title: Kommissionens afgørelse af 26. november 2013 om underretning af de tredjelande, som efter Kommissionens opfattelse muligvis kan identificeres som ikke-samarbejdende tredjelande i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 1005/2008 om en EF-ordning, der skal forebygge, afværge og standse ulovligt, urapporteret og ureguleret fiskeri

text:
               27.11.2013

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 346/26

         KOMMISSIONENS AFGØRELSE
   af 26. november 2013
   om underretning af de tredjelande, som efter Kommissionens opfattelse muligvis kan identificeres som ikke-samarbejdende tredjelande i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 1005/2008 om en EF-ordning, der skal forebygge, afværge og standse ulovligt, urapporteret og ureguleret fiskeri
   2013/C 346/03
   EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
   under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1005/2008 af 29. september 2008 om en EF-ordning, der skal forebygge, afværge og standse ulovligt, urapporteret og ureguleret fiskeri, om ændring af forordning (EØF) nr. 2847/93, (EF) nr. 1936/2001 og (EF) nr. 601/2004 og om ophævelse af forordning (EF) nr. 1093/94 og (EF) nr. 1447/1999 (1), særlig artikel 32, og
   ud fra følgende betragtninger:
   1.   INDLEDNING

               (1)

               I forordning (EF) nr. 1005/2008 (IUU-forordningen) fastsættes en EF-ordning, der skal forebygge, afværge og standse ulovligt, urapporteret og ureguleret fiskeri (IUU-fiskeri).

               (2)

               I kapitel VI i IUU-forordningen fastlægges proceduren for identifikation af ikke-samarbejdende tredjelande, foranstaltninger over for lande, der er identificeret som ikke-samarbejdende tredjelande, opstilling af en liste over ikke-samarbejdende tredjelande, fjernelse fra listen over ikke-samarbejdende tredjelande, offentliggørelse af listen over ikke-samarbejdende tredjelande samt hasteforanstaltninger.

               (3)

               I overensstemmelse med artikel 32 i IUU-forordningen bør Kommissionen underrette tredjelandene om, at de muligvis kan identificeres som ikke-samarbejdende tredjelande. En sådan underretning er foreløbig. Underretningen af tredjelande om, at de muligvis kan identificeres som ikke-samarbejdende tredjelande, skal baseres på kriterierne i IUU-forordningens artikel 31. Kommissionen bør ligeledes træffe alle de foranstaltninger, som er anført i artikel 32, med hensyn til disse lande. I meddelelsen bør Kommissionen især underrette tredjelandene om de vigtige kendsgerninger og overvejelser, som ligger bag identifikationen, landenes mulighed for at reagere og for at fremsende bevismateriale, der modbeviser en sådan identifikation, eller en eventuel handlingsplan for forbedringer og oplysninger om, hvilke foranstaltninger der er truffet til afhjælpning af situationen. Kommissionen bør give det pågældende tredjeland tilstrækkelig tid til at besvare meddelelsen og en rimelig frist til at afhjælpe situationen.

               (4)

               I henhold til artikel 31 i IUU-forordningen kan Kommissionen identificere de lande, som den betragter som ikke-samarbejdende tredjelande for så vidt angår bekæmpelse af IUU-fiskeri. Et tredjeland kan identificeres som et ikke-samarbejdende tredjeland, hvis det ikke opfylder de forpligtelser, det som flag-, havne-, kyst- eller afsætningsstat har til at træffe foranstaltninger til at forebygge, afværge og standse IUU-fiskeri.

               (5)

               Identifikationen af ikke-samarbejdende tredjelande bliver baseret på en undersøgelse af alle oplysninger som omhandlet i artikel 31, stk. 2, i IUU-forordningen.

               (6)

               I overensstemmelse med artikel 33 i IUU-forordningen kan Rådet opstille en liste over ikke-samarbejdende tredjelande. Foranstaltningerne i bl.a. artikel 38 i IUU-forordningen finder anvendelse på disse lande.

               (7)

               I henhold til artikel 20, stk. 1, i IUU-forordningen skal tredjelandsflagstater sende Kommissionen en meddelelse om de ordninger, de har iværksat for gennemførelse, kontrol og håndhævelse af love, administrative bestemmelser og bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger, som deres fiskerfartøjer skal overholde.

               (8)

               I henhold til artikel 20, stk. 4, i IUU-forordningen samarbejder Kommissionen administrativt med tredjelande på områder, der vedrører gennemførelsen af forordningen.

         2.   PROCEDURE VEDRØRENDE REPUBLIKKEN KOREA

               (9)

               Meddelelsen om Republikken Korea (Korea) som flagstat blev godkendt af Kommissionen i overensstemmelse med artikel 20 i IUU-forordningen pr. 1. januar 2010.

               (10)

               Fra den 11. til den 15. juli 2011 gennemførte Kommissionen med støtte fra EFCA et kontrolbesøg i Korea i forbindelse med det administrative samarbejde, der er fastlagt i artikel 20, stk. 4, i IUU-forordningen.

               (11)

               Formålet med kontrolbesøget var at verificere oplysninger om Koreas ordninger for gennemførelse, kontrol og håndhævelse af love, administrative bestemmelser og bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger, som landets fiskerfartøjer skal overholde, foranstaltninger truffet af Korea med henblik på at gennemføre landets forpligtelse til at bekæmpe IUU-fiskeri og opfylde kravene samt nogle punkter vedrørende gennemførelsen af Unionens ordning for fangstattester.

               (12)

               Den endelige rapport om kontrolbesøget blev sendt til Korea den 5. oktober 2011.

               (13)

               Koreas bemærkninger til den endelige rapport blev modtaget den 28. marts 2012.

               (14)

               I skrivelse af 11. oktober 2011 fremsendte Kommissionen oplysninger om koreanske fartøjers identificerede IUU-fiskeri til de koreanske myndigheder.

               (15)

               Kommissionen gennemførte fra den 17. til den 18. april 2012 et efterfølgende kontrolbesøg til Korea for at følge op på foranstaltningerne fra det første kontrolbesøg.

               (16)

               Korea fremsendte yderligere skriftlige bemærkninger den 16. maj 2012, den 25. juni 2012, den 21. december 2012, den 19. juni 2013 og den 21. juni 2013. Landet gav ligeledes svar på de møder, som fandt sted i Bruxelles den 26. januar 2012, den 8. juni 2012, den 6. september 2012, den 9. oktober 2012, den 8. marts 2013, den 13. marts 2013, den 22. april 2013, den 31. maj 2013 og den 25. juli 2013. De to parter udvekslede skriftlige bemærkninger på politisk plan den 27. juni 2013 og den 17. juli 2013.

               (17)

               Korea er kontraherende part i Kommissionen for Bevarelse af de Marine Levende Ressourcer i Antarktis (CCAMLR), Kommissionen for Bevarelse af Sydlig Tun (CCSBT), Den Interamerikanske Kommission for Tropisk Tunfisk (IATTC), Den Internationale Kommission for Bevarelse af Tunfiskebestanden i Atlanterhavet (ICCAT), Kommissionen for Tunfisk i Det Indiske Ocean (IOTC), konventionen om bevarelse og forvaltning af højsøfiskeressourcer i det sydlige Stillehav (SPRFMO), WCPFC, Organisationen for Fiskeriet i det Nordvestlige Atlanterhav (NAFO) og Organisationen for Fiskeriet i det Sydøstlige Atlanterhav (SEAFO). Sydkorea har ratificeret UNCLOS og UNFSA. Landet har godkendt Levnedsmiddel- og Landbrugsorganisationens (FAO's) aftale fra 2003 om fremme af fiskerfartøjers overholdelse af internationale bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger i det åbne hav (FAO's adfærdskodeks).

               (18)

               Kommissionen analyserede alle relevante oplysninger for at vurdere, om Korea opfylder sine internationale forpligtelser som flag-, havne-, kyst- eller afsætningsstat (2) som fastsat i de internationale aftaler og fastlagt af de regionale fiskeriforvaltningsorganisationer (RFFO), der er nævnt i betragtning 17.

               (19)

               Kommissionen benyttede oplysninger fra tilgængelige data offentliggjort af CCMALR, IOTC og ICCAT enten i form af rapporter om overholdelse eller i form af IUU-fartøjslister samt offentligt tilgængelige data fra USA's handelsministeriums rapport til Kongressen i henhold til § 403, litra a), i loven om bevarelse og forvaltning af fiskeri fra 2006 (Magnuson-Stevens Fisheries Conservation and Management Re-authorisation Act of 2006), januar 2013 (National Marine Fisheries Service (NMFS) report).

         3.   MULIGHEDEN AF, AT KOREA KAN IDENTIFICERES SOM IKKE-SAMARBEJDENDE TREDJELAND

               (20)

               I overensstemmelse med artikel 31, stk. 3, i IUU-forordningen analyserede Kommissionen Koreas forpligtelser som flag-, havne-, kyst- eller afsætningsstat. Med henblik på denne undersøgelse tog Kommissionen højde for parametrene i artikel 31, stk. 4-7, i IUU-forordningen.

         3.1.   Gentagne tilfælde af IUU-fartøjer og IUU-handelsstrømme (artikel 31, stk. 4, litra a), i IUU-forordningen)

               (21)

               Kommissionen fastslog på grundlag af oplysningerne fra Kommissionens kontrolbesøg på stedet og de berørte tredjelandskyststaters skriftlige bekræftelse, at 19 fartøjer under koreansk flag begik alvorlige IUU-overtrædelser i 2011 og 2012.

               (22)

               På grundlag af denne dokumentation formodes disse fartøjer under koreansk flag at have begået følgende alvorlige overtrædelser af de gældende bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger i de pågældende fiskeriområder: De har fisket uden gyldig licens, godkendelse eller tilladelse udstedt af flagstaten eller den relevante kyststat, fisket i et lukket område eller i en forbudsperiode, anvendt falske administrative dokumenter fra kyststaten til at importere fiskevarer fanget under ulovlige forhold inden for kyststatens jurisdiktion til EU, anvendt falske eller ugyldige dokumenter med henblik på de koreanske myndigheders validering af fangstattester og import af varerne til EU, forfalsket eller tilsløret deres mærkning, identitet eller registrering, lagt hindringer i vejen for inspektørernes arbejde i kyststaterne med at kontrollere, om de gældende bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger overholdes, undladt at betale de bøder, der er blevet pålagt af de kompetente myndigheder i kyststaten, og ensidigt og ulovligt omdøbt fartøjer og ændret deres kaldesignaler. Da disse fartøjer forlod kyststatens eksklusive økonomiske zone, blev forpligtelsen til at registrere og rapportere fangstdata og fangstrelaterede data desuden ikke opfyldt, og kyststatens myndigheder blev ikke underrettet på forhånd. Endelig har de deltaget i omladning uden at overholde betingelserne i omladningsgodkendelserne udstedt af de kompetente kyststater, uden at have underrettet kyststaterne på forhånd og uden at have ansøgt om og fået en omladningsgodkendelse fra de kompetente stater. Alle disse oplysninger er blevet fremsendt til de koreanske myndigheder ved skrivelse af 11. oktober 2011.

               (23)

               Kommissionen mente endvidere, at der bør tages hensyn til de adfærdsmønstre, der blev udvist af disse fartøjer under koreansk flag, ved vurderingen af alvoren af overtrædelserne. Værdien, omfanget og gentagelsen af de ulovlige aktiviteter som beskrevet i betragtning 22 er yderligere angivelser af alvoren af de begåede overtrædelser.

               (24)

               Manglende overholdelse af kyststaternes regler vedrørende forbudsperioder, et moratorium eller et lukket område til ikke-industrielt fiskeri skader især fiskeressourcernes bæredygtighed i de berørte udviklingskyststater og underminerer lokalbefolkningens eksistensgrundlag.

