. november 2005 om anvendelse af bestemmelserne i EF-traktatens artikel 86, stk. 2, på statsstøtte i form af kompensation for offentlig tjeneste ydet til visse virksomheder, der har fået overdraget at udføre tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse (EUT L 312 af 29.11.2005, s. 67).

         (4)  Indtil beslutningen er indarbejdet i EØS-retten, er denne type kompensation for offentlig tjeneste derfor omfattet af det generelle anmeldelseskrav i henhold til artikel 1, stk. 3, i del I og artikel 2 i del II i protokol 3 til aftalen om Tilsynsmyndigheden og Domstolen.

         (5)  Kapitel 24C i rammebestemmelserne for statsstøtte.

         (6)  Se fodnote 2.

         (7)  Ved »virksomhed« skal forstås enhver enhed, der udøver en form for økonomisk aktivitet, uanset dens retlige status og finansieringsmåde. Ved »offentlig virksomhed« skal forstås enhver virksomhed, på hvilken de offentlige myndigheder direkte eller indirekte kan have en dominerende indflydelse som følge af ejerforhold, kapitalindskud eller de regler, der gælder for virksomheden, jf. definitionen i artikel 2, stk. 1, litra b), i den retsakt, der er henvist til i punkt 1 i bilag XV til EØS-aftalen, Kommissionens direktiv 80/723/EØF om gennemskueligheden af de økonomiske forbindelser mellem medlemsstaterne og de offentlige virksomheder (EFT L 195 af 29.7.1980, s. 35. Senest ændret ved direktiv 2000/52/EF (EFT L 193 af 29.7.2000, s. 75), indarbejdet i bilag XV til EØS-aftalen ved afgørelse truffet af Det Blandede EØS-udvalg nr. 6/2001 (EFT L 66 af 8.3.2001, s. 48), og EØS-tillæg nr. 12 af 8.3.2001, s. 6, der trådte i kraft den 1.6.2002).

         (8)  Se bl.a. dommen i sag C-127/73, BRT mod SABAM, Sml. 1974, s. 313.

         (9)  Se de forenede sager C-83/01P, C-93/01P og C-64/01P, Chronopost SA, Sml. 2003 I, s. 6993.

         (10)  Svarende til Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22. marts 1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 88.«


Avis juridique important

|

31983D0185

83/185/EØF: Rådets afgørelse af 28. marts 1983 om meddelelse af decharge til Kommissionen for gennemførelsen af transaktionerne under Den europæiske Udviklingsfond (1963) (anden EUF) for regnskabsåret 1981

EF-Tidende nr. L 109 af 26/04/1983 s. 0003 - 0004

++++  RAADETS AFGOERELSE  af 28 . marts 1983  om meddelelse af decharge til Kommissionen for gennemfoerelsen af transaktionerne under Den europaeiske Udviklingsfond ( 1963 ) ( anden EUF ) for regnskabsaaret 1981   ( 83/185/EOEF )  RAADET FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR -  under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab ,  under henvisning til associeringskonventionen mellem Det europaeiske oekonomiske Faellesskab og de med dette faellesskab associerede afrikanske stater og Madagaskar ( 1 ) , undertegnet i Yaoundé den 20 . juli 1963 ,  under henvisning til Raadets afgoerelse 64/349/EOEF af 25 . februar 1964 om de oversoeiske landes og territoriers associering med Det europaeiske oekonomiske Faellesskab ( 2 ) ,  under henvisning til den interne aftale om finansiering og forvaltning af faellesskabsstoetten ( 3 ) , undertegnet i Yaoundé den 20 . juli 1963 , saerlig artikel 17 ,  under henvisning til finansforordningen for Den europaeiske Udviklingsfond , der er indfoert ved den interne aftale om finansiering og forvaltning af faellesskabsstoetten ( 4 ) , saerlig artikel 7 og 8 ,  under henvisning til Raadets afgoerelser af 30 . maj 1972 og 30 . oktober 1978 om overfoersel og anvendelse af de overskydende beloeb fra foerste og anden EUF ,  under henvisning til forvaltningsregnskabet og status pr . 31 . december 1981 vedroerende transaktionerne under Den europaeiske Udviklingsfond ( 1963 )  ( anden EUF ) ,  under henvisning til Revisionsrettens beretning vedroerende regnskabsaaret 1981 med Kommissionens tilhoerende svar ( 5 ) , og  ud fra foelgende betragtninger :  Det bemaerkes , at det i henhold til de bestemmelser , der gaelder for gennemfoerelse af Den europaeiske Udviklingsfond ( 1963 ) ( anden EUF ) , alene er Raadet , som ved afgoerelse med kvalificeret flertal kan meddele Kommissionen decharge for fondens finansielle forvaltning ;  indtaegterne for regnskabsaaret 1981 har hovedsagelig bestaaet af bidrag fra medlemsstaterne , svarende til 730 000 000 europaeiske regningsenheder , og af forskellige indtaegter for fonden ;  et beloeb paa 11 806 540,11 europaeiske regningsenheder er i medfoer af Raadets ovennaevnte afgoerelse af 30 . maj 1972 blevet overfoert som saldo fra foerste EUF til anden EUF ;  et beloeb paa 8 076 615,11 europaeiske regningsenheder er i medfoer af Raadets ovennaevnte afgoerelser af 30 . maj 1972 og 30 . oktober 1978 blevet overfoert som overskydende beloeb fra foerste og anden EUF til tredje EUF ;  et forskud paa 4 007 862,00 europaeiske regningsenheder er blevet indbetalt til Den europaeiske Udviklingsfond  ( 1975 ) ( fjerde EUF ) ;  Kommissionen har gennemfoert alle transaktioner under den europaeiske Udviklingsfond ( 1963 )  ( anden EUF ) i regnskabsaaret 1981 paa en saadan maade , at der boer meddeles den decharge for gennemfoerelsen af disse transaktioner -  TRUFFET FOELGENDE AFGOERELSE :  Artikel 1  Raadet opgoer forvaltningsregnskabet for Den europaeiske Udviklingsfond ( 1963 ) ( anden EUF ) pr . 31 . december 1981 saaledes ;   - paa indtaegtssiden 733 815 079,04 europaeiske regningsenheder ,   - paa udgiftssiden ( udbetalinger ) 729 807 217,04 europaeiske regningsenheder .  Artikel 2  Raadet meddeler herved Kommissionen decharge for gennemfoerelsen af transaktionerne under Den europaeiske Udviklingsfond ( 1963 ) ( anden EUF ) for regnskabsaaret 1981 .  Udfaerdiget i Bruxelles , den 28 . marts 1983 .  Paa Raadets vegne  J . ERTL  Formand  ( 1 ) EFT nr . 93 af 11 . 6 . 1964 , s . 1431/64 .  ( 2 ) EFT nr . 93 af 11 . 6 . 1964 , s . 1472/64 .  ( 3 ) EFT nr . 93 af 11 . 6 . 1964 , s . 1493/64 .  ( 4 ) EFT nr . 93 af 11 . 6 . 1964 , s . 1498/64 .  ( 5 ) EFT nr . C 344 af 31 . 12 . 1982 , s . 1 .


