title: Kommissionens afgørelse (EU) 2015/547 af 1. april 2015 om sikkerhedskrav, der skal opfyldes af europæiske standarder for ethanolpejse i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/95/EF om produktsikkerhed i almindelighed  EØS-relevant tekst

text:
               2.4.2015

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 90/14

         KOMMISSIONENS AFGØRELSE (EU) 2015/547
   af 1. april 2015
   om sikkerhedskrav, der skal opfyldes af europæiske standarder for ethanolpejse i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/95/EF om produktsikkerhed i almindelighed
   (EØS-relevant tekst)
   EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
   under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/95/EF af 3. december 2001 om produktsikkerhed i almindelighed (1), særlig artikel 4, stk. 1, litra a), og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Produkter, som er i overensstemmelse med nationale standarder til gennemførelse af europæiske standarder, som er udarbejdet i henhold til direktiv 2001/95/EF og offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende, formodes at være sikre.

               (2)

               Europæiske standarder skal udarbejdes på grundlag af krav, der skal sikre, at produkter, som er i overensstemmelse med standarderne, opfylder det almindelige sikkerhedskrav i artikel 3 i direktiv 2001/95/EF.

               (3)

               Der findes ingen europæiske standarder for ethanolpejse, selv om der ifølge eksisterende undersøgelser er en række risici forbundet med dem (2)
                   (3). Mange modeller er konstrueret med aftagelige brændstofbeholdere, som er anbragt i et kammer inden i pejsen, og der er derfor risiko for, at der spildes brændstof inde i kammeret. Brændstoffet kan så fordampe, stige i temperatur og deflagrere, hvilket fører til pludselig forbrænding. Den hurtige spredning af flammer udsætter brugeren for risiko for forbrændinger og kan antænde de omgivende materialer. Det er meget farligt at genpåfylde brændstof, mens ethanolpejsen stadig er varm, da ethanol kan fordampe hurtigt, antændes og forårsage en eksplosion. Fritstående gulvmodeller kan være anbragt for tæt på brandbare materialer og kan forårsage brand. Forkert montering af væghængte pejse kan forårsage overophedning, hvilket igen kan føre til, at pejsen løsner sig fra væggen, mens den stadig er tændt (4). Der er også risiko for, at fritstående gulvmodeller kan vælte. Skulle dette ske, vil det brændende brændstof løbe ud af pejsen, og ilden vil sprede sig til omgivelserne.

               (4)

               Brændstofforbrændingen i ethanolpejse kan indebære en fare for menneskers sundhed. Hvis der sker en ufuldstændig forbrænding, dannes der carbonmonoxid, som er en giftig luftart. Hvis der sker en fuldstændig forbrænding, dannes der carbondioxid, som er sundhedsskadelig og kan føre til hyperventilation.

               (5)

               Endvidere er de relevante myndigheders inspektion ikke påkrævet ved installering af en ethanolpejs.

               (6)

               Der bør derfor stilles krav, der skal sikre, at ethanolpejse opfylder det almindelige sikkerhedskrav i artikel 3 i direktiv 2001/95/EF.

               (7)

               Foranstaltningerne i denne afgørelse er i overensstemmelse med udtalelse fra Udvalget for Produktsikkerhed i Almindelighed —

         VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   Definition
   I denne afgørelse forstås ved:

      »ethanolpejs«: en anordning, der:

               a)

               er konstrueret, så der skabes en dekorativ flamme ved afbrænding af alkohol, men som ikke er egnet til primære opvarmningsformål, og

               b)

               ikke er konstrueret til at blive tilsluttet en aftrækskanal.

         Artikel 2
   Anvendelsesområde
   Denne afgørelse finder anvendelse på alle pejse uden aftræk til husholdningsbrug og tilbehør hertil, hvis dette tilbehør er beregnet til indendørs brug. Ildsteder med et brændstofkammer på under 0,2 l, som er specifikt konstrueret til madlavning eller til at holde maden varm, er ikke omfattet af denne afgørelse.
   Artikel 3
   Sikkerhedskrav
   De specifikke sikkerhedskrav til de i artikel 1 nævnte ethanolpejse, som de europæiske standarder skal opfylde i henhold til artikel 4 i direktiv 2001/95/EF, fastsættes i bilaget til denne afgørelse.
   Artikel 4
   Ikrafttræden
   Denne afgørelse træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 1. april 2015.

            På Kommissionens vegne

         Jean-Claude JUNCKER

            Formand

      (1)  EFT L 11 af 15.1.2002, s. 4.

      (2)  Storesund A. K, Mai T. T. & Sesseng C, 2010, »Ethanol-fuelled, flue-less fireplaces. An evaluation«, SINTEF. http://nbl.sintef.no/publication/lists/docs/NBL_A09127.pdf.

      (3)  http://www.sik.dk/content/download/5561/77087/version/1/file/Report+-+Bio+fireplaces+-+v5-3+(2).pdf.

      (4)  http://www.cpsc.gov/CPSCPUB/PREREL/prhtml11/11164.html.

      BILAG

         SPECIFIKKE SIKKERHEDSKRAV TIL ETHANOLPEJSE

      1.1.   Krav til konstruktion og udformning

         Generelle krav

      Ethanolpejse til husholdningsbrug skal have et maksimalt brændstofforbrug svarende til en termisk effekt på 4,5 kW.
      Ethanolpejse skal være fremstillet af materialer, som er formbestandige ved de maksimalt tilladte temperaturer angivet i afsnittet om overfladetemperaturer. Materialerne skal udvise tilstrækkelig modstand mod de almindeligst forekommende termiske, mekaniske og kemiske betingelser.
      Hvis der anvendes flammeskærme, skal de være konstrueret og fastgjort til pejsen på en sådan måde, at de kan modstå de temperaturer, de udsættes for.
      Brug af dekorative elementer som f.eks. keramisk træ eller sten er ikke tilladt i flammeområdet.
      Ethanolpejse skal være konstrueret på en sådan måde, at utilsigtet gentænding eller tilbageslag undgås.
      Afbrænding af brændstof i ethanolpejse må ikke indebære en fare for menneskers sundhed.
      Ethanolpejse skal være konstrueret på en sådan måde, at der ikke kan samles brændstof i lukkede kamre inden i anordningen, hvorfra det kan fordampe og forårsage en eksplosion.
      Anordningen skal være konstrueret på en sådan måde, at lækning af brændstof undgås.

         Stabilitet

      Utilsigtet flytning eller vipning af ethanolpejse, der er i drift, må ikke bringe sikkerheden i fare.
      Anordninger på hjul skal udstyres med låsbare bremser, som er lette at betjene.
      Fritstående ethanolpejse skal udstyres med støtter for at forhindre dem i at vælte og afprøves med hensyn til deres stabilitet ved påvirkning. Hvis pejsen ikke klarer denne test, skal den være bygget på en sådan måde, at den til enhver tid forbliver sikker.
      Fastmonterede ethanolpejse skal afprøves med hensyn til deres stabilitet ved påvirkning. Vægkroge skal være konstrueret på en sådan måde, at anordningen ikke kan løftes af krogene, hvis den utilsigtet skubbes opad.

         Udstyr (f.eks. hjul eller håndtag), som faciliterer flytning af pejsen

      Ethanolpejse på hjul og/eller med håndtag, som er beregnet til at muliggøre deres flytning, skal være konstrueret på en sådan måde, at ilden skal være slukket, før pejsen flyttes.

         Tænding

      Når ethanolpejsen tændes, skal brugeren kunne stå på sikker horisontal afstand fra anordningen. Alternativt skal ethanolpejsen være udstyret med en sikker indbygget tændingsanordning.

         Drift i tændt tilstand

      Ethanolpejsen skal brænde med en stabil flamme, som ikke soder. Når den er tændt, skal brændstofforbruget forblive stabilt, og der må ikke være risiko for, at brænderen løber løbsk.

         Slukning

      Brugeren skal til hver en tid kunne slukke en ethanolpejs på en sikker måde.

         Gentænding

      En ethanolpejs' konstruktion skal gøre det muligt at gentænde anordningen på en sikker måde, selv om beholderen ikke er fuld.

         Hindring af gentænding, hvis det ikke er sikkert

      Det må ikke være muligt at gentænde ethanolpejsen, før alle anordningens dele har nået en sikker temperatur på 60 °C eller derunder. Brugervejledningen skal indeholde oplysninger om, hvor lang tid det tager, før pejsen er afkølet tilstrækkeligt til, at den kan gentændes på en sikker måde, således at brugeren ikke fristes til at fremtvinge en gentænding ved at pille ved den sikkerhedsanordning, der forhindrer gentænding ved usikre temperaturer.

         Påfyldning og genpåfyldning

      Ethanolpejsens konstruktion skal gøre påfyldning og genpåfyldning sikker og forhindre, at pejsens tank kan genpåfyldes, når pejsen er tændt.
      Den brugervejledning, som følger med ethanolpejse, skal oplyse brugerne om, at tanken ikke må fyldes, mens pejsen er i drift. Denne information skal fremgå klart, og brugernes opmærksomhed skal henledes herpå. Desuden skal den samme information formidles gennem passende advarselsmærker, der anbringes synligt på selve anordningen.

         Tilgængelige overflader

      Hvis pejsen er monteret i overensstemmelse med fabrikantens monteringsvejledning, må brugeren ikke utilsigtet kunne komme i kontakt med flammen, brænderen eller enhver anden aktiv eller varm overflade på pejsen.

         Overfladetemperaturer

      Tilgængelige overflader, med undtagelse af aktive overflader, må ikke nå op på farlige temperaturer, når ethanolpejsen er i brug.
      Temperaturstigningen (målt fra starttemperaturen ved tænding) for de overflader, som ikke er beregnet til at blive berørt af brugeren, når pejsen er i brug, må ikke overstige:

                  —

                  60 K for metal eller metalliske overflader

                  —

                  65 K for emaljerede overflader

                  —

                  80 K for glasoverflader eller keramiske overflader

                  —

                  100 K for plastikoverflader og

                  —

                  70 K for overflader af ethvert andet materiale.

            Temperaturstigningen (målt fra starttemperaturen ved tænding) for de overflader, som er beregnet til at blive berørt af brugeren, når pejsen er i brug, dvs. de overflader, som brugeren kan få brug for at berøre for at betjene pejsen, må ikke overstige:

                  —

                  35 K for metal eller metalliske overflader

                  —

                  45 K for emaljerede overflader eller keramiske overflader og

                  —

                  60 K for overflader lavet af plastik eller andet lignende materiale.

            Disse grænseværdier gælder også for overflader og for luftrummet inden for en afstand af 50 mm fra flammen.
      Glasoverflader (f.eks. skærme) og deres fastgørelsesmidler, som med rimelighed kan antages at være varme, fordi de er tæt på åben ild, er undtaget fra ovenstående krav.
      Ved kontaktpunktet med gulv eller bord må temperaturen på overfladen af pejsens fod ikke overstige rumtemperaturen med mere end 65 K.
      Ud over kravet om, at temperaturen på fodens overflade ikke må være mere end 65 K varmere end rumtemperaturen, fastsættes følgende maksimumstemperatur, som under ingen omstændigheder må overskrides: Ved kontaktpunktet med gulv eller bord må temperaturen på fodens overflade ikke overstige 85 °C uanset rumtemperaturen.
      Overfladetemperaturen på de tilstødende vægge må ikke overstige rumtemperaturen med mere end 65 K og må aldrig overstige 85 °C.
      Maksimumstemperaturen for håndtag og greb, som er beregnet til at blive anvendt af ejeren i forbindelse med den normale betjening af pejsen, skal fastsættes i overensstemmelse med relevante vejledningsdokumenter, f.eks. Cenelec Guide 29, alt efter hvilket materiale de er fremstillet af. Maksimumstemperaturen for disse dele af pejsen er lavere end de førnævnte temperaturer.