               (25)

               Disse fartøjer har ved at drive fiskeri som beskrevet i betragtning 22 endvidere hindret de kompetente fiskerimyndigheder i kyststaterne i at overvåge deres aktiviteter på havet. Kommissionen mente navnlig, at omladning til søs i strid med ICCAT's betingelser eller uden den berørte kyststats godkendelse i strid med statens love og forskrifter er en særlig alvorlig overtrædelse, der i alvorlig grad kan underminere mulighederne for at nå de overtrådte bestemmelsers mål, bringe fiskeressourcernes bæredygtighed i den berørte kyststat i fare og fratage de kompetente myndigheder deres eneste mulighed for at overvåge disse aktiviteter, hvilket kan svække sporbarheden af og kontrollen med fiskevarerne. I nogle tilfælde øgede de koreanske fartøjers fortsat usamarbejdsvillige adfærd rent faktisk alvoren af de begåede overtrædelser. Endelig defineres de fleste af disse overtrædelser som alvorlige i de kompetente kyststaters lovgivning.

               (26)

               På grundlag af de indsamlede oplysninger konkluderede Kommissionen, at Korea ikke traf passende foranstaltninger til at forebygge, afsløre og idømme sanktioner for gentagne IUU-fiskeriaktiviteter, der udøves af fiskerfartøjer, som fisker i landets farvande. De foreliggende oplysninger bekræfter rent faktisk, at fiskerfartøjer, der fører Koreas flag og fisker i tredjelandes farvande, begår gentagne overtrædelser. Kommissionen konstaterede, at de kompetente koreanske myndigheder i en række tilfælde på trods af relevante tilgængelige oplysninger — ikke indledte procedurer — ikke idømte de pågældende fartøjer sanktioner — ikke håndhævede de idømte sanktioner effektivt — i nogle tilfælde mildnede de endog de ledsagende sanktioner. På grund af flagstatens (Koreas) manglende samarbejdsvilje kunne den berørte kyststat desuden ikke træffe effektive håndhævelsesforanstaltninger. Kommissionen konstaterede endvidere, at når de koreanske myndigheder idømte sanktioner, var de sanktioner, som fartøjer under koreansk flag blev idømt, grundlæggende utilstrækkelige, og sanktionerne opfyldte ikke kravene i internationale regler og henstillinger, navnlig artikel 19 i UNFSA og punkt 21 i FAO's internationale handlingsplan, om, at de skal være effektive, stå i rimeligt forhold til overtrædelsen og have afskrækkende virkning.

               (27)

               På grundlag af oplysninger fra et koreansk selskab og oplysninger indsamlet i forbindelse med Kommissionens kontrolbesøg i marts 2011 fastslog Kommissionen, at der i fire år var blevet foretaget ulovlige omladninger til søs i strid med Panamas og kyststaters love og forskrifter langs den vestafrikanske kyst fra Angola til Guinea Bissau.

               (28)

               Kommissionen har dokumentation for koreansk ejede fartøjers ulovlige omladninger. I henhold til artikel 62 i UNCLOS skal andre staters statsborgere, som driver fiskeri i en kyststats eksklusive økonomiske zone, overholde de bevarelsesforanstaltninger og andre vilkår og betingelser, der er fastsat i kyststatens love og forskrifter. Kommissionen mener således, at omladning til søs i strid med fastlagte betingelser eller uden den berørte kyststats godkendelse i strid med statens love og forskrifter er en særlig alvorlig IUU-overtrædelse, der i alvorlig grad kan underminere fiskeressourcernes bæredygtighed i den berørte kyststat.

               (29)

               I lyset af den situation, som er forklaret i denne del af afgørelsen, og på grundlag af alle de faktiske elementer, som Kommissionen har indsamlet, samt alle udtalelserne fra det pågældende land, kunne det i henhold til artikel 31, stk. 3 og stk. 4, litra a), i IUU-forordningen fastslås, at Korea ikke har opfyldt sine folkeretlige forpligtelser som flagstat med hensyn til IUU-fartøjer og IUU-fiskeri udøvet eller støttet af fiskerfartøjer, der fører dens flag, eller af dens statsborgere, og ikke har truffet passende foranstaltninger til at afværge dokumenteret og gentaget IUU-fiskeri udøvet af fartøjer, der tidligere har ført dens flag.

         3.2.   Manglende samarbejde og håndhævelse (artikel 31, stk. 5, i IUU-forordningen)

               (30)

               Med hensyn til, om Korea samarbejder effektivt med Kommissionen og kyststater om undersøgelser om IUU-fiskeri og dermed forbundne aktiviteter, bemærkes det, at dokumentation indsamlet af Kommissionen viser, at Korea ikke opfyldte sine folkeretlige forpligtelser som flagstat.

               (31)

               Med hensyn til de 19 fartøjer under koreansk flag, der henvises til i betragtning 21, bemærkes det, at Kommissionen, da Koreas myndigheder ikke samarbejdede inden for rammerne af artikel 26 i IUU-forordningen, indledte proceduren i henhold til artikel 27 i samme forordning over for de pågældende driftsansvarlige.

               (32)

               Denne situation viser, at Korea heller ikke samarbejdede og koordinerede aktiviteter med EU og andre stater for at forebygge, afværge og standse IUU-fiskeri på den måde, som er anført i punkt 28 i FAO's internationale handlingsplan. Korea tog heller ikke hensyn til henstillingerne i punkt 24 i FAO's internationale handlingsplan, hvori flagstater rådes til at foretage omfattende og effektiv kontrol og overvågning af fiskeriet, fra det påbegyndes, til fangsten landes og når frem til den endelige destination, herunder ved at indføre et fartøjsovervågningssystem (FOS) i overensstemmelse med de relevante nationale, regionale og internationale standarder, herunder kravet om, at fartøjer i dets jurisdiktion skal have et fartøjsovervågningssystem om bord. Korea tog tilsvarende ikke hensyn til henstillingerne i punkt 45 i FAO's internationale handlingsplan, hvori flagstater rådes til at sikre, at alle fartøjer, som er berettiget til at føre deres flag, når de fisker i farvande uden for deres højhedsområde eller jurisdiktion, har en gyldig tilladelse udstedt af den pågældende flagstat. Endvidere opfylder Korea ikke punkt 47, stk. 7, i FAO's internationale handlingsplan, idet Korea ikke anmoder om at få oplyst fartøjets historik i form af eventuelle begåede overtrædelser inden udstedelse af en fiskerilicens.

               (33)

               Det bør endvidere bemærkes, at Koreas nationale handlingsplan mod IUU-fiskeri (national handlingsplan) fra 2005 i strid med henstillingerne i punkt 26 og 27 i FAO's internationale handlingsplan ikke er blevet ajourført. Koreas plan fra maj 2013 til forbedring af mekanismen til at forebygge og afværge IUU-fiskeriaktiviteter udøvet af fartøjer under koreansk flag kan ikke betragtes som en detaljeret og klar national handlingsplan mod IUU-fiskeri. Korea har ikke styrket gennemførelsen af den nationale handlingsplan for at sikre den interne samordning af nationale bestræbelser på at forebygge, afværge og standse IUU-fiskeri. For så vidt angår overvågning af og kontrol med højsøflåden, er en række mål ikke blev nået. Kommissionen konstaterede under sine kontrolbesøg, at udvekslingen af oplysninger med kyststaterne er utilfredsstillende. Korea opfylder fortsat ikke landets forpligtelser som flag- og havnestat i henhold til folkeretlige regler.

               (34)

               Under kontrolbesøget i Korea i juli 2011 bemærkede Kommissionen, at der ikke var et egentligt fiskeriovervågningscenter (FOC), der kontrollerede den koreanske højsøflåde, og de ansvarlige for afdelingen for højsøfiskeri kan ikke bekræfte, om et bestemt fartøj befinder sig inden eller uden for et bestemt geografisk område, og om et bestemt fartøj, der fisker i et bestemt område (EØZ eller RFFO), rent faktisk har tilladelse til at fiske i dette område. Med hensyn til valideringen af fangstattester for højsøflåden kom det frem, at den kompetente koreanske myndighed, National Fisheries Products Quality Inspection Service, ikke har nogen mulighed for at krydstjekke oplysningerne i fangstattesterne og andre pålidelige informationskilder såsom den økonomiske aktørs fiskerilicenser, fiskerfartøjernes FOS-position, fangstrapporterne eller kopier af logbøgerne. På baggrund af oplysningerne fra den koreanske regering er der blevet oprettet et nyt hav- og fiskeriministerium, og der vil blive etableret et fiskeriovervågningscenter, der skal overvåge flåden. Den eksisterende lovgivning er imidlertid stadig ikke i overensstemmelse med artikel 18, stk. 3, litra e) og g), nr. iii), og artikel 18, stk. 4, i UNFSA. I denne forbindelse skal der rettes op på de konstaterede mangler med hensyn til menneskelige ressourcer, tilgængeligheden af oplysninger om fiskerfartøjers positioner i realtid eller historiske data, anvendte metoder og uddannelse af de ansvarlige embedsmænd.

               (35)

               Med hensyn til de administrative regler for omladning af fisk til søs gjorde Korea gældende, at der kun er regler i sager, der henhører under RFFO'er, eller hvor kyststaterne regulerer denne aktivitet. I sidstnævnte tilfælde blev det afklaret, at den koreanske regering ikke underrettes om sådanne omladninger til søs. Det er i denne forbindelse vigtigt at bemærke, at omladninger til søs foretaget af koreanske fiskerfartøjer i vestafrikanske farvande medførte overtrædelser, jf. betragtning 21 til 28, og en række medlemsstater stillede krav om kontrol i 2011 (3).

               (36)

               Indledningen af en procedure i henhold til artikel 27 i IUU-forordningen viser ligeledes, at Korea ikke var i stand til at opfylde sit ansvar over for de af dets fartøjer, der driver fiskeri på det åbne hav, som anført i artikel 18, stk. 1 og 2, i UNFSA. I henhold til artikel 19, stk. 1, i UNFSA skal flagstaten endvidere sikre, at de fartøjer, der fører dens flag, overholder de regionale fiskeriforvaltningsorganisationers bevarelses- og forvaltningsregler.

               (37)

               Kommissionen analyserede, om Korea har truffet effektive håndhævelsesforanstaltninger over for de aktører, der er ansvarlige for IUU-fiskeri, og om der er idømt tilstrækkeligt hårde sanktioner, så overtræderne mister den økonomiske gevinst fra IUU-fiskeri.

               (38)

               De i betragtning 21 til 28 beskrevne gentagne tilfælde af IUU-fiskeri viser, at Korea ikke traf håndhævelsesforanstaltninger som reaktion på dette IUU-fiskeri efter relevante anmodninger fra Kommissionen.

               (39)

               Det forhold, at Korea ikke overvåger og sanktionerer koreanske fartøjers deltagelse i disse ulovlige aktiviteter, underminerer Koreas evne til at opfylde sine forpligtelser i henhold til artikel 117 i UNCLOS, hvori det fastsættes, at staterne har pligt til over for deres statsborgere at træffe foranstaltninger til bevarelse af det åbne havs levende ressourcer. I denne henseende bør det ligeledes bemærkes, at betydningen af at gribe effektivt ind over for egentlige ejere bekræftes i relevante dokumenter fra FAO og OECD, hvori betydningen af oplysninger om egentlige ejere fremhæves i forhold til at bekæmpe ulovlige aktiviteter (4), og behovet for dokumentation for fiskerfartøjer og egentlige ejere (5) understreges. Denne administrative praksis, som kunne gøre det attraktivt for IUU-driftsansvarlige at registrere IUU-fartøjer, stemmer ikke overens med artikel 94 i UNCLOS.

               (40)

               Koreas manglende opfyldelse af sine overholdelses- og håndhævelsesforpligtelser som flagstat i henhold til artikel 19 i UNFSA bekræftes ligeledes af de oplysninger, som blev indsamlet under kontrolbesøgene i 2011 og 2012, og af de oplysninger, som Kommissionen indsamlede i overensstemmelse med artikel 25 i IUU-forordningen. Kommissionen konstaterede, at fiskerfartøjer, der førte Koreas flag, gentagne gange udøvede IUU-fiskeriaktiviteter. Situationen medførte, at der blev indledt procedurer i henhold til artikel 26 og 27 i IUU-forordningen. Procedurerne i henhold til artikel 27 pågår aktuelt for at fastslå, om IUU-fiskeriaktiviteter idømmes passende sanktioner på en måde, der sikrer overholdelse, modvirker overtrædelser og fratager overtræderne den økonomiske gevinst fra deres ulovlige aktiviteter. De koreanske myndigheder blev underrettet om disse procedurer ved skrivelse af 11. oktober 2011, 22. december 2011 og 2. marts 2012.