title: 2013/211/EU: Den Europæiske Centralbanks afgørelse af 19. april 2013 om pålydende værdi, specifikationer, gengivelse, ombytning og inddragelse af eurosedler (ECB/2013/10)

text:
               30.4.2013

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 118/37

         DEN EUROPÆISKE CENTRALBANKS AFGØRELSE
   af 19. april 2013
   om pålydende værdi, specifikationer, gengivelse, ombytning og inddragelse af eurosedler
   (omarbejdning)
   (ECB/2013/10)
   (2013/211/EU)
   STYRELSESRÅDET FOR DEN EUROPÆISKE CENTRALBANK HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 128, stk. 1,
   under henvisning til artikel 16 i statutten for Det Europæiske System af Centralbanker og Den Europæiske Centralbank, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Det er nødvendigt at udvide anvendelsesområdet for beslutning ECB/2003/4 af 20. marts 2003 om pålydende værdi, specifikationer, gengivelse, ombytning og inddragelse af eurosedler (1), så det omfatter fremtidige euroseddelserier. I denne forbindelse kræves en række tekniske ændringer af beslutning ECB/2003/4. På baggrund af erfaringerne med anvendelsen og fortolkningen af beslutning ECB/2003/4 er det endvidere nødvendigt med yderligere præciseringer og forbedringer af nogle af reglerne og procedurerne. For at indarbejde de ovennævnte ændringer og af hensyn til klarhed og gennemsigtighed bør beslutning ECB/2003/4 derfor omarbejdes.

               (2)

               I henhold til traktatens artikel 128, stk. 1, og artikel 16 i statutten for Det Europæiske System af Centralbanker og Den Europæiske Centralbank har Den Europæiske Centralbank (ECB) eneret til at bemyndige udstedelse af eurosedler i Unionen. Disse bestemmelser fastsætter desuden, at ECB og de nationale centralbanker i de medlemsstater, der har euroen som valuta (herefter »nationale centralbanker«), kan udstede sådanne pengesedler. I overensstemmelse med artikel 10 i Rådets forordning (EF) nr. 974/98 af 3. maj 1998 om indførelse af euroen (2) sætter ECB og de nationale centralbanker eurosedler i omløb.

               (3)

               Det Europæiske Monetære Institut (EMI) udførte det forberedende arbejde vedrørende produktion og udstedelse af eurosedler, især hvad angår eurosedlernes design, og EMI bidrog til, at det blev lettere for brugerne at genkende og acceptere de nye eurosedlers pålydende værdier og specifikationer ved at tage hensyn til de særlige tekniske og visuelle krav fra de europæiske sammenslutninger af seddelbrugere.

               (4)

               Som EMI's efterfølger er ECB indehaver af ophavsretten til eurosedlernes design, som oprindeligt tilhørte EMI. ECB og de nationale centralbanker på vegne af ECB kan gøre ophavsretten gældende over for gengivelser, som er udstedt eller distribueret i strid med ophavsretten, herunder gengivelser, som kan skade tilliden til eurosedlerne.

               (5)

               ECB og de nationale centralbanker vil med mellemrum indføre nye euroseddelserier med forbedrede sikkerhedselementer, der gør brug af de teknologiske fremskridt inden for pengesedler, som er sket, efter at den første serie blev indført.

               (6)

               ECB's og de nationale centralbankers ret til at udstede eurosedler omfatter også beføjelse til at gøre brug af alle nødvendige retsmidler til sikring af eurosedlernes særlige stilling som betalingsmidler. ECB bør træffe foranstaltninger til at skabe et mindsteniveau for beskyttelse i alle medlemsstater, der har euroen som valuta, således at offentligheden kan skelne gengivelser fra eurosedler, som er udstedt af ECB og de nationale centralbanker, og ikke er falske pengesedler i henhold til artikel 2, litra a), i Rådets forordning (EF) nr. 1338/2001 af 28. juni 2001 om fastlæggelse af de foranstaltninger, der er nødvendige for at beskytte euroen mod falskmøntneri (3) (herefter »ægte eurosedler«). Det er derfor nødvendigt at opstille fælles regler for tilladelse til gengivelse af eurosedler.

               (7)

               Denne afgørelse berører ikke anvendelsen af gældende strafferetlige bestemmelser, særlig hvad angår falskmøntneri.

               (8)

               Gengivelse af eurosedler i elektronisk form bør kun anses for lovlig, såfremt fremstilleren anvender tilstrækkelige tekniske midler til at forhindre udskrivning i tilfælde, hvor offentligheden kunne forveksle udskrifter med ægte eurosedler.

               (9)

               Beføjelsen til at træffe foranstaltninger til beskyttelse af ægte eurosedlers særlige stilling som betalingsmiddel omfatter også beføjelse til at vedtage en fælles ordning, hvorunder de nationale centralbanker vil ombytte beskadigede ægte eurosedler. I denne ordning er angivet nogle typer af eurosedler, som bør tilbageholdes af de nationale centralbanker, når de indgives til ombytning.

               (10)

               Der stilles visse mindstekrav til størrelsen af den del af den oprindelige euroseddel, som skal indgives, for at der kan ske ombytning. Disse mindstekrav til størrelsen bør angives som en procentdel af overfladen af den oprindelige euroseddel, før den blev beskadiget, for at undgå forvridning af målene, f.eks. i tilfælde hvor beskadigelsen skyldes krympning.

               (11)

               Forordning (EF) nr. 1338/2001 kræver, at kreditinstitutter og andre udbydere af betalingstjenester for så vidt angår deres betalingsaktivitet samt alle andre økonomiske aktører, der deltager i håndtering og udlevering af pengesedler og mønter til offentligheden, sikrer, at eurosedler og -mønter, som de har modtaget, og som de har til hensigt at bringe i omløb igen, kontrolleres med henblik på ægthed, og påser, at falske sedler og mønter afsløres.

               (12)

               Da ægte eurosedler kan blive beskadiget af tyverisikringsudstyr i forbindelse med en straffelovsovertrædelse eller forsøg herpå, bør det sikres, at pengesedlerne i disse tilfælde kun kan ombyttes af offeret for den pågældende straffelovsovertrædelse eller forsøget herpå.

               (13)

               For at tilskynde til korrekt brug af tyverisikringsudstyr i alle de i artikel 6, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1338/2001 omhandlede institutter og økonomiske aktører er det hensigtsmæssigt, at de nationale centralbanker pålægger de enheder, der håndterer pengesedler, et gebyr til dækning af omkostningerne til den analyse, der foretages i forbindelse med ombytningen af ægte eurosedler, som er blevet beskadiget af tyverisikringsudstyr.

               (14)

               Gebyret bør dog ikke pålægges, når beskadigelsen skyldes røveri eller tyveri, eller forsøg herpå, og for at undgå ganske små gebyrer pålægges gebyr alene, når der indgives et vist mindste antal beskadigede ægte eurosedler til ombytning.