         Brændstofbeholder og brændstofsystem

      Anordningen skal af hensyn til risikoen for ild og eksplosion have en begrænset maksimal brændstofkapacitet.
      I henhold til standarden skal alle afprøvninger gennemføres med en brændstofbeholder, der er fyldt til det niveau, der er potentielt farligst i den pågældende situation.
      Brændstofbeholderen skal være konstrueret på en sådan måde, at lækning af brændstof undgås. Spild eller overfyldning må ikke bringe anordningens sikkerhed i fare.
      Brændstofsystemet, herunder pakninger, skal have tilstrækkelig mekanisk styrke til at modstå den belastning, som forventet normal brug forårsager. Det skal have tilstrækkelig korrosionsbestandighed til at modstå langtidsvirkningerne af eksponeringen for det anvendte brændstof. Brænderen skal være konstrueret på en sådan måde, at korrosion forhindres.

         Børns sikkerhed

      Ethanolpejse skal være konstrueret på en sådan måde, at børn forhindres i at komme i kontakt med brændstoffet og/eller flammen.
      1.2.   Udstyr og anordninger til montering af pejsen

         Monteringssystemer

      Monteringssystemer, der leveres sammen med ethanolpejsen, skal have tilstrækkelig mekanisk styrke og modstandsdygtig over for høje temperaturer til at understøtte pejsen på en sikker måde i hele dens forventede levetid.
      Hvis pejsen er konstrueret til at blive fastgjort til gulv, væg eller loft, skal fastgørelses-/monteringssystemet være konstrueret på en sådan måde, at pejsen forhindres i at løsne sig ved et uheld.

         Skruer, rawlplugs og lign.

      Hvis der leveres skruer, rawlplugs og lign. sammen med ethanolpejsen, skal de have en passende mekanisk langtidsstyrke og passende termiske egenskaber.
      Brugervejledningen skal tilråde brugeren til kun at anvende de medfølgende skruer, rawlplugs og lign. eller skruer, rawlplugs og lign. med passende mekaniske styrke og passende termiske egenskaber.
      1.3.   Hjælpeudstyr

      Der skal være installeret udstyr til sikker tænding og sikker slukning af pejsen, eller et sådant udstyr skal leveres sammen med pejsen.
      1.4.   Emissioner

      Ethanolpejse skal være konstrueret på en sådan måde, at enhver risiko for menneskers sundhed, som kan opstå som følge af forbrænding eller andre emissioner, undgås ved integrering af sikkerheden i konstruktions- og fremstillingsfasen, eller, hvis dette ikke er muligt, ved passende beskyttelsesforanstaltninger, herunder alarmer, eller oplysninger til brugerne.
      Standarden bør især omfatte følgende:

                  —

                  carbonmonoxid og carbondioxid (CO, CO2)

                  —

                  nitrogenoxider som f.eks. NO, NO2 og NOX

                  —

                  aldehyder som f.eks. formaldehyd

                  —

                  flygtige organiske forbindelser (VOC)

                  —

                  aromatiske kulbrinter som f.eks. benzen og polycykliske aromatiske kulbrinter (PAH'er)

                  —

                  sod og andre partikelemissioner

                  —

                  emissioner fra uforbrændt brændstof og

                  —

                  alle andre relevante emissioner.

            Standardens bestemmelser om carbonmonoxid og nitrogenoxider skal afspejle den seneste udgave af Verdenssundhedsorganisationens (WHO) retningslinjer »WHO-retningslinjer for indeluftens kvalitet — udvalgte forurenende stoffer« (1) og miljøhygiejnekriterierne (EHC) (2).
      Standardens bestemmelser vedrørende carbondioxid skal afspejle Kommissionens direktiv 2006/15/EF af 7. februar 2006 om den anden liste over vejledende grænseværdier for erhvervsmæssig eksponering til gennemførelse af Rådets direktiv 98/24/EF og om ændring af direktiv 91/322/EØF og 2000/39/EF (3).
      1.5.   Sikkerhedsinformation, brugervejledning og identifikation af fabrikanten og importøren

         Generelt

      Sikkerhedsinformationen skal sammen med fabrikantens og importørens navn være anført på ethanolpejsen eller på emballagen eller i brugervejledningen.
      Standarden skal indeholde en præcis angivelse af, hvilke sikkerhedsinstrukser der skal anføres på selve produktet, og hvilke advarsler og instrukser der kan medtages i brugervejledningen eller anføres på emballagen.
      Informationen skal gives på sprog(ene) i det land, hvor pejsen sælges til forbrugerne. Informationen skal præsenteres i et sammenhængende afsnit på hvert sprog og må ikke afbrydes af anden tekst. Yderligere tekst på et andet sprog må ikke aflede opmærksomheden fra den krævede information.
      Den information, der er anført på pejsen, skal være synlig, let læselig og må ikke kunne slettes, og den skal enten være skrevet på en permanent etiket eller trykt direkte på anordningen.

         Sikkerhedsinformation

      Sikkerhedsinformationen skal vises på et iøjnefaldende sted og være klart kommunikeret i brugervejledningen eller på emballagen og, hvis det er fastsat i standarden, på ethanolpejsen. Denne information skal som minimum omfatte følgende:

                  —

                  »Anvend kun de typer og mængder af brændstof, der er angivet i brugervejledningen.«

                  —

                  »Må kun anvendes i rum med god udluftning.«

                  —

                  »Hæld aldrig brændstof på pejsen, mens den er i drift eller stadig er varm.«

                  —

                  »Overfyld aldrig brændstofbeholderen, og tør omhyggeligt alt spildt brændstof op, inden pejsen tændes.«

                  —

                  »Må kun anvendes på steder uden træk.«

                  —

                  »Tænd aldrig en varm pejs.«

                  —

                  »Flyt aldrig pejsen, mens den er i drift.«

                  —

                  »Lad aldrig små børn eller kæledyr være uden opsyn i nærheden af en tændt pejs.«

                  —

                  »Skal installeres, anvendes og vedligeholdes i overensstemmelse med fabrikantens anvisninger.«

            For anordninger på hjul skal følgende anvisninger medtages: »Lås altid bremsen, inden pejsen tændes.«
      Herudover skal der angives mindste sikkerhedsafstand mellem pejsen og brændbart materiale.
      Brugere skal også oplyses om mærkningskonventionerne for brændstoffer, og navnlig om oplysninger om brændstoffernes egenskaber, som fremgår af deres mærkning.
      Den skriftlige sikkerhedsinformation kan ledsages af egnede piktogrammer, hvis standarden giver mulighed for det.

         Brugervejledning

      Ethanolpejsen skal leveres med en brugervejledning, der skal indeholde følgende oplysninger:

                  —

                  den krævede (mindste) afstand fra brandkammeret, i hvilken en anordning til tænding af en ethanolpejs kan installeres

                  —

                  de krævede egenskaber for en væg (eller anden struktur) til vægmontering af en ethanolpejs, herunder instruktion vedrørende passende luftspalter til varmeventilation

                  —

                  krav vedrørende de skruer mv., der anvendes til at fastgøre vægmonterede ethanolpejse (og fritstående pejse, hvis det er relevant)

                  —

                  krav vedrørende placering af og strukturelle omgivelser for fritstående ethanolpejse, navnlig gulv og loft, hvis det er relevant, og

                  —

                  krav vedrørende den væg, hvorpå en ethanolpejs skal monteres, herunder en specifik angivelse af de vægtyper, hvor der skal udvises særlig agtpågivenhed, f.eks. gipsvægge eller trævægge.

            Endvidere skal brugervejledningen indeholde oplysninger om:

                  —

                  hvilke(n) type(r) brændstof der må anvendes, og hvilke tilsætningsstoffer der er tilladt i det pågældende brændstof, for at sikre, at ethanolpejsen brænder sikkert, og at grænseværdierne for emissioner ikke overskrides

                  —

                  den krævede udluftning af rummet

                  —

                  den mindste sikkerhedsafstand mellem pejsen og brændbart materiale og

                  —

                  rummets minimumsstørrelse eller minimumsgulvareal.

            Endvidere skal brugervejledningen:

                  —

                  forklare, hvordan man fylder brændstof på ethanolpejsen (og advare brugerne mod at hælde brændstof på en varm pejs)

                  —

                  forklare, hvordan man på en sikker måde opbevarer brændstof, og hvor meget brændstof der ifølge den nationale og/eller regionale lovgivning i det land, hvor anordningen markedsføres, må opbevares indendørs

                  —

                  forklare, hvordan man slukker en ethanolpejs

                  —

                  indeholde oplysninger om relevant brandslukningsudstyr og anbefale, at et sådant udstyr anbringes i nærheden af pejsen

                  —

                  advare mod at bruge ethanolpejsen i et miljø med træk

                  —

                  give anvisning i, hvordan man sikkert tænder og gentænder pejsen

                  —

                  advare mod at tænde en varm ethanolpejs og

                  —

                  instruere brugere i aldrig at flytte en ethanolpejs, mens den er i brug, og, hvis pejsen er udstyret med hjul, at låse bremserne, inden pejsen tændes.

         Identifikation af fabrikanten og importøren

      Fabrikantens (4) navn, registrerede firmanavn eller registrerede varemærke og kontaktadresse skal fremgå af selve ethanolpejsen eller af emballagen eller af et dokument, der ledsager pejsen.
      Fabrikanten skal også anbringe oplysninger, som gør det muligt at identificere produktet (serie- eller partinummer), på selve produktet.
      Importørens (5) navn, registrerede firmanavn eller registrerede varemærke og kontaktadresse skal fremgå af selve ethanolpejsen eller af emballagen eller af et dokument, der ledsager pejsen. I de tilfælde, hvor importøren ville skulle åbne emballagen udelukkende for at anbringe disse krævede oplysninger på selve produktet, er det tilstrækkeligt at angive navn, registreret firmanavn eller registreret varemærke og kontaktadresse på emballagen eller i et dokument, der ledsager pejsen.

         (1)  Verdenssundhedsorganisationen, 2010: http://www.euro.who.int/en/health-topics/environment-and-health/air-quality/publications/2010/who-guidelines-for-indoor-air-quality-selected-pollutants.

         (2)  http://www.who.int/ipcs/publications/ehc/ehc_alphabetical/en/index.html.

         (3)  Kommissionens direktiv 2006/15/EF af 7. februar 2006 om den anden liste over vejledende grænseværdier for erhvervsmæssig eksponering til gennemførelse af Rådets direktiv 98/24/EF og om ændring af direktiv 91/322/EØF og 2000/39/EF (EUT L 38 af 9.2.2006, s. 36).

         (4)  Som defineret i artikel R1 i kapitel R1 i bilag I til Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 768/2008/EF af 9. juli 2008 om fælles rammer for markedsføring af produkter og om ophævelse af Rådets afgørelse 93/465/EØF (EUT L 218 af 13.8.2008, s. 82).

         (5)  Se fodnote 4.


