title: 78/351/EKSF: Afgørelse truffet af repræsentanterne for regeringerne for Det europæiske Kul- og Stålfællesskabs medlemsstater, forsamlet i Rådet den 20. marts 1978 om indførelse af tilsyn med indførsel af visse varer med oprindelse i Østrig (1978)

text:
14 . 4 . 78                                 De Europæiske Fællesskabers Tidende                                     Nr. L 102/35
                                                                II
                                     (Retsakter hvis offentliggørelse ikke er obligatorisk)
                                                            RÅD
                                                          AFGØRELSE
                TRUFFET AF REPRÆSENTANTERNE FOR REGERINGERNE FOR DET EURO
                PÆISKE KUL- OG STÅLFÆLLESSKABS MEDLEMSSTATER, FORSAMLET I RÅDET
                                                      den 20 . marts 1978
                     om indførelse af tilsyn med indførsel af visse varer med oprindelse i Ostrig ( 1978 )
                                                         (78 /35 l /EKSF)
 REPRÆSENTANTERNE FOR REGERINGERNE FOR DET                           2 . Afskrivningen på de indikative lofter foretages,
 EUROPÆISKE KUL- OG STÅLFÆLLESSKABS MEDLEMS                         efterhånden som varerne forelægges i tolden med angi
 STATER, FORSAMLET I RÅDET, HAR —                                    velse til fri omsætning ledsaget af et varecertifikat, der
                                                                     er i overensstemmelse med reglerne i den i stk. 1 nævnte
                                                                     overenskomst.
 i forståelse med Kommissionen —
                                                                     En vare kan kun afskrives på det indikative loft, såfremt
                                                                     varecertifikatet fremlægges før datoen for genindførel
 TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE :                                        sen af toldopkrævningen.
                           Artikel 1                                 Lofternes udnyttelsesgrad konstateres på fællesskabs
                                                                     plan på grundlag af de indførsler, der afskrives på de i
 1 . Fra den 1 . januar 1978 til den 31 . december 1978              de foregående afsnit opstillede betingelser.
 undergives indførsler af visse varer med oprindelse i
 Østrig, som opregnes i artikel 1 og 2 i protokol nr. 1 til          Medlemsstaterne giver med mellemrum Kommissionen
 overenskomsten mellem medlemsstaterne i Det europæi                meddelelse om de indførsler, der er foretaget i henhold
 ske Kul- og Stålfællesskab og Det europæiske Kul- og                til ovennævnte nærmere bestemmelser; disse oplys
 Stålfællesskab på den ene side og republikken Østrig på             ninger gives i overensstemmelse med de i stk. 4 anførte
 den anden side, årlige indikative lofter og fællesskabstil         bestemmelser.
 syn .
                                                                     3 . Når lofterne er nået, kan medlemsstaterne hver for
 Beskrivelsen af de i første afsnit omhandlede varer,                sit område på begæring af en af disse eller af Kommis
 deres told- og statistikposition og niveauet for de in             sionen indtil slutningen af kalenderåret genindføre
 dikative lofter er angivet i Rådets forordning (EØF)                opkrævning af de toldsatser, der gælder over for tredje
 nr. 698 /78 af 20 . marts 1978 om indførelse af indika
                                                                     lande, eventuelt under anvendelse af de procentsatser,
 tive lofter og fællesskabstilsyn med indførsler af visse            som er fastsat i artikel 2, litra e), i protokol nr. 1 , der er
 varer med oprindelse i Østrig (*).                                  knyttet til den i stk. 1 nævnte overenskomst.
                                                                     Inden for rammerne af bestemmelserne i første afsnit
(') Se side 1 i denne Tidende.                                       koordinerer Kommissionen fremgangsmåderne med
 ---pagebreak--- Nr. L 102/36                               De Europæiske Fællesskabers Tidende                                14 . 4 . 78
henblik på genindførelse af tolden over for tredjelande, i     ende måned; i denne forbindelse tages kun de varer i
særdeleshed ved at give meddelelse om den fælles dato          betragtning, der forelægges i tolden med angivelse til fri
for hele Fællesskabet, der skal gælde umiddelbart i hver       omsætning ledsaget af et varecertifikat, som er i over
medlemsstat. Denne meddelelse skal offentliggøres i De         ensstemmelse med reglerne i protokol nr. 3 til nævnte
Europæiske Fællesskabers Tidende.                              overenskomst.
4. Senest den 15 . dag i hver måned giver medlemssta
terne Kommissionen meddelelse om de afskrivninger,                                    Artikel 3
der er foretaget i løbet af den foregående måned.
Såfremt Kommissionen anmoder herom, giver de med             Medlemsstaterne træffer alle nødvendige foranstalt
delelse om afskrivningerne hver 10 . dag, således at disse    ninger for at sikre, at denne afgørelse gennemføres i
meddelelser skal gives senest 5 hele dage efter udløbet af     snævert samarbejde med Kommissionen.
hver periode på 10 dage.
                                                                                Artikel 4
                         Artikel 2
                                                              Medlemsstaterne træffer alle foranstaltninger, som
1 . Indførslerne af de i artikel 1 og 2 i protokol nr. 1 til  gennemførelsen af denne afgørelse medfører.
overenskomsten opregnede varer med oprindelse i
Østrig, og anført i bilag II til forordning (EOF)
nr. 698 /78 , er undergivet fællesskabstilsyn.                Udfærdiget i Bruxelles, den 20 . marts 1978 .
2 . Senest den 15 . dag i hver måned giver medlemssta                                            K. HEINESEN
terne Kommissionen meddelelse om de indførsler af de
pågældende varer, der er foretaget i løbet af den foregå                                           Formand


title: 81/367/EØF: Rådets afgørelse af 19. maj 1981 om programmet for fødevarehjælp i form af korn for 1981

text:
27. 5 . 81                              De Europæiske Fællesskabers Tidende                                 Nr. L 141 / 37
                                                            II
                                 (Retsakter hvis offentliggørelse ikke er obligatorisk)
                                                         RÅD
                                               RÅDETS AFGØRELSE
                                                    af 19. maj 1981
                          om programmet for fødevarehjælp i form af korn for 1981
                                                      (81 /367/EØF)
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE                                         TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE :
FÆLLESSKABER HAR —
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det                                      Artikel 1
europæiske økonomiske Fællesskab,
                                                                Der stilles inden for fødevarehjælpeprogrammet for
under henvisning til forslag fra Kommissionen, og               1981 , 927 663 t korn til rådighed for udviklingslande
ud fra følgende betragtninger :                                 og specialiserede organisationer ; hjælpen leveres i for
                                                                bindelse med aktioner, som Fællesskabet gennemfører
Det europæiske økonomiske Fællesskab har fremsat                til opfyldelse af sine forpligtelser i henhold til konven
en erklæring om midlertidig anvendelse af Konventio            tionen om fødevarehjælp.
nen om fødevarehjælp af 1980 ;
denne konvention trådte i kraft den 1 . juli 1980 ;                                      Artikel 2
Rådet godkendte den 27. juni 1980, at de 1 650 000
tons korn, som Fællesskabet havde forpligtet sig til at         Modtagerlandene og -organisationerne, de tildelte
levere i henhold til Konventionen om fødevarehjælp              mængder og leveringsbetingelserne er anført i bilaget.
af 1980, tildelt på den måde, at 927 663 tons skulle
leveres som fællesskabsaktioner, mens resten skulle                                      Artikel 3
fordeles af medlemsstaterne som nationale aktioner ;
en række udviklingslande og specialiserede organisatio         I tilfælde af hjælp til organisationer kan Fællesskabets
ner har ansøgt Fællesskabet om fødevarehjælp i form             finansiering også omfatte distributionsomkostnin
af korn ;                                                       gerne, såfremt dette er fastsat i de betingelser, der er
                                                                aftalt med modtageren .
Rådet godkendte den 22. marts 1 977 en række hoved
kriterier for udvælgelsen af modtagerlande eller -orga
nisationer og for fastlæggelsen af de mængder, der
skal tildeles, idet der dog også kan tages hensyn til           Udfærdiget i Bruxelles, den 19 . maj 1981 .
andre relevante forhold ;
skal fødevarehjælpen kunne udnyttes effektivt, vil det                                        På Rådets vegne
i nogle tilfælde være nødvendigt at træffe foranstaltnin                                     D. F. van der Mei
ger til finansiering af visse transport- og distributions
omkostninger —                                                                                Formand
 ---pagebreak--- Nr. L 141 / 38                               De Europæiske Fællesskabers Tidende                         27 . 5 . 81
                                                           BILAG
                                  Programmet for fødevarehjælp i form af korn for 1981
             Modtagerland eller -organisation                   Mængde (tons)       Leveringsbetingelser
              LANDE :
             Angola                                                   8 000                 fob
              Bangladesh                                           130 000                  cif
              Benin                                                   3 000                  cif
              Kap Verde                                               7 000                  cif
              Centralafrikanske Republik                              pm
              Comorerne                                               3 000                  cif
              Djibouti                                                4 000                  cif
              Egypten                                              135    000               fob
              Etiopien                                              20    000                cif
              Gambia                                                  3   000                cif
              Ghana                                                 10    000               fob
              Guinea (Conakry)                                      10 000                   cif
              Guinea-Bissau                                           7 000                  cif
              Ækvatorialguinea                                         1 000                 cif
              Guyana                                                   1 000                fob
              Honduras                                                4 000                 fob
              Jamaica                                                  1 000                fob
              Jordan                                                 14 000                 fob
              Kenya                                                  15 000                  fob
              Lesotho                                                 4 000                   fb
              Libanon                                                10 000                  fob
              Madagaskar                                             15 000                  fob
              Mali                                                   15 000                   fb
              Mauretanien                                            10    000               fob
              Moçambique                                             25    000                cif
               Nicaragua                                             10    000               fob
               Pakistan                                              35    000               fob
               Peru                                                    7 000                 fob
               Filippinerne                                            5 000                 fob
               Rwanda                                                  2 000                   fb
               Sao Tomé Principe                                        1 000                 cif
               Senegal                                               20 000                  fob
               Sierra Leone                                            4 000                  cif
               Somalia                                               30 000                   cif
               Sri Lanka                                             32 000                   fob
               Sudan                                                 10 000                   fob
               Tanzania                                              20 000                   cif
               0 . Volta                                                8 000                  fb
               Yemen (arabiske republik)                              10 000                  fob
               Yemen (demokratiske republik)                            pm
               Zaïre                                                  10 000                   cif
               Zambia                                                 15 000                    fb
               Andre lande                                              2 000                  cif
               ORGANISATIONER :
               VFP ( Projekter)                                       55 000                    fb
               VFP ( Nødhjælp)                                        30 000                    fb
               UNRWA                                                  40 000                    fb
               UNHCR                                                  15    000                 fb
               IRKK                                                   15    000                 fb
                LICROSS                                                  2  000                 fb
                NGO                                                   18    500                 fb
                                                RESERVE               76 163                    fb
                                                   I ALT            927 663


