Avis juridique important

|

31985D0258

85/258/EKSF, EØF, Euratom: Europa-Parlamentets afgørelse af 16. april 1985 om decharge til Kommissionen for gennemførelsen af De europæiske Fællesskabers budget for regnskabsåret 1983 vedrørende: Sektion I - Parlamentet, Sektion II - Rådet, Sektion III - Kommissionen, Sektion IV - Domstolen og Sektion V - Revisionsretten

EF-Tidende nr. L 132 af 21/05/1985 s. 0024 - 0034

*****  EUROPA-PARLAMENTETS  AFGOERELSE  af 16. april 1985  om decharge til Kommissionen for gennemfoerelsen af De europaeiske Faellesskabers budget for regnskabsaaret 1983 vedroerende: Sektion I - Parlamentet, Sektion II - Raadet, Sektion III - Kommissionen, Sektion IV - Domstolen og Sektion V - Revisionsretten  (85/258/EKSF, EOEF, Euratom)  EUROPA-PARLAMENTET,  - der henviser til EKSF-traktaten, saerlig artikel 78g,  - der henviser til EOEF-traktaten, saerlig artikel 206b,  - der henviser til Euratom-traktaten, saerlig artikel 180b,  - der henviser til budgettet og de to tillaegs- og aendringsbudgetter for regnskabsaaret 1983,  - der henviser til forvaltningsregnskabet og status for Faellesskaberne for regnskabsaaret 1983,  - der henviser til Revisionsrettens beretning for regnskabsaaret 1983 samt til institutionernes svar (1),  - der henviser til Raadets henstilling om decharge til Kommissionen (dok. C 2-3/85),  - der henviser til betaenkning fra budgetkontroludvalget og til de arbejdsdokumenter om de forskellige former for faellesskabspolitik, der er vedfoejet som bilag, samt til udtalelser fra udvalget om landbrug, fiskeri og ernaering, energi-, forsknings- og teknologiudvalget, udvalget om sociale anliggender og beskaeftigelse, udvalget om miljoe- og sundhedsanliggender og forbrugerbeskyttelse, udvalget om ungdom, kultur, uddannelse, information og sport, udvalget om udvikling og samarbejde samt udvalget om kvinders rettigheder (dok. A 2-10/85),  1. meddeler decharge til Kommissionen for gennemfoerelsen af 1983-budgettet paa grundlag af foelgende beloeb:  A) Indtaegter og udgifter for regnskabsaaret 1983  1.2 // 1. Indtaegter  // (ECU)  // Indtaegter for 1983  // 24 765 506 220  // Bortfaldne bevillinger fremfoert fra 1982  // 302 061 138  // Kursgevinst  // 47 947 118  // I alt  // 25 115 514 476  // 2. Udgifter  //   // Betalinger i regnskabsaaret  // 23 101 563 603  // Bevillinger fremfoert til 1984  // 1 706 775 258  // Uudnyttet saldo til tilbagebetaling  // 70 766  // I alt  // 24 808 409 627  // 3. AArssaldo (1-2)  // 307 104 849  B) Status pr. 31. december 1983  1.2 // Aktiver  //   // Anlaegsaktiver  // 9 623 277 814  // Driftsmidler  // 27 554 032  // Omsaetningsaktiver  // 251 609 588  // Likvide aktiver  // 3 338 525 231  // Reguleringskonti  // 166 621 719  // I alt  // 13 407 588 384  // Passiver  //   // Langfristet kapital  // 10 487 402 170  // Kortfristet gaeld  // 2 705 466 385  // Reguleringskonti  // 214 719 829  // I alt  // 13 407 588 384  2. henviser til sine bemaerkninger i beslutningen, der er en del af denne afgoerelse;  3. paalaegger sin formand at sende denne afgoerelse og beslutningen med de ledsagende bemaerkninger til Kommissionen, Raadet, Domstolen, Revisionsretten, Det oekonomiske og sociale Udvalg, Den europaeiske Investeringsbank og medlemsstaternes parlamenter samt soerge for, at de offentliggoeres i De Europaeiske Faellesskabers Tidende (L-udgaven).  Strasbourg, 16. april 1985.  1.2 // Generalsekretaer  // Formand  // H.-J. OPITZ  // Pierre PFLIMLIN  (1) EFT nr. C 348 af 31. 12. 1984.  BESLUTNING  med bemaerkninger til afgoerelsen om decharge til Kommissionen for gennemfoerelsen af De europaeiske Faellesskabers budget for regnskabsaaret 1983  EUROPA-PARLAMENTET,  - der henviser til artikel 137 og 206b i EOEF-traktaten,  - der henviser til artikel 85 i finansforordningen af 21. december 1977, i henhold til hvilken Faellesskabets institutioner traeffer alle hensigtsmaessige foranstaltninger for at tage de bemaerkninger til foelge, der er anfoert i afgoerelserne om decharge,  - der henviser til, at institutionerne i henhold til samme artikel paa anmodning af Europa-Parlamentet ligeledes skal afgive rapport om de foranstaltninger, der er truffet som foelge af Parlamentets bemaerkninger, saerlig med hensyn til de instruktioner, de har givet de tjenestegrene, som medvirker ved gennemfoerelsen af budgettet,  - der vedtager at fremsaette de i artikel 85 omhandlede bemaerkninger i form af denne beslutning, der er en integrerende del af afgoerelsen om decharge for gennemfoerelsen af De europaeiske Faellesskabers budget for regnskabsaaret 1983.  - der ogsaa vedtager denne beslutning i kraft af de befoejelser, der er noedvendige for at opfylde dets kontrolfunktion, med henblik paa at afhjaelpe de svagheder, der er paavist under decharge-undersoegelserne, og opnaa en bedre forvaltning af Faellesskabets budget,  - der henviser til naegtelsen af decharge for det foregaaende regnskabsaar,  - der henviser til betaenkning fra budgetkontroludvalget og de oevrige dokumenter, der naevnes i decharge-afgoerelsen (dok. A 2-10/85).  Decharge-afgoerelsens udformning  1. vedtager at standardisere det sprog, der anvendes i bemaerkningerne med henblik paa at opnaa stoerre klarhed, og vedtager derfor foelgende terminologi:  »opfordrer« betyder, at den paagaeldende institution skal traeffe de foranstaltninger, der anmodes om,  »henstiller« betyder, at den paagaeldende institution skal behandle henstillingen og gennemfoere den, med mindre der er tungtvejende grunde til at aendre eller afvise den, hvilket institutionen i saa fald maa underrette Europa-Parlamentet om,  »foreslaar« betyder, at den paagaeldende institution skal behandle forslaget og give Europa-Parlamentet et begrundet svar,  alle andre bemaerkninger er at betragte som en vurdering af den paagaeldende institutions foranstaltninger eller af Faellesskabets behov, som institutionerne skal tage til efterretning, og som de anmodes om at aflaegge beretning for Parlamentet om;  2. beklager, at Raadet i sin henstilling af 11. marts 1985 kun har fremsat meget generelle bemaerkninger uden at gaa naermere ind paa det grundlaeggende i de rejste problemer;  er fundamentalt uenig med Raadets bemaerkning om, at de af Revisionsretten fremhaevede problemer omkring uhensigtsmaessigheden af de nuvaerende budgetmaessige og retlige rammer for kontrollen med forpligtelsesbevillingerne (4.51 - 4.61) »er udtryk for en politisk vurdering«, og at »meddelelsen af decharge (ikke) er en passende anledning til at behandle disse problemer«;  opfordrer Raadet til at forelaegge Europa-Parlamentet sin henstilling vedroerende dechargen senest den 15. marts;  3. bemaerker, at Revisionsretten hvert aar angiver en raekke tilfaelde, der efter dens mening burde medfoere en tilpasning af forvaltningsregnskabet, men bemaerker, at der ikke er fastlagt nogen endelig procedure, hvorefter Parlamentet kan foretage saadanne aendringer i forbindelse med meddelelsen af decharge; har derfor til hensigt snarest muligt at behandle dette spoergsmaal for at forbedre decharge-proceduren for de kommende aar;  4. har til hensigt at anfoere en kort oversigt over status i kommende decharge-afgoerelser for at vise, hvilken betydning det tillaegger dette dokument; foreslaar derfor Kommissionen og Revisionsretten, at de fremsender de statustal, de anser for hensigtmaessige i den forbindelse, sammen med det talforvaltningsregnskab, som de hvert aar fremlaegger som grundlag