Vigtig juridisk meddelelse

|

52007BP0124(01)

1. Europa-Parlamentets afgørelse af 24. april 2007 om decharge for gennemførelsen af budgettet for Det Europæiske Luftfartssikkerhedsagentur for regnskabsåret 2005 (C6-0398/2006 - 2006/2165(DEC))

EU-Tidende nr. 074 E af 20/03/2008 s. 0250 - 0251

		1.Europa-Parlamentets afgørelse af 24. april 2007 om decharge for gennemførelsen af budgettet for Det Europæiske Luftfartssikkerhedsagentur for regnskabsåret 2005 (C6-0398/2006 — 2006/2165 (DEC))Europa-Parlamentet,- der henviser til det endelige årsregnskab for Det Europæiske Luftfartssikkerhedsagentur for regnskabsåret 2005 [1],- der henviser til Revisionsrettens beretning om det endelige årsregnskab for Det Europæiske Luftfartssikkerhedsagentur for regnskabsåret 2005 med agenturets svar [2],- der henviser til Rådets henstilling af 27. februar 2007 (5711/2007 — C6-0080/2007),- der henviser til EF-traktaten, særlig artikel 276,- der henviser til Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 af 25. juni 2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget [3], særlig artikel 185,- der henviser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1592/2002 af 15. juli 2002 om fælles regler for civil luftfart og om oprettelse af et europæisk luftfartssikkerhedsagentur [4], særlig artikel 49,- der henviser til Kommissionens forordning (EF, Euratom) nr. 2343/2002 af 19. november 2002 om rammefinansforordning for de organer, der er omhandlet i artikel 185 i Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 [5], særlig artikel 94,- der henviser til forretningsordenens artikel 71 og bilag V,- der henviser til betænkning fra Budgetkontroludvalget og udtalelse fra Transport- og Turismeudvalget (A6-0121/2007),1. meddeler den administrerende direktør for Det Europæiske Luftfartssikkerhedsagentur decharge for gennemførelsen af agenturets budget for regnskabsåret 2005;2. fremsætter sine bemærkninger i nedenstående beslutning;3. pålægger sin formand at sende denne afgørelse og beslutningen, der udgør en integrerende del heraf, til den administrerende direktør for Det Europæiske Luftfartssikkerhedsagentur, Rådet, Kommissionen og Revisionsretten og drage omsorg for, at de offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende (L-udgaven).[1] EUT C 266 af 31.10.2006, s. 10.[2] EUT C 312 af 19.12.2006, s. 6.[3] EFT L 248 af 16.9.2002, s. 1. Ændret ved forordning (EF, Euratom) nr. 1995/2006 (EUT L 390 af 30.12.2006, s. 1).[4] EFT L 240 af 7.9.2002, s. 1. Senest ændret ved forordning (EF) nr. 1701/2003 (EUT L 243 af 27.9.2003, s. 5).[5] EFT L 357 af 31.12.2002, s. 72.--------------------------------------------------


title: 2005/539/EF: Europa-Parlamentets afgørelse af 12. april 2005 om decharge til direktøren for Det Europæiske Center for Udvikling af Erhvervsuddannelse for gennemførelsen af centrets budget for regnskabsåret 2003

text:
               27.7.2005

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 196/68

      EUROPA-PARLAMENTETS AFGØRELSE

   af 12. april 2005
   om decharge til direktøren for Det Europæiske Center for Udvikling af Erhvervsuddannelse for gennemførelsen af centrets budget for regnskabsåret 2003
   (2005/539/EF)
   EUROPA-PARLAMENTET,
   der henviser til Revisionsrettens beretning om årsregnskabet for Det Europæiske Center for Udvikling af Erhvervsuddannelse for regnskabsåret 2003 med centrets svar (1),
   der henviser til Rådets henstilling af 8. marts 2005 (6858/2005 — C6-0075/2005),
   der henviser til EF-traktaten, særlig artikel 276,
   der henviser til Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 af 25. juni 2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (2), særlig artikel 185, og til Rådets forordning (EF) nr. 1655/2003 af 18. juni 2003 om ændring af forordning (EØF) nr. 337/75 om oprettelse af et europæisk center for udvikling af erhvervsuddannelse og ophævelse af forordning (EØF) nr. 1416/76 (3), særlig artikel 12a,
   der henviser til Kommissionens forordning (EF, Euratom) nr. 2343/2002 af 19. november 2002 om rammefinansforordning for de organer, der er omhandlet i artikel 185 i Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (4), særlig artikel 94
   der henviser til forretningsordenens artikel 70 og 71 og bilag V,
   der henviser til betænkning fra Budgetkontroludvalget (A6-0074/2005),

               1.

               meddeler direktøren for Det Europæiske Center for Udvikling af Erhvervsuddannelse decharge for gennemførelsen af centrets budget for regnskabsåret 2003;

               2.

               fremsætter sine bemærkninger i vedføjede beslutning;

               3.

               pålægger sin formand at sende denne afgørelse og beslutningen med bemærkningerne til afgørelsen til direktøren for Det Europæiske Center for Udvikling af Erhvervsuddannelse, Rådet, Kommissionen og Revisionsretten og drage omsorg for, at de offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende (L-udgaven).

         Josep BORRELL FONTELLES

            Formand

         Julian PRIESTLEY

            Generalsekretær

      (1)  EUT C 324 af 30.12.2004, s. 53.

      (2)  EFT L 248 af 16.9.2002, s. 1.

      (3)  EUT L 245 af 29.9.2003, s. 41.

      (4)  EFT L 357 af 31.12.2002, s. 72.

         EUROPA-PARLAMENTETS BESLUTNING

      med bemærkningerne til afgørelsen om decharge til direktøren for Det Europæiske Center for Udvikling af Erhvervsuddannelse for gennemførelsen af centrets budget for regnskabsåret 2003
      EUROPA-PARLAMENTET,
      der henviser til Revisionsrettens beretning om årsregnskabet for Det Europæiske Center for Udvikling af Erhvervsuddannelse for regnskabsåret 2003 med centrets svar (1),
      der henviser til Rådets henstilling af 8. marts 2005 (6858/2005 — C6-0075/2005),
      der henviser til EF-traktaten, særlig artikel 276,
      der henviser til Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 af 25. juni 2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (2), særlig artikel 185, og til Rådets forordning (EF) nr. 1655/2003 af 18. juni 2003 om ændring af forordning (EØF) nr. 337/75 om oprettelse af et europæisk center for udvikling af erhvervsuddannelse og ophævelse af forordning (EØF) nr.1416/76 (3), særlig artikel 12a,
      der henviser til Kommissionens forordning (EF, Euratom) nr. 2343/2002 af 19. november 2002 om rammefinansforordning for de organer, der er omhandlet i artikel 185 i Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (4), særlig artikel 94,
      der henviser til forretningsordenens artikel 70 og 71 og bilag V,
      der henviser til betænkning fra Budgetkontroludvalget (A6-0074/2005),

                  A.

                  der henviser til, at Revisionsretten i ovennævnte særlige årsberetning fastslog, at den havde fået rimelig sikkerhed for, at årsregnskabet for det regnskabsår, der afsluttedes pr. 31. december 2003, var rigtigt, og at de underliggende transaktioner som helhed betragtet var lovlige og formelt rigtige;

                  B.

                  der henviser til, at Europa-Parlamentet den 21. april 2004 meddelte centrets direktør decharge (5) for gennemførelsen af dets budget for regnskabsåret 2002 og i beslutningen med bemærkningerne til afgørelsen bl.a.

                              —

                              opfordrede centret til at fortsætte det allerede eksisterende samarbejde med Det Europæiske Erhvervsuddannelsesinstitut (ETF)

                              —

                              opfordrede centret til at fortsætte bestræbelserne på at etablere et internt revisionsorgan og overholde de internationale kontrolstandarder,

            1.   bemærker følgende tal fra Det Europæiske Center for Udvikling af Erhvervsuddannelses regnskab for regnskabsårene 2003 og 2002:
      Forvaltningsregnskab for regnskabsårene 2003 og 2002

                  (1000 EUR)

                  2003

                  2002

                  Indtægter

                  Tilskud fra Kommissionen

                  14 500

                  12 135

                  Indtægter vedrørende forudgående budgetår

                  0

                  25

                  Diverse indtægter

                  3

                  3

                  Formålsbestemte indtægter (Phare + tredjemand)

                  792

                  333

                  Finansielle indtægter

                  0

                  50

                  Indtægter i alt (a)

                  15 295

                  12 546

                  Udgifter

                  Personale — Budgetafsnit I

                  Betalinger

                  7 554

                  7 570

                  Fremførte bevillinger

                  443

                  298

                  Driftsudgifter — Budgetafsnit II

                  Betalinger

                  778

                  805

                  Fremførte bevillinger

                  358

                  345

                  Aktionsudgifter — Budgetafsnit III (eksklusive formålsbestemte indtægter)

                  Betalinger

                  2 381

                  2 491

                  Fremførte bevillinger

                  3 138

                  2 189

                  Formålsbestemte indtægter (Phare + tredjemand)

                  Betalinger

                  546

                  0

                  Fremførte bevillinger

                  246

                  187

                  Udgifter i alt (b)

                  15 444

                  13 847

                  Regnskabsårets resultat (a – b)

                  – 149

                  – 1 301

                  Saldo fremført fra sidste regnskabsår

                  – 545

                  – 3 352

                  Bevillinger, der er fremført og bortfaldet

                  399

                  424

                  Indtægter fra det foregående regnskabsår, som kan anvendes på ny, men ikke er blevet det

                  10

                  8

                  Tilbagebetaling til Kommissionen

                  – 716

                  0

                  Kursdifferencer

                  8

                  1

                  Regnskabsårets saldo

                  – 993

                  – 545

                     Kilde: Centret — Tabellen er udarbejdet på grundlag af centrets eget regnskab.

            2.   noterer sig Revisionsrettens bemærkninger med hensyn til centrets tildeling af kontrakter ved begrænsede udbudsprocedurer og centrets svar; forventer, at centret fortsat bestræber sig på at præsentere resultaterne af disse procedurer på en måde, der er gennemsigtig, og at det overholder de relevante bestemmelser;
      3.   noterer sig Revisionsrettens bemærkninger om, at centret ikke havde afsluttet den bebudede tilpasning af den finansielle struktur; opfordrer centret til at afslutte og gennemføre denne tilpasning i løbet af 2005; forventer, at centret underretter Europa-Parlamentets kompetente udvalg om afslutningen af tilpasningsprocessen;
      4.   glæder sig over samarbejdet mellem centret og Det Europæiske Erhvervsuddannelsesinstitut (ETF) om forberedelsen af tiltrædelseslandene på deres deltagelse i centrets aktiviteter efter udvidelsen; mener, at sådanne komplementære aktioner bør fortsættes og forstærkes, hvor det er hensigtsmæssigt;
      5.   forventer, at centret fra nu af opfører tilskud og bidrag fra tredjelande på sit almindelige budget i overensstemmelse med Revisionsrettens bemærkninger;
      6.   forventer, at centret gør sin ansættelsesprocedure mere gennemsigtig, først og fremmest ved på forhånd at afklare kriterierne for opstillingen af listerne;
      7.   glæder sig over, at ligestillingsprincippet nu indgår i centrets personalepolitik, og opfordrer det til at foretage regelmæssig opfølgning og evaluering af denne politik for at sikre anvendelsen af dette princip;
      8.   beklager, at toplederstillingerne er domineret af mænd, og opfordrer indtrængende centret til at skabe en bedre balance;
      9.   glæder sig over centrets informations- og kommunikationsstrategi, især fokuseringen på åbenhed og adgang for borgerne;
      Generelle bemærkninger til Kommissionen og agenturerne