title: Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 854/2005/EF af 11. maj 2005 om et flerårigt fællesskabsprogram til fremme af en sikrere brug af internettet og nye onlineteknologier   (EØS-relevant tekst)

text:
               11.6.2005

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 149/1

      EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS AFGØRELSE Nr. 854/2005/EF
   af 11. maj 2005
   om et flerårigt fællesskabsprogram til fremme af en sikrere brug af internettet og nye onlineteknologier
   (EØS-relevant tekst)
   EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
   under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 153, stk. 2,
   under henvisning til forslag fra Kommissionen,
   under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),
   efter høring af Regionsudvalget,
   i henhold til proceduren i traktatens artikel 251 (2), og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Udbredelsen af internettet og brugen af nye onlineteknologier såsom mobiltelefoner vokser stadig støt i Fællesskabet. Samtidig bliver der ved med at være farer — især for børn — samt misbrug af teknologierne, og der dukker nye farer og nye former for misbrug op. For at sikre, at de muligheder, som internettet og de nye onlineteknologier byder på, udnyttes, må der gøres en indsats for at fremme en sikrere brug af disse medier og beskytte slutbrugerne mod uønsket indhold.

               (2)

               Handlingsplanen til gennemførelse af Lissabon-strategien, »e-Europa 2005«, har til formål at fremme udviklingen af sikre tjenester og applikationer og sikkert indhold på grundlag af en alment tilgængelig bredbåndsinfrastruktur. Blandt målene er en sikker informationsinfrastruktur, udvikling, analyse og formidling af bedste praksis, benchmarking og et system til koordinering af strategier for informationssamfundet.

               (3)

               De lovrammer, Fællesskabet er ved at opbygge for at tage fat på udfordringerne i forbindelse med digitalt indhold i informationssamfundet, omfatter nu regler vedrørende onlinetjenesteydelser, navnlig regler for uanmodet kommerciel e-post i direktivet om databeskyttelse inden for elektronisk kommunikation (3), og om vigtige aspekter af formidleransvar for tjenesteydere i direktivet om elektronisk handel (4) samt anbefalinger til medlemsstaterne, industrien, de berørte parter og Kommissionen med vejledende retningslinjer om beskyttelse af mindreårige i henstilling 98/560/EF (5).

               (4)

               Der vil fortsat være behov for indgreb, både hvad angår indhold, der kan være skadeligt for børn, eller som slutbrugeren ikke ønsker at modtage, og på området ulovligt indhold, navnlig børnepornografi og racistisk materiale.

               (5)

               Det ideelle er at skabe enighed på internationalt plan om retligt bindende grundregler, men dette vil ikke blive nemt at opnå. Og selv om det lykkes at skabe enighed, vil det ikke i sig selv være nok til at sikre, at reglerne gennemføres, og at de udsatte brugere beskyttes.

               (6)

               Gennem handlingsplanen for et sikrere internet (1999-2004), der blev vedtaget ved beslutning nr. 276/1999/EF (6), har Fællesskabet ydet støtte, der har sat gang i et bredt udvalg af initiativer og skabt europæisk merværdi. Yderligere støtte vil gøre det muligt for nye initiativer til at bygge videre på de resultater, der allerede er nået.

               (7)

               Der er stadig brug for praktiske tiltag for at tilskynde brugerne til at anmelde ulovligt indhold til de kompetente instanser, for at fremme en vurdering af filtreringsteknologiers effektivitet samt benchmarking af disse teknologier, for at udbrede bedste praksis vedrørende adfærdskodekser, der bygger på alment anerkendte adfærdsnormer, samt for at oplyse forældre og børn om, hvordan de bedst udnytter potentialet i de nye onlineteknologier på en sikker måde.

               (8)

               Det er vigtigt, at medlemsstaterne iværksætter tiltag, som inddrager en bred vifte af deltagere fra de nationale, regionale og lokale myndigheder, netoperatører, forældre, lærere og skoleforvaltninger. Fællesskabet kan stimulere bedste praksis i medlemsstaterne ved at fungere som orienteringspunkt både inden for EU og på internationalt plan og ved at yde støtte til benchmarking, etablering af net og anvendt forskning på europæisk plan.

               (9)

               Internationalt samarbejde spiller også en afgørende rolle og kan stimuleres, koordineres, videreformidles og gennemføres via Fællesskabets netstrukturer.

               (10)

               De foranstaltninger, som Kommissionen har beføjelse til at vedtage som led i de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges den ved denne afgørelse, er hovedsagelig forvaltningsbeføjelser, der vedrører gennemførelsen af et program med væsentlige budgetmæssige konsekvenser, jf. artikel 2, litra a), i Rådets afgørelse 1999/468/EF af 28. juni 1999 om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen (7). Disse foranstaltninger bør derfor vedtages efter forvaltningsproceduren i artikel 4 i nævnte afgørelse.

               (11)

               Kommissionen bør sikre, at indsatsen supplerer og indgår i synergi med relevante fællesskabsinitiativer og -programmer, herunder bl.a. ved at tage hensyn til det arbejde, der udføres af andre organer.

               (12)

               Denne afgørelse fastlægger for programmets samlede varighed en finansieringsramme, der udgør det primære referencegrundlag for budgetmyndigheden under den årlige budgetprocedure, jf. punkt 33 i den interinstitutionelle aftale af 6. maj 1999 mellem Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen om budgetdisciplin og forbedring af budgetproceduren (8).

               (13)

               Målene for denne afgørelse, nemlig at fremme en sikrere brug af internettet og nye onlineteknologier, og at bekæmpe ulovligt indhold og indhold, som slutbrugeren ikke ønsker at modtage, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne som følge af spørgsmålenes grænseoverskridende karakter og kan derfor på grund af denne afgørelses omfang og virkninger bedre gennemføres på fællesskabsplan; Fællesskabet kan derfor træffe foranstaltninger i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet, jf. traktatens artikel 5. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går denne afgørelse ikke ud over, hvad der er nødvendigt for at nå disse mål.

               (14)

               Denne afgørelse respekterer de grundlæggende rettigheder og overholder de principper, der anerkendes i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, særlig artikel 7 og 8 heri —

         VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING:
   Artikel 1
   Programmets formål
   1.   Ved denne afgørelse etableres et fællesskabsprogram for perioden 2005-2008, der har til formål at fremme en sikrere brug af internettet og nye onlineteknologier, navnlig for børn, og at bekæmpe ulovligt indhold og indhold, som slutbrugeren ikke ønsker at modtage.
   Programmet benævnes »Safer Internet plus«-programmet (i det følgende benævnt »programmet«).
   2.   For at nå målene for programmet som anført i stk. 1 gennemføres følgende foranstaltninger:

               a)

               bekæmpelse af ulovligt indhold

               b)

               håndtering af uønsket og skadeligt indhold

               c)

               udvikling af sikrere rammer

               d)

               oplysning.