               (41)

               I henhold til punkt 34 og 35 i FAO's internationale handlingsplan skal medlemsstaterne sikre, at de fiskerfartøjer, som har ret til at føre deres flag, ikke udøver eller støtter IUU-fiskeri, og inden de registrerer et fiskerfartøj, kan de udøve deres ansvar for at sikre, at fartøjet ikke udøver IUU-fiskeri. Foranstaltningerne beskrevet i betragtning 59 vedrørende tropisk tunfiskeri udøvet af koreanske statsborgeres i Guineabugten, der omfattede forbudte omladninger foretaget af fartøjer under ghanesisk flag, underminerer endvidere Koreas evne til at opfylde betingelserne i artikel 94, stk. 2, litra b), i UNCLOS, hvori det fastsættes, at en flagstat skal udøve jurisdiktion i henhold til sit interne retssystem over ethvert skib, som fører dens flag, og over dets kaptajn, officerer og besætning.

               (42)

               Foreliggende bevismateriale bekræfter, at Korea ikke har opfyldt sine folkeretlige forpligtelser med hensyn til effektive håndhævelsesforanstaltninger. I denne henseende skal det erindres, at fiskerfartøjer under koreansk flag i henhold til den koreanske lov om udvikling af havindustrien (Ocean Industry Development Act) fra 2007 som ændret i marts 2013 kun skal have et fartøjsovervågningssystem, når de driver fiskeri i områder underlagt RFFO'er, der stiller krav om et fartøjsovervågningssystem, eller når de driver fiskeri i nationale farvande omfattet af fiskeriaftaler, som Korea har undertegnet med tredjelande (6). Der er således ingen lovkrav om, at fartøjer skal have et fartøjsovervågningssystem, når de driver fiskeri på det åbne hav uden for RFFO'ernes jurisdiktion eller i farvande, der tilhører kyststater, som ikke har indgået fiskeriaftaler. Ifølge oplysninger fremsendt af de koreanske myndigheder den 25. juli 2013 er 97 af de 344 højsøfartøjer i øjeblikket ikke udstyret med et fartøjsovervågningssystem. I den koreanske lov om udvikling af havindustrien fra juli 2013 stilles der ikke et tydeligt krav om, at hele den koreanske højsøflåde skal udstyres med fartøjsovervågningssystemer, uanset hvor de enkelte fartøjer driver fiskeri. Obligatorisk FOS-sporing er i dag internationalt anerkendt praksis, som derfor uden videre er omfattet af flagstaternes forpligtelser i henhold til artikel 18, stk. 3, litra e), i UNFSA. De i betragtning 21 til 28 beskrevne forhold viser, at Korea ikke opfyldte betingelserne i artikel 94 i UNCLOS, hvori det fastsættes, at en flagstat skal udøve jurisdiktion i henhold til sit interne retssystem over ethvert skib, som fører dens flag, og over dets kaptajn, officerer og besætning. Endvidere opfylder Korea ikke sine overholdelses- og håndhævelsesforpligtelser som flagstat i henhold til artikel 19 i UNFSA, eftersom landet ikke har bevist, at det handlede i overensstemmelse med de detaljerede regler i den pågældende artikel.

               (43)

               Med hensyn til de håndhævelsesforanstaltninger, som Korea har truffet, kom det under Kommissionens kontrolbesøg i Korea endvidere frem, at det er nødvendigt at gennemgå de gældende sanktioner for overtrædelser som fastlagt i det koreanske ministerielle dekret af 29. december 2009 om EU's IUU-regler, loven om kontrol med fiskeressourcer. For så vidt angår de strafferetlige sanktioner i Koreas retssystem er der fastsat en maksimumsgrænse for bøder på 1 000 USD for overtrædelser. Disse sanktioner er grundlæggende utilstrækkelige og står tydeligvis ikke i forhold til alvoren af de pågældende overtrædelser, overtrædelsernes potentielle konsekvenser og de eventuelle fordele, som kan opnås ved sådanne ulovlige aktiviteter. Den nyligt vedtagne lov om udvikling af havindustrien fra juli 2013 omfatter ikke en klar liste over afskrækkende sanktioner (strafferetlige og administrative) og ledsagende foranstaltninger. Det nuværende reviderede system omfatter en række undtagelser vedrørende suspension af licenser, alvorlige overtrædelser defineres ikke præcist, og definitionerne og metoderne til beregning af sanktionsniveauet er uklare. Under kontrolbesøget i marts 2011 og de efterfølgende drøftelser med Korea observerede Kommissionen, at de kompetente koreanske myndigheder til trods for, at der var tilstrækkelige foreliggende oplysninger til at meddele overtrædelser begået af deres fiskerfartøjer, der fiskede på åbent hav og i tredjelandsfarvande, ikke straks indledte procedurer og ikke, hvor det var relevant, idømte de pågældende fartøjer passende sanktioner. I henhold til artikel 62 i UNCLOS skal andre staters statsborgere, som driver fiskeri i et tredjelands eksklusive økonomiske zone, overholde de bevarelsesforanstaltninger og andre vilkår og betingelser, der er fastsat i kyststatens love og forskrifter. I denne henseende stemmer den observerede administrative praksis i Korea ikke overens med landets internationale forpligtelser som flagstat i henhold til UNCLOS.

               (44)

               Det er relevant at bemærke, at Korea også blev nævnt i NMFS-rapporten (7). Det formodes, at Korea ikke har truffet tilstrækkelige sanktioner med henblik på at afskrække koreanske fartøjer fra at udøve fiskeriaktiviteter i strid med de bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger, der kræves i henhold til en international aftale om fiskeriforvaltning. NMFS er bekymret over, at Korea ikke effektivt kontrollerer landets ni fiskerfartøjer, der i øjeblikket har tilladelse til at fiske i CCAMLR-konventionsområdet. Der blev givet udtryk for lignende bekymringer på det 18. særlige møde i ICCAT i november 2012 over koreanske statsborgeres deltagelse i eventuelle ulovlige omladninger, jf. betragtning 59. Den koreanske regering angav endvidere, at der er blevet vedtaget en ændring af den relevante lov for at styrke sanktionerne mod IUU-fiskeriaktiviteter. På trods af loven om udvikling af havindustrien fra juli 2013 er det nye sanktionssystem stadig utilstrækkeligt til at afværge IUU-fiskeriaktiviteter som anført i betragtning 43.

               (45)

               Under hensyntagen til den situation, som der redegøres for i betragtning 43 og 44, konkluderes det, at sanktionerne for IUU-overtrædelser i Koreas lovgivning ikke stemmer overens med artikel 19, stk. 2, i UNFSA, hvori det fastsættes, at sanktionerne for overtrædelser skal være så hårde, at de effektivt sikrer overholdelse, modvirker overtrædelser, uanset hvor de finder sted, og fratager overtræderne den økonomiske gevinst fra deres ulovlige aktiviteter. Korea har med hensyn til effektive håndhævelsesforanstaltninger heller ikke opfyldt henstillingerne i punkt 21 i FAO's internationale handlingsplan, hvor staterne rådes til at sikre, at sanktionerne for fartøjers IUU-fiskeri er så hårde, at de forebygger, afværger og standser IUU-fiskeri og fratager overtræderne den økonomiske gevinst fra dette fiskeri.

               (46)

               Koreas manglende opfyldelse af sine overholdelses- og håndhævelsesforpligtelser, som forklaret i denne del af afgørelsen, er ligeledes en overtrædelse af artikel III, stk. 8, i FAO's adfærdskodeks, hvori det anføres, at enhver part over for fiskerfartøjer, der har ret til at føre dens flag, og som overtræder bestemmelserne i FAO's adfærdskodeks, skal træffe håndhævelsesforanstaltninger og om nødvendigt fastsætte straffebestemmelser herom i den nationale lovgivning. Sanktionerne i forbindelse med sådanne overtrædelser skal være tilstrækkeligt strenge til effektivt at sikre, at bestemmelserne i denne aftale overholdes, og at overtrædere fratages den gevinst, de har opnået ved deres ulovlige aktiviteter.

               (47)

               Med hensyn til det pågældende IUU-fiskeris baggrund, art, omstændigheder, omfang og grovhed har Kommissionen taget højde for de gentagne og tilbagevendende IUU-fiskeriaktiviteter, som fartøjer, der fører Koreas flag, har udøvet frem til 2013, jf. betragtning 21 til 24.

               (48)

               Med hensyn til de koreanske myndigheders eksisterende kapacitet bør det bemærkes, at Korea ifølge De Forenede Nationers indeks for menneskelig udvikling (8) anses for et land med et meget højt niveau af menneskelig udvikling (nr. 12 ud af 186 lande). Under hensyntagen til landets position synes det ikke at være nødvendigt at analysere de koreanske kompetente myndigheders eksisterende kapacitet. Dette skyldes, at udviklingsniveauet i Korea som påvist i denne betragtning ikke kan betragtes som en underminerende faktor for de kompetente myndigheders kapacitet til at samarbejde med andre lande og træffe håndhævelsesforanstaltninger.

               (49)

               I overensstemmelse med analysen i betragtning 48 bemærkes det endvidere, at myndighederne i Korea på grundlag af oplysningerne fra kontrolbesøget i juli 2011 ikke synes at mangle finansielle ressourcer, men nærmere det nødvendige retlige og administrative miljø samt beføjelser til at varetage deres opgaver.

               (50)

               I lyset af den situation, som er forklaret i denne del af afgørelsen, og på grundlag af de faktiske elementer, som Kommissionen har indsamlet, samt alle landets udtalelser, kunne det i henhold til artikel 31, stk. 3 og stk. 5, i IUU-forordningen fastslås, at Korea ikke har opfyldt sine folkeretlige forpligtelser som flagstat med hensyn til samarbejds- og håndhævelsesforanstaltninger.

         3.3.   Manglende gennemførelse af internationale regler (artikel 31, stk. 6, i IUU-forordningen)

               (51)

               Korea har ratificeret UNCLOS og UNFSA. Landet har godkendt FAO's adfærdskodeks. Korea er endvidere kontraherende medlem af CCAMLR, CCSBT, IATTC, ICCAT, IOTC, SPRFMO, WCPFC, NAFO og SEAFO.

               (52)

               Kommissionen analyserede de oplysninger, som den mente var relevante i forhold til Koreas status som kontraherende medlem af CCAMLR, IOTC og ICCAT.

               (53)

               På CCAMLR's møde i 2011 (9) vedrørende fartøjet Insung No 7 blev der givet udtryk for bekymring over Koreas sanktioner over for den driftsansvarlige, fartøjet og føreren på grund af alvoren af den ulovlige aktivitet. CCAMLR's stående udvalg for gennemførelse og overholdelse (SCIC) foreslog at opføre Insung No 7 på den kontraherende parts liste over IUU-fartøjer, men Korea blokerede herfor på det 13. møde i CCAMLR.

               (54)

               I IOTC's overholdelsesrapport for Korea, som blev udarbejdet på mødet i IOTC's overholdelsesudvalg i 2011 (10), blev det fastslået, at Korea ikke overholdt de obligatoriske statistiske krav i beslutning 05/05, 09/06 og 10/06 (ingen oplysninger om bifangst af havskildpadder og bifangst af havfugle, delvise oplysninger om bifangst af hajer). Udvalget konstaterede ligeledes, at Korea i en række tilfælde ikke havde opfyldt sine indrapporteringsforpligtelser i forbindelse med beslutning 10/04 om regional observatørordning, eftersom Korea ikke havde fremsendt observatørrapporter, og beslutning 01/06 og 03/03 om IOTC's program om statistikdokumenter om storøjet tun, eftersom Korea ikke havde rapporteret sin vurdering af eksportdata i forhold til importdata til IOTC. Formanden for IOTC gav udtryk for udvalgets bekymring over Koreas manglende overholdelse i en skrivelse af 22. marts 2011.