                  10.

                  gør opmærksom på, at det ganske vist støttede Kommissionens bestræbelser på at fastlægge et begrænset antal modeller, i det mindste for fremtidige »reguleringsagenturer«, men at det samtidig indtog den holdning, at nuværende og fremtidige agenturers opbygning burde overvejes grundigt på interinstitutionelt plan; understreger desuden, at der bør indgås en interinstitutionel aftale om fælles retningslinjer, inden Kommissionen fastlægger rammebetingelserne for anvendelsen af reguleringsagenturer; mener, at dette bør ske, før der fastlægges en harmoniseret ramme for agenturernes struktur;

                  11.

                  noterer sig Kommissionens holdning (6) med hensyn til uddelegering af ansvar for gennemførelse af opgaver til andre organer end Kommissionens hovedadministration, herunder agenturer; mener ikke, at den tager højde for Europa-Parlamentets krav om grundig overvejelse på interinstitutionelt plan af de eksisterende agenturers struktur; opfordrer derfor Kommissionen til at skabe klarhed med hensyn til dette punkt og den fremtidige generelle interinstitutionelle aftale vedrørende de nye ordninger, der skal indføres inden for rammerne af eller sideløbende med de finansielle overslag (7);

                  12.

                  opfordrer Kommissionen til at indføre og med jævne mellemrum, f.eks. regelmæssigt hvert tredje år, udarbejde en tværgående analyse af de evalueringer, der er foretaget af de enkelte agenturer, med henblik på

                              a)

                              at drage konklusioner med hensyn til overensstemmelsen mellem agenturernes aktiviteter og EU's politikker generelt, hvad angår de synergier, der findes eller bør udvikles mellem agenturerne og Kommissionens tjenestegrene samt undgåelse af overlapning mellem dem

                              b)

                              at vurdere den generelle europæiske merværdi, der opnås som følge af agenturernes resultater inden for deres respektive arbejdsområder, og agenturmodellens relevans, produktivitet og effektivitet, når det drejer sig om at gennemføre eller bidrage til EU's politikker

                              c)

                              at fastslå og øge virkningen af agenturernes aktioner, hvad angår EU's nærhed til samt tilgængelighed og synlighed for borgerne;

                  13.

                  forventer, at en sådan samlet analyse foreligger inden udgangen af 2005, således at den dækker den treårige periode fra indførelsen af den nye finansforordning og den deraf følgende nye struktur for agenturerne;

                  14.

                  opfordrer agenturerne til at deltage aktivt i denne proces og samarbejde med Kommissionen ved at bidrage med de nødvendige oplysninger om emner, som de mener har betydning for deres arbejde, rolle, mandat og behov, samt om et hvilket som helst emne, som kan bidrage til at forbedre hele dechargeproceduren, med henblik på at medvirke til, at processen lykkes og agenturernes regnskabspligt og gennemsigtighed øges; opfordrer agenturerne til også at give Europa-Parlamentets kompetente udvalg disse oplysninger;

                  15.

                  opfordrer Kommissionen til sideløbende med denne proces og senest inden udgangen af 2005 at fremsætte forslag til ændring af de eksisterende retsakter om oprettelse af agenturerne bl.a. med henblik på at forbedre forholdet til agenturerne mest muligt; mener, at disse forslag bør tage sigte på

                              a)

                              at øge kommunikationen mellem Kommissionen og agenturerne

                              b)

                              at etablere et samarbejde eller udvide et eventuelt eksisterende samarbejde om fastlæggelse af behov, der skal dækkes, af målsætninger og af tilstræbte resultater og strategier til at nå dem samt om fastsættelse af standarder for kontrol og evaluering

                              c)

                              at øge komplementariteten, forbedre organiseringen af de nødvendige ressourcer og den effektive fordeling heraf med henblik på at opnå resultater samt udarbejde en kommunikationsstrategi med henblik på udbredelse af disse resultater;

                  16.

                  understreger, at Kommissionen, inden der træffes nogen afgørelse om at foreslå oprettelse af et nyt agentur, bør foretage en grundig vurdering af nødvendigheden og merværdien af de funktioner, som dette agentur skal udfylde, idet der tages hensyn til de bestående strukturer, subsidiaritetsprincippet og budgetdisciplinen samt forenkling af procedurerne;

                  17.

                  forventer, at Kommissionen hurtigt forelægger de retningslinjer for agenturernes personalepolitik, som Europa-Parlamentet har anmodet Kommissionen om at forelægge inden afslutningen på 2005-budgetproceduren;

            Generelle bemærkninger til agenturerne

                  18.

                  forventer, at hvert enkelt agentur fra nu af sender det beretningen, som opsummerer det antal og de typer interne revisioner, der er foretaget af den interne revisor, de henstillinger, der er fremsat, og den opfølgning, der har fundet sted af disse henstillinger, jf. artikel 72, stk. 5, i forordning (EF, Euratom) nr. 2343/2002;

                  19.

                  opfordrer agenturerne til fortsat at bestræbe sig på at anvende ordningerne og forordningerne for tjenestemænd og øvrige ansatte korrekt på deres personale (ansættelsesprocedurer og dertil knyttede afgørelser, personlige akter, beregning af vederlag og andre rettigheder, forfremmelsespolitik, andelen af ledige stillinger, kønskvotering osv.);

                  20.

                  bemærker, at den procentvise andel af henholdsvis mandlige og kvindelige ansatte i agenturerne viser, at kønsfordelingen er skæv; beklager, at mændene udgør ca. en tredjedel af de ansatte, men er overrepræsenteret i stillinger i de højere lønklasser, mens kvinderne generelt er overrepræsenteret i stillinger i de lavere lønklasser; forventer, at agenturerne træffer omgående og effektive foranstaltninger til at afhjælpe denne situation;

                  21.

                  opfordrer agenturerne til at sikre, at alle de relevante bestemmelser i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/73/EF af 23. september 2002 om ændring af Rådets direktiv 76/207/EØF om gennemførelse af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder for så vidt angår adgang til beskæftigelse, erhvervsuddannelse, forfremmelse samt arbejdsvilkår (8) indføres i deres respektive personalepolitikker;

                  22.

                  forventer, at agenturerne tager Revisionsrettens bemærkninger til efterretning og nøje følger de budgetmæssige principper, der er fastlagt i finansforordningen, især principperne om budgettets enhed og om, at budgettet skal være realistisk; opfordrer de agenturer, der hidtil ikke har gjort det, til at opfylde finansforordningens regnskabsmæssige krav og yderligere stramme deres procedurer for intern forvaltning og kontrol med henblik på at øge regnskabspligten, gennemsigtigheden og den europæiske merværdi;

                  23.

                  opfordrer agenturerne, især dem, hvis aktiviteter på nogle punkter overlapper andre agenturers aktiviteter eller opgaver, til at forstærke deres samarbejde og derved skabe mulighed for udvikling af synergier; opfordrer dem til, hvor det er hensigtsmæssigt, at formalisere dette samarbejde igennem specifikke aftaler (fælleserklæringer, aftalememoranda, beslutninger om fælles planlægning og komplementære aktioner/programmer) for at sikre, at deres arbejde ikke overlapper hinanden, at det klart fremgår, hvilket agentur der har lavet hvad, og at resultatet af fælles bestræbelser skaber størst mulig merværdi og får den størst mulige virkning; forventer at blive holdt løbende underrettet om dette spørgsmål;

                  24.

                  opfordrer agenturerne til at være særligt opmærksomme på procedurerne for tildeling og forvaltning af kontrakter; opfordrer dem til at træffe alle egnede foranstaltninger, for så vidt angår deres administrative strukturer, for at styrke deres interne kontrolprocedurer, kanaler og forvaltning; mener, at disse foranstaltninger, hvor det er nødvendigt eller muligt, kan omfatte etablering af specialiserede enheder, der får til opgave på basis af risikoanalyser at vejlede i, hvordan procedurer for kontrakttildeling bedst kan tilrettelægges, at sikre kontrol og sørge for den opfølgning, der måtte være nødvendig; opfordrer Kommissionen og Revisionsretten til at forstærke samarbejdet med agenturerne på dette område;

                  25.

                  noterer sig de problemer, nogle direktører, især direktører fra de »nyoprettede« agenturer, har gjort gældende med hensyn til agenturernes overholdelse af tidsplanen og fristerne for aflæggelse af beretning som fastsat i finansforordningen; opfordrer agenturernes direktører til med henblik på den revision af finansforordningen, der skal finde sted i 2005, at underrette Budgetudvalget og Budgetkontroludvalget om de problemer, de hidtil er stødt på, således at de kan blive taget med i betragtning ved revisionen; forventer, at direktørerne fremsætter specifikke forslag til alternative ordninger med hensyn til tidsfrister, som passer bedst muligt til arbejdsgangen, samtidig med at agenturernes pligt til at aflægge beretning, som fastsat i finansforordningen, overholdes;

                  26.

                  noterer sig, at agenturernes direktører har reageret positivt på anmodningen fra Europa-Parlamentets udvalg med ansvar for decharge om, at der indføres et mere præcist kommunikationssystem, især med hensyn til agenturernes fremsendelse til dette udvalg af dokumenter, der vedrører deres pligt til at aflægge beretning; er af den opfattelse, at bedre tilrettelæggelse af kommunikationen vil forstærke samarbejdet med agenturerne og øge den demokratiske kontrol;

                  27.

                  opfordrer agenturernes direktører til fra nu af at lade deres årlige aktivitetsrapport, som forelægges sammen med oplysninger om den finansielle og administrative situation, ledsage af en erklæring om transaktionernes lovlighed og formelle rigtighed i lighed med de erklæringer, der underskrives af Kommissionens generaldirektører;

                  28.

                  opfordrer agenturerne til at udvikle en omfattende kommunikationsstrategi for at tage højde for nødvendigheden af, at resultaterne af deres arbejde i passende form når ud til den brede offentlighed og ikke kun forelægges institutionerne, medlemsstaternes ansvarlige myndigheder, specialister, partnere eller specifikke modtagere; opfordrer agenturerne til med henblik på udvikling af en sådan strategi at forstærke deres samarbejde og udveksling af oplysninger om bedste praksis til opfyldelse af denne målsætning; forventer, at de kompetente udvalg inden den næste dechargeprocedure underrettes behørigt af agenturerne om de fremskridt, der er sket med udviklingen af en sådan strategi med henblik på at sikre effektiv og rettidig overvågning af deres aktiviteter;

            Generelle bemærkninger til Revisionsretten og agenturerne

                  29.

                  glæder sig over, at Revisionsretten har vedføjet de særlige årsberetninger om agenturerne en tabel, der giver en oversigt over det pågældende agenturs kompetenceområder, ledelse, disponible ressourcer og produkter/tjenesteydelser; mener, at denne tabel gør disse fællesskabsorganers arbejde mere klart og gennemskueligt, samtidig med at den danner et nyttigt grundlag for sammenligning, hvor det måtte være hensigtsmæssigt, med henblik på at etablere den harmoniserede struktur for agenturerne, som Europa-Parlamentet har krævet;

                  30.

                  opfordrer Revisionsretten og agenturerne til at forstærke deres samarbejde med henblik på at forbedre procedurerne og de tekniske redskaber til fremme af forsvarlig forvaltning af alle budgetmæssige og finansielle områder med henblik på at udvikle metoder, som kan berede vejen for en positiv dechargeprocedure lige fra begyndelsen; forventer at blive holdt løbende underrettet om de fremskridt, der gøres, og om anvendelsen af bedste praksis;

                  31.

                  opfordrer Revisionsretten og agenturerne til at forbedre gennemsigtigheden af den kontradiktoriske procedure forud for Revisionsrettens beretning om decharge for at undgå uoverensstemmelser eller tvetydigheder, som kan true hele processens troværdighed; opfordrer i den forbindelse Revisionsretten og Kommissionen til at foreslå en realistisk metode til opdatering af oplysninger om de forbedringer, der er sket, og/eller de problemer, der er konstateret, fra det tidspunkt, hvor Revisionsrettens forberedende beretning drøftes første gang, til det tidspunkt, hvor der træffes afgørelse om, hvorvidt der skal meddeles decharge, for at give et så nøjagtigt billede af agenturernes situation som muligt.