         De aktiviteter, der skal gennemføres under disse foranstaltninger, er beskrevet i bilag I.
   Programmet gennemføres i overensstemmelse med bilag III.
   Artikel 2
   Deltagelse
   1.   Programmet er åbent for deltagelse af juridiske personer, der er etableret i medlemsstaterne.
   Det er endvidere åbent for deltagelse af juridiske personer, der er etableret i kandidatlandene, i overensstemmelse med bilaterale aftaler, der allerede består, eller som indgås med disse lande.
   2.   Programmet kan åbnes for deltagelse af juridiske personer etableret i de EFTA-lande, der er kontraherende parter i EØS-aftalen, i overensstemmelse med bestemmelserne i protokol 31 til denne aftale.
   3.   Programmet kan åbnes for deltagelse af juridiske personer etableret i tredjelande samt internationale organisationer, uden at der under dette program ydes støtte fra Fællesskabet, såfremt deltagelsen effektivt bidrager til programmets gennemførelse. Beslutningen om at tillade en sådan deltagelse træffes efter proceduren i artikel 4, stk. 2.
   Artikel 3
   Kommissionens ansvarsområder
   1.   Kommissionen har ansvaret for gennemførelsen af programmet.
   2.   Kommissionen udarbejder et arbejdsprogram på grundlag af denne afgørelse.
   3.   Under gennemførelsen af programmet sikrer Kommissionen i tæt samarbejde med medlemsstaterne generel overensstemmelse og komplementaritet med andre relevante fællesskabspolitikker, -programmer og -foranstaltninger, især Fællesskabets forsknings- og teknologiske udviklingsprogrammer, Daphne II- (9) og Modinis (10)-programmerne samt eContentplus-programmet (11).
   4.   Kommissionen handler efter proceduren i artikel 4, stk. 2, i forbindelse med:

               a)

               vedtagelse og ændring af arbejdsprogrammet

               b)

               fordeling af budgetudgifterne

               c)

               fastlæggelse af kriterier for og indholdet af indkaldelserne af forslag i overensstemmelse med de mål, der er fastlagt i artikel 1

               d)

               vurdering af de projekter, der foreslås i forbindelse med indkaldelserne af forslag, med henblik på fællesskabsfinansiering af et fællesskabsbidrag, der anslås til mindst 500 000 EUR

               e)

               enhver afvigelse fra bestemmelserne i bilag III

               f)

               foranstaltninger til evaluering af programmet.

         5.   Kommissionen underretter det i artikel 4 omhandlede udvalg om, hvordan programmets gennemførelse forløber.
   Artikel 4
   Udvalg
   1.   Kommissionen bistås af et udvalg.
   2.   Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 4 og 7 i afgørelse 1999/468/EF, jf. dennes artikel 8.
   Perioden i artikel 4, stk. 3, i afgørelse 1999/468/EF fastsættes til tre måneder.
   3.   Udvalget vedtager selv sin forretningsorden.
   Artikel 5
   Overvågning og evaluering
   1.   Med henblik på at sikre, at fællesskabsstøtten anvendes effektivt, sørger Kommissionen for, at foranstaltninger i medfør af denne afgørelse underkastes forudgående godkendelse, opfølgning og efterfølgende evaluering.
   2.   Kommissionen overvåger gennemførelsen af projekter i medfør af programmet. Kommissionen evaluerer, hvordan projekterne er gennemført, og hvilke virkninger deres gennemførelse har haft, for at kunne fastslå, om de oprindeligt fastsatte mål er nået.
   3.   Kommissionen forelægger senest medio 2006 en rapport om gennemførelsen af foranstaltningerne i artikel 1, stk. 2, for Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget. Kommissionen redegør i den forbindelse for, om beløbet for 2007-2008 er i overensstemmelse med de finansielle overslag. Kommissionen tager i forbindelse med budgetproceduren for 2007-2008 de nødvendige skridt til at sikre, at de årlige bevillinger er i overensstemmelse med de finansielle overslag.
   Kommissionen forelægger en endelig evalueringsberetning ved programmets afslutning.
   4.   Kommissionen sender resultaterne af sine kvantitative og kvalitative evalueringer til Europa-Parlamentet og Rådet sammen med eventuelle forslag til ændring af denne afgørelse. Resultaterne fremsendes inden forelæggelsen af forslagene til Den Europæiske Unions almindelige budget for henholdsvis 2007 og 2009.
   Artikel 6
   Finansielle bestemmelser
   1.   Finansieringsrammen for gennemførelsen af Fællesskabets foranstaltninger i medfør af denne afgørelse i perioden 1. januar 2005 til 31. december 2008 fastsættes herved til 45 mio. EUR, heraf 20 050 000 EUR for perioden indtil 31. december 2006.
   For perioden efter den 31. december 2006 anses beløbet for at være bekræftet, hvis det for denne fase er i overensstemmelse med de gældende finansielle overslag for den periode, der begynder i 2007.
   De årlige bevillinger for perioden 2005-2008 godkendes af budgetmyndigheden inden for rammerne af de finansielle overslag.
   2.   En vejledende fordeling af bevillingerne er anført i bilag II.
   Artikel 7
   Ikrafttræden
   Denne afgørelse træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

      Udfærdiget i Strasbourg, den 11. maj 2005.

            På Europa-Parlamentets vegne

         J. P. BORRELL FONTELLES

            Formand

            På Rådets vegne

         N. SCHMIT

            Formand

      (1)  Udtalelse af 16.12.2004 (endnu ikke offentliggjort i EUT).

      (2)  Europa-Parlamentets udtalelse af 2.12.2004 (endnu ikke offentliggjort i EUT) og Rådets afgørelse af 12.4.2005.

      (3)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/58/EF af 12. juli 2002 om behandling af personoplysninger og beskyttelse af privatlivets fred i den elektroniske kommunikationssektor (EFT L 201 af 31.7.2002, s. 37).

      (4)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/31/EF af 8. juni 2000 om visse retlige aspekter af informationssamfundstjenester, navnlig elektronisk handel, i det indre marked (EFT L 178 af 17.7.2000, s. 1).

      (5)  Rådets henstilling 98/560/EF af 24. september 1998 om udvikling af den europæiske industris konkurrenceevne inden for audiovisuelle tjenester og informationstjenester gennem fremme af nationale rammer, der tager sigte på at opnå en sammenlignelig og effektiv beskyttelse af mindreårige og den menneskelige værdighed (EFT L 270 af 7.10.1998, s. 48).

      (6)  Europa-Parlamentets og Rådets beslutning nr. 276/1999/EF af 25. januar 1999 om vedtagelse af en flerårig EF-handlingsplan til fremme af en mere sikker anvendelse af Internettet ved bekæmpelse af ulovligt og skadeligt indhold på globale net (EFT L 33 af 6.2.1999, s.1). Senest ændret ved beslutning nr. 787/2004/EF (EUT L 138 af 30.4.2004, s. 12).

      (7)  EFT L 184 af 17.7.1999, s. 23.

      (8)  EFT C 172 af 18.6.1999, s. 1. Ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse 2003/429/EF (EUT L 147 af 14.6.2003, s. 25).

      (9)  Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 803/2004/EF af 21. april 2004 om EF-handlingsprogrammet (2004-2008) om forebyggelse og bekæmpelse af vold mod børn, unge og kvinder og om beskyttelse af ofre og risikogrupper (Daphne II-programmet) (EUT L 143 af 30.4.2004, s. 1).

      (10)  Europa-Parlamentets og Rådets beslutning nr. 2256/2003/EF af 17. november 2003 om et flerårigt program (2003-2005) for overvågning af e-Europa 2005-handlingsplanen, formidling af god praksis og forbedring af net- og informationssikkerheden (Modinis) (EUT L 336 af 23.12.2003, s. 1). Ændret ved afgørelse nr. 787/2004/EF.

      (11)  Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 456/2005/EF af 9. marts 2005 om et flerårigt fællesskabsprogram med sigte på forbedret tilgængelighed, anvendelighed og kommerciel udnyttelse af digitalt indhold i Fællesskabet (EUT L 79 af 24.3.2005, s. 1).