for meddelelsen af decharge;  Dokumenter  5. opfordrer Kommissionen til efter anmodning at stille de dokumenter, som Kommissionen har brugt som grundlag for afgoerelser der har finansielle foelge virkninger, til raadighed for Parlamentets budgetkontroludvalg, saaledes at decharge-befoejelserne kan udoeves paa grundlag af alle relevante oplysninger;  6. erkender, at visse af disse dokumenters fortrolighed skal bevares, og paalaegger i den forbindelse udvalget for forretningsordenen og for andragender om at foreslaa Parlamentet bestemmelser herom jf. artikel 8 i forretningsordenen;  7. foreslaar Kommissionen, at dokumenter med et saerlig fortroligt indhold ikke skal fremlaegges, foer tilfredsstillende bestemmelser er vedtaget, men at denne fortrolighed kun boer haandhaeves i virkelige undtagelsestilfaelde, og at et mellem af Kommissionen i saa fald paa et moede i budgetkontroludvalget personligt skal redegoere for grundene hertil;  Status  8. bemaerker, at de udestaaende forpligtelser beloeb sig til naesten 8 900 mio ECU ved udgangen af 1983, hvoraf over 7 800 mio ECU ikke daekkedes af fremfoerte betalingsbevillinger, og at forpligtelsernes kumulative karakter goer en yderligere stigning uundgaaelig; er bekymret over, at Kommissionen ikke offentliggoer tal for, hvor hurtigt disse udestaaende forpligtelser skoennes at skulle betales; opfordrer derfor Kommissionen til at udvide noten til status, saaledes at den for hver konto indeholder en oversigt over udestaaende forpligtelser, hvilket aar disse forpligtelser er indgaaet, og hvornaar de skoennes at skulle betales;  9. opfordrer Kommissionen til at tilfoeje en note til status, hvoraf Faellesskabets eventuelle forpligtelser klart fremgaar, herunder navnlig de forventede forpligtelser i forbindelse med afsaetning af interventionslagre;  10. bemaerker, at foelgende punkter pr. 31. december 1983 udgjorde en potentiel belastning for kommende faellesskabsbudgetter, for hvilke der maatte findes tilsvarende indtaegter: a) udskydelse af EUGFL-garantiudgifter - 825 mio ECU, b) forpligtelser, som ikke daekkes af fremfoerte betalingsbevillinger eller andre forpligtelser, der ikke indgaar i status - 7 884 mio ECU, c) forpligtelser i forbindelse med udgifter til organisering af foedevarebistand, som ikke daekkes af fremfoerte betalingsbevillinger, af Revisionsretten anslaaet til - 500 mio ECU, og d) eventualforpligtelser opstaaet som foelge af udgifter til oplagring og tab ved salg fra interventionslagre: disse lagre havde ved udgangen af 1983 en vaerdi paa 7 036 mio ECU, og Revisionsretten har ud fra tidligere erfaringer anslaaet den fremtidige budgetudgift til 2 800 mio ECU; dette giver i alt 12 009 mio ECU.  Revision  11. anmoder Revisionsretten om at forelaegge aarsberetningen i to dele, hvoraf den foerste skal indeholde Revisionsrettens bemaerkninger og den anden institutionernes svar, saaledes at bemaerkningerne og svarene lettere kan sammenholdes, men anmoder ligeledes om, at der paa forsiden af hver af de to dele tydeligt henvises til den anden del;  12. foreslaar Revisionsretten, at der, for at faa en klarere fornemmelse af prioriteterne i aarsberetningerne, i hoejere grad goeres brug af direkte anvisninger som i punkt 2.2 og punkt 2.3 i den foreliggende beretning (1) navnlig naar det drejer sig om beloeb paa under 50 000 ECU, og at kapitel 1 boer indeholde en liste over a) alle forslag, der ville resultere i en eventuel besparelse paa 50 mio ECU eller mere, b) alle forslag af tilsvarende betydning, men hvor der ikke kan saettes tal paa de mulige besparelser;  13. bemaerker under accept af, at Revisionsretten i henhold til traktaterne har det endelige ansvar for revisionen af regnskaberne for alle Faellesskabets institutioner og organer (inklusive sine egne), at der ikke foretages nogen uafhaengig revision af Revisionsrettens egne regnskaber (omfattende udgifter til omkring 18 mio ECU af Faellesskabets midler), og foreslaar, at budgetkontroludvalget undersoeger dette problem naermere;  Regnskabsmaessige problemer  14. opfordrer Kommissionen til a) at gennemfoere de fire henstillinger i punkt 2.19 i Revisionsrettens aarsberetning (1) vedroerende skatter og afgifter, der kan kraeves refunderet, og b) straks at indkassere alle udestaaende skatter og afgifter fra de paagaeldende medlemsstater;  15. henstiller til Kommissionen, at den indleder droeftelse med de andre faellesskabsinstitutioner og  -organer for at opnaa enighed om ensartede regnskabsprincipper og -metoder begyndende med en vurdering af anlaegsaktiver og lagre;  De treaarige finansielle overslag  16. opfordrer Kommissionen til at goere de treaarige finansielle overslag til et mere betydningsfuldt dokument, som foreslaaet i Parlamentets beslutning om budgetforslaget for 1978 (1), ved at medtage en oversigt over det forventede tempo for betalinger af udestaaende forpligtelser og ogsaa ved at vurdere de finansielle virkninger af foreslaaede nye politikker;  Udnyttelsesproblemer  17. vedtager at indfoere procedurer, der kan loese de alvorlige problemer i forbindelse med udnyttelsen af bevillingerne, som det har gjort opmaerksom paa i tidligere decharge-beslutninger;  18. henstiller til Kommissionen at foreslaa hyppigere anvendelse af opdelte bevillinger, saaledes at budgetforvaltningen bliver mere fleksibel, og de uudnyttede betalingsbevillingers nuvaerende omfang kan reduceres;  19. opfordrer Kommissionen til at forelaegge en skriftlig beretning om udnyttelsen af del B af dens sektion af budgettet for budgetmyndighedens to parter inden 30. september hvert aar a) med en fortegnelse over alle de konti, hvor Kommissionen forventer, at udnyttelsen af enten forpligtelses- eller betalingsbevillingerne vil vaere mindre end 90 %, b) for hver saadan konto vedlagt et overslag over forventet udnyttelsesgrad, en kortfattet begrundelse for underudnyttelsen og forslag til, hvorledes der kan opnaas ligevaegt;  20. opfordrer Kommissionen til at forelaegge de anmodninger om bevillingsoverfoersler, den finder noedvendige, samtidig med beretningen om udnyttelsen eller snarest muligt derefter;  21. opfordrer Kommissionen til at nyvurdere sine behov i det foelgende aars budget paa baggrund af ovennaevnte beretning og underrette budgetmyndighedens to parter hver gang, der er risiko for, at de a) enten bevilger for lave betalinger til daekning af Faellesskabets forpligtelser eller b) bevilger for store beloeb, som ikke kan udnyttes, dersom Kommissionen skal gennemfoere en forsvarlig oekonomisk forvaltning;  22. opfordrer Kommissionen til hvert aar skriftligt at forelaegge en kortfattet oversigt over disse oplysninger, helst i tabelform, for budgetmyndighedens to parter inden Raadets andenbehandling af budgetforslaget;  23. opfordrer Raadet til inden 10. november hvert aar at forelaegge Europa-Parlamentet en skriftlig rapport med angivelse af Raadets holdning til hver af de konti, hvor Kommissionen i sin udnyttelsesberetning anfoerer manglende retsgrundlag eller passivitet fra Raadets side som grunden til, at den forventer ikke fuldt ud at kunne gennemfoere budgettet;  24. opfordrer Kommissionen til hvert aar i forvaltningsregnskabet og status at medtage a) en oversigt i lighed med den, der er vedfoejet begrundelsen i denne betaenkning, med angivelse af udnyttelsen af de tillaegsbevillinger, Europa-Parlamentet har opfoert paa budgettet gennem aendringer under budgetbehandlingen, sammenlignet med den generelle udnyttelsesgrad