         (1)  EUT C 324 af 30.12.2004, s. 53.

         (2)  EFT L 248 af 16.9.2002, s. 1.

         (3)  EUT L 245 af 29.9.2003, s. 41.

         (4)  EFT L 357 af 31.12.2002, s. 72.

         (5)  EUT L 330 af 4.11.2004, s. 34.

         (6)  Se bilag 1 til Kommissionens meddelelse til Rådet og Europa-Parlamentet »Fremtiden skaber vi i fællesskab — Politikudfordringer og budgetmidler i det udvidede EU 2007-2013« (KOM(2004) 101, s. 38).

         (7)  Se bilaget til Kommissionens beretning om opfølgningen af decharge for 2002 (KOM(2004) 648, s. 108).

         (8)  EFT L 269 af 5.10.2002, s. 15.


title: Rådets afgørelse (EU) 2016/1841 af 5. oktober 2016 om indgåelse på Den Europæiske Unions vegne af Parisaftalen, der er vedtaget inden for rammerne af De Forenede Nationers rammekonvention om klimaændringer

text:
               19.10.2016

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 282/1

         RÅDETS AFGØRELSE (EU) 2016/1841
   af 5. oktober 2016
   om indgåelse på Den Europæiske Unions vegne af Parisaftalen, der er vedtaget inden for rammerne af De Forenede Nationers rammekonvention om klimaændringer
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 192, stk. 1, sammenholdt med artikel 218, stk. 6, litra a),
   under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
   under henvisning til godkendelse fra Europa-Parlamentet (1), og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               På den 21. partskonference under De Forenede Nationers rammekonvention om klimaændringer (UNFCCC), som fandt sted i Paris fra den 30. november til den 12. december 2015, blev teksten til en aftale vedrørende styrkelsen af den globale reaktion på klimaændringer vedtaget.

               (2)

               Parisaftalen blev undertegnet den 22. april 2016 i overensstemmelse med Rådets afgørelse (EU) 2016/590 (2).

               (3)

               Parisaftalen træder i kraft på tredivtedagen efter den dato, hvor mindst 55 parter i UNFCCC, som i alt tegner sig for mindst ca. 55 % af de samlede drivhusgasemissioner, har deponeret deres ratifikations-, accept-, godkendelses- eller tiltrædelsesinstrumenter. Unionen og dens medlemsstater er parter i UNFCCC. I sine konklusioner af 18. marts 2016 understregede Det Europæiske Råd nødvendigheden af, at Unionen og dens medlemsstater indgår Parisaftalen hurtigst muligt og i tide til at blive parter heri fra dens ikrafttræden.

               (4)

               Parisaftalen træder i stedet for tilgangen under Kyotoprotokollen fra 1997.

               (5)

               Parisaftalen fastsætter bl.a. et langsigtet mål i overensstemmelse med målsætningen om at holde den globale temperaturstigning et godt stykke under 2 °C over det førindustrielle niveau og om at fortsætte bestræbelserne på at holde den på 1,5 °C over det førindustrielle niveau. For at nå dette mål vil parterne udarbejde, meddele og opretholde successive nationalt bestemte bidrag.

               (6)

               I henhold til Parisaftalen skal parterne fra og med 2023 foretage en global statusopgørelse hvert femte år på grundlag af den nyeste forskning og den hidtidige gennemførelse med henblik på at overvåge fremskridt og se nærmere på emissionsreduktioner, klimatilpasning og ydet støtte; og hver parts successive bidrag skal udgøre et fremskridt i forhold til partens bidrag på det pågældende tidspunkt og afspejle dens største ambitioner.

               (7)

               Det Europæiske Råd tilsluttede sig i sine konklusioner af 23. og 24. oktober 2014 om 2030-rammen for klima- og energipolitikken et bindende mål for reduktion af EU's egne drivhusgasemissioner for hele økonomien på mindst 40 % senest i 2030 i forhold til 1990. Den 6. marts 2015 vedtog Rådet dette bidrag fra Unionen og dens medlemsstater som deres tilsigtede nationalt bestemte bidrag, hvilket blev meddelt UNFCCC's sekretariat.

               (8)

               I den meddelelse, som ledsager forslaget om Unionens undertegnelse af Parisaftalen, fremhævede Kommissionen, at den globale overgang til renere energi kræver en ændret investeringsadfærd og incitamenter i hele det politiske spektrum. Det er en af Unionens vigtigste prioriteter at skabe en robust energiunion, som kan give borgerne sikker, bæredygtig og konkurrencedygtig energi til overkommelige priser. Det kræver en fortsat ambitiøs klimaindsats og fremskridt med hensyn til andre aspekter af energiunionen at nå dette mål.

               (9)

               Rådet bekræftede i sine konklusioner af 18. september 2015, at Unionen og dens medlemsstater har til hensigt at handle i fællesskab i henhold til Parisaftalen, og hilste Norge og Islands hensigt om at deltage i denne fælles indsats velkommen.

               (10)

               Unionen og dens medlemsstaters fælles indsats vil blive aftalt rettidigt og omfatte det respektive emissionsniveau, der er tildelt Unionen og dens medlemsstater.

               (11)

               Det er et krav i henhold til Parisaftalens artikel 4, stk. 16, at sekretariatet underrettes om den fælles indsats, herunder det emissionsniveau, som hver part skal holde sig inden for i den relevante periode.

               (12)

               Parisaftalen er i overensstemmelse med Unionens miljømål, jf. traktatens artikel 191, navnlig målene om bevarelse, beskyttelse og forbedring af miljøkvaliteten, beskyttelse af menneskers sundhed og fremme på internationalt plan af foranstaltninger til løsning af de regionale og globale miljøproblemer, og navnlig bekæmpelse af klimaændringer.

               (13)

               Parisaftalen og kompetenceerklæringen bør godkendes på Unionens vegne —

         VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   Parisaftalen, som blev vedtaget den 12. december 2015 inden for rammerne af De Forenede Nationers rammekonvention om klimaændringer, godkendes herved på Unionens vegne.
   Teksten til Parisaftalen er knyttet til denne afgørelse.
   Den kompetenceerklæring, der er knyttet til nærværende afgørelse, godkendes også på Unionens vegne.
   Artikel 2
   Formanden for Rådet udpeger den eller de personer, som er beføjet til på Unionens vegne at deponere ratifikationsinstrumentet hos De Forenede Nationers generalsekretær i overensstemmelse med Parisaftalens artikel 20, stk. 1, sammen med kompetenceerklæringen.
   Artikel 3
   1.   Medlemsstaterne bestræber sig på at træffe de nødvendige foranstaltninger med henblik på deponering af ratifikationsinstrumenter samtidig med Unionen eller snarest muligt derefter.
   2.   Medlemsstaterne underretter Kommissionen om deres beslutninger om at ratificere Parisaftalen eller efter omstændighederne om den sandsynlige dato for afslutningen af de nødvendige procedurer.
   Artikel 4
   Denne afgørelse træder i kraft dagen efter vedtagelsen.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 5. oktober 2016.

            På Rådets vegne

         M. LAJČÁK

            Formand

      (1)  Godkendelse af 4.10.2016 (endnu ikke offentliggjort i EUT).

      (2)  Rådets afgørelse (EU) 2016/590 af 11. april 2016 om undertegnelse på Den Europæiske Unions vegne af Parisaftalen indgået inden for rammerne af De Forenede Nationers rammekonvention om klimaændringer (EUT L 103 af 19.4.2016, s. 1).


title: Det Europæiske Udvalg for Systemiske Risicis afgørelse af 16. december 2015 om en koordineringsramme for relevante myndigheders underretning om nationale makroprudentielle politiske foranstaltninger, ESRB's afgivelse af udtalelser og udstedelse af henstillinger og om ophævelse af afgørelse ESRB/2014/2 (ESRB/2015/4)

text:
               12.3.2016

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 97/28

         DET EUROPÆISKE UDVALG FOR SYSTEMISKE RISICIS AFGØRELSE
   af 16. december 2015
   om en koordineringsramme for relevante myndigheders underretning om nationale makroprudentielle politiske foranstaltninger, ESRB's afgivelse af udtalelser og udstedelse af henstillinger og om ophævelse af afgørelse ESRB/2014/2
   (ESRB/2015/4)
   (2016/C 97/12)
   DET ALMINDELIGE RÅD FOR DET EUROPÆISKE UDVALG FOR SYSTEMISKE RISICI HAR —
   under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1092/2010 af 24. november 2010 om makrotilsyn på EU-plan med det finansielle system og om oprettelse af et europæisk udvalg for systemiske risici (1), særlig artikel 3,
   under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 575/2013 af 26. juni 2013 om tilsynsmæssige krav til kreditinstitutter og investeringsselskaber og om ændring af forordning (EU) nr. 648/2012 (2), særlig artikel 458,
   under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2013/36/EU af 26. juni 2013 om adgang til at udøve virksomhed som kreditinstitut og om tilsyn med kreditinstitutter og investeringsselskaber, om ændring af direktiv 2002/87/EF og om ophævelse af direktiv 2006/48/EF og 2006/49/EF (3), særlig artikel 133, 134, 138 og 139,
   under henvisning til Det Europæiske Udvalg for Systemiske Risicis henstilling ESRB/2015/1 af 11. december 2015 om anerkendelse og fastsættelse af kontracykliske buffersatser for eksponeringer over for tredjelande (4), særlig henstilling A, henstilling B(3) og henstilling C,
   under henvisning til Det Europæiske Udvalg for Systemiske Risicis henstilling ESRB/2015/2 af 15. december 2015 om vurderingen af grænseoverskridende virkninger af og frivillig gensidighed vedrørende makroprudentielle politiske foranstaltninger (5), særlig henstilling B-D,
   under henvisning til Det Europæiske Udvalg for Systemiske Risicis afgørelse ESRB/2011/1 af 20. januar 2011 om vedtagelse af forretningsordenen for Det Europæiske Udvalg for Systemiske Risici (6), særlig artikel 6,
   under henvisning til Det Europæiske Udvalg for Systemiske Risicis afgørelse ESRB/2015/3 af 11. december 2015 om vurderingen af tredjelandes væsentlighed for Unionens banksystem i forbindelse med anerkendelsen og fastsættelsen af kontracykliske buffersatser (7), særlig artikel 4, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Det Europæiske Udvalg for Systemiske Risici (ESRB) har ansvaret for at føre makrotilsyn i Unionen. I denne henseende er det ESRB's sigte at bidrage til at forebygge eller reducere systemiske risici for den finansielle stabilitet i Unionen, herunder risici, der stammer fra lande uden for Unionen. Som led i denne opgave arbejder ESRB for at undgå regelarbitrage og grænseoverskridende lækager ved at sikre, at der gælder de samme eller tilsvarende makroprudentielle krav i forbindelse med de samme risici i hele Unionen. I arbejdet for at sikre effektiviteten af makroprudentielle politiske foranstaltninger anser ESRB tre opgaver for at være særlig vigtige. Disse opgaver er fastsat i EU-retten og/eller følger af forordning (EU) nr. 1092/2010.