               (55)

               Endvidere overholdt Korea ifølge IOTC's overholdelsesrapport af 10. marts 2012 (11) ikke eller kun delvist kravene i flere beslutninger vedtaget af IOTC i 2011. Navnlig kravene i beslutning 01/02 om forvaltningsstandarder vedrørende mærkning af alle fiskeredskaber blev ikke overholdt. Hvad angår fartøjsovervågningssystemer, overholder Korea ikke beslutning 10/01, da der ikke blev givet oplysninger om sammendraget af registreringen af fartøjsovervågningssystemer i gennemførelsesrapporten. Korea har kun delvist opfyldt forpligtelsen til at fremsende data om hajer som krævet i beslutning 05/05. Formanden for overholdelsesudvalget konstaterede endvidere omfattende overtrædelser af IOTC's regler. Korea havde således ikke fremsendt observatørrapporter som krævet i IOTC's beslutning 11/04 og havde ikke fremsendt en rapport om resultaterne af undersøgelsen af eksportdata vedrørende storøjet tun.

               (56)

               I henhold til rundskrivelse fra IOTC 2013-14 (12) var et koreansk fartøj i 2012 involveret i mulige overtrædelser konstateret under IOTC's regionale observatørprogram for overvågning af omladninger til søs.

               (57)

               Det bør erindres, at ICCAT sendte en identifikationsskrivelse til Korea i 2010 (13). I denne skrivelse blev Korea identificeret, fordi landet ikke havde opfyldt sin forpligtelse til fuldt ud og effektivt at fremsende statistikker som fastlagt i ICCAT's henstilling 05-09. I samme skrivelse fremhævede ICCAT, at Korea ikke havde givet alle de nødvendige oplysninger, herunder oplysninger om opgave I (data indsendt efter tidsfristen), opgave II (fangst- og indsatsdata indsendt efter tidsfristen og data om fangststørrelse ikke indsendt), tabeller for overholdelse indsendt efter tidsfristen, omladningsrapporter ikke indsendt, oplysninger om forvaltningsstandarder for store langlinefiskerfartøjer til tunfiskeri indsendt efter tidsfristen, rapport om gennemførelsen af henstilling 08-05 indsendt efter tidsfristen, rapport om gennemførelsen af en årlig fiskeriplan indsendt efter tidsfristen og kapacitetsforvaltningsplan indsendt efter tidsfristen. Udvalget konstaterede ligeledes følgende koreanske overfiskerier: overfiskeri af sydatlantisk hvid tun i strid med henstilling 07-03, overfiskeri af sydatlantisk sværdfisk for andet år i træk i strid med henstilling 06-03 og overfiskeri af nordatlantisk sværdfisk for tredje år i træk i strid med henstilling 08-02. For så vidt angår henstilling 08-01, havde Korea som en mindre aktør ingen fangstbegrænsning for storøjet tun. Udvalget fremhævede imidlertid også, at det ikke var hensigten, at mindre aktører øgede deres fangster til over 2 100 t. Udvalget udtrykte bekymring over den stigende koreanske fangst af storøjet tun. Udvalget var ligeledes bekymret over, at Korea ikke har grebet effektivt ind for at sikre overholdelsen af fangstkvoterne for hvid marlin fastlagt i henstilling 06-09.

               (58)

               Der blev fremsendt en identifikationsskrivelse til Korea vedrørende en række mangler i overholdelsen af forvaltningsforanstaltninger og rapporteringskrav i 2010 (14). I denne skrivelse informeres Korea om, at ICCAT har besluttet at fastholde identificeringen af Korea under ICCAT's henstilling om handelsforanstaltninger 06-13. Korea er endvidere blevet identificeret for sin manglende overholdelse af forpligtelserne i ICCAT's henstilling 05-09 om opfyldelse af forpligtelser vedrørende statistikrapporter, henstilling 06-09 om en yderligere styrkelse af planen for genopbygning af bestandene af blå marlin og hvid marlin og henstilling 07-03 om fangstbegrænsningerne for sydlig hvid tun for 2008, 2009, 2010 og 2011. I denne forbindelse konstaterede udvalget, at Korea ikke havde fremsendt alle de nødvendige data og rapporter inden for de fastlagte tidsfrister. Der blev konstateret problemer med manglende rapportering, sene indsendelser, ufuldstændig rapportering og data af ringe kvalitet. Udvalget var ligeledes bekymret over, at Korea ikke har grebet effektivt ind for at sikre overholdelsen af fangstkvoterne for sydlig hvid tun fastlagt i henstilling 07-03 og for makrelgedde fastlagt i henstilling 06-09, jf. overfiskeriet af sydlig hvid tun og hvid marlin i 2008 og 2009. På baggrund af disse identificerede mangler anmodede ICCAT i samme identifikationsskrivelse Korea om straks at reagere på sekretariatets årlige rundskrivelse vedrørende anvendelsen af ICCAT's rapporteringskrav og i denne forbindelse gennemgå landets dataindsamlings- og rapporteringsprocedurer, at fremsende foreløbige forvaltningsplaner for sydlig hvid tun og makrelgedde, herunder de foranstaltninger, der skal træffes for at holde fangsterne på de fastlagte målniveauer, og oplysninger om flådekapaciteten inden for de fiskerier, hvor der var overfiskeri.

               (59)

               ICCAT fremsendte en identifikationsskrivelse til Korea vedrørende en række mangler i overholdelsen i 2011 (15). Overholdelsesudvalget besluttede at give udtryk for sin bekymring over, at Korea ikke fuldt ud har opfyldt sine forpligtelser i henhold til ICCAT's henstilling om at tilskynde statsborgere i kontraherende stater og samarbejdende ikke-kontraherende stater, organisationer eller fiskeriorganisationer til at overholde ICCAT's bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger (henstilling 06-14). Udvalget udtrykte ligeledes bekymring over tropisk tunfiskeri udøvet af koreanske statsborgere i Guineabugten, der kan omfatte ulovlige omladninger foretaget af fartøjer under ghanesisk flag. Udvalget opfordrede Korea til at gribe ind over for koreanske statsborgeres deltagelse i dette ulovlige fiskeri. Endelig blev Korea anmodet om at orientere ICCAT om de foranstaltninger, som landet havde truffet for at tilskynde koreanske statsborgere, der udøver tropisk tunfiskeri i Guineabugten, til at overholde reglerne.

               (60)

               ICCAT fremsendte en identifikationsskrivelse til Korea om tropisk tunfiskeri udøvet af koreanske statsborgere i Guineabugten, der kan omfatte ulovlige omladninger til søs i 2012 (16). I denne skrivelse anmodede ICCAT Korea om at træffe alle nødvendige foranstaltninger for at sikre, at koreanske fartøjer og statsborgere ikke er involveret i ulovlige aktiviteter inden for dette fiskeri.

               (61)

               På grund af den manglende kontrol med fartøjer på det åbne hav i overensstemmelse med de regionale fiskeriforvaltningsorganisationers regler og den manglende sikring af, at fartøjer, der fører landets flag, overholder CCAMLR's, ICCAT's og IOTC's henstillinger, overtræder Korea artikel 18, stk. 3, litra a), i UNFSA, hvori det fastsættes, at stater, hvis fartøjer driver fiskeri på det åbne hav, skal træffe kontrolforanstaltninger til at sikre, at sådanne fartøjer overholder de regionale fiskeriforvaltningsorganisationers regler.

               (62)

               Som anført i betragtning 57 opfylder Korea ikke sine forpligtelser i henhold til artikel 18, stk. 3, litra b), nr. ii), i UNFSA ved at give koreanske skibe tilladelse til at fiske i strid med ICCAT's betingelser. Korea opfylder ikke forvaltningsstandarderne for mærkning af fiskeredskaber og overholder således ikke artikel 18, stk. 3, litra d), i UNFSA. Korea overholder ikke kravene om registrering og rettidig rapportering i artikel 18, stk. 3, litra e) og g), i UNFSA, da landet ikke har sendt IOTC og ICCAT oplysninger om årlige statistik- og observatørrapporter og data om handel og bifangster. Korea opfylder ikke betingelserne i artikel 18, stk. 3, litra g), i UNFSA, da landet ikke har opfyldt forpligtelsen til at fremsende oplysninger om sammendraget af registreringen af fartøjsovervågningssystemer til IOTC og forpligtelsen til at overvåge omladninger til søs.

               (63)

               Endelig bør det bemærkes, at Korea i strid med henstillingerne i punkt 25, 26 og 27 i FAO's internationale handlingsplan ikke har ajourført en national handlingsplan mod IUU-fiskeri.

               (64)

               I lyset af den situation, som er forklaret i denne del af afgørelsen, og på grundlag af de faktiske elementer, som Kommissionen har indsamlet, samt alle landets udtalelser, kunne det i henhold til artikel 31, stk. 3 og 6, i IUU-forordningen fastslås, at Korea ikke har opfyldt sine folkeretlige forpligtelser med hensyn til internationale regler, administrative bestemmelser og bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger.

         3.4.   Specifikke begrænsninger i udviklingslande

               (65)

               Det bør bemærkes, at Korea i henhold til De Forenede Nationers indeks for menneskelig udvikling (17) anses for et land med et meget højt niveau af menneskelig udvikling (nr. 12 ud af 186 lande). På den anden side er Korea opført på listen i bilag II til forordning (EF) nr. 1905/2006 i kategorien ikke-udviklingslande og -territorier.

               (66)

               Under hensyntagen til denne placering kan Korea ikke anses som et land med særlige begrænsninger som en direkte følge af dets udviklingsniveau.

               (67)

               Det bør bemærkes, at meddelelsen om Korea som flagstat blev godkendt af Kommissionen i overensstemmelse med artikel 20 i IUU-forordningen pr. 1. januar 2010. Korea bekræftede således i overensstemmelse med artikel 20, stk. 1, i IUU-forordningen, at der findes nationale ordninger til gennemførelse, kontrol og håndhævelse af love, administrative bestemmelser og bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger, som landets fiskerfartøjer skal overholde.

               (68)

               Kommissionen underrettede Korea om de forskellige mangler, den havde observeret under kontrolbesøgene og møderne. Kommissionen søgte at opnå et samarbejde med de koreanske myndigheder og fremskridt i de korrigerende foranstaltninger med hensyn til de observerede mangler. Korea har hverken truffet tilstrækkelige korrigerende foranstaltninger eller opnået en positiv udvikling med hensyn til at korrigere konstaterede mangler. Kommissionen analyserede den nylige revision af den koreanske lov om udvikling af havindustrien vedrørende indførelse af sanktioner, oprettelse af et fiskeriovervågningscenter, installering af fartøjsovervågningssystemer på alle højsøfiskerfartøjer og etablering af nye uddannelsesprogrammer for søfolk. Denne nye nationale retsakt er imidlertid endnu ikke i overensstemmelse med kravene i artikel 62, 94, 117 og 118 i UNCLOS, artikel 18, 19 og 20 i UNFSA og en række henstillinger udstedt af regionale fiskeriforvaltningsorganisationer (som Korea er kontraherende part i) af grunde, der allerede er anført i punkt 3 i denne afgørelse. Med hensyn til de øvrige fremhævede elementer bekræftede Kommissionen på baggrund af en række møder med de koreanske myndigheder i perioden april-juli 2013, at Korea ikke har indført nogen konkret og håndgribelig plan for at gennemføre disse foranstaltninger og stadig ikke er i stand til at gennemføre landets nationale lovgivning og kontrollere landets flåde i farvande uden for landets højhedsområde eller jurisdiktion.

               (69)

               Den situation, som er beskrevet ovenfor i denne del af afgørelsen, bekræfter, at Korea er et højt udviklet land med tilstrækkelige midler til at takle og rette op på identificerede mangler, men de koreanske myndigheder har fortsat ikke indført foranstaltninger til bekæmpelse af IUU-fiskeriaktiviteter.

               (70)

               I lyset af den situation, som er forklaret i denne del af afgørelsen, og på grundlag af alle de faktiske elementer, som Kommissionen har indsamlet, samt alle landets udtalelser kunne det i henhold til artikel 31, stk. 7, i IUU-forordningen konstateres, at Koreas udviklingsstatus og overordnede præstation med hensyn til fiskeri ikke er påvirket af dets udviklingsniveau.