for de paagaeldende konti, saa at betydningen af Parlamentets aendringer bedre kan vurderes, b) oplysninger i lighed med dem, der allerede er blevet givet for foerste gang, om de budgetposter, hvor en lovgivningsmaessig forsinkelse har indvirket paa gennemfoerelsen og c) forklaringer i tilfaelde af andre aendringer, som ikke er blevet gennemfoert;  Faelleserklaering  25. bemaerker, at Raadet ikke har efterkommet faelleserklaeringen af 30. juni 1982, navnlig fordi den ikke har bestraebt sig for at vedtage forordninger om betydningsfulde nye EF-aktioner senest inden udgangen af maj, og advarer Raadet om, at Parlamentet, saafremt Raadet fremturer, paany maa indtage det standpunkt, at budgettet normalt er tilstraekeligt retsgrundlag, og handle i overensstemmelse hermed;  Indtaegter  26. Bemaerker, at der er betydelige forskelle mellem bruttonationalproduktet eller forbruget i medlemsstaterne og de respektive moms-betalinger, og denne uoverensstemmelse synes umiddelbart at vise, at der i vid udstraekning opkraeves for lidt i moms;  27. bemaerker ogsaa, at medlemsstaternes handelsstatistikker ikke synes at stemme overens med Faellesskabets indtaegter fra told og importafgifter, skoent dette delvis kan forklares ved re-eksport inden for Faellesskabet;  28. bemaerker, at manglende opkraevning kunne underminere paalideligheden af momsgrundlaget og provenuet fra told og importafgifter og skaber ulige afgiftsbyrder;  29. bemaerker, at varierende grader af stringens i forbindelse med fastsaettelsen og opkraevningen af afgifter i medlemsstaterne medfoerer varierende afgiftsbyrder; henstiller derfor til Kommissionen at fremsaette forslag om en mere rimelig ordning;  30. anmoder Revisionsretten om at udarbejde en saerberetning om gennemfoerelsen af ordningen med de egne indtaegter for saa vidt angaar told og importafgifter, under hensyntagen til medlemsstaternes handelsstatistikker, overslag over told betalt for varer, der forbruges i andre medlemsstater, samt indtaegtstab foraarsaget af mangelfulde procedurer, utilstraekkeligt toldpersonale eller varierende vurderingsmetoder i medlemsstaterne og i toldstederne i medlemsstaterne;  31. mener, at indfoerelsen af et nyt edb-styret indtaegtsopgoerelsessystem i Kommissionen skulle forbedre forvaltningen af Faellesskabets indtaegter, og opfordrer Kommissionen til at holde budgetkontroludvalget underrettet om de fremskridt, der goeres paa dette omraade;  32. beklager, at der ikke er nogen bestemmelser om, at Kommissionen regelmaessigt, systematisk og bindende skal underrettes om bedragerier og uregelmaessigheder i forbindelse med de egne indtaegter, fordi Raadet har undladt at traeffe afgoerelse om forslag, det fik forelagt i 1979, 1982 og 1983;  33. henstiller til Raadet at vedtage disse forslag uden yderligere forsinkelser, saa at nogle af de svage punkter i ordningen kan fjernes, og ogsaa hurtigt at behandle fremtidige forslag om at styrke ordningen med egne indtaegter;  Problemer i forbindelse med afslutning af EUGFLs regnskaber  34. bemaerker foruroliget, at kun EUGFLs 1976- og 1977-regnskaber foerst blev afsluttet i 1983, og at forsinkelser paa mere end fem aar i afslutningen af disse regnskaber, som udgoer mere end halvdelen af hele det aarlige budget, er blevet saedvane, med det resultat, at arbejdet bliver mere vanskeligt og mindre effektivt, fordi tjenestemaend forflyttes, dokumenter gaar tabt og hukommelsen svigter;  35. bemaerker ogsaa, at afslutningen ofte finder sted med forbehold, hvorved Kommissionen udskyder nogle af de vanskeligere problemer, som burde have vaeret loest hurtigt og konsekvent, saaledes at de paagaeldende akkumulerede beloeb bliver meget stoerre og problemerne svaerere at loese;  36. opfordrer Kommissionen til at tage foelgende skridt med henblik paa at afhjaelpe denne situation  a) at paabegynde arbejdet med kontrol paa stedet i loebet af de paagaeldende regnskabsaar, saaledes som det sker for tiden med kontrol af tilbagebetalinger og de monetaere udligningsbeloeb;  b) med medlemsstaterne at droefte forholdene omkring deres forvaltning af og kontrol med udgifterne og forskelle i fortolkningen af forordninger, efterhaanden som disse spoergsmaal bliver aktuelle under kontrolprocessen, saa at medlemsstaterne kan rette fejlene, inden foelgerne bliver endnu stoerre;  c) at soerge for, at medlemsstaterne hurtigere bringer sagerne i orden, naar der er begaaet fejl, som ikke skyldes grov uagtsomhed, ved ikke at idoemme bod efter afslutningen, dersom den paagaeldende medlemsstat hurtigt har loest problemet, naar den har faaet det paalagt;  d) at skabe betingelser, saa at medlemsstaterne bliver i stand til og forpligtes til at forelaegge deres endelige regnskaber inden 31. marts i det efterfoelgende aar, som fastsat i den paagaeldende forordning, ved  i) ikke senere end den forudgaaende 30. september at specificere sine bestemte krav med hensyn til, hvilke statistikker der skal indsamles under regnskabsaarets transaktioner, saaledes at der kun foretages efterfoelgende aendringer, naar dette er en uomgaengelig foelge af nye retsakter, og  ii) at stille forslag til aendring af forordningerne, saa at krav fra medlemsstaterne om korrigeringer i deres fravaer modtaget efter den 31. marts, den dato hvor deres regnskaber skal foreligge, normalt ikke imoedekommes;  37. vedtager, at den eneste praktisk mulige maade at ajourfoere regnskabsafslutningen er at give det loebende aar prioritet; opfordrer derfor Kommissionen til at gennemfoere disse nye procedurer saa fuldstaendigt som muligt i loebet af 1985 og gennemfoere aendringer tids nok til, at de kan vaere i kraft i hele 1986;  38. opfordrer Kommissionen til inden 30. juni 1987 uden forbehold at afslutte regnskaberne for 1985 og derefter, ligeledes uden forbehold, afslutte de efterfoelgende aars regnskaber inden 12 maaneder efter udgangen af de paagaeldende aar; opfordrer endvidere Kommissionen til, dersom disse datoer ikke kan overholdes, at forelaegge Europa-Parlamentet:  a) en fuldstaendig skriftlig rapport inden udloebet af naevnte frister om de omstaendigheder, der har medfoert forsinkelsen, hvilke foranstaltninger der er truffet for at afhjaelpe dem, og hvilket yderligere tidsrum den finder noedvendigt for at afslutte regnskaberne uden forbehold, og  b) derefter hver maaned en yderligere rapport, indtil regnskaberne er afsluttet uden forbehold;  39. opfordrer Kommissionen til at foreslaa en fremgangsmaade og tidsplan for afslutning af regnskaberne for 1980 til 1984 saa hurtigt som muligt, idet der dog drages omsorg for, at det igangvaerende afslutningsarbejde ikke forsinkes;  Den faelles landbrugspolitik  40. henleder opmaerksomheden paa den stigende mangel paa konsekvens i den faelles landbrugspolitik, der dels skyldes krav fra de enkelte medlemsstater og disses misbrug af princippet om enstemmighed i Raadet og dels er en foelge af aendringer i forsynings- og forbrugsmoenstrene i de seneste aar;  41. bemaerker, at Kommissionen har nedsat arbejdsgrupper, som skal undersoege de vigtigste omraader inden for den faelles landbrugspolitik, og opfordrer til, at der hurtigt aflaegges beretning om deres henstillinger;  42. henstiller til Kommissionen, at den fremover i forslag og andre dokumenter skelner klart og tydeligt mellem landbrugspolitikkens oekonomiske, sociale og miljoemaessige maalsaetninger, saaledes at der mere effektivt og oekonomisk kan tages hensyn til hvert af disse behov;  