               (2)

               For det første er ESRB i henhold til artikel 133 i direktiv 2013/36/EU og artikel 458 i forordning (EU) nr. 575/2013 pålagt at vurdere, om de makroprudentielle politiske foranstaltninger er hensigtsmæssige, før de vedtages af medlemsstaterne eller Den Europæiske Centralbank (ECB).

               (3)

               For det andet vurderer ESRB de potentielle negative grænseoverskridende afsmittende effekter af specifikke makroprudentielle politiske foranstaltninger og vurderer — hvis der er modtaget en anmodning om gensidighed fra den relevante aktiverende myndighed — hvorvidt der bør være gensidighed i hele Unionen vedrørende specifikke makroprudentielle politiske foranstaltninger, som er truffet af medlemsstaterne, i overensstemmelse med de rammer, som er fastsat i Det Europæiske Udvalg for Systemiske Risicis henstilling ESRB/2015/2. I henhold til artikel 134 i direktiv 2013/36/EU og artikel 458 i forordning (EU) nr. 575/2013 kan medlemsstaterne anmode ESRB om at rette henstillinger til andre medlemsstater med krav om gensidighed vedrørende deres makroprudentielle politiske foranstaltninger. Ifølge sit mandat kan ESRB også anbefale gensidighed vedrørende foranstaltninger, hvor gensidigheden er underlagt nationale skønsbeføjelser.

               (4)

               For det tredje bidrager ESRB til at opnå sammenhæng i Unionen med hensyn til kontracykliske kapitalbuffersatser for eksponeringer over for tredjelande. Artikel 138 i direktiv 2013/36/EU fastsætter nærmere bestemt, at ESRB skal fremsætte henstillinger med henblik på at sikre, at disse kontracykliske kapitalbuffersatser er tilstrækkelige til at beskytte Unionens institutter mod risikoen for overdreven udlånsvækst i tredjelande. I henhold til artikel 139 i direktiv 2013/36/EU kan ESRB fremsætte henstillinger for at opnå sammenhæng i medlemsstaterne, når de udøver de beføjelser, de indrømmes af denne artikel, med hensyn til fastsættelsen og anerkendelsen af kapitalbuffersatser for eksponeringer over for tredjelande.

               (5)

               I forbindelse med ESRB's første opgave, nemlig at vurdere hensigtsmæssigheden af visse makroprudentielle politiske foranstaltninger, før de vedtages, oprettede ESRB i 2014 et vurderingsteam, som har til opgave at analysere disse foranstaltninger og udarbejde udtalelser og henstillinger. Da ESRB's anden og tredje opgave har en række aspekter til fælles med dets første opgave, er det tilrådeligt at udvide det eksisterende vurderingsteams mandat, så det omfatter alle tre opgaver. Med henblik på Vurderingsteamets udvidede mandat vil det ligeledes være nødvendigt at ændre Vurderingsteamets sammensætning, så det omfatter en bredere vifte af ekspertise. Endvidere er det nødvendigt, at mandatperioden for visse medlemmer af Vurderingsteamet, som er udnævnt i overensstemmelse med Det Europæiske Udvalg for Systemiske Risicis afgørelse ESRB/2014/2 (8), fortsætter, indtil de relevante mandatperioder udløber.

               (6)

               For at give ESRB mulighed for at udføre disse tre opgaver henstilles til de relevante myndigheder at underrette ESRB om makroprudentielle politiske foranstaltninger, herunder foranstaltninger, der går videre end kravene i henhold til EU-retten. Disse underretningskrav er fastsat i artikel 129, stk. 2, artikel 130, stk. 2, artikel 131, stk. 7 og 12, artikel 133, artikel 134, stk. 2, artikel 136, stk. 7, og artikel 160 i direktiv 2013/36/EU samt i artikel 99, stk. 7, og artikel 458 i forordning (EU) nr. 575/2013. Endvidere henstilles der i henstilling ESRB/2015/2 til, at de relevante myndigheder underretter ESRB om alle makroprudentielle politiske foranstaltninger, der vedtages.

               (7)

               Vurderingsteamets arbejdsprocedurer for hver enkelt af dets tre opgaver skal afspejle de forskellige tidsplaner, som ESRB skal følge i udførelsen af dets respektive opgaver. ESRB vil navnlig afgive udtalelser eller udstede henstillinger om den pågældende foranstaltning inden for en måned efter modtagelsen af en underretning i henhold til artikel 133 i direktiv 2013/36/EU og artikel 458 i forordning (EU) nr. 575/2013. ESRB vil bestræbe sig på at ændre henstilling ESRB/2015/2 inden for tre måneder efter at være blevet underrettet om sådanne foranstaltninger. Hvis ESRB anser det for nødvendigt med handling, hvad angår den kontracykliske kapitalbuffersats gældende for eksponeringer over for et specifikt tredjeland, vil det bestræbe sig på at udstede en henstilling inden for tre måneder, efter at det er blevet opmærksom på en potentiel risiko som følge af overdreven udlånsvækst i det pågældende tredjeland.

               (8)

               Det er nødvendigt at ophæve afgørelse ESRB/2014/2 og erstatte den med denne afgørelse for at medtage Vurderingsteamets to yderligere opgaver og de tilsvarende ændringer i dets sammensætning —

         VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   Anvendelsesområde
   1.   Med denne afgørelse fastsættes en fælles proceduremæssig ramme for ESRB's afgivelse af udtalelser og udstedelse af henstillinger som reaktion på vedtagelsen af makroprudentielle politiske foranstaltninger i Unionen på de i stk. 2 definerede områder.
   2.   Denne afgørelse har navnlig til formål at opstille procedurerne for analysen af makroprudentielle politiske foranstaltninger og — i givet fald — for udstedelsen af:

               a)

               ESRB-henstillinger og -udtalelser om nationale makroprudentielle politiske foranstaltninger i overensstemmelse med artikel 133, stk. 14 og 15, i direktiv 2013/36/EU og artikel 458, stk. 4, i forordning (EU) nr. 575/2013

               b)

               ændringer af henstilling ESRB/2015/2 med henblik på at indføje yderligere underrettede makroprudentielle politiske foranstaltninger, med hensyn til hvilke der henstilles til gensidighed i overensstemmelse med, men ikke begrænset til, artikel 134, stk. 4, i direktiv 2013/36/EU og artikel 458, stk. 8, i forordning (EU) nr. 575/2013

               c)

               ESRB-henstillinger om fastsættelsen og anerkendelsen af en specifik kontracyklisk buffersats for eksponeringer over for et specifikt tredjeland i overensstemmelse med, men ikke begrænset til, artikel 138 og 139 i direktiv 2013/36/EU (herefter »ESRB's henstillinger om specifikke kontracykliske tredjelandsbuffersatser«).

         Artikel 2
   Definitioner
   I denne afgørelse gælder følgende definitioner:

               1)

               »vedtagelse«: samme betydning som i afsnit 2, nr. 1, i henstilling ESRB/2015/2

               2)

               »kontracyklisk buffersats«: kontracyklisk buffersats som defineret i artikel 128, stk. 7, i direktiv 2013/36/EU

               3)

               »Darwin«: ESRB's interne system til forvaltning af dokumenter

               4)

               »makroprudentiel politisk foranstaltning«: samme betydning som i afsnit 2, nr. 1, i henstilling ESRB/2015/2

               5)

               »underretning«: samme betydning som i afsnit 2, nr. 1, i henstilling ESRB/2015/2

               6)

               »underrettende myndighed«: en relevant myndighed, som sender en underretning til ESRB

               7)

               »udtalelse«: enhver udtalelse, som ESRB skal afgive efter modtagelsen af en underretning vedrørende en makroprudentiel politisk foranstaltning i overensstemmelse med artikel 133 i direktiv 2013/36/EU og artikel 458 i forordning (EU) nr. 575/2013

               8)

               »gensidighed«: samme betydning som i afsnit 2, nr. 1, i henstilling ESRB/2015/2

               9)

               »henstilling«: enhver udtalelse, som ESRB skal udstede i overensstemmelse med, men ikke begrænset til, artikel 133, stk. 14, artikel 134, stk. 4, og artikel 138 og 139 i direktiv 2013/36/EU samt artikel 458 i forordning (EU) nr. 575/2013

               10)

               »relevant aktiverende myndighed«: samme betydning som i afsnit 2, nr. 1, i henstilling ESRB/2015/2

               11)

               »relevant myndighed«: samme betydning som i afsnit 2, nr. 1, i henstilling ESRB/2015/2

               12)

               »relevant tredjelandsmyndighed«: samme betydning som i afsnit 2, nr. 1, i henstilling ESRB/2015/1

               13)

               »tredjeland«: samme betydning som i afsnit 2, nr. 1, i henstilling ESRB/2015/1.