               (15)

               Når ægte eurosedler er ødelagt i større mængde som følge af aktivering af tyverisikringsudstyr, bør de, hvis dette kræves af de nationale centralbanker, indgives til ombytning i bundter bestående af et vist mindste antal.

               (16)

               For at støtte bestræbelser på at øge sikkerheden i forbindelse med håndteringen af kontanter og for at undgå at straffe brug af tyverisikringsudstyr er det passende at kreditere de i artikel 6, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1338/2001 omhandlede institutter og økonomiske aktører, som indgiver ægte pengesedler, der ved et uheld er blevet beskadiget af tyverisikringsudstyr, til ombytning, den dag disse pengesedler modtages, på samme måde som almindelige indskud af kontanter.

               (17)

               For at støtte Den Europæiske Unions forebyggende foranstaltninger mod anvendelse af det finansielle system til hvidvaskning af penge og finansiering af terrorisme er det passende, at Eurosystemet fastsætter nærmere regler for håndteringen af alle anmodninger om ombytning af beskadigede ægte eurosedler af en værdi på mindst 7 500 EUR. Disse regler berører ikke eventuelle strengere krav med hensyn til identifikation og underretning, som medlemsstaterne har indført i forbindelse med gennemførelsen af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/60/EF af 26. oktober 2005 om forebyggende foranstaltninger mod anvendelse af det finansielle system til hvidvaskning af penge og finansiering af terrorisme (4).

               (18)

               ECB's eneret til at bemyndige udstedelse af eurosedler inden for Unionen omfatter også beføjelse til at inddrage eurosedler samt til at fastsætte en fælles ordning for, hvorledes ECB og de nationale centralbanker kan gennemføre inddragelsen —

         VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   Pålydende værdi og specifikationer
   1.   Eurosedlerne består af syv sedler med pålydende værdi fra 5 euro til 500 euro, som illustrerer »Europas tidsaldre og stilarter«, med følgende grundlæggende specifikationer.

               Pålydende værdi
               (EUR)

               Størrelse (første serie)

               Størrelse (anden serie)

               Dominerende farve

               Design

               5

               120 × 62 mm

               120 × 62 mm

               Grå

               Klassisk

               10

               127 × 67 mm

               127 × 67 mm

               Rød

               Romansk

               20

               133 × 72 mm

               133 × 72 mm

               Blå

               Gotisk

               50

               140 × 77 mm

               140 × 77 mm

               Orange

               Renæssance

               100

               147 × 82 mm

               Endnu ikke besluttet

               Grøn

               Barok og rokoko

               200

               153 × 82 mm

               Endnu ikke besluttet

               Gulbrun

               Jern- og glasarkitektur

               500

               160 × 82 mm

               Endnu ikke besluttet

               Lilla

               Moderne arkitektur fra det 20. århundrede

         2.   De syv eurosedler i serien har portaler og vinduer på forsiden og broer på bagsiden. Alle syv sedler gengiver de typiske stilarter i europæisk kunst, der er nævnt ovenfor. Øvrige designelementer omfatter:

               a)

               Den Europæiske Unions symbol

               b)

               valutaens navn med latinske og græske bogstaver og for den anden euroseddelseries vedkommende desuden valutaens navn med kyrilliske bogstaver

               c)

               ECB's initialer i Den Europæiske Unions forskellige officielle sprogversioner. For den første euroseddelseries vedkommende står ECB's initialer alene angivet i de følgende fem officielle sprogversioner: BCE, ECB, EZB, EKT og EKP, og for den anden euroseddelseries vedkommende står ECB's initialer alene angivet i de følgende ni officielle sprogversioner: BCE, ECB, ЕЦБ, EZB, EKP, EKT, EKB, BĊE og EBC

               d)

               ©-symbolet, der angiver, at ECB er indehaver af ophavsretten

               e)

               formanden for ECB's underskrift.

         Artikel 2
   Regler for gengivelse af eurosedler
   1.   Ved »gengivelse« forstås enhver fysisk eller ikke-fysisk, hel eller delvis afbildning af en euroseddel som angivet i artikel 1, eller dele af de enkelte eurosedlers designelementer, herunder farve, dimensioner, anvendelse af bogstaver eller symboler, når afbildningen kan ligne eller give generelt indtryk af at være en ægte euroseddel, uafhængig af:

               a)

               størrelsen af afbildningen, eller

               b)

               materiale eller teknik ved fremstillingen heraf, eller

               c)

               om elementer af eurosedlens design, f.eks. bogstaverne eller symbolerne, er blevet ændret eller tilføjet.

         2.   Gengivelser, som af offentligheden kan forveksles med ægte eurosedler, er ulovlige.
   3.   Gengivelser, som opfylder følgende kriterier, er lovlige, idet der ikke består nogen risiko for, at de af offentligheden kan forveksles med ægte eurosedler:

               a)

               gengivelser af en hel euroseddel som angivet i artikel 1, der kun er trykt på én side, såfremt gengivelsen er mindst 125 % eller højst 75 % af både længde og bredde af den pågældende euroseddel, som angivet i artikel 1, eller

               b)

               gengivelser af en hel euroseddel som angivet i artikel 1, der er trykt på begge sider, såfremt gengivelsen er mindst 200 % eller højst 50 % af både længde og bredde af den pågældende euroseddel, som angivet i artikel 1, eller

               c)

               gengivelser af enkelte designelementer af en euroseddel som angivet i artikel 1, såfremt et sådant designelement ikke er gengivet på en baggrund, som ligner en pengeseddel, eller

               d)

               gengivelser, som kun er trykt på én side, som viser en del af forsiden eller bagsiden af en euroseddel, såfremt denne del er mindre end en tredjedel af den originale forside eller bagside af eurosedlen som angivet i artikel 1, eller

               e)

               gengivelser udført i et materiale, som klart adskiller sig fra papir, og som i udseende klart adskiller sig fra det materiale, der anvendes til sedler, eller

               f)

               ikke-fysiske gengivelser, som er gjort elektronisk tilgængelige på websteder, af trådbundet eller trådløs vej eller på andre måder, som gør disse ikke-fysiske gengivelser tilgængelige for offentligheden på et sted og et tidspunkt, som de selv vælger, såfremt:

                           —

                           ordet SPECIMEN (prøveeksemplar) er påført diagonalt hen over gengivelsen i skrifttypen Arial eller en skrifttype, som svarer til Arial, og

                           —

                           opløsningen af den elektroniske gengivelse i størrelse 1:1 ikke overstiger 72 dpi (dots per inch).

         4.   For gengivelser omfattet af stk. 3, litra f),

               —

               skal længden af ordet SPECIMEN udgøre mindst 75 % af gengivelsens længde, og

               —

               højden af ordet SPECIMEN skal udgøre mindst 15 % af gengivelsens bredde, og

               —

               ordet SPECIMEN skal være i en mat farve, som er i kontrast til den dominerende farve på den pågældende euroseddel som angivet i artikel 1.