43. bemaerker, at Kommissionens udsaettelse af EUGFL-garantiudgifter i stoerrelsesordenen 825 mio ECU til 1984 var i modstrid med princippet om etaarige budgetter og et bevis paa, at det nuvaerende budget ikke giver en effektiv kontrol med saadanne udgifter; opfordrer derfor Kommissionen til noeje at holde oeje med udviklingen, og saafremt en overskridelse af garantiudgifterne anses for sandsynlig, rettidigt at foreslaa a) retsakter eller andre foranstaltninger, der er noedvendige for at begraense udgifterne til den budgetmaessige bevillingsramme, og b) et foreloebigt forslag til tillaegsbudget, saafremt en saadan begraensning ikke er mulig i fuldt omfang;  44. opfordrer Kommissionen til at afsaette interventionslagrene paa det mest gunstige tidspunkt og om noedvendigt at foreslaa overfoersler eller et foreloebigt udkast til tillaegsbudget med henblik herpaa, idet forsinkelser blot kraenker princippet, om, at budgettet skal vaere etaarigt, og oeger omkostningerne;  45. erkender dog, at Faellesskabet maa overholde sine internationale handelsforpligtelser, og opfordrer Kommissionen til at tage hensyn til udviklingslandenes legitime interesser, naar den foretager transaktioner til nedbringelse af lagrene, selv om dette medfoerer budgetmaessige omkostninger;  46. opfordrer Kommissionen til at foreslaa foranstaltninger, der kan sikre, at vaerditabet i forbindelse med interventionslagre opfoeres paa det aarlige budget og paa regnskabet efter ensartede principper, idet den nuvaerende praksis med at udsaette eller fremfoere en stor del af disse udgifter kraenker princippet om, at budgettet skal vaere etaarigt;  47. opfordrer Kommissionen til at leve op til sit ansvar som traktaternes vogter for at sikre, at Faellesskabets retsforskrifter overholdes inden for landbrugssektoren, og at der tages passende sanktioner, baade af finansiel og juridisk art, i anvendelse over for de medlemsstater, der ikke overholder retsforskrifterne;  48. henstiller til Kommissionen at gennemfoere cost-benefit-analyser og derefter tage politikken paa foelgende omraader op til fornyet overvejelse:  a) anvendelsen af privat oplagring sammenlignet med opkoeb til offentlige interventionslagre;  b) muligheden for at begraense salget til interventionslagrene ved slutningen af markedsfoeringssaesonen;  c) haandhaevelsen af Faellesskabets kvalitetskrav til frisk frugt og friske groensager i forbindelse med enhver form for offentligt salg, og hvor der finder tilbagetraekninger sted;  d) destillationen af alkohol fremstillet af druer og anden frugt;  e) produktionsstoette til forarbejdede tomatprodukter;  f) metoderne til understoettelse af tobakssektoren;  g) de voksende budgetmaessige omkostninger i forbindelse med olieholdige froe;  49. opfordrer Kommissionen til sammen med medlemsstaterne at soerge for, at fordelingen af interventionsfrugt og -groensager til sociale institutioner organiseres mere effektivt;  Den faelles fiskeripolitik  50. henstiller til Kommissionen, at den ikke udbetaler forskud til medlemsstaterne i forbindelse med intervention paa markedet og godtgoerelser for maengder, der overskrider den paagaeldende medlemsstats samlede tilladte fangstmaengde for den paagaeldende fiskeart;  Regionalpolitik  51. erkender, at Faellesskabets budget boer fremme overensstemmelsen mellem medlemsstaternes oekonomier, isaer gennem omfordeling af midler til Faelles skabets ugunstigt stillede omraader, men beklager, at dette ikke lykkes, fordi a) medlemsstaterne i kraft af deres kontrol over de ansoegninger, der fremsendes, ganske enkelt bruger EFRU-midler som erstatning for nationale midler, b) EFRU er alt for lille til, at den kan have stoerre regional betydning og c) der flyder meget stoerre EF-midler til mere velhavende regioner;  52. beklager, at Raadet ikke har foretaget en passende opfoelgning af Revisionsrettens saerberetning som svar paa konklusionerne fra Det europaeiske Raad den 18. juni 1983 (1) og henstiller kraftigt til Raadet, at det traeffer de noedvendige skridt til a) at sikre en hensigtsmaessig koordinering af Faellesskabets strukturfonde, b) at give mulighed for en mere systematisk vurdering af de politikker, der skal gennemfoeres, og c) at goere det lettere for Kommissionen at foretage en kontinuerlig vurdering af faellesskabsudgifternes effektivitet;  53. henstiller til Kommissionen, at den udvider de befoejelser, som dens generaldirektorat for regionalpolitik har, saaledes at det systematisk kan vurdere den sandsynlige regionale indvirkning af lovgivningsforslag og andre forslag, foer de vedtages af Kommissionen, og derefter paa hensigtsmaessig vis overvaager den regionale indvirkning af faellesskabsbudgettet generelt;  54. henstiller til Kommissionen, at den forsinker godkendelsen af yderligere EFRU-forpligtelser til medlemsstater, som gang paa gang ikke rettidigt leverer de oplysninger, som de i henhold til fondsforordningen er forpligtet til, og som er af betydning for fastsaettelsen af Faellesskabets maal;  55. understreger betydningen af, at EFRU-udgifterne bruges til at skabe eller bevare beskaeftigelse, selv om dette maal paradoksalt nok undertiden naas gennem indfoerelse af en ny teknologi, som kraever faerre arbejdstagere; opfordrer Kommissionen til at undersoege beskaeftigelsesoverslagene i EFRU-ansoegningerne omhyggeligt og at tilbageholde betalingerne eller afvise foelgende ansoegninger naar disse viser sig forsaetligt at have vaeret misvisende;  Socialfonden  56. mener, at de mange fremfoersler, under Socialfonden er udtryk for procedurefejl, som skulle have vaeret rettet ved tidligere aendringer af forordningerne; bemaerker, at forholdene skulle blive forbedret betydeligt med de nye fondsbestemmelser, og opfordrer Kommissionen til i fremtiden hurtigt at fremsaette forslag til aendring af bestemmelser, som fordrejer budgetafgoerelser;  57. beklager, at Kommissionen i 1983 ikke fuldt ud kunne udnytte de beloeb, som Parlamentet havde stillet til raadighed under budgettets socialsektor, isaer i betragtning af den stadig daarligere beskaeftigelsessituation, og insisterer paa, at Kommissionen for fremtiden i loebet af regnskabsaaret regelmaessigt holder Parlamentet informeret om vanskeligheder i forbindelse med gennemfoerelsen af aendringer til budgettet;  58. bemaerker den uheldige tendens til at indsende ansoegninger temmelig sent, og henstiller, at medlemsstaterne opfordres kraftigt til at fremsende ansoegningerne tidligere; er af den opfattelse, at de mange tilbagebetalinger af for store forskud i 1983 er tegn paa manglende omhu hos de nationale bureaukratier og opfordrer disse til at vaere mere omhyggelige ved behandlingen af ansoegningerne; opfordrer Kommissionen til at give Parlamentet meddelelse om alle reformer paa nationalt plan;  59. henstiller til Kommissionen, at den udskyder godkendelsen af yderligere forpligtelser fra ESF til medlemsstater, som konsekvent undlader i rette tid at give de oplysninger, som er vigtige for vurderingen af Faellesskabets maalsaetninger;  60. henstiller til Kommissionen, at den udarbejder en officiel haandbog, saaledes at dens personale og ansoegerne kan udforme ansoegninger og relevante dokumenter i forbindelse hermed paa en ensartet, sammenhaengende og harmoniseret maade;  61. mener, at der er behov for en meget grundigere overvaagning af effektiviteten i den sociale sektor, hvis budgetmyndigheden skal overbevises om, at kriterierne om forsvarlig oekonomisk forvaltning