      BILAG I
      FORANSTALTNINGER
      1.   FORANSTALTNING 1: BEKÆMPELSE AF ULOVLIGT INDHOLD
      Via hotlines kan medlemmer af offentligheden anmelde ulovligt indhold. Anmeldelserne videresendes til den relevante instans (internetudbyder, politiet eller en anden hotline), så der kan gribes ind. Civile hotlines supplerer politiets hotlines, hvor sådanne findes. Deres rolle adskiller sig fra de retshåndhævende myndigheders, i og med at de ikke undersøger overtrædelser eller anholder eller retsforfølger lovovertrædere. De kan udgøre ekspertisecentre, der hjælper internetudbyderne med at finde ud af, hvilket indhold der kan være ulovligt.
      Det eksisterende net af hotlines er enestående og ville ikke være kommet i stand uden støtte fra Fællesskabet. Som påpeget i 2002-rapporten om evaluering af handlingsplanen for et sikrere internet har nettet haft stor succes med hensyn til at udvide medlemsskaren, og det har international rækkevidde. For at hotlines kan udvikle deres potentiale fuldt ud, er det nødvendigt at sikre, at de dækker hele Europa og samarbejder på tværs af grænserne. Endvidere er det vigtigt at øge virkningerne gennem af udveksling af information, bedste praksis og erfaringer. Der bør også afsættes EU-midler til at øge offentlighedens kendskab til hotlines og dermed gøre dem mere effektive.
      Der vil blive ydet støtte til hotlines, der på grundlag af en indkaldelse af forslag udvælges med henblik på at fungere som knudepunkter i nettet og at samarbejde med de øvrige knudepunkter i det europæiske net af hotlines.
      Der kan om nødvendigt ydes støtte til telefonhelplines, hvor børn kan give udtryk for deres bekymringer over ulovligt og skadeligt indhold på internettet.
      Med henblik på en vurdering af, hvor effektive hotlines er, bør en række indikatorer tages i betragtning. Der bør indsamles kvalitative og kvantitative data om oprettelse og drift af hotlines, antallet af nationale knudepunkter, den geografiske dækning i medlemsstaterne, antallet af modtagne anmeldelser, antallet af hotlinemedarbejdere og deres erfaringsniveau, indberetninger, der videregives til de offentlige myndigheder og internetudbydere med henblik på indgreb, og, i det omfang de foreligger, de foranstaltninger, der træffes som følge heraf, herunder navnlig antallet og karakteren af websider, der er blevet fjernet af internetudbydere som følge af oplysninger fra hotlines. Disse data bør om muligt offentliggøres og fremsendes til de kompetente myndigheder.
      For at sikre programmets effektivitet er det nødvendigt med hotlines i alle de medlemsstater og kandidatlande, hvor der endnu ikke er nogen. De nye hotlines skal integreres hurtigt og effektivt i det eksisterende europæiske hotlinenet. Der bør gives incitamenter til at fremskynde oprettelsen af hotlines. Forbindelser mellem dette net og hotlines i tredjelande (navnlig i andre europæiske lande, hvor der oplagres og produceres ulovligt indhold) bør fremmes, således at der kan udvikles fælles strategier og udveksles viden og bedste praksis. Samarbejdsordningerne mellem de civile hotlines og de retshåndhævende myndigheder skal i overensstemmelse med den nationale lovgivning, og hvor det er relevant og nødvendigt, forbedres yderligere, herunder f.eks. ved at der udvikles adfærdskodekser for sådanne hotlines. Hvor det er relevant, kan der blive brug for juridisk og teknisk uddannelse af hotlinepersonale. Det vil blive obligatorisk for hotlines at deltage aktivt i netaktiviteter og andre aktiviteter på tværs af landegrænserne.
      Hotlines bør have forbindelse til medlemsstaternes initiativer, og de bør nyde støtte på nationalt plan og være økonomisk levedygtige, så de kan fortsætte efter afslutningen af dette program. Det er hensigten af samfinansiere civile hotlines, og der vil derfor ikke blive foretaget samfinansiering af hotlines, der drives af politiet. Hotlines skal gøre det klart for brugerne, hvad forskellen er mellem deres aktiviteter og offentlige myndigheders aktiviteter, og de skal oplyse brugerne om andre måder at anmelde ulovligt indhold på.
      For at opnå størst mulig virkning og gennemslagskraft med de disponible midler skal hotlinenettet drives så effektivt som muligt. Dette kan bedst opnås ved at udpege et koordineringsknudepunkt for nettet, der skal lette indgåelse af aftaler mellem de forskellige hotlines, så der kan udvikles retningslinjer, arbejdsmetoder og fremgangsmåder på europæisk plan, som respekterer de begrænsninger, som nationale love pålægger de enkelte hotlines.
      Koordineringsknudepunktet skal:

                  —

                  skabe opmærksomhed om nettet som helhed for at synliggøre det i hele Europa og øge offentlighedens kendskab hertil i hele EU, ved f.eks. at udgøre en enkelt, klart identificerbar indgang, der giver direkte adgang til det relevante nationale kontaktpunkt

                  —

                  tage kontakt til relevante instanser med henblik på at udvide nettets dækning, så det kommer til at omfatte samtlige medlemsstater og kandidatlande

                  —

                  effektivisere den måde, nettet fungerer på

                  —

                  formulere retningslinjer vedrørende bedste praksis for hotlines og tilpasse dem til ny teknologi

                  —

                  tilrettelægge jævnlig udveksling af information og erfaringer mellem hotlines

                  —

                  udgøre et ekspertisecenter, der tilbyder råd og vejledning til nye hotlines, navnlig i kandidatlandene

                  —

                  knytte forbindelser til hotlines i tredjelande

                  —

                  indgå i et tæt samarbejde med koordineringspunktet for oplysning (se afsnit 4 nedenfor) for at sikre sammenhæng og effektivitet i programmet som helhed og for at øge offentlighedens kendskab til hotlines

                  —

                  deltage i forummet for sikker internetbrug og andre relevante arrangementer samt koordinere input og feedback fra de forskellige hotlines.

            Koordineringsknudepunktet skal overvåge, hvor stor virkning nettet af hotlines har, og indsamle nøjagtige og meningsfulde statistikker om driften (antallet og arten af de anmeldelser, der modtages, hvordan de behandles og resultaterne heraf mv.). Statistikkerne bør være sammenlignelige medlemsstaterne imellem.
      Hotlinenettet bør dække og udveksle anmeldelser af de vigtigste typer af ulovligt indhold og således række ud over området børnepornografi. Der kan være brug for forskellige mekanismer og ekspertise for at tage fat på andre områder såsom racistisk indhold, f.eks. kan det være nyttigt at inddrage andre typer knudepunkter, der har at gøre med de forskellige emner. Da programmets økonomiske og administrative ressourcer er begrænsede, er det ikke sikkert, at der vil blive ydet støtte til alle sådanne knudepunkter. I stedet må støtten muligvis koncentreres om at give koordineringsknudepunktet en styrket rolle på disse områder.
      2.   FORANSTALTNING 2: HÅNDTERING AF UØNSKET OG SKADELIGT INDHOLD
      Ud over tiltag for at bekæmpe ulovligt indhold ved kilden, kan brugerne — dvs. ansvarlige voksne, når brugerne er mindreårige — få brug for tekniske værktøjer. Det bør gøres lettere at få adgang til sådanne værktøjer for at give brugerne mulighed for selv at bestemme, hvordan de vil håndtere uønsket og skadeligt indhold (selvstændiggørelse af brugerne).
      Der bør ydes yderligere støtte til at øge mængden af information om filtreringssoftwares og -tjenesteydelsers virkning og effektivitet, så brugerne har mulighed for at træffe et informeret valg. Brugerorganisationer og videnskabelige forskningsinstitutter kan yde et værdifuldt bidrag til denne indsats.
      Klassificeringssystemer og kvalitetsmærker, kombineret med filtreringssystemer, sætter brugerne i stand til at vælge, hvilket indhold de ønsker at modtage, og giver europæiske forældre og lærere de oplysninger, der er nødvendige, for at de kan foretage et valg i overensstemmelse med deres kulturelle og sproglige værdier. Der kan under hensyntagen til resultaterne af tidligere projekter ydes støtte til projekter, der har til formål at tilpasse klassificeringssystemer og kvalitetsmærker, så der tages højde for sammensmeltningen af telekommunikation, audiovisuelle medier og informationsteknologi. Også selvreguleringsinitiativer, der øger pålideligheden af selvmærkning, samt tjenester til vurdering af selvklassificeringsmærker kan modtage støtte. Endvidere kan der være behov for en yderligere indsats for at fremme indførelsen af klassificeringssystemer og kvalitetsmærker blandt indholdsudbydere.
      Det ville være ønskeligt at tage spørgsmålet om børns sikre brug i betragtning allerede under udviklingen af ny teknologi, i stedet for at prøve at løse eventuelle problemer bagefter. Slutbrugernes sikkerhed er et kriterium, der skal tages hensyn til på linje med de tekniske og kommercielle overvejelser. En måde at opnå dette på er ved at fremme et samarbejde mellem børnevelfærdsspecialister og tekniske eksperter. Der bør imidlertid tages højde for, at ikke alle de produkter, der udvikles til online-verdenen, er beregnet til at blive brugt af børn.
      Programmet vil derfor yde støtte til teknologiske foranstaltninger, der dækker slutbrugernes behov og sætter dem i stand til at begrænse den mængde af uønsket og skadeligt indhold, de modtager, og til at håndtere uønsket spam, herunder projekter der går ud på at:

                  —

                  vurdere, hvor effektive eksisterende filtreringsværktøjer er, samt formidle resultaterne til offentligheden på en tydelig og enkel måde, der gør det lettere at foretage sammenligninger

                  —

                  lette og koordinere udveksling af information og bedste praksis vedrørende effektiv håndtering af uønsket og skadeligt indhold

                  —

                  fremme indførelsen af indholdsklassificering og kvalitetsmærkning af websteder blandt indholdsudbydere og tilpasse disse redskaber, så der tages højde for, at samme indhold er tilgængeligt via forskellige medier (konvergens)

                  —

                  om nødvendigt bidrage til at gøre filtreringsteknologi tilgængelig, navnlig på sprog, der ikke i tilstrækkelig grad er dækket af markedet. Når det er hensigtsmæssigt, bør de anvendte teknologier beskytte retten til privatlivets fred i overensstemmelse med direktiv 95/46/EF (1) og 2002/58/EF.