         5.   ECB og de nationale centralbanker bekræfter på skriftlig anmodning, at gengivelser, der ikke opfylder kriterierne i stk. 3, også er lovlige, for så vidt de ikke af offentligheden kan forveksles med en ægte euroseddel som angivet i artikel 1. Hvis en gengivelse alene fremstilles i én medlemsstat, der har euroen som valuta, rettes den ovennævnte anmodning til den nationale centralbank i den pågældende medlemsstat. I alle andre tilfælde rettes anmodningen til ECB.
   6.   Reglerne for gengivelse af eurosedler gælder også for eurosedler, som er taget ud af omløb eller er ophørt med at være lovlige betalingsmidler i medfør af denne afgørelse.
   Artikel 3
   Ombytning af beskadigede ægte eurosedler
   1.   De nationale centralbanker ombytter på forlangende og under de betingelser, der er angivet i stk. 2 og i Styrelsesrådets relevante afgørelse, jf. artikel 6, beskadigede ægte eurosedler, i følgende tilfælde:

               a)

               mod fremvisning af over halvdelen af eurosedlen, eller

               b)

               mod fremvisning af halvdelen eller mindre af halvdelen af eurosedlen, hvis den anmodende part godtgør, at den manglende del er gået til grunde.

         2.   Ud over det i stk. 1 nævnte gælder følgende yderligere betingelser for ombytning af beskadigede ægte eurosedler:

               a)

               Ved tvivl om den anmodende parts ret til eurosedlerne skal den anmodende part fremlægge identifikation samt godtgøre, at vedkommende er sedlernes ejer eller på anden vis bemyndiget til at anmode om ombytning.

               b)

               Ved tvivl om eurosedlernes ægthed skal den anmodende part fremlægge identifikation.

               c)

               Ved indgivelse af blækplettede, forurenede eller imprægnerede ægte eurosedler skal den anmodende part fremlægge en skriftlig forklaring vedrørende arten af pletter, forurening eller imprægnering.

               d)

               Ved ægte eurosedler, der er beskadiget af tyverisikringsudstyr, skal den anmodende part fremlægge en skriftlig erklæring vedrørende årsagen til neutraliseringen.

               e)

               Ved ægte eurosedler, der er beskadiget af tyverisikringsudstyr i forbindelse med røveri, tyveri eller anden kriminel handling eller forsøg herpå, ombyttes sedlerne kun på anmodning af ejeren eller den på anden vis bemyndigede anmodende part, som er offer for den kriminelle handling, eller forsøget herpå, der førte til beskadigelsen af sedlerne.

               f)

               Ved ægte eurosedler, som er beskadiget af tyverisikringsudstyr, og som indgives af institutter og økonomiske aktører som omhandlet i artikel 6, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1338/2001, skal de pågældende institutter og økonomiske aktører fremlægge en skriftlig erklæring vedrørende årsagen til neutraliseringen samt oplysninger om og beskrivelse af tyverisikringsudstyret, nærmere oplysninger om, hvem der har indgivet de beskadigede sedler, og datoen for indgivelsen.

               g)

               Ved ægte eurosedler, som er beskadiget i større mængde som følge af aktivering af tyverisikringsudstyr, skal sedlerne så vidt muligt, og hvis dette kræves af de nationale centralbanker, indgives i bundter af 100 eurosedler, såfremt det indgivne antal eurosedler er tilstrækkeligt til at danne sådanne bundter.

               h)

               Såfremt de i artikel 6, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1338/2001 omhandlede institutter og økonomiske aktører, i en eller flere transaktioner, indgiver beskadigede ægte eurosedler af en værdi på mindst 7 500 EUR til ombytning, skal disse institutter og økonomiske aktører fremlægge dokumentation for sedlernes oprindelse og identifikation af kunden eller, i givet fald, af den reelle ejer, som defineret i direktiv 2005/60/EF. Denne forpligtelse gælder også, såfremt der er tvivl om, hvorvidt grænseværdien på 7 500 EUR er nået. Bestemmelserne i dette stykke berører ikke eventuelle strengere krav med hensyn til identifikation og underretning, som medlemsstaterne har indført i forbindelse med gennemførelsen af direktiv 2005/60/EF.

         3.   Som undtagelse fra det foran nævnte gælder:

               a)

               Hvis en national centralbank ved eller har tilstrækkelige grunde til at antage, at de ægte eurosedler forsætligt er beskadiget, skal de afvise ombytning og skal tilbageholde eurosedlerne for at undgå, at de igen kommer i omløb, eller for at forhindre, at den anmodende part indgiver dem til en anden national centralbank til ombytning. De beskadigede ægte eurosedler vil dog blive ombyttet, såfremt den nationale centralbank ved eller har tilstrækkelige grunde til at antage, at den anmodende part er i god tro, eller vedkommende kan godtgøre at være i god tro. Eurosedler, som kun er beskadiget i mindre grad, f.eks. med påtegning, tal eller korte notater, anses principielt ikke som forsætligt beskadigede eurosedler.

               b)

               Hvis en national centralbank ved eller har tilstrækkelige grunde til at antage, at der er begået en straffelovsovertrædelse, skal den afvise ombytning og mod kvittering for modtagelse tilbageholde de beskadigede ægte eurosedler som bevismateriale til overgivelse til de kompetente myndigheder som grundlag for eller som led i en igangværende strafferetlig efterforskning. Når efterforskningen er tilendebragt, og såfremt de kompetente myndigheder ikke har truffet anden beslutning, vil de ægte eurosedler kunne ombyttes på de betingelser, der er fastsat i stk. 1 og 2.

               c)

               Hvis en national centralbank ved eller har tilstrækkelige grunde til at antage, at de beskadigede ægte eurosedler er forurenet og derved udgør en sundheds- og sikkerhedsmæssig risiko, skal den ombytte de beskadigede ægte eurosedler, hvis den anmodende part kan fremlægge en sundheds- og sikkerhedsvurdering fra de kompetente myndigheder.

         Artikel 4
   Indførelse af et gebyr for ombytning af ægte eurosedler, der er beskadiget af tyverisikringsudstyr
   1.   De nationale centralbanker opkræver et gebyr af de i artikel 6, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1338/2001 omhandlede institutter og økonomiske aktører, når de i henhold til artikel 3 fremsætter anmodning om ombytning af ægte eurosedler, som er beskadiget af tyverisikringsudstyr.
   2.   Gebyret udgør 10 cent for hver beskadiget euroseddel.
   3.   Gebyret opkræves kun ved ombytning af mindst 100 beskadigede eurosedler. Gebyret opkræves for alle ombyttede eurosedler.
   4.   Gebyret opkræves ikke, hvis eurosedlerne er blevet beskadiget i forbindelse med røveri eller tyveri eller anden kriminel handling eller forsøg herpå.
   Artikel 5
   Kreditering af værdien af ægte eurosedler, som ved et uheld er blevet beskadiget af tyverisikringsudstyr, og som indgives til ombytning
   1.   De nationale centralbanker krediterer de i artikel 6, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1338/2001 omhandlede institutter og økonomiske aktører, som har en konto i den pågældende nationale centralbank, værdien af ægte eurosedler, som ved et uheld er blevet beskadiget af tyverisikringsudstyr, den dag de modtager disse sedler, såfremt

               a)

               eurosedlerne ikke er blevet beskadiget i forbindelse med røveri, tyveri eller anden kriminel handling

               b)

               den nationale centralbank umiddelbart kan kontrollere, at det beløb, som den anmodes om at kreditere, i det mindste omtrent svarer til værdien af de sedler, der er indgivet, og

               c)

               alle andre oplysninger, som kræves af den nationale centralbank, er fremlagt.