         Artikel 3
   Offentliggørelse af makroprudentielle politiske foranstaltninger
   1.   Når de relevante myndigheder underretter ESRB om en vedtaget makroprudentiel politisk foranstaltning inden for denne afgørelses anvendelsesområde, skal de anvende de skabeloner, der er offentliggjort på ESRB's websted. ESRB's sekretariat offentliggør de makroprudentielle politiske foranstaltninger, som de relevante myndigheder har vedtaget, offentliggjort og underrettet ESRB om. Den underrettende myndighed kan anmode om, at disse foranstaltninger ikke offentliggøres af hensyn til den finansielle stabilitet, og lederen af ESRB's sekretariat kan imødekomme denne anmodning.
   2.   De udtalelser, der afgives, og de henstillinger, der udstedes i overensstemmelse med denne afgørelse, samt eventuelle ændringer af disse offentliggøres på ESRB's websted, efter at de er vedtaget af Det Almindelige Råd. Den underrettende myndighed kan anmode om, og ESRB kan beslutte, at disse udtalelser, henstillinger eller ændringer heraf, af hensyn til den finansielle stabilitet, ikke offentliggøres. Offentlige henstillinger samt ændringer af disse, der er henvendt til de relevante myndigheder i alle medlemsstater, offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende.
   Artikel 4
   ESRB's udtalelser og henstillinger om nationale makroprudentielle politiske foranstaltninger
   1.   Denne artikel finder anvendelse på udtalelser og henstillinger som omhandlet i artikel 1, stk. 2, litra a).
   2.   Straks efter modtagelsen af en underretning i henhold til artikel 133 i direktiv 2013/36/EU eller artikel 458 i forordning (EU) nr. 575/2013 forelægger ESRB's sekretariat den for medlemmerne af Det Almindelige Råd og Vurderingsteamet gennem Darwin.
   3.   Inden for fem ECB-arbejdsdage efter modtagelsen af en underretning, som omhandlet i stk. 2, kan medlemmer af Det almindelige Råd give udtryk for væsentlige betænkeligheder med hensyn til negative eksterne implikationer som f.eks. negative grænseoverskridende afsmittende effekter af den underrettede makroprudentielle politiske foranstaltning. Disse medlemmer kan også tilkendegive, at deres myndighed gerne vil deltage i Vurderingsteamet som observatør, hvis den ikke allerede er repræsenteret. For at sikre en smidig og effektiv proces skal medlemmerne så vidt muligt give udtryk for sådanne væsentlige betænkeligheder på engelsk.
   4.   Inden for 12 ECB-arbejdsdage efter modtagelsen af en underretning i overensstemmelse med stk. 2 udarbejder Vurderingsteamet en vurdering af og et udkast til udtalelse eller henstilling om den makroprudentielle politiske foranstaltnings hensigtsmæssighed under hensyntagen til de relevante krav ifølge direktiv 2013/36/EU og forordning (EU) nr. 575/2013 ud fra et makroprudentielt og finansiel stabilitetsperspektiv.
   5.   Straks efter at Vurderingsteamet har færdiggjort udkastet til udtalelse eller henstilling, fremsender ESRB's sekretariat det, gennem Darwin, til alle medlemmer af Det Almindelige Råd til behandling ved skriftlig procedure. Medlemmerne af Det Almindelige Råd kan inden for fire ECB-arbejdsdage efter datoen for fremsendelse fremsætte bemærkninger til udkastet til udtalelse eller henstilling, inden Det Almindelige Råd træffer afgørelse.
   6.   Vurderingsteamet tager inden for to ECB-arbejdsdage efter fristen for medlemmerne af Det Almindelige Råds fremsendelse af bemærkninger stilling til, hvorvidt udkastet til udtalelse eller henstilling bør revideres i lyset af de fremsendte bemærkninger, og forelægger det endelige udkast til udtalelse eller henstilling for Det Almindelige Råd via ESRB's sekretariat.
   7.   Det Almindelige Råd træffer på baggrund af vurderingen og udkastet, der er udarbejdet af Vurderingsteamet, afgørelse om udkastet til udtalelse eller henstilling. Medmindre et møde i Det Almindelige Råd finder sted i overensstemmelse med ESRB's forretningsorden, træffer Det Almindelige Råd afgørelse ved skriftlig procedure, i hvilket tilfælde Rådets medlemmer har mindst fem ECB-arbejdsdage til at afgive deres stemme. Det Almindelige Råds afgørelse træffes mindst én ECB-arbejdsdag før udløbet af den frist på en måned, der er fastsat i artikel 133, stk. 14, i direktiv 2013/36/EU eller artikel 458, stk. 4, i forordning (EU) nr. 575/2013.
   8.   Hvis ESRB har anmodet de underrettende myndigheder om yderligere oplysninger, og de modtagne oplysninger stadig ikke indeholder alle relevante oplysninger, der er nødvendige for vurderingen af den påtænkte foranstaltnings hensigtsmæssighed, herunder dens forenelighed med de relevante krav i direktiv 2013/36/EU og forordning (EU) nr. 575/2013, kan ESRB afgive en udtalelse om, at det ikke er muligt at vurdere overensstemmelsen med kravene i direktiv 2013/36/EU og forordning (EU) nr. 575/2013. ESRB kan også afgive en negativ udtalelse eller udstede en negativ henstilling, alt efter omstændighederne.
   Artikel 5
   ESRB's henstilling om gensidighed vedrørende makroprudentielle politiske foranstaltninger
   1.   Denne artikel finder anvendelse på ændringer af henstilling ESRB/2015/2 som omhandlet i artikel 1, stk. 2, litra b).
   2.   Inden for fem ECB-arbejdsdage, efter at ESRB har modtaget en anmodning om gensidighed fra en medlemsstat i overensstemmelse med, men ikke begrænset til, artikel 134, stk. 4, i direktiv 2013/36/EU eller artikel 458, stk. 8, i forordning (EU) nr. 575/2013, forelægger ESRB's sekretariat den, gennem Darwin, for medlemmerne af Det Rådgivende Tekniske Udvalg (ATC), Det Almindelige Råd og Vurderingsteamet.
   3.   Inden for fem ECB-arbejdsdage efter fremsendelsen af de i stk. 2 omhandlede oplysninger kan medlemmer af Det Almindelige Råd over for ESRB påvise, at den underrettede makroprudentielle politiske foranstaltning ville have betydelige negative grænseoverskridende afsmittende effekter i deres land, og tilkendegive, at deres myndighed gerne vil deltage i Vurderingsteamet som observatør, hvis det pågældende land endnu ikke er repræsenteret. For at sikre en smidig og effektiv proces skal Det Almindelige Råds medlemmer så vidt muligt forelægge relevante oplysninger for ESRB på engelsk.
   4.   Inden for 25 ECB-arbejdsdage efter fremsendelsen af de i stk. 3 omhandlede oplysninger udarbejder Vurderingsteamet en vurdering af behovet for at vedtage en henstilling om gensidighed samt, om nødvendigt, et udkast til ændring af henstilling ESRB/2015/2. Vurderingsteamet udarbejder et forslag til ATC om gensidighed vedrørende den underrettede foranstaltning og om, hvordan der eventuelt kan opnås gensidighed i overensstemmelse med henstilling ESRB/2015/2.

               a)

               Hvis Vurderingsteamet afgør, at det er nødvendigt at drøfte gensidigheden vedrørende den pågældende foranstaltning, forelægger ESRB's sekretariat Vurderingsteamets vurdering og udkastet til ændring af henstilling ESRB/2015/2 til drøftelse på et møde i ATC. Under en sådan drøftelse behandles også de typer af foranstaltninger, hvorved der eventuelt kan opnås gensidighed hos andre medlemsstater, hvad angår den pågældende foranstaltning. Såfremt den samme foranstaltning som den behandlede ikke er tilgængelig i alle andre medlemsstaters nationale lovgivning, identificerer Vurderingsteamet andre foranstaltninger med en tilsvarende virkning, som de relevante myndigheder med ansvar for gensidighed kan anvende på den bedst mulige måde.

               b)

               Hvis Vurderingsteamet fastsætter, at det ikke er nødvendigt med drøftelser, fordi den underrettede foranstaltning er eksponeringsbaseret og er tilgængelig i alle andre medlemsstater, kan ESRB's sekretariat fremsende udkastet til ændring af henstilling ESRB/2015/2 gennem Darwin til alle medlemmer af ATC med henblik på en skriftlig procedure. I dette tilfælde skal udkastet til ændring af henstilling ESRB/2015/2 indeholde en anmodning om gensidighed vedrørende denne foranstaltning i alle andre medlemsstater.

         5.   Hvis en skriftlig procedure i ATC er nødvendig efter det møde i ATC, hvor gensidighed vedrørende foranstaltningen blev drøftet, eller i overensstemmelse med stk. 4, litra b), kan medlemmerne af ATC fremsætte bemærkninger til udkastet til henstilling inden for fem ECB-arbejdsdage efter datoen for fremsendelse gennem Darwin.
   6.   Inden for fem ECB-arbejdsdage efter enten fristen for fremsættelse af bemærkninger fra ATC eller datoen for ATC's møde, hvor gensidighed vedrørende foranstaltningen blev drøftet, forelægger ESRB's sekretariat — i givet fald — udkastet til ændring af henstilling ESRB/2015/2 gennem Darwin til høring i Det Almindelige Råd. Hvis ATC-medlemmer fremsætter væsentlige bemærkninger enten via den i stk. 5 omhandlede skriftlige procedure eller under mødet i ATC, kan perioden til udarbejdelse af udkastet til ændring af henstilling ESRB/2015/2 forlænges med op til 25 ECB-arbejdsdage.
   7.   Det Almindelige Råd kan — i givet fald — fremsætte bemærkninger til udkastet til ændring af henstilling ESRB/2015/2 inden for fem ECB-arbejdsdage, efter at udkastet er forelagt for Det Almindelige Råd.
   8.   Inden for fem ECB-arbejdsdage efter fristen for Det Almindelige Råds medlemmers fremsættelse af bemærkninger forelægger ESRB's sekretariat — i givet fald — enten det endelige udkast til ændring af henstilling ESRB/2015/2 for Det Almindelige Råd til vedtagelse ved en skriftlig procedure eller forelægger det til vedtagelse på et møde i Det Almindelige Råd. Det Almindelige Råd kan træffe afgørelse om udkastet til ændring af henstilling ESRB/2015/2 ved skriftlig procedure eller på et møde i Det Almindelige Råd i overensstemmelse med artikel 6 i afgørelse ESRB/2011/1.
   Artikel 6
   ESRB's henstillinger om specifikke kontracykliske tredjelandsbuffersatser
   1.   Denne artikel finder anvendelse på henstillinger som omhandlet i artikel 1, stk. 2, litra c).
   2.   Vurderingsteamet kan anmodes om at analysere udviklingen i långivningen i et tredjeland, hvilket kan munde ud i et udkast til ESRB's henstilling om den specifikke kontracykliske tredjelandsbuffersats gældende for det pågældende tredjeland, i følgende tilfælde:

               a)

               når en relevant tredjelandsmyndighed anmoder om anerkendelse af en buffersats på over 2,5 %

               b)

               når ESRB informeres af en udpeget myndighed i overensstemmelse med henstilling A(1) i henstilling ESRB/2015/1, eller når — hvad angår lande, der er medlemmer af Baselkomitéen for Banktilsyn (BCBS) — ESRB's sekretariat bliver bekendt med, at en relevant tredjelandsmyndighed har fastsat en kontracyklisk buffersats på over 2,5 % for det pågældende tredjeland

               c)

               når ESRB informeres af en udpeget myndighed i overensstemmelse med henstilling A(2) og B(3) i henstilling ESRB/2015/1

               d)

               når ESRB informeres af en udpeget myndighed i overensstemmelse med henstilling C(1) i henstilling ESRB/2015/1, eller når den kontracykliske buffersats fastsat af en relevant tredjelandsmyndighed fra et land, som er medlem af BCBS, er blevet anerkendt på grundlag af en ESRB-henstilling, og ESRB's sekretariat bliver bekendt med, at den relevante tredjelandsmyndighed har fastsat en lavere kontracyklisk buffersats

               e)

               når ESRB informeres af en udpeget myndighed i overensstemmelse med henstilling C(2) i henstilling ESRB/2015/1, eller når den kontracykliske buffersats fastsat af en relevant tredjelandsmyndighed fra et land, som er medlem af BCBS, er blevet fastsat på grundlag af en ESRB-henstilling, og ESRB's sekretariat bliver bekendt med, at den relevante tredjelandsmyndighed har fastsat en lavere kontracyklisk buffersats

               f)

               når ESRB's sekretariat konstaterer tegn på overdreven udlånsvækst i et af de tredjelande, der er identificeret som væsentlige for Unionen, som defineret i artikel 4 i afgørelse ESRB/2015/3.