            Der vil blive tilskyndet til brug af teknologi, der beskytter privatlivet. Aktiviteterne under denne foranstaltning vil tage fuldt hensyn til Rådets rammeafgørelse 2005/222/RIA af 24. februar 2005 om angreb på informationssystemer (2).
      Gennemførelsen af denne foranstaltning vil blive koordineret nøje med foranstaltningerne vedrørende udvikling af sikrere rammer (selvregulering) og oplysning (oplysning til offentligheden om midlerne til håndtering af uønsket og skadeligt indhold).
      3.   FORANSTALTNING 3: UDVIKLING AF SIKRERE RAMMER
      For at begrænse uønsket, skadeligt og ulovligt indhold er det afgørende, at der er en velfungerende selvreguleringsordning. Selvregulering omfatter en række elementer: høring og passende repræsentation af de berørte parter, adfærdskodekser, nationale organer, der letter samarbejdet på fællesskabsplan, og national evaluering af selvreguleringsrammerne (3). Der er fortsat behov for en fællesskabsindsats på dette område for at fremme anvendelsen af adfærdskodekser i internetbranchen og i sektoren for nye onlineteknologier i Europa.
      Det forum for sikker internetbrug, der er oprettet i 2004 som led i handlingsplanen for et sikrere internet, bliver et diskussionsforum, der omfatter repræsentanter for industrien, de retshåndhævende myndigheder, politiske beslutningstagere og brugerorganisationer (f.eks. forældre- og lærerorganisationer, børnebeskyttelsesgrupper og forbrugerbeskyttelsesorganisationer, borgerretsorganisationer og organisationer for digitale rettigheder). I dette forum vil nationale organer inden for samregulering og selvregulering kunne udveksle erfaringer og give mulighed for at drøfte, hvordan industrien kan bidrage til bekæmpelsen af ulovligt indhold.
      Forummet for sikker internetbrug vil udgøre et brændpunkt for drøftelser på ekspertniveau og et udgangspunkt for at skabe konsensus og lede konklusioner, anbefalinger og retningslinjer, mv. ad de relevante nationale og europæiske kanaler.
      Forummet for sikker internetbrug skal spænde over alle foranstaltninger og lette drøftelser og stimulere tiltag vedrørende ulovligt, uønsket og skadeligt indhold. Det kommer til at omfatte plenarforsamlinger og, hvor det er nødvendigt i forbindelse med specifikke spørgsmål, arbejdsgrupper med klare mål og frister og bliver et mødested for aktører fra alle områder — herunder offentlige organer og programmer, standardiseringsorganisationer, erhvervslivet, tjenestegrene i Kommissionen, brugerorganisationer (f.eks. forældre- og lærerorganisationer, børnebeskyttelsesgrupper, forbrugerbeskyttelsesorganisationer, borgerretsorganisationer og organisationer for digitale rettigheder). Her vil de, der er aktive på nationalt og europæisk plan, navnlig aktører, der er involveret i medlemsstaternes programmer og initiativer, kunne udveksle synspunkter, information og erfaringer. Forummet for sikker internetbrug bør i givet fald udveksle information og samarbejde med relevante organisationer, der er aktive inden for beslægtede områder, som for eksempel net- og informationssikkerhed.
      Forummet for sikker internetbrug har følgende specifikke mål:

                  1)

                  at fremme etablering af net mellem de relevante strukturer i medlemsstaterne og knytte forbindelser til selvreguleringsorganer uden for Europa

                  2)

                  at fremme konsensusdannelse og selvregulering inden for områder såsom kvalitetsklassificering af websteder, indholdsklassificering på tværs af medier og klassificerings- og filtreringsteknikker, så nye former for indhold, f.eks. onlinespil, og nye adgangsformer, f.eks. mobiltelefoner, også bliver omfattet

                  3)

                  at tilskynde tjenesteudbydere til at udarbejde adfærdskodekser, for eksempel vedrørende behandling af»notice and take down«-procedurer (procedurer for anmeldelse og fjernelse af ulovligt indhold) på gennemsigtig og samvittighedsfuld vis, og oplyse brugerne om sikrere brug af internettet og om, at der findes hotlines til anmeldelse af ulovligt indhold

                  4)

                  at fremme forskningen i klassificeringsprojekters og filtreringsteknologiers effektivitet. Brugerorganisationer og videnskabelige forskningsinstitutter kan yde et værdifuldt bidrag til denne indsats.

            Resultaterne og konklusionerne af igangværende og afsluttede projekter, der samfinansieres af programmet, vil indgå i processen. Ved at skabe en åben platform vil forummet medvirke til at øge bevidstheden og inddrage kandidatlande og andre tredjelande og derved fungere som en international arena for drøftelse af et globalt problem. Forummet skal derfor sørge for, at centrale sammenslutninger, som for eksempel brugerorganisationer (f.eks. forældre- og lærerorganisationer, børnebeskyttelsesgrupper og forbrugerbeskyttelsesorganisationer, borgerretsorganisationer og organisationer for digitale rettigheder), brancher og offentlige instanser får kendskab til, høres om og bidrager til initiativer vedrørende sikker brug af internettet i Fællesskabet og på internationalt plan.
      Forummet for sikker internetbrug vil være åbent for deltagelse fra interesserede parter fra tredjelande og kandidatlandene. Det internationale samarbejde vil blive styrket gennem rundbordsdrøftelser i tilknytning til forummet for at sikre en regelmæssig dialog om bedste praksis, adfærdskodekser, selvregulering og kvalitetsmærkning. Kommissionen vil sikre, at mulighederne for synergi med beslægtede fora og lignende initiativer udnyttes fuldt ud, så indsatsen får størst mulig effekt.
      Der vil muligvis blive tale om et offentligt udbud vedrørende sekretariatsbistand til forummet, herunder bistand fra eksperter inden for relevante områder, der kan foreslå studieemner, udfærdige arbejdsdokumenter, lede drøftelser og nedfælde konklusioner.
      Blandt de øvrige typer af aktiviteter, der vil kunne modtage fællesskabsstøtte, kan nævnes selvreguleringsprojekter, der har til formål at formulere grænseoverskridende adfærdskodekser. Der vil også kunne ydes støtte til rådgivning og bistand med henblik på at styrke samarbejdet på fællesskabsplan gennem etablering af net mellem de relevante organer i medlemsstaterne og kandidatlandene samt til systematisk gennemgang og rapportering af relevante retlige og reguleringsmæssige spørgsmål. Endvidere vil der kunne ydes støtte til udvikling af metoder til vurdering og certificering af selvregulering, til praktisk bistand til lande, der vil oprette selvreguleringsorganer, og til udvidelse af forbindelserne med selvreguleringsorganer uden for Europa.
      4.   FORANSTALTNING 4: OPLYSNING
      Oplysningsforanstaltninger bør omfatte et bredt udvalg af ulovligt, uønsket og skadeligt indhold (herunder f.eks. indhold, der anses for uegnet for børn, og indhold præget af racisme og fremmedhad) og, i givet fald, tage hensyn til beslægtede spørgsmål om forbrugerbeskyttelse, databeskyttelse, informations- og netsikkerhed (virus/spam). Foranstaltningerne bør vedrøre indhold, der formidles via internettet, såvel som nye former for interaktiv information og kommunikation, der følger med den hurtige udbredelse af internettet og mobiltelefoni (f.eks. direkte kommunikation mellem terminaler (peer-to-peer), bredbåndsvideo, straksbeskeder, chatrum mv.).
      Kommissionen vil fortsat stimulere brugen af omkostningseffektive midler til at nå ud til et stort antal brugere med oplysninger. Navnlig bør der gøres brug af multiplikatororganisationer og elektroniske formidlingskanaler for at nå målgrupperne. Kommissionen vil navnlig kunne overveje at anvende massemedier og distribuere informationsmateriale til skoler og internetcafeer.
      Programmet vil yde støtte til relevante foretagender, der på grundlag af en offentlig indkaldelse udvælges til at fungere som oplysningsknudepunkter i de enkelte medlemsstater og kandidatlande, og som gennemfører oplysningsforanstaltninger og -programmer i nært samarbejde med alle relevante aktører på nationalt, regionalt og lokalt plan. Et koordineringsknudepunkt skal skabe europæisk merværdi og samarbejde tæt med andre knudepunkter for at sikre, at bedste praksis udveksles.
      Foretagender, der ønsker at fungere som oplysningsknudepunkt, må kunne påvise, at de nyder klar opbakning fra de nationale myndigheder. De bør have et klart mandat til at uddanne offentligheden i sikker brug af internettet og nye onlineteknologier eller til at formidle medie- og it-færdigheder, og de skal have de nødvendige økonomiske ressourcer til at varetage denne opgave.
      Oplysningsknudepunkterne forventes at:

                  —

                  udtænke en sammenhængende, hårdtslående og målrettet oplysningskampagne, som skal føres via de mest hensigtsmæssige medier og på baggrund af andre landes bedste praksis og erfaring

                  —

                  etablere og opretholde et partnerskab (formelt eller uformelt) med centrale aktører (myndighedsorganer, presse- og mediegrupper, sammenslutninger af internetudbydere, brugerorganisationer og interessenter inden for uddannelse) og tiltag i deres eget land vedrørende sikker brug af internettet og nye onlineteknologier

                  —

                  fremme dialogen og udvekslingen af oplysninger, navnlig mellem interessenter inden for uddannelse og teknologi

                  —

                  hvis det er hensigtsmæssigt, samarbejde på områder, der vedrører dette program, f.eks. inden for området medie- og it-kompetence generelt eller forbrugerbeskyttelse

                  —

                  oplyse brugerne om europæisk filtreringssoftware og –tjenesteydelser samt hotlines og selvreguleringsordninger

                  —

                  samarbejde aktivt med andre nationale knudepunkter i det europæiske net ved at udveksle information om bedste praksis, deltage i møder og udforme og gennemføre en europæisk strategi, der i fornødent omfang tilpasses de nationale sproglige og kulturelle forhold

                  —

                  udgøre et center for ekspertise og teknisk bistand til nye oplysningsknudepunkter (nye knudepunkter kunne »adopteres« af et knudepunkt med større erfaring).