         2.   Såfremt det efter kontrollen viser sig, at der er en forskel mellem værdien af de ægte eurosedler, som ved et uheld er blevet beskadiget og er indgivet til ombytning, og det beløb, som er krediteret før kontrollen, skal denne forskel debiteres eller krediteres, alt efter omstændighederne, det institut eller den økonomiske aktør, som har indgivet sedlerne.
   3.   De i artikel 4 omhandlede gebyrer beregnes på grundlag af det faktiske antal ægte eurosedler, som ved et uheld er blevet beskadiget, og som den nationale centralbank har kontrolleret.
   Artikel 6
   Inddragelse af eurosedler
   Inddragelse af typer eller serier af eurosedler fastlægges i en afgørelse fra Styrelsesrådet, der offentliggøres til almindelig oplysning i Den Europæiske Unions Tidende og i andre medier. En sådan afgørelse skal som minimum omhandle følgende punkter:

               —

               den type eller serie eurosedler, der skal tages ud af omløb, og

               —

               ombytningsperiodens varighed, og

               —

               tidspunktet for, hvornår den pågældende type eller serie af eurosedler ophører med at være lovligt betalingsmiddel, og

               —

               behandlingen af eurosedler, der indgives efter inddragelsesperiodens udløb, og/eller efter at sedlerne er ophørt med at være lovlige betalingsmidler.

         Artikel 7
   Ikrafttrædelse og ophævelse
   1.   Beslutning ECB/2003/4 ophæves hermed.
   2.   Henvisninger til beslutning ECB/2003/4 skal forstås som henvisninger til denne afgørelse.
   3.   Denne afgørelse træder i kraft dagen efter dens offentliggørelse i Den Europæiske Unions Tidende.

      Udfærdiget i Frankfurt am Main, den 19. april 2013.

            For ECB’s Styrelsesråd

         Mario DRAGHI

            Formand for ECB

      (1)  EUT L 78 af 25.3.2003, s. 16.

      (2)  EFT L 139 af 11.5.1998, s. 1.

      (3)  EFT L 181 af 4.7.2001, s. 6.

      (4)  EUT L 309 af 25.11.2005, s. 15.

      BILAG

         SAMMENLIGNINGSTABEL

                  Beslutning ECB/2003/4

                  Nærværende afgørelse

                  Artikel 1

                  Artikel 1

                  Artikel 2

                  Artikel 2

                  Artikel 3

                  Artikel 3

                  Artikel 4

                  Artikel 4

                  Artikel 5

                  Artikel 6

                  Artikel 6

                  Artikel 7


Avis juridique important

|

42000D0422

2000/422/EF, EKSF, Euratom: Afgørelse truffet af repræsentanterne for medlemsstaternes regeringer den 22. juni 2000 om udnævnelse af en dommer ved De Europæiske Fællesskabers Domstol

EF-Tidende nr. L 164 af 05/07/2000 s. 0016 - 0016

Afgørelse truffet af repræsentanterne for medlemsstaternes regeringerden 22. juni 2000om udnævnelse af en dommer ved De Europæiske Fællesskabers Domstol(2000/422/EF, EKSF, Euratom)REPRÆSENTANTERNE FOR REGERINGERNE FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABERS MEDLEMSSTATER HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 223,under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Kul- og Stålfællesskab, særlig artikel 32b,under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Atomenergifællesskab, særlig artikel 139, ogud fra følgende betragtning:I henhold til artikel 5 og 7 i protokollen vedrørende statutterne for EKSF's og Euratoms Domstol, og efter at Günter Hirsch er fratrådt, skal der udnævnes en dommer for resten af Günter Hirsch's embedsperiode -TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:Artikel 1Ninon Colneric udnævnes herved til dommer ved De Europæiske Fællesskabers Domstol fra datoen for hendes edsaflæggelse til den 6. oktober 2000.Artikel 2Denne afgørelse offentliggøres i De Europæiske Fællesskabers Tidende.Udfærdiget i Bruxelles, den 22. juni 2000.V. ValenteFormand


title: 2012/96/EU: Rådets afgørelse af 17. februar 2012 om tilpasning og forlængelse af perioden for anvendelse af de relevante foranstaltninger, der blev indført første gang ved afgørelse 2002/148/EF om afslutning af konsultationerne med Zimbabwe i henhold til artikel 96 i AVS-EF-partnerskabsaftalen

text:
               18.2.2012

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 47/47

         RÅDETS AFGØRELSE
   af 17. februar 2012
   om tilpasning og forlængelse af perioden for anvendelse af de relevante foranstaltninger, der blev indført første gang ved afgørelse 2002/148/EF om afslutning af konsultationerne med Zimbabwe i henhold til artikel 96 i AVS-EF-partnerskabsaftalen
   (2012/96/EU)
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 217,
   under henvisning til partnerskabsaftalen mellem på den ene side medlemmerne af gruppen af stater i Afrika, Vestindien og Stillehavet og på den anden side Det Europæiske Fællesskab og dets medlemsstater, undertegnet i Cotonou den 23. juni 2000 (1), som ændret for første gang i Luxembourg den 25. juni 2005 (2) og ændret for anden gang i Ouagadougou den 23. juni 2010 (3), i det følgende benævnt »AVS-EU-partnerskabsaftalen«, særlig artikel 96,
   under henvisning til den interne aftale mellem repræsentanterne for medlemsstaternes regeringer, forsamlet i Rådet, om de foranstaltninger, der skal træffes, og de procedurer, der skal følges, ved gennemførelse af AVS-EF-partnerskabsaftalen (4), særlig artikel 3,
   under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Ved afgørelse Rådets 2002/148/EF (5) blev konsultationerne med Republikken Zimbabwe i henhold til artikel 96, stk. 2, litra c), i AVS-EU-partnerskabsaftalen afsluttet, og der blev truffet relevante foranstaltninger som anført i bilaget til afgørelsen. Disse foranstaltninger er hvert år siden blevet forlænget.

               (2)

               Ved afgørelse Rådets 2011/106/EU (6) blev foranstaltningernes anvendelsesperiode forlænget med yderligere en periode på 12 måneder indtil den 20. februar 2012.