         4.   PROCEDURE VEDRØRENDE REPUBLIKKEN GHANA

               (71)

               Meddelelsen om Republikken Ghana (Ghana) som flagstat blev godkendt af Kommissionen i overensstemmelse med artikel 20 i IUU-forordningen pr. 1. januar 2010.

               (72)

               Fra den 28. til den 31. maj 2013 gennemførte Kommissionen med støtte fra EFCA et kontrolbesøg til Ghana i forbindelse med det administrative samarbejde, der er fastlagt i artikel 20, stk. 4, i IUU-forordningen.

               (73)

               Formålet med kontrolbesøget var at verificere oplysninger om Ghanas ordninger for gennemførelse, kontrol og håndhævelse af love, administrative bestemmelser og bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger, som landets fiskerfartøjer skal overholde, foranstaltninger truffet af Ghana med henblik på at gennemføre landets forpligtelse til at bekæmpe IUU-fiskeri og opfylde kravene samt nogle punkter vedrørende gennemførelsen af Unionens ordning for fangstattester.

               (74)

               Den endelige rapport om kontrolbesøget blev sendt til Ghana den 14. juni 2013.

               (75)

               Kommissionen gennemførte fra den 16. til den 18. juli 2013 et efterfølgende kontrolbesøg i Ghana for at følge op på foranstaltningerne fra den første mission. Den 17. juli 2013 fremsendte Kommissionen skriftlige bemærkninger til Ghana vedrørende den konstaterede situation i landet. Den 23. juli blev der afholdt et teknisk videomøde mellem de ghanesiske myndigheder og Kommissionen. Kommissionen fremsendte den relevante møderapport til Ghana den 1. august 2013.

               (76)

               Kommissionen modtog efterfølgende et svar fra Ghana den 23. september 2013.

               (77)

               Ghana er kontraherende part i ICCAT, Den Internationale Hvalfangstkommission (IWC), Komitéen for Fiskeri og Akvakultur i Afrika (CIFAA), Komitéen for Fiskeriet i den Vestlige Centrale Guineabugt (FCWC) og Komitéen for Fiskeriet i det Østlige Centrale Atlanterhav (CECAF), der begge er subregionale fiskerirådgivningsorganer.

               (78)

               Ghana har ratificeret UNCLOS. Landet har undertegnet FAO-aftalen fra 2009 om havnestatsforanstaltninger, der skal forebygge, afværge og standse ulovligt, urapporteret og ureguleret fiskeri (FAO's aftale om havnestatsforanstaltninger).

               (79)

               For at vurdere, om Ghana opfylder sine internationale forpligtelser som flag-, havne-, kyst- eller afsætningsstat (18) som fastsat i de internationale aftaler, der er nævnt i betragtning 77, og fastlagt af de regionale fiskeriforvaltningsorganisationer, der er nævnt i betragtning 77 og 80, søgte og analyserede Kommissionen alle relevante oplysninger med henblik herpå.

               (80)

               Kommissionen benyttede oplysninger fra tilgængelige data offentliggjort af ICCAT, Kommissionen for Fiskeriet i det Nordøstlige Atlanterhav (NEAFC) og Organisationen for Fiskeriet i det Sydøstlige Atlanterhav (SEAFO) og Organisationen for Fiskeriet i det Nordvestlige Atlanterhav (NAFO) enten i form af rapporter om overholdelse eller i form af IUU-fartøjslister samt offentligt tilgængelige data fra USA's handelsministeriums NMFS-rapport (19). Derudover anvendte Kommissionen resultaterne af kontrolbesøgene i 2013 i Ghana.

         5.   MULIGHEDEN AF, AT GHANA KAN IDENTIFICERES SOM IKKE-SAMARBEJDENDE TREDJELAND

               (81)

               I overensstemmelse med artikel 31, stk. 3, i IUU-forordningen analyserede Kommissionen Ghanas forpligtelser som flag-, havne-, kyst- eller afsætningsstat. Med henblik på denne undersøgelse tog Kommissionen højde for parametrene i artikel 31, stk. 4-7, i IUU-forordningen.

         5.1.   Gentagne tilfælde af IUU-fartøjer og IUU-handelsstrømme (artikel 31, stk. 4, litra a) og b), i IUU-forordningen)

               (82)

               Kommissionen fastslog på grundlag af oplysningerne fra de regionale fiskeriforvaltningsorganisationers lister over IUU-fartøjer indsamlet under kontrolbesøgene i Ghana i maj og juli 2013, at IUU-fiskerfartøjet »Yucatan Basin« opført på lister udarbejdet af de regionale fiskeriforvaltningsorganisationer NAFO, SEAFO og NEAFC er blevet omdøbt »Trinity« og i øjeblikket er registreret under ghanesisk flag (20).

               (83)

               I denne henseende bør det erindres, at enhver stat i henhold til artikel 94, stk. 1 og 2, i UNCLOS vedrørende flagstatens forpligtelser effektivt skal udøve sin jurisdiktion og kontrol over ethvert skib, som fører dens flag, og over dets kaptajn, officerer og besætning. I denne artikel stilles der ligeledes krav om at føre et skibsregister over skibe, som fører dens flag. I denne henseende og i lyset af denne konkrete sag og de eksisterende procedurer mener Kommissionen ikke, at Ghana er i stand til at forhindre registreringen af IUU-fartøjer under sit flag, hvilket viser, at Ghana ikke opfylder sit folkeretlige ansvar som flagstat.

               (84)

               Derudover har Kommissionen som led i EU-medlemsstaternes gennemførelse af EU's IUU-forordning indsamlet dokumentation for gentagne overtrædelser begået af fartøjer under ghanesisk flag af ICCAT's bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger, og EU indberettede på denne baggrund officielt Ghana til ICCAT's sekretariat den 23. april 2013. EU fremsendte alle oplysninger til underbygning af kendsgerningerne. Overtrædelserne vedrørte gentagne omladninger til søs foretaget af notfartøjer under ghanesisk flag i ICCAT's område i strid med forbuddet mod omladning til søs i ICCAT's regler (ICCAT's henstilling 12-06). I denne officielle indberetning til ICCAT's sekretariat blev det desuden understreget, at Ghana formodes ikke at overholde ICCAT's henstilling 03-14 om minimumsstandarder for etableringen af fartøjsovervågningssystemer (FOS) i ICCAT-konventionsområdet. Efter modtagelsen af disse oplysninger informerede ICCAT's sekretariat den 30. april 2013 de ghanesiske myndigheder om disse mulige overtrædelser af ICCAT's regler og opfordrede Ghana til at fremlægge resultaterne af deres undersøgelser af disse spørgsmål inden den 18. oktober 2013.

               (85)

               I denne forbindelse foretog en række notfartøjer under ghanesisk flag gentagne ulovlige omladninger til søs fra 2009 til 2012 i ICCAT's område til to transportfartøjer, der også var registreret under ghanesisk flag. I overensstemmelse med henstilling 06-11 (21) kan notfartøjer ikke omlade tunarter til søs i ICCAT's område. Kommissionen konstaterede, at der blev foretaget gentagne omladninger til søs i strid med denne ICCAT-henstilling, og bemærkede, at disse regelstridige operationer var blevet valideret af de ghanesiske myndigheder i forbindelse med udstedelsen af ghanesiske fangstattester for fiskevarer eksporteret til EU.

               (86)

               Kommissionen har sideløbende indsamlet dokumentation for, at Ghana før den 1. oktober 2012 ikke pålagde ghanesiske tunfiskerfartøjer, der driver fiskeri i ICCAT's område, at indberette deres geografiske positioner i strid med punkt 3, 4 og 5 i ICCAT's henstilling 03-14.

               (87)

               På samme måde har Kommissionen som led i EU-medlemsstaternes gennemførelse af IUU-forordningen indsamlet dokumentation for gentagne IUU-overtrædelser begået af fartøjer under ghanesisk flag, som fisker uden fiskeritilladelser i farvande under nabolandes jurisdiktion (f.eks. Togo, Benin, Côte D'Ivoire og Nigerias eksklusive økonomiske zoner). Kommissionen bemærkede, at medlemsstaterne havde konstateret overtrædelserne i forbindelse med verificeringen af oplysninger i fangstattesterne, som var blevet valideret af de ghanesiske myndigheder.

               (88)

               Kommissionen bemærkede endvidere, at Ghana som kyststat ikke har truffet passende foranstaltninger til at afværge gentagne IUU-fiskeriaktiviteter udøvet af fiskerfartøjer, der fisker i dets farvande eller benytter dets havne. Disse IUU-fiskeriaktiviteter er behørigt dokumenteret i de seneste tre årlige kontrol- og overvågningsrapporter fremsendt af de ghanesiske myndigheder til Kommissionen under kontrolbesøget i maj 2013.

               (89)

               I henhold til artikel 31, stk. 4, litra b), undersøgte Kommissionen ligeledes, hvilke foranstaltninger Ghana havde truffet for at hindre adgangen for fiskevarer, der stammer fra IUU-fiskeri, til dets marked.

               (90)

               I denne henseende bemærkede Kommissionen, at Ghana ikke har truffet passende foranstaltninger for at forhindre den gentagne adgang for fiskevarer, der stammer fra IUU-fiskeri, til dets marked. Kommissionen har som led i EU-medlemsstaternes gennemførelse af IUU-forordningen indsamlet dokumentation for, at fiskevarer (navnlig tunarter) fanget eller omladet ulovligt i ICCAT's område eller i nabolandes eksklusive økonomiske zoner af ghanesiske eller fremmede fartøjer er blevet landet i den ghanesiske havn Tema. De er efterfølgende blevet solgt af ghanesiske erhvervsdrivende i fiskerisektoren til ghanesiske virksomheder og blevet forarbejdet på ghanesiske fabrikker, og de ghanesiske myndigheder har ikke opdaget det, eller forhindret, at de er kommet ind i den ghanesiske forsyningskæde.

               (91)

               I lyset af den situation, som er forklaret i denne del af afgørelsen, er der efter Kommissionens opfattelse dokumentation for gentaget IUU-fiskeri udøvet af ghanesiske fartøjer og af fartøjer, der fisker i Ghanas farvande.

               (92)

               I lyset af den situation, som er forklaret i denne del af afgørelsen, og på grundlag af alle de faktiske elementer, som Kommissionen har indsamlet, samt alle udtalelserne fra det pågældende land, kunne det i henhold til artikel 31, stk. 3 og stk. 4, i IUU-forordningen fastslås, at Ghana ikke har opfyldt sine folkeretlige forpligtelser som flagstat med hensyn til IUU-fartøjer og IUU-fiskeri udøvet eller støttet af fiskerfartøjer, der fører dens flag, eller af dens statsborgere, og ikke har truffet passende foranstaltninger til at afværge dokumenteret og gentaget IUU-fiskeri udøvet af fartøjer, der tidligere har ført dens flag, og at landet ikke har opfyldt sine folkeretlige forpligtelser som afsætningsstat for at forhindre adgang for fiskevarer, der stammer fra IUU-fiskeri, til dets marked.

         5.2.   Manglende samarbejde og håndhævelse (artikel 31, stk. 5, i IUU-forordningen)

               (93)

               Med hensyn til, om Ghana samarbejder effektivt med Kommissionen og EU-medlemsstaterne om undersøgelser om IUU-fiskeri og dermed forbundne aktiviteter, viser dokumentation indsamlet af Kommissionen, at Ghana ikke opfyldte sine folkeretlige forpligtelser som flagstat.

               (94)

               Kommissionen undersøgte navnlig, om Ghana har samarbejdet inden for rammerne af procedurerne i IUU-forordningen, om Ghana har truffet effektive håndhævelsesforanstaltninger over for de aktører, der er ansvarlige for de konstaterede IUU-fiskeriaktiviteter, jf. betragtning 84 til 86, og om der er idømt tilstrækkeligt hårde sanktioner, så overtræderne mister den økonomiske gevinst fra IUU-fiskeri.