         3.   Inden for fem ECB-arbejdsdage efter den dato, hvor et af de i stk. 2 omhandlede tilfælde opstår, forelægger ESRB's sekretariat alle relevante oplysninger, gennem Darwin, for medlemmerne af ATC, Det Almindelige Råd og Vurderingsteamet. Formanden for Vurderingsteamet beslutter, om og hvornår den relevante tredjelandsmyndighed underrettes med henblik på at invitere en repræsentant til at deltage i Vurderingsteamet som observatør.
   4.   Inden for fem ECB-arbejdsdage efter fremsendelsen af de i stk. 3 omhandlede oplysninger kan medlemmer af Det Almindelige Råd over for ESRB påvise, at deres medlemsstat har væsentlige eksponeringer over for det pågældende tredjeland, og tilkendegive, at de gerne vil deltage i Vurderingsteamet som observatører, hvis deres myndighed ikke er repræsenteret. For at sikre en smidig og effektiv proces skal medlemmerne så vidt muligt forelægge relevante oplysninger for ESRB på engelsk.
   5.   Inden for 25 ECB-arbejdsdage efter fremsendelsen af de i stk. 4 omhandlede oplysninger udarbejder Vurderingsteamet en vurdering af behovet for at vedtage en henstilling om specifikke kontracykliske tredjelandsbuffersatser, der gælder for det pågældende tredjeland. Hvis Vurderingsteamet anser det for nødvendigt med en henstilling, ledsages vurderingen af et udkast til henstilling. ESRB's sekretariat forelægger vurderingen og — i givet fald — udkastet til henstilling til behandling på et møde i ATC eller gennem Darwin med henblik på skriftlig procedure i ATC.
   6.   Inden for fem ECB-arbejdsdage efter den dato, hvor vurderingen forelægges ved en skriftlig procedure, kan ATC's medlemmer fremsætte bemærkninger til vurderingen og — i givet fald — udkastet til henstilling.
   7.   Inden for fem ECB-arbejdsdage efter enten fristen for fremsættelse af bemærkninger fra ATC eller datoen for ATC's møde forelægger ESRB's sekretariat vurderingen og — i givet fald — udkastet til henstilling til høring i Det Almindelige Råd gennem Darwin.
   8.   Inden for fem ECB-arbejdsdage efter den dato, hvor vurderingen forelægges, kan Det Almindelige Råds medlemmer fremsætte bemærkninger til vurderingen og — i givet fald — udkastet til henstilling.
   9.   Hvis Vurderingsteamet anså, at det var nødvendigt med en henstilling, og der under høringen i Det Almindelige Råd ikke er fremsat væsentlige bemærkninger, forelægger ESRB's sekretariat det endelige udkast til henstilling inden for fem ECB-arbejdsdage efter fristen for Det Almindelige Råds medlemmers fremsættelse af bemærkninger, enten for Det Almindelige Råd til vedtagelse ved en skriftlig procedure eller til vedtagelse på et møde i Det Almindelige Råd.
   10.   Hvis høringen i Det Almindelige Råd gav anledning til væsentlige bemærkninger, sætter ESRB's sekretariat spørgsmålet til behandling på det næste møde i Det Almindelige Råd.
   11.   Det Almindelige Råd kan træffe afgørelse om det endelige udkast til henstilling ved en skriftlig procedure eller på et møde i Det Almindelige Råd i overensstemmelse med artikel 6 i afgørelse ESRB/2011/1.
   12.   Den i stk. 3-11 beskrevne procedure kan afkortes, hvis anmodningen om ESRB's afgørelse om specifikke kontracykliske tredjelandsbuffersatser for eksponeringer over for et specifikt tredjeland fremsættes som en hastesag. Formanden for Vurderingsteamet kan beslutte at afkorte ovennævnte proces på anmodning af den underrettende myndighed og/eller på grundlag af arten af den underliggende risiko for Unionens banksystem.
   Artikel 7
   Vurderingsteamet
   1.   Vurderingsteamet udarbejder vurderinger af og udkast til udtalelser eller henstillinger om makroprudentielle politiske foranstaltninger, om gensidighed vedrørende makroprudentielle politiske foranstaltninger og om kontracykliske tredjelandsbuffersatser. Vurderingsteamets medlemmer, samt eventuelle observatører, skal have tilstrækkelig anciennitet, både teknisk og politisk.
   2.   Vurderingsteamets formand skal være lederen af ESRB's sekretariat eller dennes udpegede stedfortræder.
   3.   Vurderingsteamet skal bestå af: a) to repræsentanter fra ESRB's sekretariat, herunder formanden for Vurderingsteamet, b) en repræsentant fra ECB's tilsynsfunktion, c) en repræsentant fra ECB's makroprudentielle funktion, d) en repræsentant fra Europa-Kommissionen, e) en repræsentant fra Den Europæiske Banktilsynsmyndighed (EBA) og f) ni repræsentanter for hver deres nationale centralbank i en medlemsstat. Repræsentanter fra de nationale centralbanker, som er medlemmer af Styringskomitéen, herunder nationale centralbankers repræsentanter, ud af hvilke den første næstformand for ESRB og formanden for ATC udnævnes, skal være blandt de ni repræsentanter for nationale centralbanker.
   4.   På grundlag af nomineringer fra de nationale centralbanker, der er medlemmer af Det Almindelige Råd, udnævner Det Almindelige Råd de i stk. 3 omhandlede ni repræsentanter for nationale centralbanker. De udnævnes for den samme periode som deres myndigheds repræsentant i Styringskomitéen eller i en periode på tre år. Hvis deres myndighed ikke er repræsenteret i Styringskomitéen, kan de nationale centralbankers repræsentanter i Vurderingsteamet genudnævnes.
   5.   Alle andre medlemmer af Vurderingsteamet udnævnes for en ubegrænset periode.
   6.   Alle medlemsinstitutioner i ESRB, der er repræsenteret i Vurderingsteamet, kan udskifte deres medlemmer eller udpege mere end én person på baggrund af den påkrævede ekspertise og den type vurdering, som Vurderingsteamet skal foretage i henhold til artikel 1, stk. 2. Sådanne ændringer skal godkendes af Vurderingsteamets formand. Vurderingsteamets sammensætning skal sikre en afbalanceret repræsentation af medlemsstater både i og uden for euroområdet.
   7.   Observatører kan deltage i Vurderingsteamet med henblik på at bidrage til drøftelserne. Observatører kan udgøre op til to repræsentanter pr. medlemsstat, én fra den nationale centralbank og én fra den relevante myndighed eller andre myndigheder, der er repræsenteret i ESRB's Almindelige Råd, som enten har givet udtryk for væsentlige bekymringer i henhold til artikel 4, stk. 3, har tilkendegivet, at den relevante makroprudentielle politiske foranstaltning ville have betydelige negative grænseoverskridende afsmittende effekter på nationalt plan i overensstemmelse med artikel 5, stk. 3, eller er fra en medlemsstat, som har væsentlige eksponeringer over for det pågældende tredjeland i overensstemmelse med artikel 6, stk. 4. Det Almindelige Råds medlemmer koordinerer den nationale repræsentation i Vurderingsteamet med de relevante nationale myndigheder, hvis de ikke er repræsenteret i Det Almindelige Råd, og den foranstaltning, der behandles, ligger inden for deres mandat. Når der udarbejdes en henstilling eller en udtalelse i overensstemmelse med artikel 133, stk. 14 og 15, i direktiv 2013/36/EU og artikel 458, stk. 4, i forordning (EU) nr. 575/2013, skal repræsentanter fra Kommissionen og EBA være observatører. Observatører i Vurderingsteamet kan også omfatte op til to repræsentanter fra en medlemsstat, som har givet underretning om en makroprudentiel politisk foranstaltning og/eller anmodet om gensidighed vedrørende en makroprudentiel politisk foranstaltning, én fra den relevante nationale centralbank og én fra den nationale relevante myndighed. Repræsentanter fra tredjelande, hvis kontracykliske buffersatser drøftes, kan også inviteres som observatører. I så fald skal de underskrive en fortrolighedsaftale.
   8.   Såfremt ECB i stedet for en national myndighed i henhold til artikel 5, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1024/2013 (9) underretter om en makroprudentiel politisk foranstaltning på nationalt plan, skal ECB repræsenteres af to observatører, og hver enkelt berørt medlemsstat skal repræsenteres af to observatører udpeget efter den samme procedure som beskrevet i stk. 7.
   9.   For at undgå interessekonflikt ved vurderingen af makroprudentielle politiske foranstaltninger i henhold til artikel 1, stk. 2, litra a), mister repræsentanter fra de nationale centralbanker eller ECB midlertidigt deres status som medlemmer af Vurderingsteamet, uden at disse medlemmer udskiftes, i alle tilfælde, hvor de relevante myndigheder i den pågældende medlemsstat eller ECB har givet underretning om en makroprudentiel politisk foranstaltning eller givet udtryk for væsentlige betænkeligheder vedrørende den makroprudentielle politiske foranstaltning eller anmodet om gensidighed vedrørende en makroprudentiel politisk foranstaltning, som Vurderingsteamet skal vurdere.
   10.   Vurderingsteamets medlemmer udarbejder udkast til udtalelser eller henstillinger i overensstemmelse med artikel 4, stk. 4, artikel 5, stk. 4, og artikel 6, stk. 5, som Det Almindelige Råd kan stemme om. Vurderingsteamet skal bestræbe sig på at opnå konsensus blandt dets medlemmer. Hvis omstændighederne kræver det, kan der fremsætte et flertals- og et mindretalssynspunkt i den vurdering, det forelægger for Det Almindelige Råd.
   Artikel 8
   Overgangsbestemmelser
   1.   De ni repræsentanter fra de nationale centralbanker, som er udnævnt i overensstemmelse med artikel 5, stk. 2 og 8, i afgørelse ESRB/2014/2, beholder deres pladser, indtil de første mandatperioder, som er omhandlet i artikel 5, stk. 8, i afgørelse ESRB/2014/2, udløber.
   2.   Efter udløbet af den første toårige mandatperiode den 27. januar 2016 erstattes de fire repræsentanter fra nationale centralbanker af en repræsentant fra hver af de fire nationale centralbanker, der er repræsenteret i Styringskomitéen. Hvis en national centralbank fra Styringskomitéen allerede er repræsenteret i Vurderingsteamet efter den 27. januar 2016, erstattes dens medlem af Vurderingsteamet af en repræsentant fra den nationale centralbank, hvorfra formanden for ATC blev udnævnt.
   3.   Efter udløbet af den første treårige mandatperiode den 27. januar 2017 erstattes de fem repræsentanter fra nationale centralbanker af fire repræsentanter fra fire nationale centralbanker, som udnævnes i overensstemmelse med artikel 7, stk. 4, og en fra den nationale centralbank, hvorfra den første næstformand for ESRB blev udnævnt.
   Artikel 9
   Ophævelse
   Denne afgørelse ophæver og erstatter afgørelse ESRB/2014/2.
   Artikel 10
   Ikrafttræden
   Denne afgørelse træder i kraft den 1. januar 2016.

      Udfærdiget i Frankfurt am Main, den 16. december 2015.

         Mario DRAGHI

            Formand for ESRB

      (1)  EUT L 331 af 15.12.2010, s. 1.

      (2)  EUT L 176 af 27.6.2013, s. 1.

      (3)  EUT L 176 af 27.6.2013, s. 338.

      (4)  Den engelske udgave findes på ESRB’s websted www.esrb.europa.eu

      (5)  Den engelske udgave findes på ESRB’s websted www.esrb.europa.eu

      (6)  EUT C 58 af 24.2.2011, s. 4.

      (7)  Den engelske udgave findes på ESRB’s websted www.esrb.europa.eu

      (8)  Det Europæiske Udvalg for Systemiske Risicis afgørelse ESRB/2014/2 af 27. januar 2014 om en koordineringsramme for de kompetente eller udpegede myndigheders underretning om nationale makroprudentielle politiske foranstaltninger og ESRB's afgivelse af udtalelser og udstedelse af henstillinger (EUT C 98 af 3.4.2014, s. 3).

      (9)  Rådets forordning (EU) nr. 1024/2013 af 15. oktober 2013 om overdragelse af specifikke opgaver til Den Europæiske Centralbank i forbindelse med politikker vedrørende tilsyn med kreditinstitutter (EUT L 287 af 29.10.2013, s. 63).