overholdes paa dette omraade og henstiller til Kommissionen, at den foretager en grundig undersoegelse paa dette omraade;  Investering i Europas fremtid  62. erkender, at forskning og teknologisk samarbejde er omraader, hvor der kan opnaas store fordele ved at handle paa faellesskabsplan; glaeder sig over de resultater, der allerede er opnaaet med forholdsvis smaa programmer, og paapeger, at de penge Faellesskabet giver ud til disse aktiviteter, giver et saerdeles godt udbytte;  63. opfordrer Raadet til at erkende, at det er presserende noedvendigt for Europa at tage De Forenede Staters og Japans teknologiske udfordring op og i  denne forbindelse at revidere og rationalisere sine beslutningsprocedurer i forbindelse med forskning og teknologisk samarbejde;  64. paapeger, at der ikke kan traeffes hurtige afgoerelser, naar forskellige raadgivende udvalg, ekspertgrupper og arbejdsgrupper inden for Raadet bruger mange maaneder paa hver for sig at overveje de tekniske, budgetmaessige og politiske aspekter, eller naar medlemsstaterne insisterer paa at traeffe enstemmige afgoerelser, hvilket medfoerer yderligere forsinkelser og utilfredsstillende kompromisser;  65. fordoemmer Raadets mangeaarige praksis med at forsinke demonstrationsprojekter paa energiomraadet, dets nuvaerende misbrug af udvalgsproceduren til at blokere Kommissionens afgoerelser og dets manglende overholdelse af 40-dages fristen i forbindelse med appeller;  66. konstaterer, at forskning for oejeblikket tegner sig for langt stoerstedelen af udgifterne under dette kapitel, og glaeder sig, ihukommende sin tidligere kritik af Faellesskabets forskning, over de vidtraekkende reformer, der er blevet gennemfoert fra 1981 til 1984, og som har foert baade til en snaevrere koordinering af Faellesskabets egne forskningsaktiviteter med forskningsaktiviteter udfoert af andre forskningsinstitutioner i Europa, og til, at der regelmaessigt foretages evalueringer af disse forskningsaktiviteter af uafhaengige videnskabsmaend;  67. opfordrer Kommissionen til at lade forskningssektoren underkaste omhyggelig og loebende revision paa grund af dens betydning for Europas fremtid, og vedtager at tage det faelles forskningscenters drift og rentabilitet op til fornyet overvejelse paa grundlag af den evalueringsrapport, der skal udarbejdes halvvejs igennem det igangvaerende fire-aars program (1984-87);  68. henstiller til Kommissionen at den raader bod paa mangler i funktionsregnskabssystemet, saaledes at afgoerelser om, hvorvidt der skal saettes ind med en direkte, indirekte eller samlet aktion kan traeffes paa grundlag af sammenlignelige oekonomiske saavel som videnskabelige oplysninger;  69. understreger betydningen af smaa og mellemstore virksomheder, isaer hvad angaar skabelse af nye job, og foreslaar Kommissionen, at den i hoejere grad overvaager alle faellesskabsforanstaltningernes indvirkning paa disse virksomheder og i den forbindelse anvender cost-benefit-analyser;  Foedevarehjaelp  70. understreger, at foedevarehjaelpen skal indgaa som en del af en bredere politik med henblik paa at fremme landbrugsproduktionen i de lande, hvor der er mangel paa foedevarer, og at afgoerelser om foedevarehjaelp ikke skal traeffes ud fra behovet for at slippe af med Faellesskabets landbrugsoverskud;  71. opfordrer Kommissionen til at finde ud af interventionslagrenes reelle vaerdi og stille forslag, saa der paa foedevarehjaelpsbudgettet kan optages mere realistiske beloeb til interventionslagre anvendt til foedevarehjaelp;  72. opfordrer Kommissionen til som en presserende midlertidig loesning at undersoege mulighederne for at ansaette EUGFL-lagre, der anvendes til noedfoedevarehjaelp til en reduceret vaerdi;  73. mener, at de langsommelige og besvaerlige procedurer, som Raadet fastsatte i forordning (EOEF) nr. 3331/82, efter at det ensidigt havde opgivet samraadsproceduren, er en anden stor hindring for at naa frem til en virkelig effektiv politik for foedevarehjaelp; henstiller derfor til Kommissionen, at den stiller forslag om en ny rammeforordning i stedet for forordning (EOEF) nr. 3331/82, saaledes at der kan ske en harmonisering af beslutningsprocessen i forbindelse med foedevarehjaelp og af gennemfoerelsen af denne foedevarehjaelp;  74. advarer Raadet om, at det betragter Raadets praksis med at saette sig ud over budgetafgoerelser om foedevarehjaelp ved hjaelp af mere restriktive kvantitative begraensninger gennem raadsforordninger, som et grundlaeggende brud paa faelleserklaeringen af 30. juni 1982, og at det uundgaaelige resultat, hvis Raadet fortsaetter med denne praksis, vil blive et sammenbrud for det samarbejde mellem budgetmyndighedens to parter, som er fastsat i denne aftale:  75. bemaerker, at kun otte tjenestemaend beskaeftiger sig udelukkende med foedevarehjaelp, og at de er delt mellem generaldirektoratet for landbrug og generaldirektoratet for udvikling; mener, at mangelen paa personale, som yderligere forvaerres af, at ansvaret er spredt, er endnu en vaesentlig hindring for en effektiv foedevarehjaelp; opfordrer Kommissionen til at raade bod paa denne mangel paa personale, som tager sig af foedevarehjaelpen, og foreslaar, at der laegges mere ansvar over til generaldirektoratet for udvikling;  76. mener, at budgettet for foedevarehjaelp bruges saa langsomt, fordi man ikke er i stand til at koordinere aktionsstidspunktet, som er afhaengig af hoesten de forskellige steder i den tredje verden, med Faellesskabets aarlige foedevareprogram; opfordrer Kommissionen til at udarbejde en oversigt over foedevarehjaelpen, hvori der angives hoestmaanederne for hvert enkelt modtagerland, den maaned, hvor Kommissionen normalt kan traeffe afgoerelse om det heraf foelgende behov for foede varehjaelp, og de maaneder hvor det er mest hensigtsmaessigt at levere; opfordrer derpaa Kommissionen til at drage de noedvendige budgetmaessige og planlaegningsmaessige konklusioner, saaledes at foedevarehjaelpen leveres i det aar, hvor bevilligerne opfoeres paa budgettet;  77. opfordrer Kommissionen til at tage skridt til at sikre, at transportomkostningerne for hver enkelt leverance af foedevarehjaelp vises saerskilt; henstiller, at den analyserer fordele og ulemper herunder paalidelighed og leveringshastighed ved at paatage sig mere af transportplanlaegningen selv i forhold til det nuvaerende system, hvor ansvaret ligger hos medlemsstaterne; henstiller, at der derefter traeffes de noedvendige foranstaltninger;  78. udtrykker bekymring over beretninger om, at produkter der er uegnet til menneskefoede, af medlemsstaternes interventionsorganer sendes af sted som EF-foedevarehjaelp; bemaerker, at Kommissionen kun brugte 0,1 mio ECU af de 1,5 mio ECU, der var til raadighed i 1983 til kvalitetskontrol, og henstiller til Kommissionen, at den bestraeber sig paa at sikre en systematisk kvalitetskontrol;  Samarbejde med udviklingslande  79. bemaerker, at nogle af verdens fattigste lande ligger i Asien, og at EF-bistandsprogrammets omfang og effektivitet i dette omraade paavirkes negativt af, at der ikke findes en permanent EF-repraesentation, der kan identificere og evaluere projekter, samt foelge dem op; bemaerker ligeledes Revisionsrettens kritik vedroerende ansaettelse af eksperter i disse og andre lande; henstiller derfor til Kommissionen at tage de nugaeldende ordninger op til fornyet overvejelse og derefter soerge for en strengere kontrol med ansatte eksperter;  80. opfordrer