               (95)

               Med hensyn til samarbejds- og håndhævelsesforpligtelserne erindres det, at en række tunfiskerfartøjer under ghanesisk flag fisker i strid med ICCAT's bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger eller nabolandes (navnlig Togo, Benin, Côte D'Ivoire og Nigeria) love og forskrifter. I forbindelse med disse konkrete sager har Kommissionen indsamlet dokumentation for, at Ghana gentagne gange ikke reagerede på eller ikke reagerede tilstrækkeligt på anmodninger om bistand fra EU-medlemsstater i henhold til IUU-forordningen. Kommissionen mener, at de ulovlige fiskeriaktiviteter, der udøves af disse ghanesiske fartøjer, som fisker i tilgrænsende kyststaters eksklusive økonomiske zone, er i strid med artikel 62, stk. 4, i UNCLOS, da disse aktiviteter er blevet udøvet uden at overholde betingelserne fastlagt i disse kyststaters love og forskrifter. Kommissionen konstaterede desuden under kontrolbesøget i maj 2013, at Ghana ikke har givet meddelelse om de konstaterede overtrædelser til de tilgrænsende kyststater, der er direkte berørt af dette fiskeri uden tilladelse af stærkt vandrende arter i deres farvande, hvilket er i strid med landets samarbejdsforpligtelser i henhold til artikel 64 i UNCLOS.

               (96)

               I lyset af denne situation observerede Kommissionen, at Ghana ikke kontrollerede disse fiskeriaktiviteter effektivt og ikke afdækkede ghanesiske fartøjers gentagne overtrædelser af internationale og nationale regler. Kommissionen fastslog, at Ghana ikke havde nogen oplysninger om, hvor og i hvilke fremmede farvande landets fiskerfartøjer rent faktisk driver fiskeri. Disse elementer viser ligeledes, at Ghana som flagstat ikke er i stand til at overvåge og kontrollere den ghanesiske flådes fiskeriaktiviteter og udøve jurisdiktion i henhold artikel 94 i UNCLOS over ethvert skib, som fører dens flag.

               (97)

               Det er ligeledes fastsat, at de stater, der er kontraherende parter i ICCAT, for de fartøjer, der ifølge indberetninger har udøvet aktiviteter, der underminerer effektiviteten af de regionale fiskeriforvaltningsorganisationers bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger, kan benytte de regionale fiskeriforvaltningsorganisationers procedurer til at afværge sådanne fartøjer, indtil flagstaten har truffet passende foranstaltninger.

               (98)

               Ghana har med hensyn til registrering af fiskerfartøjer heller ikke opfyldt henstillingerne i punkt 34 og 44 i FAO's internationale handlingsplan, hvor flagstaterne rådes til at sikre, at de fiskerfartøjer, som har ret til at føre deres flag, ikke udøver eller støtter IUU-fiskeri, og flagstaterne opfordres til at vedtage foranstaltninger, der sikrer, at intet fartøj får tilladelse til at fiske, medmindre tilladelsen er i overensstemmelse med den nationale lovgivning inden for de områder, der er under national jurisdiktion.

               (99)

               I løbet af kontrolbesøget i maj 2013 har Kommissionen navnlig indsamlet dokumentation for, at Ghana før april 2013 ikke havde nogen procedure for verificering og kontrol af de oplysninger, som de ghanesiske økonomiske aktører indsendte om de fiskeriaktiviteter, der var omfattet af de fangstcertifikater, som Ghana validerede. På grundlag af dette forhold og de underbyggende oplysninger fra medlemsstaternes kompetente myndigheder fastslog Kommissionen, at Ghana ikke er i stand til at udøve en effektiv kontrol med den ghanesiske fiskerflådes fiskeriaktiviteter, og at Ghana har meget vanskeligt ved at sikre en pålidelig certificering af de fiskevarer, der fanges af ghanesiske fiskerfartøjer. Under kontrolbesøget på stedet i maj 2013 observerede Kommissionen, at der var blevet truffet en række korrigerende foranstaltninger fra april 2013 for at gøre systemet for fangstattester mere pålideligt. Kommissionen mener imidlertid ikke, at de nye procedurer, der blev indført i april 2013, i tilstrækkelig grad har løst de konstaterede håndhævelsesproblemer, idet der ikke foretages en egentlig kontrol af den ghanesiske flådes fiskeriaktiviteter.

               (100)

               I denne forbindelse gjorde de verifikationer og inspektioner, som medlemsstaterne foretog af fiskevarer omfattet af ghanesiske fangstattester det muligt at afsløre gentagne IUU-fiskeriaktiviteter udøvet af ghanesiske tunfiskerfartøjer, og de understregede, at Ghana validerede fangstattester uden en reel verifikation og inspektion af oplysningerne fra de økonomiske aktører. En række EU-medlemsstater standsede derfor en del import af fiskevarer fanget under ulovlige forhold af ghanesiske fartøjer.

               (101)

               Kommissionen har desuden indsamlet dokumentation, der bekræfter, at Ghana ikke er i stand til at samarbejde med Unionen og give feedback om formodede IUU-fiskeriaktiviteter udøvet af ghanesiske fartøjer, der fisker i ICCAT's område. Kommissionen har i denne forbindelse fastslået, at Ghana ikke var i stand til at give EU-medlemsstaterne oplysninger om de geografiske positioner for ghanesiske fartøjer, der driver fiskeri i ICCAT's område, for perioden før den 1. oktober 2012 i strid med ICCAT's henstilling 03-14 (22). Kommissionen observerede, at Ghana i ovennævnte periode ikke installerede fartøjsovervågningssystemer om bord på tunfiskerfartøjer, der drev fiskeri i ICCAT's område, og at Ghana ikke pålagde sine fiskerfartøjer nogen form for rapporteringspligt i strid med punkt 3, 4 og 5 i ICCAT's henstilling 03-14. Ghana var således ikke i stand til behørigt at undersøge, give feedback på eller følge op på IUU-fiskeri og dermed forbundne aktiviteter konstateret af EU-medlemsstaterne.

               (102)

               De i betragtning 93 til 101 beskrevne forhold viser, at Ghana som flagstat ikke opfyldte betingelserne i artikel 94, stk. 2, litra b), i UNCLOS, hvori det fastsættes, at en flagstat skal udøve jurisdiktion i henhold til sit interne retssystem over ethvert skib, som fører dens flag, og over dets kaptajn, officerer og besætning.

               (103)

               Ghana har med hensyn til samarbejde med andre stater heller ikke opfyldt henstillingerne i punkt 28 i FAO's internationale handlingsplan, hvor staterne rådes til at koordinere deres aktiviteter og samarbejde direkte om at forebygge, afværge og standse IUU-fiskeri, navnlig ved at udvikle samarbejdsmekanismer, som bl.a. gør det muligt at sætte hurtigt ind over for IUU-fiskeri.

               (104)

               Ghana har med hensyn til kontrol og overvågning heller ikke opfyldt henstillingerne i punkt 24 i FAO's internationale handlingsplan, hvor flagstater rådes til at foretage omfattende og effektiv kontrol og overvågning af fiskeriet. Kommissionen observerede, at den beskrevne situation har forhindret Ghana i at samarbejde effektivt med EU-medlemsstaterne. Ghana var heller ikke i stand til at besvare Kommissionens anmodninger eller undersøge, give feedback på eller følge op på formodet IUU-fiskeri.

               (105)

               Ud over denne manglende evne til at undersøge, give feedback på eller følge op på formodet IUU-fiskeri observerede Kommissionen, at Ghana heller ikke iværksatte effektive håndhævelsesforanstaltninger og sanktioner over for fartøjer og økonomiske aktører involveret i de i betragtning 84 til 86 beskrevne overtrædelser. I denne forbindelse observerede Kommissionen under kontrolbesøget på stedet i maj 2013, at Ghana havde nedsat et interministerielt udvalg, der skulle foretage undersøgelser og træffe håndhævelsesforanstaltninger i forbindelse med ovennævnte påståede overtrædelser, men der er endnu ikke sket konkrete fremskridt.

               (106)

               Kommissionen kan udlede af de fiskeribestemmelser og årlige kontrol- og overvågningsrapporter, som Ghana har fremsendt for de seneste tre år, at Ghana har indført et afskrækkende sanktionssystem i sit retssystem, men indtil for ganske nylig blev næsten ingen sanktioner anvendt korrekt, og retshåndhævelses- og retsforfølgningsprocedurerne skaber ikke resultater.

               (107)

               Kommissionen konstaterede desuden under kontrolbesøget i maj 2013, at det ghanesiske ministerium for udvikling af fiskeri og akvakultur ikke har nogen juridisk tjeneste med ansvar for at sagsøge enkeltpersoner eller virksomheder, der har udøvet IUU-fiskeriaktiviteter. I denne forbindelse fastslog Kommissionen, at overtrædelser af fiskeriloven og forskrifterne i henhold til de retlige procedurer i § 115 og 116 i den ghanesiske fiskerilov fra 2002 henhører under domstolenes kompetence, undtagen når overtræderne med den offentlige anklagers samtykke kan idømmes administrative sanktioner. Kommissionen observerede ligeledes, at der er store problemer med gennemførelsen af de ghanesiske retlige procedurer for håndhævelse og sanktioner (f.eks. meget langvarige procedurer, et begrænset antal konstaterede overtrædelser og anvendte sanktioner). Kommissionen mener i denne forbindelse, at de nuværende retshåndhævelses- og retsforfølgningsprocedurer ikke giver de kompetente ghanesiske myndigheder mulighed for at træffe effektive håndhævelsesforanstaltninger, og det er navnlig ikke muligt at idømme tilstrækkeligt hårde sanktioner, så overtræderne mister den økonomiske gevinst fra IUU-fiskeri.

               (108)

               De i betragtning 104 til 107 beskrevne forhold viser, at Ghana som flagstat ikke udøvede fuld jurisdiktion over sine fiskerfartøjer, og at Ghana ikke opfyldte betingelserne i artikel 94, stk. 2, litra b), i UNCLOS, hvori det fastsættes, at en flagstat skal udøve jurisdiktion i henhold til sit interne retssystem over ethvert skib, som fører dens flag, og over dets kaptajn, officerer og besætning.

               (109)

               På grundlag af oplysningerne fra Kommissionens kontrolbesøg kan det desuden konkluderes, at Ghana ikke har et ajourført register. De ghanesiske myndigheder meddelte, at der er registreret 327 fiskerfartøjer under ghanesisk flag i landets register. Dette antal er imidlertid ikke i overensstemmelse med de data, som Kommissionen indsamlede under kontrolbesøget, hvor der blev konstateret 117 ghanesiske fartøjer med en gyldig fiskerilicens. I denne forbindelse og i lyset af den åbenlyse uoverensstemmelse mellem antallet af fiskerfartøjer under ghanesisk flag og antallet af fartøjer med en ghanesisk fiskerilicens konstateret under kontrolbesøget i maj 2013 anerkendte den ghanesiske søfartsmyndighed, at det var nødvendigt at kontrollere og ajourføre det ghanesiske register over fiskerfartøjer. I lyset af denne situation mente Kommissionen ikke, at Ghana havde opfyldt sine folkeretlige forpligtelser som flagstat, navnlig artikel 94, stk. 2, i UNCLOS, med hensyn til kravet om at føre et pålideligt register over skibe, som fører dens flag.

               (110)

               Ghana har med hensyn til registrering af fiskerfartøjer heller ikke opfyldt henstillingerne i punkt 36 og 38 i FAO's internationale handlingsplan, hvor flagstater rådes til at undgå at flage fartøjer med tidligere tilfælde af manglende overholdelse og opfordres til at afskrække fartøjer fra at omflage med det formål at omgå bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger eller bestemmelser, der er vedtaget på nationalt, regionalt eller globalt plan.

               (111)

               Ghana har med hensyn til effektive håndhævelsesforanstaltninger heller ikke opfyldt henstillingerne i punkt 21 i FAO's internationale handlingsplan, hvor staterne rådes til at sikre, at sanktionerne for fartøjers IUU-fiskeri er så hårde, at de forebygger, afværger og standser IUU-fiskeri og fratager overtræderne den økonomiske gevinst fra dette fiskeri. Ghana har endvidere ikke gennemført en national handlingsplan til bekæmpelse af IUU-fiskeri og overholder således ikke henstillingerne i punkt 25, 26 og 27 i FAO's internationale handlingsplan.