               (3)

               I mellemtiden er oprettelsen af en national samlingsregering blevet anerkendt som en mulighed for at reetablere konstruktive forbindelser mellem Den Europæiske Union og Zimbabwe og for at støtte gennemførelsen af Zimbabwes reformprogram.

               (4)

               Selv om situationen overordnet set er blevet bedre, går det fortsat langsomt fremad med at gennemføre politiske reformer, og visse elementer af AVS-EU-partnerskabsaftalen, som den nationale samlingsregering har forpligtet sig til i den globale politiske aftale, skal stadig gennemføres.

               (5)

               Den Europæiske Union anerkender den indsats Southern African Development Community og Sydafrika har gjort som facilitatorer i den globale politiske aftale for at skabe gunstige vilkår for troværdige valg. Gennemførelsen af en fredelig folkeafstemning om forfatningen ville udgøre en vigtig del af denne proces —

         VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   De foranstaltninger, der omhandles i det brev, der er knyttet som bilag til denne afgørelse, fastholdes hermed som relevante foranstaltninger, jf. artikel 96, stk. 2, litra c), i AVS-EU-partnerskabsaftalen.
   Disse foranstaltninger anvendes i en periode på seks måneder fra den 20. februar 2012 til den 20. august 2012. De revideres løbende og tages op til fornyet vurdering i lyset af de konkrete fremskridt, der gøres med at gennemføre den globale politiske aftale og med at forberede afholdelsen af fredelige og troværdige valg.
   Brevet i bilaget til denne afgørelse stiles til Zimbabwes præsident, Robert Mugabe, med kopi til premierminister Morgan Tsvangirai og Welshman Ncube.
   Artikel 2
   Denne afgørelse træder i kraft på dagen for vedtagelsen.
   Artikel 3
   Denne afgørelse offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 17. februar 2012.

            På Rådets vegne

         M. SAREEN

            Formand

      (1)  EFT L 317 af 15.12.2000, s. 3.

      (2)  EUT L 209 af 11.8.2005, s. 27.

      (3)  EUT L 287 af 4.11.2010, s. 3.

      (4)  EFT L 317 af 15.12.2000, s. 376.

      (5)  EUT L 50 af 21.2.2002, s. 64.

      (6)  EUT L 43 af 17.2.2011, s. 31.

      BILAG

         BREV TIL ZIMBABWES PRÆSIDENT

      Den Europæiske Union tillægger bestemmelserne i artikel 9 i AVS-EU-partnerskabsaftalen den allerstørste betydning. Respekten for menneskerettighederne, de demokratiske institutioner og retsstaten er væsentlige principper i partnerskabsaftalen og danner grundlaget for vore indbyrdes forbindelser.
      Ved brev af 19. februar 2002 underrettede Den Europæiske Union Dem om, at den havde besluttet at afslutte konsultationerne i henhold til artikel 96 i AVS-EU-partnerskabsaftalen og at træffe »relevante foranstaltninger« som omhandlet i artikel 96, stk. 2, litra c), i nævnte aftale. Ved årlige breve, det seneste af 23. februar 2011, underrettede Den Europæiske Union Dem om, at den havde besluttet ikke at ophæve de relevante foranstaltninger, men at forlænge deres anvendelsesperiode.
      Siden oprettelsen af den nationale samlingsregering i 2009 har Den Europæiske Union hilst de fremskridt, der er gjort på grundlag af den globale politiske aftale, velkommen. Den Europæiske Union skal igen understrege, hvor stor vægt den lægger på den politiske dialog på basis af artikel 8 i AVS-EU-partnerskabsaftalen, der efter den zimbabwiske regerings anmodning blev officielt lanceret på trojkamødet mellem EU's og Zimbabwes ministre i Bruxelles den 18.-19. juni 2009. Efter aftale mellem begge parter er målet med denne politiske dialog gradvis at normalisere forbindelserne mellem Den Europæiske Union og Zimbabwe sideløbende med gennemførelsen af de reformer, der er planlagt i medfør af den globale politiske aftale, og dermed bane vejen for fredelige og troværdige valg.
      Som led i den fornyede proces har Den Europæiske Union taget skridt til at lette foranstaltningerne over for Zimbabwe. De relevante foranstaltninger er blevet ændret for at gøre det muligt at støtte de institutioner og processer, som vedrører gennemførelsen af den globale politiske aftale. Den Europæiske Union har ydet finansiel overgangsbistand i form af kortfristede pakker.
      Siden da har Den Europæiske Union støttet den nationale samlingsregerings fortsatte bestræbelser på at gennemføre den globale politiske aftale, og den hilser de resultater, der er opnået med hensyn til at stabilisere økonomien og genskabe basale sociale ydelser, velkommen. Den Europæiske Union afventer dog stadig fremskridt med flere af de politiske reformer i den globale politiske aftale, herunder med forfatningsprocessen og de reformer, der skal til for at skabe et gunstigt miljø for fredelige og troværdige valg såvel som fremskridt indenfor områderne for menneskerettigheder og retsstaten. I den forbindelse noterer Den Europæiske Union sig med tilfredshed mæglingsbestræbelserne, som Republikken Sydafrika og Southern African Development Community står i spidsen for, og udarbejdelsen af en køreplan, som alle partier er enige om.
      Den Europæiske Union hilser de seneste erklæringer mod vold fra alle zimbabwiske partier velkommen og håber, at de seneste sociale og økonomiske fremskridt vil blive fulgt op med politiske reformer, som fører til fredelige og troværdige valg.
      For at ledsage overgangsprocessen har Den Europæiske Union besluttet:

                  —

                  at forlænge de relevante foranstaltninger i Rådets afgørelse 2002/148/EF og afgørelse 2010/97/FUSP i en periode begrænset til seks måneder for derigennem at gentage Den Europæiske Unions vilje til at tage sin holdning op til fornyet overvejelse, så snart der er taget konkrete skridt til at gennemføre den globale politiske aftale og forberede valg

                  —

                  at forberede et landestrategipapir som led i den Europæiske Udviklingsfond, som skal undertegnes og gennemføres, så snart omstændighederne tillader det.