Kommissionen til at undersoege og afhjaelpe aarsagerne til den utilstraekkelige udnyttelsesgrad og den alt for store bortfaldsprocent for bevillinger under protokollen med Maghreb-landene;  81. bemaerker med bekymring, at Kommissionen ikke har stillet oplysninger vedroerende ca. 130 handelsfremmende projekter til raadighed for Revisionsretten, og at den har undladt at kommentere Revisionsrettens bemaerkninger; anmoder derfor Revisionsretten om at fortsaette denne undersoegelse og opfordrer Kommissionen til at stille de relevante oplysninger til raadighed;  Kommissionens personale og administration  82. henstiller til Komissionen:  a) at ansaette eksperter med relevant erfaring fra saavel det offentlige som erhvervslivet, som kan bistaa den med den vanskelige opgave at finde frem til metoder til maaling af arbejdsbyrden og hensigtsmaessige kriterier til fastlaeggelse af det noedvendige antal stillinger, og  b) i mellemtiden at forsoege at skabe stoerre fleksibilitet og imoedekomme de mest presserende behov gennem en intern omfordeling af personalet;  83. henstiller til Kommissionen hurtigt at foretage en vurdering af antallet af ansatte i udviklings-generaldirektoratet under hensyntagen til antallet af ansatte i andre hjaelpeorganisationers administration og andre afdelinger i Kommissionen og derefter traeffe de noedvendige foranstaltninger;  84. henstiller til Kommissionen at foretage en gennemgribende nyvurdering af sin politik vedroerende studier og pilotprojekter, saaledes at resultaterne heraf kan bringes ud til en bredere kreds og faa stoerre indvirkning paa den politik, der udformes paa medlemsstatsplan, samt opfordrer den til inden for et aar at forelaegge en fyldestgoerende rapport for Parlamentet;  85. opfordrer Kommissionen til at reagere paa de detaljerede kommentarer i punkt 45 i arbejdsdokumentet om Kommissionens personale, driftsudgifter og lokaleforhold, som var en del af denne beslutning;  86. henstiller til Kommissionen, at den tildeler flere af sine kontrakter gennem udbud frem for gennem private kontrakter, at den indfoerer systematisk evaluering af leverandoerernes ydelser, og at den tager de noedvendige administrative skridt til koordinering af fremgangsmaaderne og udbredelse af de indhoestede erfaringer;  Andre institutioner end Kommissionen  87. henstiller, at institutionerne skaber de noedvendige betingelser for, at deres finansinspektoer kan arbejde uafhaengigt og effektivt, isaer ved at garantere deres uafhaengighed over for andre tjenestegrene i institutionen og give dem en tilstraekkelig hoejtstaaende position i administrationen;  88. understreger vaerdien af Revisionsrettens beretninger om institutionernes saerlige administrative problemer, og mener, at disse beretninger har ydet et konstruktivt bidrag til forvaltningen af administrationsudgifterne; 89. henleder de andre institutioners opmaerksomhed paa bemaerkninger i denne beslutning, der er henvendt til Kommissionen, men som ogsaa kunne vedroere dem, og beder om deres kommentarer hertil;  Europaskoler  90. mener, at Revisionsrettens seneste beretning om Europaskolerne, som er for regnskabsaaret 1982, viser en raekke foruroligende faktorer, som i foelge deres natur tvinger Europa-Parlamentet til at tage forbehold over for Europaskolernes anvendelse af bevillingerne;  Eksterne organer  91. opfordrer Kommissionen til i sin analyse af den oekonomiske forvaltning i forbindelse med forvaltningsregnskabet at fremlaegge naermere oplysninger om den stoette, der udbetales til eksterne organer i henhold til artikel 290, 291, 292, 293 og 299 og tilsvarende budgetposter med angivelse af modtagerne og de udbetalte beloebs stoerrelse;  Laaneoptagelses- og laangivningstransaktioner  92. opfordrer Kommissionen og Den europaeiske Investeringsbank til at soerge for, at der foreligger mere omfattende oplysningsmateriale om laanoptagelses- og laangivningstransaktioner, saaledes at der i forbindelse med Parlamentets kontrol kan foretages en vurdering af den finansielle risiko og de oekonomiske foelgevirkninger og sikres, at de prioriterede faellesskabsmaal fastholdes;  93. opfordrer Kommissionen til systematisk at eliminere fejlkilderne i sine regnskabsprocedurer, saa den kommer til at raade over et ensartet og paalideligt talmateriale til effektiv vurdering af transaktionernes finansielle og oekonomiske foelgevirkninger;  94. glaeder sig over prioriteringen af de smaa og mellemstore virksomheder ved tildelingen af laan under NIC-ordningen og gaar ud fra, at denne finansieringsvirksomhed, der er genstand for stor efterspoergsel, fortsaetter;  95. erkender, at der ved investeringer i servicesektoren skabes ca. ti gange flere arbejdspladser end ved nye investeringer inden for fremstillingsvirksomhed, og henstiller, at prioriteringen af smaa og mellemstore virksomheder ved tildelingen af kommende laan under NIC-ordningen udvides til turistsektoren, hvor der skabes endnu flere arbejdspladser end i servicesektoren som helheld;  Arbejdsdokumenter  96. henleder opmaerksomheden paa de arbejdsdokumenter om saerlige sektorer, som er udarbejdet af individuelle medlemmer af budgetkontroludvalget og af saerlige udvalg i Parlamentet, som alle belyser de forskellige former for politik og deres gennemfoerelse i de paagaeldende sektorer og giver vaerdifuld og konsturktiv kritik;  97. vedtager at behandle foelgende spoergsmaal i saerskilte betaenkninger udarbejdet af budgetkontroludvalget:  a) proceduren for behandling af uregelmaessige udgifter og mulige tilpasninger af forvaltningsregnskabet og status i forbindelse med decharge;  b) svig, uregelmaessigheder og tilknyttede spoergsmaal i forbindelse med de egne indtaegter;  c) budgetkontrolaspekter i forbindelse med Faellesskabets edb-behandling;  d) kontrol med stoetten til Europaskolerne,  e) budgetkontrolaspekter i forbindelse med personaleforvaltningspolitikken;  98. henviser til Parlamentets beslutning af 14. februar 1985 om mafiaens svindel til skade for Faellesskabet (1), hvori det paalagde budgetkontroludvalget »med den allerstoerste opmaerksomhed at foelge undersoegelsernes gang paa Sicilien og indgaaende at behandle alle aktioner, som Kommissionen agter at gennemfoere for at opnaa en retfaerdig og ligelig tildeling af midler inden for Faellesskabet« og paalaegger budgetkontroludvalget at rapportere til Parlamentet om hvad der videre er sket i sagen;  Beretninger om gennemfoerelsen af denne beslutning  99. opfordrer Kommissionen og Raadet til skriftligt at aflaegge beretning til Europa-Parlamentet om de foranstaltninger, der traeffes som foelge af denne beslutning, og for Kommissionens vedkommende om de instruktioner, den har givet de tjenestegrene, som medvirker ved gennemfoerelsen af budgettet:  a) i form af interimsberetninger foer den 30. september 1985 og  b) i form af beretninger i forbindelse med forvaltningsregnskabet for regnskabsaaret 1985;  og anmoder desuden Revisionsretten om i sin naeste aarsberetning at aflaegge beretning om de foranstaltninger, der traeffes som foelge af denne beslutning;  100. har til hensigt at foretage en detaljeret vurdering af gennemfoerelsen af denne beslutning paa grundlag af disse beretninger og at udarbejde yderligere beslutninger paa saavel mellemstadier som afsluttende stadier.  (1) EFT nr. C 348 af 31. 12. 1984, s. 21.  (1) EFT nr. C 280 af 21. 11. 1977, s. 26.  (1) EFT nr. C 287 af 24. 10. 1983.  (1) PE 95 544 (protokol nr. 52) af 14. 2. 1985, s. 22.