               (112)

               Under sit kontrolbesøg i maj 2013 observerede Kommissionen, at de ghanesiske love og administrative bestemmelser ikke pålægger fiskerfartøjer fra tredjelande, der driver fiskeri i Ghana under ghanesiske fiskerilicenser, at indberette deres FOS-positioner til de kompetente ghanesiske myndigheder. Ghana stiller ikke krav om, at fremmede fartøjer, der driver fiskeri i landets eksklusive økonomiske zone, modtager en ghanesisk fiskerilicens. Kommissionen mente ikke, at Ghana som kyststat under sådanne omstændigheder kan sikre en effektiv kontrol og overvågning af de aktiviteter, der udøves af fiskerfartøjer fra tredjelande, der driver fiskeri i landets farvande, da fartøjsovervågningssystemet er et almindeligt anerkendt pålideligt redskab til overvågning af fiskeriaktiviteter. De gentagne IUU-fiskeriaktiviteter rapporteret i de kontrol- og overvågningsrapporter, som Ghana har fremsendt for de seneste tre år, bekræfter denne analyse. Det understreges navnlig i disse officielle rapporter, at de ghanesiske myndigheder ofte gør arrest i eller sanktionerer industrielle eller semiindustrielle ghanesiske fartøjer for ulovlige fiskeriaktiviteter i områder til ikke-industrielt fiskeri (områder med en dybde på under 30 m). I denne forbindelse er det Kommissionens opfattelse, at Ghanas manglende kontrol og overvågning af disse fartøjer, der driver fiskeri i landets farvande, skaber gunstige betingelser for IUU-fiskeriaktiviteter i den ghanesiske eksklusive økonomiske zone.

               (113)

               På samme måde observerede Kommissionen under kontrolbesøget i maj 2013, at den kompetente ghanesiske myndighed med ansvar for kontrol og overvågning af fiskeriaktiviteter i den ghanesiske eksklusive økonomiske zone ikke har ressourcer til at foretage operationer og inspektioner til søs. Fiskerikommissionen er helt afhængig af den ghanesiske flådes logistiske ressourcer og inspektionsfartøjer. Kommissionen observerede desuden, at koordineringen og samarbejdet mellem fiskerikommissionen og den ghanesiske flåde ikke er tilstrækkeligt til at sikre en effektiv kontrol og overvågning af fiskeriaktiviteter i den ghanesiske eksklusive økonomiske zone. Efter Kommissionens opfattelse skaber de manglende muligheder for at gribe ind til søs gunstige betingelser for udvikling af de konstaterede IUU-fiskeriaktiviteter i den ghanesiske eksklusive økonomiske zone.

               (114)

               Kommissionen observerede en betydelig ubalance mellem Ghanas administrative kapacitet til at overvåge og kontrollere fiskeriaktiviteter udøvet af industrielle fartøjer, der driver fiskeri i landets farvande, og antallet af fiskerilicenser udstedt til industrielle fartøjer, der har tilladelse til at drive fiskeri i den ghanesiske eksklusive økonomiske zone (117 industrielle fartøjer og 12 000 ikke-industrielle fartøjer har tilladelse til at drive fiskeri i den ghanesiske eksklusive økonomiske zone). Denne situation bekræfter, at Ghana i forhold til størrelsen af den fiskeriaktivitet, der foregår i farvande under landets jurisdiktion, har en utilstrækkelig håndhævelseskapacitet. Kommissionen observerede desuden, at Ghana ikke har vedtaget en national fiskeriforvaltningsplan baseret på de bedste foreliggende videnskabelige oplysninger i overensstemmelse med artikel 61, stk. 2, og artikel 62, stk. 4, i UNCLOS.

               (115)

               Som følge af de forhold, der er beskrevet i betragtning 112 til 114 mener Kommissionen, at Ghana som kyststat ikke har opfyldt sine forpligtelser i henhold til artikel 61, stk. 2, og artikel 62, stk. 1, i UNCLOS, hvor det understreges, at en kyststat skal fremme den optimale udnyttelse af de levende ressourcer i den eksklusive økonomiske zone under hensyntagen til det mest pålidelige videnskabelige materiale, der står til dens rådighed, navnlig ved at sikre opretholdelsen af disse levende ressourcer og forhindre overudnyttelse gennem passende bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger.

               (116)

               Med hensyn til det pågældende IUU-fiskeris baggrund, art, omstændigheder, omfang og grovhed har Kommissionen taget højde for de gentagne og tilbagevendende IUU-fiskeriaktiviteter, som fartøjer, der fører Ghanas flag, har udøvet frem til 2013.

               (117)

               Det bør i denne forbindelse bemærkes, at Ghana er blevet identificeret flere gange i ICCAT-identifikationsskrivelser i perioden 2011-2013, fordi landet ikke fuldt ud og effektivt havde opfyldt sine forpligtelser i henhold til ICCAT's henstilling 09-01, 10-01 og 11-01 om et flerårigt bevarelses- og forvaltningsprogram for storøjet tun. Den ghanesiske flåde, der driver fiskeri i ICCAT's område, har gennem flere år ikke overholdt fangstbegrænsningerne for storøjet tun fastlagt af ICCAT, og Ghana har ikke grebet effektivt ind for at forhindre det systematiske overfiskeri af storøjet tun. Ghana har ikke opfyldt fangstkvoterne for storøjet tun tildelt i henhold til ICCAT's henstillinger. Selv om Kommissionen anerkender, at Ghana har gjort fremskridt og rettet op på de seneste års overfiskeri af storøjet tun, bemærker Kommissionen, at Ghana kun har standset udvidelsen af landets industrielle fiskerikapacitet, men ikke truffet foranstaltninger med henblik på at reducere denne kapacitet i overensstemmelse med ovennævnte ICCAT-henstillinger. Kommissionen mener i denne forbindelse, at den ghanesiske tunfiskerflådes stadige overkapacitet i ICCAT's område og det efterfølgende overfiskeri af storøjet tun (navnlig i 2008, 2009 og 2010) er en strukturel manifestation af IUU-fiskeri udøvet af den ghanesiske tunfiskerflåde i ICCAT's område i strid med de generelle betingelser i artikel 62 i UNCLOS om udnyttelsen af de levende ressourcer.

               (118)

               Med hensyn til de ghanesiske myndigheders eksisterende kapacitet bør det bemærkes, at Ghana ifølge De Forenede Nationers indeks for menneskelig udvikling (23) anses for et land med et mellemhøjt niveau af menneskelig udvikling (nr. 135 ud af 186 lande). Dette bekræftes ligeledes af bilag II til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1905/2006 af 18. december 2006 om oprettelse af et instrument til finansiering af udviklingssamarbejde (24), hvor Ghana er opført under lavindkomstlande.

               (119)

               Uanset analysen i betragtning 118 bemærkes det endvidere, at myndighederne i Ghana på grundlag af oplysningerne fra kontrolbesøget i maj 2013 synes at have tilstrækkelige lovgivningsmæssige beføjelser, men de har navnlig ikke de nødvendige organisatoriske og administrative strukturer til at varetage deres opgaver. Denne situation udgør ligeledes en underminerende faktor for de kompetente myndigheders kapacitet til at samarbejde med andre lande og udøve håndhævelsesforanstaltninger.

               (120)

               I lyset af den situation, som er forklaret i denne del af afgørelsen, og på grundlag af de faktiske elementer, som Kommissionen har indsamlet, samt alle landets udtalelser, kunne det i henhold til artikel 31, stk. 3 og stk. 5, i IUU-forordningen fastslås, at Ghana ikke har opfyldt sine folkeretlige forpligtelser som flagstat og kyststat med hensyn til samarbejds- og håndhævelsesforanstaltninger.

         5.3.   Manglende gennemførelse af internationale regler (artikel 31, stk. 6, i IUU-forordningen)

               (121)

               Ghana har ratificeret UNCLOS og undertegnede i 2010 FAO-aftalen om havnestatsforanstaltninger. Ghana er endvidere kontraherende part i ICCAT. Ghana er desuden medlem af FCWC, som er et subregionalt fiskerirådgivningsorgan.

               (122)

               Kommissionen analyserede alle oplysninger om Ghanas overholdelse af FCWC's bestemmelser. Ghana vedtog FCWC's regionale handlingsplan om IUU-fiskeri i FCWC-medlemsstaternes maritime zoner (FCWC's regionale handlingsplan) i december 2009. På baggrund af mødet i FCWC's IUU-arbejdsgruppe i april 2010 blev der vedtaget en række foranstaltninger, navnlig vedrørende metoder til registrering af fartøjer, samarbejde mellem FCWC's medlemsstater om oplysningskampagner, en aftale om havnestaters foranstaltninger og om udarbejdelse af en liste over godkendte industrifartøjer i de enkelte FCWC-medlemsstater, som skal træffes på nationalt plan (25). På det første møde i FCWC's ministerkonference i december 2009 blev det i Accraerklæringen om bekæmpelse af ulovligt, urapporteret og ureguleret fiskeri endvidere besluttet, at alle FCWC-medlemsstaterne skal gennemføre FAO's internationale handlingsplan.

               (123)

               Ghana har ikke taget skridt til at gennemføre FCWC's regionale handlingsplan eller henstillingerne fra det første møde i FCWC's IUU-arbejdsgruppe.

               (124)

               Kommissionen analyserede de oplysninger, som den fandt relevante i forhold til Ghanas opfyldelse af landets forpligtelser som kontraherende medlem af ICCAT.

               (125)

               Det bør erindres, at ICCAT sendte en identifikationsskrivelse til Ghana vedrørende landets manglende rapporter i 2010 (26). I denne skrivelse blev Ghana identificeret under ICCAT's henstilling om handelsforanstaltninger (06-13), fordi landet ikke fuldt ud og effektivt havde opfyldt sine forpligtelser vedrørende statistikrapporter i henhold til ICCAT's henstilling 05-09 om opfyldelse af forpligtelser vedrørende statistikrapporter. I samme skrivelse fremhævede ICCAT, at Ghana ikke havde fremsendt alle de nødvendige oplysninger og rapporter inden for de fastsatte frister, herunder data om opgave I og opgave II, overholdelsestabeller og oplysninger om forvaltningsstandarder for store langlinefiskerfartøjer til tunfiskeri. ICCAT's sekretariat gav udtryk for bekymring over den effektive gennemførelse af henstilling 08-01, navnlig over Ghanas betydelige overfiskeri af storøjet tun for tredje år i træk. ICCAT's sekretariat understregede endvidere, at selv om fangstbegrænsningen for storøjet tun for Ghana i 2010 blev justeret i henstilling 09-01, til dels via en overførsel fra EU, skulle Ghana i henhold til henstilling 08-01 justere for overfiskeriet i 2008 i 2009 og/eller 2010. Ghana skulle desuden tage fat på handlingsplanen i henhold til henstilling 09-01 og skulle ligeledes gennemgå landets dataindsamlings- og rapporteringsprocedurer for at sikre, at de var i overensstemmelse med ICCAT's krav.