            For at sikre et optimalt samarbejde og størst mulig gennemslagskraft vil der blive ydet støtte til koordineringsknudepunktet, der skal støtte knudepunkterne i den enkelte medlemsstat med hensyn til logistik og infrastruktur, synliggøre nettet på europæisk plan og sørge for god kommunikation og udveksling af information, så de indhøstede erfaringer udnyttes løbende (f.eks. ved at tilpasse oplysningsmaterialet).
      Koordineringsknudepunktet skal:

                  —

                  sørge for effektiv kommunikation og sikre, at oplysninger og bedste praksis udveksles inden for nettet

                  —

                  tilbyde uddannelse i sikrere brug af internettet og nye onlineteknologier til personalet ved oplysningsknudepunkterne (uddannelse for uddannere)

                  —

                  yde teknisk bistand til kandidatlande, der vil iværksætte oplysningforanstaltninger

                  —

                  koordinere oplysningsknudepunkternes levering af ekspertise og teknisk bistand til nye oplysningsknudepunkter

                  —

                  foreslå indikatorer og styre indsamling, analyse og udveksling af statistiske oplysninger om oplysningsaktiviteter med henblik på at vurdere virkningen heraf

                  —

                  stille infrastruktur til rådighed for en enkelt, omfattende tværnational base (webportal) med relevant information samt oplysnings- og forskningsressourcer med lokaltilpasset indhold (eller underordnede lokale websteder, hvor det er relevant), der kan omfatte nyhedsklip, artikler og månedlige nyhedsbreve på flere sprog og synliggøre aktiviteterne i forummet for sikker internetbrug

                  —

                  udvide forbindelserne til oplysningsaktiviteter uden for Europa

                  —

                  deltage i forummet for sikker internetbrug og relevante arrangementer og koordinere input og feedback fra oplysningsnettet.

            Der skal også forskes i, hvordan befolkningen, især børn, bruger nye onlineteknologier. Forskningen skal udføres på et sammenligneligt grundlag. Yderligere tiltag på fællesskabsplan kunne f.eks. være støtte til særlige børnevenlige internettjenester eller en pris for årets bedste oplysningsaktivitet.

         (1)  Europa-Parlamentet og Rådets direktiv 95/46/EF af 24. oktober 1995 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger (EFT L 281 af 23.11.1995, s. 31). Ændret ved forordning (EF) nr. 1882/2003 (EUT L 284 af 31.10.2003, s. 1).

         (2)  EUT L 69 af 16.3.2005, s. 67.

         (3)  Jf. de vejledende retningslinjer for anvendelse på nationalt plan af en ramme for selvregulering med henblik på beskyttelse af mindreårige og den menneskelige værdighed i forbindelse med online audiovisuelle tjenester og informationstjenester i henstilling 98/560/EF.

      BILAG II
      VEJLEDENDE FORDELING AF BEVILLINGER

                  1)

                  Bekæmpelse af ulovligt indhold

                  25-30 %

                  2)

                  Håndtering af uønsket og skadeligt indhold

                  10-17 %

                  3)

                  Udvikling af sikrere rammer

                  8-12 %

                  4)

                  Oplysning

                  47-51 %

      BILAG III
      MIDLERNE TIL PROGRAMMETS GENNEMFØRELSE

                  1.

                  Kommissionen gennemfører programmet i overensstemmelse med det tekniske indhold, der er beskrevet i bilag I.

                  2.

                  Programmet gennemføres ved hjælp af indirekte foranstaltninger, der omfatter:

                              a)

                              foranstaltninger med omkostningsdeling

                                          i)

                                          pilotprojekter og tiltag vedrørende bedste praksis. Ad-hoc-projekter inden for områder af relevans for programmet, herunder projekter, der demonstrerer bedste praksis eller indebærer innovativ brug af eksisterende teknologi

                                          ii)

                                          net: net, der bringer en bred vifte af interessenter sammen med henblik på at sikre en EU-dækkende indsats samt at fremme koordineringsaktiviteter og videnoverførsel. Sådanne net kan være knyttet til tiltag vedrørende bedste praksis

                                          iii)

                                          Europadækkende anvendt forskning — på et sammenligneligt grundlag — i, hvordan befolkningen, især børn, bruger nye onlineteknologier.

                                    Fællesskabets bidrag vil normalt ikke overstige 50 % af omkostningerne ved projektet. Offentlige instanser kan få dækket deres ekstraudgifter fuldt ud.

                              b)

                              ledsageforanstaltninger
                              Følgende ledsageforanstaltninger bidrager til gennemførelsen af programmet eller til forberedelse af fremtidige aktiviteter:

                                          i)

                                          benchmarking og opinionsundersøgelser, der gennemføres efter en metode, som sikrer, at resultaterne er sammenlignelige, med det formål at fremskaffe pålidelige data om sikker brug af internettet og nye onlineteknologier for alle medlemsstater

                                          ii)

                                          teknisk vurdering af teknologier, såsom filtrering, der har til formål at øge sikkerheden ved brug af internettet og nye onlineteknologier. Ved vurderingen skal der også tages hensyn til, om disse teknologier beskytter privatlivet eller ej

                                          iii)

                                          undersøgelser til støtte for programmet og dets foranstaltninger, herunder selvregulering og arbejdet i forummet for sikker internetbrug, eller forberedelse af fremtidige aktiviteter

                                          iv)

                                          konkurrencer om priser for bedste praksis

                                          v)

                                          udveksling af information, konferencer, seminarer, workshops eller andre møder samt forvaltning af grupper (»klynger«) af aktiviteter

                                          vi)

                                          formidling, informations- og kommunikationsaktiviteter.

                                    Foranstaltninger, der udelukkende vedrører markedsføring af produkter, processer eller tjenesteydelser, markedsføringsaktiviteter og salgsfremstød, kan ikke støttes.

                  3.

                  Foranstaltninger med omkostningsdeling udvælges på grundlag af indkaldelser af forslag, der offentliggøres på Kommissionens websted, og i overensstemmelse med de gældende finansieringsbestemmelser.

                  4.

                  Ansøgninger om fællesskabsstøtte skal, hvor det er relevant, ledsages af en finansieringsplan med en liste over alle elementer i projekternes finansiering, herunder den ansøgte fællesskabsstøtte og andre ansøgninger eller tilsagn om støtte fra andre kilder.

                  5.

                  Ledsageforanstaltninger gennemføres på grundlag af offentlige udbud i overensstemmelse med de gældende finansieringsbestemmelser.


title: 2010/389/: Kommissionens afgørelse af 13. juli 2010 om ophævelse af Kommissionens afgørelse 2006/109/EF om godtagelse af tilsagn i forbindelse med antidumpingproceduren vedrørende importen af visse former for støbegods med oprindelse i Folkerepublikken Kina

text:
               14.7.2010

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 179/8

         KOMMISSIONENS AFGØRELSE
   af 13. juli 2010
   om ophævelse af Kommissionens afgørelse 2006/109/EF om godtagelse af tilsagn i forbindelse med antidumpingproceduren vedrørende importen af visse former for støbegods med oprindelse i Folkerepublikken Kina
   (2010/389/EU)
   EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
   under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009 af 30. november 2009 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (1) (»grundforordningen«), særlig artikel 8 og 9,
   efter høring af det rådgivende udvalg og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Rådet indførte ved forordning (EF) nr. 1212/2005 (2) en endelig antidumpingtold på importen til Unionen af visse former for støbegods med oprindelse i Folkerepublikken Kina (herefter benævnt »den pågældende vare«). Forordningen blev senest ændret ved Rådets forordning (EF) nr. 500/2009 (3).