            I den mellemliggende tid vil Den Europæiske Union fortsat yde overgangsbistand til den økonomiske genopretning, de sociale sektorer og til gennemførelsen af den globale politiske aftale.
      Alle de andre foranstaltninger, der er anført på listen i bilaget til Rådets afgørelse 2002/148/EF, gælder fortsat uændret. Rådet kan når som helst inden den 20. august 2012 tage afgørelsen op til revision, hvis omstændighederne ændrer sig.
      I lyset af ovenstående ønsker Den Europæiske Union at invitere Zimbabwes regering til en styrket politisk dialog i henhold til artikel 8 i AVS-EU-partnerskabsaftalen for at fastlægge yderligere tiltag hen imod normalisering af forbindelserne mellem Den Europæiske Union og Zimbabwe. På denne baggrund så Den Europæiske Union gerne, at Zimbabwes forbindelsesudvalg aflagde Bruxelles et besøg, som den håber kan arrangeres i den nærmeste fremtid.
      Med venlig hilsen

               For Kommissionen

            …

               For Rådet

            …


Avis juridique important

|

31994D0355

94/355/EF: Europa-Parlamentets afgørelse af 21. april 1994 om meddelelse af decharge til bestyrelsen for Det Europæiske Institut til Forbedring af Leve- og Arbejdsvilkårene for gennemførelsen af dets budget for regnskabsåret 1992

EF-Tidende nr. L 156 af 23/06/1994 s. 0048 - 0049

EUROPA-PARLAMENTETS AFGOERELSE af 21. april 1994 om meddelelse af decharge til bestyrelsen for Det Europaeiske Institut til Forbedring af Leve- og Arbejdsvilkaarene for gennemfoerelsen af dets budget for regnskabsaaret 1992 (94/355/EF)EUROPA-PARLAMENTET,  - der henviser til EF-traktaten, saerlig artikel 206,  - der henviser til aarsregnskabet fra Det Europaeiske Institut til Forbedring af Leve- og Arbejdsvilkaarene og Revisionsrettens beretning herom (C3-0488/93),  - der henviser til Raadets afgoerelse af 21. marts 1994 (C3-0149/94),  - der henviser til betaenkning fra Budgetkontroludvalget (A3/0181/94),  1. tager foelgende tal fra aarsregnskabet for Det Europaeiske Institut til Forbedring af Leve- og Arbejdsvilkaarene til efterretning:    Regnskabsaaret 1992  "(ECU)"" ID="1">Indtaegter> ID="2">11 122 643,82"> ID="1">1. Tilskud fra Kommissionen> ID="2">10 874 103,35"> ID="1">2. Bankrente> ID="2">186 798,86"> ID="1">3. Andet> ID="2">61 741,61"> ID="1">Udgifter"> ID="1">1. Endelige  budgetbevillinger> ID="2">10 785 000,00"> ID="1">2. Forpligtelser> ID="2">10 547 620,16"> ID="1">3. Uudnyttede bevillinger> ID="2">237 379,84"> ID="1">4. Betalinger> ID="2">8 646 761,76"> ID="1">5. Fremfoersler fra 1991> ID="2">2 064 216,81">  ID="1">6. Betaling over fremfoerte bevillinger> ID="2">1 959 720,19"> ID="1">7. Fremfoerte og bortfaldne bevillinger (5   6)> ID="2">104 496,62"> ID="1">8. Fremfoersler til 1993> ID="2">1 900 858,40"> ID="1">9. Bortfaldne bevillinger (1   4   8)>  ID="2">237 379,84"> 2. bemaerker, at Raadet vedtog Instituttets nye finansforordning den 30. juni 1993; opfordrer Instituttet til at fortsaette bestraebelserne paa at bringe de administrative procedurer i overensstemmelse med denne forordning;  3. understreger, at tilskuddet fra faellesskabsbudgettet skal overfoeres i trancher inden for de foerste 14 dage i hvert kvartal afhaengig af de faktiske behov; opfordrer Instituttet til at soerge for, at dets overslag over de faktiske behov for hvert  kvartal er saa noejagtige som muligt;  4. bemaerker, at der ikke er modtaget noget formelt svar fra den irske regering paa Instituttets gentagne henvendelse med henblik paa at faa en aftale i stand om ejendomsretten til den grund, hvorpaa Instituttets nye bygning er opfoert;  5. opfordrer derfor Kommissionen til inden paabegyndelsen af 1995-budgetproceduren at forelaegge Budgetkontroludvalget en rapport indeholdende en redegoerelse for situationen samt forslag vedroerende ejendomsretten til den grund, hvorpaa Instituttets nye  bygning er opfoert;  6. henviser til de detaljerede oplysninger, der er fremlagt som svar paa Parlamentets anmodning om en rapport om Instituttets forvaltning af kontrakter i perioden 1983 til 1992; paalaegger Budgetkontroludvalget at analysere disse oplysninger og aflaegge  beretning herom for Parlamentet; opfordrer Instituttet til i fremtiden hvert aar at aflaegge beretning for Parlamentet om dets forvaltning af kontrakterne og anmoder Revisionsretten om at udvide sin aarlige revision til at omfatte dette omraade;  7. erindrer om, at Parlamentet i henhold til Instituttets nye finansielle bestemmelser i sine dechargeafgoerelser skal medtage en evaluering af ansvarsfuldheden af bestyrelsens budgetforvaltning i det paagaeldende regnskabsaar; anmoder derfor  Revisionsretten om at sikre, at dens aarlige beretning om gennemfoerelsen af budgettet indeholder saadanne oplysninger, som er noedvendige for, at Parlamentet kan opfylde denne forpligtelse;  8. giver paa grundlag af Revisionsrettens beretning decharge til bestyrelsen for Det Europaeiske Institut til Forbedring af Leve- og Arbejdsvilkaarene for gennemfoerelsen af budgettet for regnskabsaaret 1992;  9. paalaegger sin formand at sende denne afgoerelse til bestyrelsen for Det Europaeiske Institut til Forbedring af Leve- og Arbejdsvilkaarene, Raadet, Kommissionen og Revisionsretten samt at soerge for, at den offentliggoeres i De Europaeiske Faellesskabers  Tidende (L-udgaven).  Udfaerdiget i Strasbourg, den 21. april 1994.  Enrico VINCI Generalsekretaer Egon KLEPSCH Formand


title: 2011/158/EU: Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens afgørelse af 15. februar 2011 om fornyelse af mandatet for medlemmerne af Overvågningsudvalget for Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF)

text:
               15.3.2011

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 67/26

         EUROPA-PARLAMENTETS, RÅDETS OG KOMMISSIONENS AFGØRELSE
   af 15. februar 2011
   om fornyelse af mandatet for medlemmerne af Overvågningsudvalget for Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF)
   (2011/158/EU)
   EUROPA-PARLAMENTET, RÅDET OG EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions Funktionsmåde,
   under henvisning til Kommissionens afgørelse nr. 1999/352/EF, EKSF, Euratom af 28. april 1999 om oprettelse af Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF) (1), særlig artikel 4,
   under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1073/1999 (2) samt Rådets forordning (Euratom) nr. 1074/1999 (3) om undersøgelser, der foretages af Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF), særlig artikel 11, stk. 2,
   under henvisning til Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens afgørelse af 4. november 2005 om udnævnelse af medlemmerne af Overvågningsudvalget for Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF) (4), og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               I henhold til artikel 11, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1073/1999 og (Euratom) nr. 1074/1999 »skal Overvågningsudvalget bestå af fem uafhængige eksterne personer, som i deres respektive hjemlande opfylder betingelserne for at indtage høje embeder inden for de områder, der vedrører kontorets virksomhed«, og disse medlemmer skal udnævnes af Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen efter fælles overenskomst.