Avis juridique important

|

31994D0369

94/369/EF: Rådets afgørelse af 20. juni 1994 om yderligere makrofinansiel bistand til Rumænien

EF-Tidende nr. L 168 af 02/07/1994 s. 0029 - 0030 den finske specialudgave: kapitel 11 bind 32 s. 0076  den svenske specialudgave: kapitel 11 bind 32 s. 0076

RAADETS AFGOERELSE af 20. juni 1994 om yderligere makrofinansiel bistand til Rumaenien (94/369/EF)RAADET FOR DEN EUROPAEISKE UNION HAR - under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europaeiske Faellesskab, saerlig artikel 235,  under henvisning til forslag fra Kommissionen (1), forelagt efter hoering af Det Monetaere Udvalg,  under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (2), og ud fra foelgende betragtninger:  Rumaenien er ved at gennemfoere fundamentale politiske og oekonomiske reformer og har besluttet at indfoere markedsoekonomi;  Rumaenien og Faellesskabet har indgaaet en Europa-aftale om associering;  ved afgoerelse 91/384/EOEF (3) besluttede Raadet at yde Rumaenien en mellemfristet finansiel bistand paa 375 mio. ECU med henblik paa at sikre en holdbar betalingsbalancesituation; ved afgoerelse 92/551/EOEF (4) besluttede Raadet at yde Rumaenien en yderligere  bistand paa 80 mio. ECU;  det er imidlertid noedvendigt at traeffe supplerende tilpasnings- og reformforanstaltninger i Rumaenien for at reducere inflationen, liberalisere valutakursordningen, styrke den finansielle disciplin i virksomhederne og fremskynde privatiseringen;  Rumaenien indgik i december 1993 en principiel aftale med Den Internationale Valutafond (IMF) om et nyt oekonomisk program, som vil blive stoettet af et standby-arrangement under IMF;  Rumaeniens myndigheder har anmodet om finansiel bistand fra de internationale finansielle institutioner, Faellesskabet og andre bilaterale donorer, og ud over det beloeb, der skoennes at kunne tilvejebringes via IMF og Verdensbanken, vil der fortsat vaere et  finansieringsbehov paa omkring 275 mio. US $, der skal daekkes i programperioden for at styrke Rumaeniens reservestilling og for at undgaa valutakursustabilitet og en yderligere nedpresning af importen, som kunne true gennemfoerelsen af de maal, der er  opstillet i regeringens nye oekonomiske program;  Faellesskabets ydelse af et mellemfristet laan til Rumaenien er en passende foranstaltning til at stoette landets betalingsbalance og til at styrke dets reservestilling;  Faellesskabets laan boer forvaltes af Kommissionen;  traktaten indeholder ikke anden hjemmel til vedtagelse af denne afgoerelse end artikel 235 - TRUFFET FOELGENDE AFGOERELSE:   Artikel 1  1. Faellesskabet yder Rumaenien en mellemfristet laanefacilitet paa hoejst 125 mio. ECU i hovedstol og med en maksimal loebetid paa syv aar med henblik paa at sikre en holdbar betalingsbalancesituation og styrke reservestillingen.  2. Til dette formaal bemyndiges Kommissionen til paa Faellesskabets vegne at laane de noedvendige midler, som vil blive stillet til raadighed for Rumaenien i form af et laan.  3. Dette laan forvaltes af Kommissionen i samraad med Det Monetaere Udvalg og paa en maade, der er i overensstemmelse med enhver aftale mellem IMF og Rumaenien.   Artikel 2  1. Kommissionen bemyndiges til, efter samraad med Det Monetaere Udvalg, at foere forhandlinger med de rumaenske myndigheder om de oekonomisk-politiske betingelser i tilknytning til laanet. Disse betingelser skal vaere i overensstemmelse med de  aftaler, der er naevnt i artikel 1, stk. 3.  2. Kommissionen kontrollerer med regelmaessige mellemrum i samarbejde med Det Monetaere Udvalg og i snaever koordination med IMF, at den oekonomiske politik i Rumaenien er i overensstemmelse med formaalene med laanet, og at laanebetingelserne overholdes.   Artikel 3  1. Laanet stilles til raadighed for Rumaenien i to rater. Med forbehold af artikel 2, stk. 1, udbetales foerste rate, naar IMF's bestyrelse har godkendt standby-arrangementet.  2. Den anden rate frigives tidligst i fjerde kvartal 1994 med forbehold af artikel 2, stk. 2, og under forudsaetning af, at der er gjort tilfredsstillende fremskridt i Rumaeniens anvendelse af standby-arrangementet.  3. Midlerne udbetales til Rumaeniens nationalbank.   Artikel 4  1. De laanoptagelses- og laangivningstransaktioner, der er naevnt i artikel 1, gennemfoeres med samme valoerdato og maa for Faellesskabet ikke medfoere omlaegning af forfaldstiden, valutakurs- og renterisici eller andre kommercielle risici.  2. Kommissionen skal, hvis Rumaenien oensker det, traeffe de noedvendige foranstaltninger til at indfoeje en klausul om foertidig tilbagebetaling i laanebetingelserne og til, at en saadan klausul kan anvendes.  3. Giver omstaendighederne mulighed for en nedsaettelse af renten paa laanene, kan Kommissionen paa Rumaeniens anmodning helt eller delvis refinansiere sine oprindelige laanoptagelser eller omlaegge de hertil svarende finansielle betingelser. En saadan  refinansiering eller omlaegning gennemfoeres paa de betingelser, der er fastsat i stk. 1, og maa ikke resultere i en forlaengelse af den gennemsnitlige loebetid for de af transaktionerne beroerte laan eller i en forhoejelse af restgaelden, udtrykt i loebende  valutakurs, paa datoen for disse transaktioner.  4. Rumaenien baerer alle de omkostninger, som Faellesskabet afholder i forbindelse med indgaaelse og gennemfoerelse af transaktioner i henhold til denne afgoerelse.  5. Det Monetaere Udvalg underrettes mindst én gang om aaret om udviklingen i de transaktioner, der er omhandlet i stk. 2 og 3.   Artikel 5  Kommissionen sender mindst én gang om aaret Europa-Parlamentet og Raadet en rapport, der indeholder en vurdering af gennemfoerelsen af denne afgoerelse.  Udfaerdiget i Luxembourg, den 20. juni 1994.  Paa Raadets vegne G. MORAITIS Formand  (1) EFT nr. C 134 af 17. 5. 1994, s. 27.  (2) Udtalelse afgivet den 6. maj 1994 (endnu ikke offentliggjort i Tidende).  (3) EFT nr. L 208 af 30. 7. 1991, s. 64.  (4) EFT nr. L 353 af 3. 12. 1992, s. 30.