               (2)

               Kommissionen godtog ved afgørelse 2006/109/EF (4) et fælles pristilsagn (herefter benævnt »tilsagnet«) fra China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronics Products (»CCCME«) og 20 samarbejdsvillige kinesiske virksomheder eller samarbejdsvillige grupper af virksomheder (herefter benævnt »virksomhederne«). Denne afgørelse blev senest ændret ved Kommissionens afgørelse 2010/177/EU (5).

               (3)

               Inden for rammerne af tilsagnet indvilligede virksomhederne bl.a. i ikke at sælge den pågældende vare til den første uafhængige kunde i Den Europæiske Union (»EU«) til en importpris, der ligger under et bestemt minimum (herefter benævnt »minimumsimportpris«), jf. tilsagnet.

               (4)

               Virksomhederne indvilligede også i ikke at omgå tilsagnet ved f.eks. at indgå kompenserende ordninger med deres kunder og afgive vildledende erklæringer om den pågældende vares oprindelse eller eksportørens identitet.

               (5)

               Ifølge tilsagnsbetingelserne har virksomhederne desuden pligt til regelmæssigt at give Europa-Kommissionen (»Kommissionen«) en række detaljerede oplysninger i form af en kvartalsrapport om hele deres eksportsalg til EU af den pågældende vare. Medmindre andet er anført, antages det, at de oplysninger, der afgives i disse salgsrapporter, er fuldstændige, udtømmende og korrekte i alle detaljer, og at transaktionerne fuldt ud er i overensstemmelse med tilsagnsbetingelserne.

               (6)

               For at sikre, at tilsagnet overholdes, har virksomhederne desuden forpligtet sig til at tillade kontrolbesøg på stedet med henblik på undersøgelse af, om oplysningerne i de omtalte kvartalsrapporter er nøjagtige og sande, og at fremskaffe enhver oplysning, som Kommissionen finder nødvendig.

               (7)

               Derudover, og som yderligere fastsat i tilsagnet, er Kommissionens godtagelse af tilsagnet baseret på tillid, og enhver handling, der vil kunne skade det tillidsforhold, der er etableret til Kommissionen, vil berettige til en omgående tilbagetrækning af tilsagnet.

               (8)

               I afgørelse 2006/109/EF hedder det desuden, at en misligholdelse fra enhver virksomheds eller CCCME’s side skal betragtes, som om alle virksomhederne har misligholdt tilsagnet. Det er endvidere fastsat i tilsagnet, at ethvert brud eller formodet brud på tilsagnsbestemmelserne vil medføre tilbagetrækning af godtagelsen af tilsagnet for alle virksomheder uanset væsentlighedsniveauet for misligholdelsen.

               (9)

               Der blev aflagt et kontrolbesøg i 2010 hos en af parterne i tilsagnsaftalen, Hebei Jize Xian Ma Gang Cast Factory (»Ma Gang«) i Folkerepublikken Kina.

               (10)

               Under kontrolbesøget erklærede Ma Gang, at virksomheden hverken var forretningsmæssigt forbundet med andre producenter af den pågældende vare eller solgte den pågældende vare fra andre producenter i henhold til bestemmelserne i tilsagnet.

               (11)

               Efter kontrolbesøget og i samarbejde med de italienske toldmyndigheder modtog Kommissionens tjenestegrene oplysninger, hvoraf det tydeligt fremgik, at Ma Gang havde omgået tilsagnsbetingelserne i flere henseender siden godtagelsen af tilsagnet.

               (12)

               Det blev konstateret, at Ma Gang havde indgået en kompensationsaftale med mindst en kunde i EU, hvorved der blev fastsat en officiel fakturapris, som svarede til eller lå over minimumsimportprisen, og en »reel« salgspris, der var lavere end minimumsimportprisen, og differencen blev tilbageført til kunden i EU som en »tilbagebetaling«.

               (13)

               I flere udvekslinger af e-mails fra 2007 og 2008 mellem Ma Gang og en kunde i EU beskrives kompensationsaftalen, herunder beregning af det beløb, der skulle tilbagebetales, og metoder til at undgå sporbarhed i Ma Gangs regnskaber nærmere. Derudover henvises der i et notat fra 2008 til tilbagebetalingen i forbindelse med to specifikke fakturaer (A714/TPL07002 og A714/TPL070921).

               (14)

               Det blev ligeledes konstateret, at Ma Gang tilbød at kompensere for fakturaprisen for den pågældende vare ved kunstigt at reducere salgsprisen for en vare, der ikke var omfattet af antidumpingforanstaltningerne.

               (15)

               Der foreligger bevis for, at Ma Gang i flere henseender fremlagde vildledende oplysninger under kontrolbesøget.

               (16)

               For det første konstateredes det, at der er en forbindelse mellem Ma Gang og en anden kinesisk producent af den pågældende vare (herefter benævnt »den anden virksomhed«), eftersom der i en række e-mails henvises til, at ejeren af Ma Gang er far til ejeren af den anden virksomhed. Derudover arbejdede en af Ma Gangs højtplacerede ledere mindst indtil udgangen af 2008 for den anden virksomhed, eftersom korrespondancen mellem kunden i EU og Ma Gang regelmæssigt foregik via den anden virksomheds e-mail-adresse og faxnummer.

               (17)

               For det andet foreligger der bevis for, at Ma Gang misligholdte sine tilsagnsforpligtelser ved at sælge den pågældende vare, som var produceret af den anden virksomhed, i henhold til bestemmelserne i tilsagnet og således afgav vildledende erklæringer om eksportørens identitet. Ved at anvende denne praksis kunne mindst én kunde i EU undgå betaling af den antidumpingresttold på 47,8 %, som gælder for den anden virksomhed.

               (18)

               Desuden tilbød Ma Gang i 2006 via e-mail at omlade den pågældende vare via Korea. Tilbuddet var vedlagt en kontrakt med en virksomhed i Korea.

               (19)

               Ud fra de kendsgerninger, der er nævnt i betragtning 12 til 18, konkluderes det, at Ma Gang har misligholdt tilsagnet i flere henseender.

               (20)

               Ma Gang har til stadighed undladt at overholde minimumsimportprisen ved hjælp af kompensationsaftaler med mindst én kunde i EU. Ma Gang har ligeledes afgivet vildledende erklæringer om eksportørens identitet ved at udstede tilsagnsfakturaer ved salg af den pågældende vare, produceret af den anden virksomhed, som ikke er omfattet af tilsagnet. Endvidere har Ma Gang tilbudt at afgive vildledende erklæringer om den pågældende vares oprindelse. Derudover anses afgivelsen af urigtige oplysninger i forbindelse med kontrolbesøget i januar 2010 for at være en yderligere misligholdelse af tilsagnet.

               (21)

               Endelig skadede de vedvarende og talrige misligholdelser af tilsagnet det tillidsforhold, som dannede grundlag for at godtage tilsagnet.

               (22)

               Virksomheden og CCCME blev skriftligt underrettet om de vigtigste kendsgerninger og betragtninger, som ligger til grund for tilbagetrækningen af godtagelsen af det fælles tilsagn og for anvendelsen af endelig antidumpingtold.

               (23)

               CCCME fremsatte skriftlige bemærkninger inden for den fastsatte frist og anmodede også om at blive hørt, hvilket skete.

               (24)

               Ma Gang bekræftede, at en højtplaceret leder havde overtrådt tilsagnsforpligtelserne som nævnt ovenfor, men påpegede, at den pågældende person havde handlet uden Ma Gangs vidende og var blevet afskediget øjeblikkeligt. Ma Gang har også bekræftet, at virksomheden er forretningsmæssigt forbundet med den anden virksomhed (ejerne var far og søn), selv om de arbejdede uafhængigt af hinanden. Endelig bekræftede Ma Gang, at virksomheden havde tilbudt at omlade den pågældende vare via Korea, men at omladningen aldrig havde fundet sted.

               (25)

               CCCME bestred ikke, at en af de underskrivende parter misligholdt tilsagnet. Det blev imidlertid anført, at en tilbagetrækning for samtlige underskrivende parter kunne betragtes som en urimelig straf for de øvrige virksomheder, der nøje havde overholdt bestemmelserne i tilsagnet siden dets ikrafttræden i 2006, navnlig eftersom der ved talrige kontrolbesøg og grundige overvågningsaktiviteter ikke var blevet afsløret større gennemførelsesvanskeligheder. CCCME fremhævede ligeledes, at man til stadighed havde arbejdet på at forbedre gennemførelsen i samarbejde med de pågældende virksomheder, og at den indeksregulerede minimumsimportpris havde udgjort en effektiv antidumpingforanstaltning.

               (26)

               Derudover forelagde CCCME et udkast til aftale, som blev underskrevet af CCCME og samtlige underskrivende parter, undtagen Ma Gang, kort efter fremlæggelsen af oplysningerne med henblik på at styrke CCCME's overvågningsopgaver yderligere, navnlig CCCME's rettigheder i forhold til hver enkelt medunderskriver.

               (27)

               Heroverfor bør det understreges, at den solidariske hæftelse, som godkendtes af alle parterne i tilsagnsaftalen, var en grundlæggende forudsætning for Kommissionens godtagelse af tilsagnet. Kommissionen har på denne baggrund og i lyset af de alvorlige og vedvarende misligholdelser af tilsagnet pligt til øjeblikkeligt at trække sin godtagelse tilbage.