               (2)

               Ifølge artikel 11, stk. 3, er Overvågningsudvalgets medlemmers mandatperiode på tre år. Genudnævnelse kan finde sted én gang. Mandatet for de nuværende medlemmer af Overvågningsudvalget udløb den 30. november 2008. De har i overensstemmelse med artikel 11, stk. 4, i ovennævnte forordninger fortsat med at udføre deres opgaver efter udløbet af deres mandat.

               (3)

               Eftersom mandatperioden for Overvågningsudvalgets medlemmer ikke bør overstige seks år, forlænges mandatperioden for de nuværende medlemmer, der fortsatte med at udføre deres opgaver efter udløbet af deres første mandatperiode, indtil den 30. november 2011.

         VEDTAGET FØLGENDE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   Følgende personer genudnævnes til medlemmer af Overvågningsudvalget for Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF) indtil 30. november 2011:

               —

               Peter STRÖMBERG

               —

               Kálmán GYÖRGYI

               —

               Rosalind WRIGHT

               —

               Luis LÓPEZ SANZ-ARÁNGUEZ

               —

               Diemut R. THEATO.

         Artikel 2
   Kommissionen underretter de pågældende om denne afgørelse.
   Artikel 3
   Denne afgørelse har virkning fra den 1. december 2008.
   Artikel 4
   Denne afgørelse offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 15. februar 2011.

            På Europa-Parlamentets vegne

         J. BUZEK

            Formand

            På Rådets vegne

         MARTONYI J.

            Formand

            På Kommissionens vegne

         Algirdas ŠEMETA

            Medlem af Kommissionen

      (1)  EFT L 136 af 31.5.1999, s. 20.

      (2)  EFT L 136 af 31.5.1999, s. 1.

      (3)  EFT L 136 af 31.5.1999, s. 8.

      (4)  EUT L 312 af 29.11.2005, s. 49.


Avis juridique important

|

31978D0634

78/634/EØF: Rådets afgørelse af 18. juli 1978 om foreløbig anvendelse for så vidt angår Salomonøerne, efter at de har opnået selvstændighed, af den ordning, der er fastsat ved afgørelse 76/568/EØF om de oversøiske landes og territoriers associering med Det europæiske økonomiske Fællesskab

EF-Tidende nr. L 203 af 27/07/1978 s. 0033 - 0034

++++   ( 1 ) EFT nr . L 176 af 1 . 7 . 1976 , s . 8 .   ( 2 ) EFT nr . L 147 af 3 . 6 . 1978 , s . 39 .  RAADETS AFGOERELSE  af 18 . juli 1978  om foreloebig anvendelse for saa vidt angaar Salomonoeerne , efter at de har opnaaet selvstaendighed , af den ordning , der er fastsat ved afgoerelse 76/568/EOEF om de oversoeiske landes og territoriers associering med Det europaeiske oekonomiske Faellesskab   ( 78/634/EOEF )  RAADET FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR _  under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab ,  under henvisning til Raadets afgoerelse 76/568/EOEF af 29 . juni 1976 om de oversoeiske landes og territoriers associering med Det europaeiske oekonomiske Faellesskab ( 1 ) , senest aendret ved afgoerelse 78/465/EOEF ( 2 ) , saerlig artikel 55 , stk . 2 , andet afsnit , og  ud fra foelgende betragtninger :  I henhold til artikel 55 , stk . 2 , andet afsnit i afgoerelse 76/568/EOEF kan den ved naevnte afgoerelse fastsatte ordning foreloebigt fortsat paa de af Raadet fastsatte vilkaar anvendes paa lande og territorier , som opnaar uafhaengighed ;  Salomonoeerne , som er anfoert i bilag I indeholdende fortegnelsen over de i naevnte afgoerelse omhandlede lande og territorier , har opnaaet uafhaengighed den 7 . juli 1978 ;  det boer vedtages , at den i naevnte afgoerelse fastsatte ordning foreloebigt fortsat skal anvendes paa denne stat , og vilkaarene herfor boer fastsaettes , dog med forbehold af en senere anvendelse af artikel 55 , stk . 2 , foerste afsnit , og artikel 56 i afgoerelsen ;  Lomé-konventionen AVS-EOEF kan efter fremgangsmaaden i artikel 89 tiltraedes af et i traktatens fjerde del omhandlet land eller territorium , som bliver selvstaendigt ; denne tiltraedelse kan kun ske efter anmodning af den paagaeldende stat og efter AVS / EOEF-Ministerraadets godkendelse ;  Salomonoeerne har fremsat anmodning om tiltraedelse af Lomé-konventionen AVS-EOEF ;  den foreloebige anvendelse af afgoerelse 76/568/EOEF , for saa vidt angaar denne stat , boer begraenses tidsmaessigt ;  for at undgaa enhver afbrydelse af kontinuiteten for saa vidt angaar afgoerelser vedroerende finansiering til fordel for Salomonoeerne i perioden mellem deres tiltraedelse af Lomé-konventionen AVS-EOEF og ikrafttraeden af den afgoerelse om tilpasning af de beloeb , der stilles til raadighed af Den europaeiske Udviklingsfond , som Raadet skal traeffe i henhold til artikel 1 , stk . 4 , i den interne aftale om finansiering og forvaltning af Faellesskabets bistand af 1975 , boer det tillades , at Salomonoeerne indtil ikrafttraedelsesdatoen for naevnte afgoerelse fortsat drager fordel af bestemmelserne vedroerende finansielt og teknisk samarbejde i afgoerelse 76/568/EOEF _  TRUFFET FOELGENDE AFGOERELSE :  Artikel 1  Den ved afgoerelse 76/568/EOEF fastsatte ordning finder foreloebigt fortsat anvendelse for saa vidt angaar Salomonoeerne , indtil disses tiltraedelse af Lomé-konventionen AVS-EOEF , men senest indtil den 6 . juli 1979 ,  Salomonoeerne drager dog fortsat fordel af naevnte afgoerelses bestemmelser vedroerende finansielt og teknisk samarbejde indtil ikrafttraedelsesdatoen for den afgoerelse om tilpasning af de beloeb , der stilles til raadighed af Den europaeiske Udviklingsfond , som Raadet skal traeffe i henhold til artikel 1 , stk . 4 , i den interne aftale om finansiering og forvaltning af Faellesskabets bistand , undertegnet den 11 . juli 1975 .  Artikel 2  Spoergsmaal i forbindelse med anvendelsen af afgoerelse 76/568/EOEF for saa vidt angaar Salomonoeerne , efter at de har opnaaet selvstaendighed , behandles om noedvendigt ved direkte kontakter mellem Faellesskabets kompetente myndigheder og de kompetente myndigheder i naevnte stat .  Artikel 3  Denne afgoerelse traeder i kraft paa dagen for offentliggoerelsen i De Europaeiske Faellesskabers Tidende .  Den finder anvendelse fra den 7 . juli 1978 .  Udfaerdiget i Bruxelles , den 18 . juli 1978 .  Paa Raadets vegne  M . LAHNSTEIN  Formand