Avis juridique important

|

31994D0358

94/358/EF: Rådets afgørelse af 16. juni 1994 om godkendelse af konventionen om udarbejdelse af en europæisk farmakopé på Det Europæiske Fællesskabs vegne

EF-Tidende nr. L 158 af 25/06/1994 s. 0017 - 0018 den finske specialudgave: kapitel 13 bind 26 s. 0091  den svenske specialudgave: kapitel 13 bind 26 s. 0091

RAADETS AFGOERELSE af 16. juni 1994 om godkendelse af konventionen om udarbejdelse af en europaeisk farmakopé paa Det Europaeiske Faellesskabs vegne (94/358/EF)RAADET FOR DEN EUROPAEISKE UNION HAR - under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europaeiske Faellesskab, saerlig artikel 113 og 100 A, sammenholdt med artikel 228, stk. 2, foerste punktum, og stk. 3, foerste afsnit,  under henvisning til forslag fra Kommissionen,  under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (1), og ud fra foelgende betragtninger:  Konventionen om udarbejdelse af en europaeisk farmakopé, som er udarbejdet inden for Europaraadets rammer, har til formaal at harmonisere specifikationerne for laegemidler og farmaceutiske praeparater for at sikre deres udbredelse i Europa; monografierne i  den europaeiske farmakopé bliver officiel standard, der skal anvendes i de lande, der er kontraherende parter i konventionen;  desuden har Faellesskabet for at fremme den fri bevaegelighed for laegemidler inden for Faellesskabets omraade allerede ensidigt gjort anvendelsen af monografierne i den europaeiske farmakopé obligatorisk for alle de laegemidler, der er omfattet af  Faellesskabets lovgivning, ved direktiv 75/318/EOEF (2) og direktiv 81/852/EOEF (3);  medlemsstaterne er kontraherende parter i konventionen; det maa forventes, at stadig flere lande, isaer fra OEsteuropa, vil tiltraede konventionen;  Faellesskabet er verdens stoerste eksportoer af laegemidler;  de fleste af de laegemidler, der omsaettes mellem Faellesskabet og tredjelande, er beskrevet i monografier i den europaeiske farmakopé;  disse monografier boer derfor danne grundlag for disse produkters frie bevaegelighed mellem Faellesskabet og tredjelande;  Faellesskabet boer derfor tiltraede konventionen for at lette handelen med de oevrige kontraherende parter - TRUFFET FOELGENDE AFGOERELSE:   Artikel 1  Konventionen om udarbejdelse af en europaeisk farmakopé godkendes paa Det Europaeiske Faellesskabs vegne.  Teksten til konventionen og til protokollen, der saetter Det Europaeiske Faellesskab i stand til at blive kontraherende part, er knyttet til denne afgoerelse.   Artikel 2  Formanden for Raadet foranstalter paa Faellesskabets vegne deponeringen af godkendelsesinstrumentet hos Europaraadet, som er depositar for konventionen og protokollen.   Artikel 3  1. I Sundhedskomitéen og Den Europaeiske Farmakopékommission, som er omhandlet i artikel 2 i konventionen, repraesenteres Faellesskabet af Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber, for saa vidt angaar de spoergsmaal omhandlet i artikel 7, stk. 3,  i konventionen, som aendret ved artikel 3 i protokollen.  2. Den holdning, der skal indtages i de organer, der er naevnt i stk. 1, besluttes af Kommissionen i samraad med medlemsstaterne.  3. I forbindelse med vigtige spoergsmaal, navnlig med hensyn til aendringer i medlemsstaternes forpligtelser, eller naar der opstaar alvorlige meningsforskelle under de i stk. 2 naevnte samraad, traeffer Raadet med kvalificeret flertal afgoerelse om Faellesskabets  holdning paa forslag af Kommissionen.  Udfaerdiget i Luxembourg, den 16. juni 1994.  Paa Raadets vegne A. BALTAS Formand  (1) EFT nr. C 128 af 9. 5. 1994.  (2) Raadets direktiv 75/318/EOEF af 20. maj 1975 om tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivning om normer og forskrifter vedroerende analytiske, toksiko-farmakologiske og kliniske undersoegelser af laegemidler (EFT nr. L 147 af 9. 6. 1975, s. 1). Direktivet  er senest aendret ved direktiv 93/39/EOEF (EFT nr. L 214 af 24. 8. 1993, s. 22).  (3) Raadets direktiv 81/852/EOEF af 28. september 1981 om indbyrdes tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivning om analytiske, toksiko-farmakologiske og kliniske normer og forskrifter for afproevning af veterinaermedicinske praeparater (EFT nr. L 317 af 6.  11. 1981, s. 16). Direktivet er senest aendret ved direktiv 93/40/EOEF (EFT nr. L 214 af 24. 8. 1993, s. 31).