               (28)

               I betragtning af ovenstående bør godtagelsen af tilsagnet trækkes tilbage, og afgørelse 2006/109/EF bør ophæves. Den endelige antidumpingtold, der blev indført ved artikel 1, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1212/2005, på importen af den pågældende vare, produceret af virksomhederne, bør derfor finde anvendelse —

         VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   Afgørelse 2006/109/EF ophæves.
   Artikel 2
   Denne afgørelse træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 13. juli 2010.

            På Kommissionens vegne

         José Manuel BARROSO

            Formand

      (1)  EUT L 343 af 22.12.2009, s. 51.

      (2)  EUT L 199 af 29.7.2005, s. 1.

      (3)  EUT L 151 af 16.6.2009, s. 6.

      (4)  EUT L 47 af 17.2.2006, s. 59.

      (5)  EUT L 77 af 24.3.2010, s. 55.


title: Rådets afgørelse (EU) 2015/1033 af 7. maj 2015 om undertegnelse på Den Europæiske Unions vegne og om midlertidig anvendelse af aftalen mellem Den Europæiske Union og Grenada om visumfritagelse for kortvarige ophold

text:
               3.7.2015

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 173/28

         RÅDETS AFGØRELSE (EU) 2015/1033
   af 7. maj 2015
   om undertegnelse på Den Europæiske Unions vegne og om midlertidig anvendelse af aftalen mellem Den Europæiske Union og Grenada om visumfritagelse for kortvarige ophold
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 77, stk. 2, litra a), sammenholdt med artikel 218, stk. 5,
   under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 509/2014 (1) blev henvisningen til Grenada overført fra bilag I til bilag II til Rådets forordning (EF) nr. 539/2001 (2).

               (2)

               Denne henvisning til Grenada ledsages af en fodnote, hvoraf det fremgår, at fritagelsen for visumpligten finder anvendelse fra datoen for ikrafttrædelsen af en aftale om visumfritagelse, der skal indgås med Den Europæiske Union.

               (3)

               Rådet vedtog den 9. oktober 2014 en afgørelse om bemyndigelse af Kommissionen til at indlede forhandlinger med Grenada om en aftale mellem Den Europæiske Union og Grenada om visumfritagelse for kortvarige ophold (»aftalen«).

               (4)

               Forhandlingerne om aftalen blev indledt den 12. november 2014 og blev afsluttet ved paraferingen af aftalen ved brevveksling den 9. december 2014.

               (5)

               Aftalen bør undertegnes og de erklæringer, der er knyttet til aftalen, bør godkendes på vegne af Unionen. Aftalen bør anvendes midlertidigt fra datoen for dens undertegnelse indtil afslutningen af procedurerne for dens indgåelse.

               (6)

               Denne afgørelse udgør en udvikling af de bestemmelser i Schengenreglerne, som Det Forenede Kongerige ikke deltager i, jf. Rådets afgørelse 2000/365/EF (3); Det Forenede Kongerige deltager derfor ikke i vedtagelsen af denne afgørelse, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Det Forenede Kongerige.

               (7)

               Denne afgørelse udgør en udvikling af de bestemmelser i Schengenreglerne, som Irland ikke deltager i, jf. Rådets afgørelse 2002/192/EF (4); Irland deltager derfor ikke i vedtagelsen af denne afgørelse, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Irland —

         VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   Der gives herved bemyndigelse til undertegnelse på Unionens vegne af aftalen mellem Den Europæiske Union og Grenada om visumfritagelse for kortvarige ophold (»aftalen«) med forbehold af indgåelse af nævnte aftale.
   Teksten til aftalen er knyttet til denne afgørelse.
   Artikel 2
   De erklæringer, der er knyttet til denne afgørelse, godkendes på Unionens vegne.
   Artikel 3
   Formanden for Rådet bemyndiges herved til at udpege den eller de personer, der er beføjet til at undertegne aftalen på Unionens vegne.
   Artikel 4
   Aftalen anvendes midlertidigt fra datoen for dens undertegnelse (5) indtil afslutningen af procedurerne for dens indgåelse.
   Artikel 5
   Denne afgørelse træder i kraft på dagen for vedtagelsen.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 7. maj 2015.

            På Rådets vegne

         E. RINKĒVIČS

            Formand

      (1)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 509/2014 af 15. maj 2014 om ændring af Rådets forordning (EF) nr. 539/2001 om fastlæggelse af listen over de tredjelande, hvis statsborgere skal være i besiddelse af visum ved passage af de ydre grænser, og listen over de tredjelande, hvis statsborgere er fritaget for dette krav (EUT L 149 af 20.5.2014, s. 67).

      (2)  Rådets forordning (EF) nr. 539/2001 af 15. marts 2001 om fastlæggelse af listen over de tredjelande, hvis statsborgere skal være i besiddelse af visum ved passage af de ydre grænser, og listen over de tredjelande, hvis statsborgere er fritaget for dette krav (EFT L 81 af 21.3.2001, s. 1).

      (3)  Rådets afgørelse 2000/365/EF af 29. maj 2000 om anmodningen fra Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland om at deltage i visse bestemmelser i Schengenreglerne (EFT L 131 af 1.6.2000, s. 43).

      (4)  Rådets afgørelse 2002/192/EF af 28. februar 2002 om anmodningen fra Irland om at deltage i visse bestemmelser i Schengenreglerne (EFT L 64 af 7.3.2002, s. 20).

      (5)  Datoen for aftalens undertegnelse offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende på foranledning af Generalsekretariatet for Rådet.


title: Europa-Parlamentets afgørelse (EU) 2016/1539 af 28. april 2016 om afslutning af regnskaberne for Det Europæiske Overvågningscenter for Narkotika og Narkotikamisbrug for regnskabsåret 2014

text:
               14.9.2016

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 246/293

         EUROPA-PARLAMENTETS AFGØRELSE (EU) 2016/1539
   af 28. april 2016
   om afslutning af regnskaberne for Det Europæiske Overvågningscenter for Narkotika og Narkotikamisbrug for regnskabsåret 2014
   EUROPA-PARLAMENTET,

               —

               der henviser til det endelige årsregnskab for Det Europæiske Overvågningscenter for Narkotika og Narkotikamisbrug for regnskabsåret 2014,

               —

               der henviser til Revisionsrettens beretning om årsregnskabet for Det Europæiske Overvågningscenter for Narkotika og Narkotikamisbrug for regnskabsåret 2014 med centrets svar (1),

               —

               der henviser til Revisionsrettens erklæring (2) for regnskabsåret 2014 om regnskabernes rigtighed og de underliggende transaktioners lovlighed og formelle rigtighed, jf. artikel 287 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,

               —

               der henviser til Rådets henstilling af 12. februar 2016 om decharge til centret for gennemførelsen af budgettet for regnskabsåret 2014 (05584/2016 — C8-0065/2016),

               —

               der henviser til artikel 319 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,

               —

               der henviser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 af 25. oktober 2012 om de finansielle regler vedrørende Unionens almindelige budget og om ophævelse af Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 (3), særlig artikel 208,

               —

               der henviser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1920/2006 af 12. december 2006 vedrørende Det Europæiske Overvågningscenter for Narkotika og Narkotikamisbrug (4), særlig artikel 15,

               —

               der henviser til Kommissionens forordning (EF, Euratom) nr. 2343/2002 af 19. november 2002 om rammefinansforordning for de organer, der er omhandlet i artikel 185 i Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (5),

               —

               der henviser til Kommissionens delegerede forordning (EU) nr. 1271/2013 af 30. september 2013 om rammefinansforordningen for de organer, der er omhandlet i artikel 208 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 (6), særlig artikel 108,

               —

               der henviser til forretningsordenens artikel 94 og bilag V,

               —

               der henviser til betænkning fra Budgetkontroludvalget og udtalelse fra Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender (A8-0105/2016),

               1.

               noterer sig, at det endelige årsregnskab for Det Europæiske Overvågningscenter for Narkotika og Narkotikamisbrug ser ud som anført i bilaget til Revisionsrettens beretning;

               2.

               godkender afslutningen af regnskaberne for Det Europæiske Overvågningscenter for Narkotika og Narkotikamisbrug for regnskabsåret 2014;

               3.

               pålægger sin formand at sende denne afgørelse til direktøren for Det Europæiske Overvågningscenter for Narkotika og Narkotikamisbrug, Rådet, Kommissionen og Revisionsretten og drage omsorg for, at den offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende (L-udgaven).

         Martin SCHULZ

            Formand

         Klaus WELLE

            Generalsekretær

      (1)  EUT C 409 af 9.12.2015, s. 206.

      (2)  Se fodnote 1.

      (3)  EUT L 298 af 26.10.2012, s. 1.

      (4)  EUT L 376 af 27.12.2006, s. 1.

      (5)  EFT L 357 af 31.12.2002, s. 72.

      (6)  EUT L 328 af 7.12.2013, s. 42.