               (126)

               I ICCAT's identifikationsskrivelse til Ghana fra 2011 (27) besluttede ICCAT at fastholde identificeringen af Ghana under henstilling 06-03 om handelsforanstaltninger. Ghana opfyldte fortsat ikke fuldt ud og effektivt sine forpligtelser vedrørende statistikrapporter i henhold til ICCAT's henstilling 05-09 om opfyldelse af forpligtelser vedrørende statistikrapporter og henstilling om ændring af henstilling om et flerårigt bevarelses- og forvaltningsprogram for storøjet tun (henstilling 09-01). I samme skrivelse fremhævede ICCAT, at Ghana heller ikke havde fremsendt alle de nødvendige oplysninger og rapporter inden for de fastsatte frister, herunder data om opgave I (flådekendetegn), intern aktionsrapport for fartøjer med en længde på over 20 m, forvaltningsstandarder for store langlinefiskerfartøjer til tunfiskeri og rapporter om ICCAT's statistikdokumentprogrammer. ICCAT's sekretariat udtrykte også bekymring over, at Ghana ikke træffer effektive foranstaltninger for at kontrollere overholdelsen af fangstkvoterne for atlantisk storøjet tun fastlagt i henstilling 08-01 og 09-01 og over en mulig overtrædelse af kapacitetsgrænserne i henstilling 04-01. Ghana blev på ny opfordret til at gennemgå landets dataindsamlings- og rapporteringsprocedurer for at sikre, at de var i overensstemmelse med ICCAT's krav. Ghana blev anmodet om at fremsende en foreløbig plan for dataforbedring til ICCAT's sekretariat, navnlig med oplysninger om overvågningsprogrammer, observatørprogrammer, havneinspektioner og stikprøveprogrammer for ikke-industrielt fiskeri, for at sikre, at Ghana opfylder alle ICCAT's rapporteringskrav inden for de fastlagte tidsfrister. Ghana blev endvidere anmodet om at fremsende en foreløbig plan for kvotetilbagebetaling for Ghanas fiskeri af storøjet tun til ICCAT's sekretariat under hensyntagen til de foranstaltninger for storøjet tun, der blev vedtaget i 2010, og oplysninger om flådekapacitet.

               (127)

               I ICCAT's identifikationsskrivelse til Ghana i 2012 (28) blev Ghana identificeret, fordi landet ikke fuldt ud og effektivt opfyldte sine forpligtelser vedrørende statistikrapporter i henhold til ICCAT's henstilling om opfyldelse af forpligtelser vedrørende statistikrapporter (05-09) og henstilling om ændring af henstilling om et flerårigt bevarelses- og forvaltningsprogram for storøjet tun (04-01). I samme skrivelse fremhævede ICCAT, at Ghana heller ikke havde fremsendt oplysninger om opgave I — flådekendetegn (formular ST01) og den interne aktionsrapport for fartøjer med en længde på over 20 m. Overholdelsestabellerne blev fremsendt efter tidsfristen. Problemet med overfiskeri af sydlig sværdfisk i strid med henstilling 09-03 blev ligeledes rejst. Med hensyn til Ghanas manglende gennemførelse af ICCAT's bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger for storøjet tun blev Ghana anmodet om at rette op på denne situation ved at indføre et effektivt forbud mod ghanesiske notfartøjers omladninger til søs, overholde flådekapacitetsbestemmelserne i henstilling 09-01 (29), 10-01 (30) og 11-01 (31), gennemføre tilbagebetalingsplanen for overfiskeriet af storøjet tun fastlagt i henstilling 11-01 og samarbejde med Côte D'Ivoire om landets inspektioner af fartøjer under ghanesisk flag i Abidjan-havnen.

               (128)

               I ICCAT's identifikationsskrivelse i 2013 (32) udtrykte ICCAT bekymring over, at Ghana ikke gjorde en tilstrækkelig indsats for at gennemføre ICCAT's henstilling 11-01 om et flerårigt bevarelses- og forvaltningsprogram for storøjet og gulfinnet tun. ICCAT anerkendte, at Ghana har gjort fremskridt og rettet op på overfiskeriet af storøjet tun sidste år, men anmodede Ghana om at fortsætte bestræbelserne på fuldt ud at gennemføre de gældende fartøjsbegrænsninger og forvaltningsplanen for fangst af almindelig tun samt datarapporteringen i henhold til henstilling 11-01.

               (129)

               Med hensyn til de faktiske elementer identificeret af Kommissionens kontroltjeneste informerede Kommissionen endvidere ved skrivelse af 23. april 2013 ICCAT's sekretariat om de faktuelle elementer, der kan føre til Ghanas manglende overholdelse af ICCAT's henstilling 08-09 om gennemgang og rapportering af oplysninger om efterlevelse. Ved skrivelse af 30. april 2013 (33) meddelte ICCAT's sekretariat Ghana, at landet muligvis ikke overholdt ICCAT's henstilling 12-06 om omladninger til søs, ICCAT's henstilling 11-16 om aftaler om adgang og ICCAT's henstilling 03-14 om FOS-transmission. Ghana blev opfordret til at meddele ICCAT resultaterne af de undersøgelser, der er foretaget på baggrund af disse observationer, af den manglende overholdelse, og de foranstaltninger, der er truffet, for at løse disse problemer med overholdelse.

               (130)

               Endvidere kom en række elementer frem under Kommissionens kontrolbesøg i Ghana i maj og juli 2013. Selv om der skal installeres fartøjsovervågningssystemer om bord på fartøjer, der driver fiskeri i ICCAT's område (i overensstemmelse med ICCAT's henstilling 03-14), blev der konstateret problemer med manglende eller afbrudt signal under fiskerikampagner for perioden før oktober 2012. Med hensyn til driften af fartøjsovervågningssystemer kom det frem, at Ghana havde truffet en række foranstaltninger for at forbedre fartøjsovervågningssystemet ved at etablere et fartøjsovervågningscenter. Disse foranstaltninger afbøder imidlertid ikke i tilstrækkelig grad de konstaterede mangler ved fartøjsovervågningssystemet.

               (131)

               Fartøjsovervågningssystemerne om bord på ghanesiske fartøjer anvendes ikke korrekt til at kontrollere, om fangstaktiviteterne stemmer overens med omfanget af fiskerilicenserne. Der er ikke de administrative og organisatoriske procedurer og ressourcer, der er nødvendige for systemets drift. Der er hverken retningslinjer eller permanente installationsinstruktioner, systemet kan ikke vise FOS-data og lokaliseringsdata fra andre kilder i samme miljø, og der tages ikke højde for områder, der er beskyttet mod fiskeri. Der er kun ét adgangspunkt til FOS-dataene, som udelukkende er tilgængelige for kontrol- og overvågningsafdelingen, og andre ghanesiske tjenester, herunder andre administrative enheder med ansvar for udstedelse af fangstattester (både i Accra og Tema), har ikke adgang til disse data.

               (132)

               Selv om ICCAT's sekretariat i 2011 anerkendte Ghanas indsats for at skabe åbenhed omkring landets fiskeriaktiviteter, påpegede sekretariatet på samme måde ligeledes to alvorlige specifikke problemer, nemlig mangelen på et operationelt fartøjsovervågningssystem og ghanesiske notfartøjers vedvarende ulovlige omladninger af tunfisk til søs.

               (133)

               I 2012 modtog Ghana finansiel støtte fra ICCAT's sekretariat i henhold til et aftalememorandum om installation af et nyt fartøjsovervågningssystem med henblik på overholdelse af ICCAT's regler om FOS-rapportering. Dette system er operationelt fra den 1. oktober 2012. Under den gradvise gennemførelse af aftalememorandummet (fra februar til oktober 2012) pålagde de ghanesiske myndigheder imidlertid ikke ghanesiske fiskerfartøjer, der driver fiskeri i ICCAT's område, nogen forpligtelse til at indberette daglige positioner, hvilket er i strid med FOS-bestemmelserne i ICCAT's henstilling 03-14 og § 47 i Ghanas nationale fiskerilov fra 2010.

               (134)

               Det fartøjsovervågningssystem og fartøjsovervågningscenter, som Ghana har etableret, dækker desuden kun Ghanas indenlandske flåde. Installation af et fartøjsovervågningssystem er ikke en forudsætning for udstedelse af en ghanesisk fiskerilicens til fartøjer fra tredjelande. De ghanesiske myndigheder modtager ikke FOS-data fra fiskerfartøjer fra tredjelande, der driver fiskeri i landets farvande, hvilket skaber gunstige betingelser for udøvelse af IUU-fiskeriaktiviteter i Ghanas eksklusive økonomiske zone. Ghana har ikke informeret ICCAT's sekretariat om resultaterne af gennemførelsen af aftalememorandummet om installation af fartøjsovervågningssystemet.

               (135)

               Med hensyn til systemet med godkendte observatører overholder Ghana ikke fuldt ud observatørordningen i henhold til ICCAT's henstilling 10-10 om fastsættelse af minimumsstandarder for videnskabelige observatørprogrammer for fiskerfartøjer.

               (136)

               Med hensyn til gennemførelsen af ICCAT's havneinspektionsordning i henhold til henstilling 97-10 gennemføres og håndhæves ICCAT's havneinspektionsordning ikke i Ghana, selv om Ghanas retlige ramme giver myndighederne tilstrækkelige beføjelser til at varetage deres opgaver, som følge af de ghanesiske fiskerikontrollørers manglende erfaring og uddannelse.

               (137)

               Ghana har desuden ikke afdækket de gentagne overtrædelser af ICCAT's henstillinger begået af fartøjer, der fører dets flag, i forbindelse med de gentagne ulovlige omladninger til søs og fiskeriaktiviteter uden tilladelse i de tilstødende eksklusive økonomiske zoner. Havneinspektionerne er af meget ringe kvalitet og gennemføres ikke effektivt på grund af personalets manglende kvalifikationer, manglende havneinspektionsordninger og manglende retningslinjer og inspektionsmanualer. Observatørerne har ikke kendskab til ICCAT's regler. Fiskerikontrollørerne er afhængige af de oplysninger og den logistik, som de økonomiske aktører, der kontrolleres, stiller til rådighed. Disse mangler er medvirkende til, at Ghana ikke kan opfylde sine forpligtelser i henhold til ICCAT's henstilling 06-11 om etablering af et omladningsprogram.

               (138)

               På samme vis kom det under Kommissionens kontrolbesøg frem, at en række ghanesiske transportfartøjer og tunfiskerfartøjer ikke overholdt ICCAT's henstilling 06-11 fra 2009 til 2012. De ghanesiske myndigheder validerede fangstattester med ulovlige omladninger til søs, der blev underskrevet af førerne af begge involverede fartøjer. Som anført i betragtning 127 blev Ghana i ICCAT's identifikationsskrivelse af 21. februar 2012 udtrykkeligt anmodet om at indføre et effektivt forbud mod ghanesiske notfartøjers omladninger til søs. Som anført i betragtning 129 meddelte ICCAT's sekretariat ligeledes ved skrivelse af 30. april 2013 Ghana, at landet muligvis ikke overholdt ICCAT's henstilling 12-06 om omladninger til søs.

               (139)

               I fortsættelse af ICCAT's identifikationsskrivelse af 21. februar 2012, hvori Ghana blev anmodet om at overholde flådekapacitetsbestemmelserne i henstilling 09-01, henstilling 10-01 og henstilling 11-01, anmodede Kommissionen om nærmere oplysninger om reduktionen af den ghanesiske fiskerikapacitet under sit kontrolbesøg i maj 2013. Den ghanesiske søfartsmyndighed anerkender, at udvidelsen af fiskerikapaciteten kun er blevet standset, men ikke reduceret. Myndigheden accepterer udskiftning af kapaciteten for ophuggede fartøjer eller fartøjer, der ikke længere fører Ghanas flag, men nægter at registrere nye tunfiskerfartøjer under ghanesisk flag. I denne forbindelse har Ghana ikke indført effektive foranstaltninger, der sikrer en reel reduktion af denne kapacitet, og risikoen for overfiskeri af storøjet tun er således ikke blevet mindre.

               (140)

               De mangler, som blev konstateret under Kommissionens kontrolbesøg i maj og juni 2013, og de yderligere oplysninger, som der henvises til i betragtning 130 til 139, dokumenterer, at Ghana ikke har opfyldt sine forpligtelser som flag- og kyststat i henhold til artikel 62, 94 og 118 i UNCLOS.

               (141)

               Som anført i betragtning 134 opfylder Ghana ikke sine forpligtelser som kyststat i henhold til artikel 62, stk. 4, litra e), i UNCLOS til at pålægge fiskerfartøjer, der driver fiskeri i dens farvande, at indrapportere deres FOS-positioner. Sådanne mangler i de eksisterende nationale retsregler er desuden ikke i overensstemmelse med punkt 24, stk. 3, i FAO's internationale handlingsplan, hvori flagstater rådes til at foretage omfattende og effektiv kontrol og overvågning af fiskeriet, fra det påbegyndes, til fangsten landes og når frem til den endelige destination, herunder ved at indføre et fartøjsovervågningssystem (FOS) i overensstemmelse med de relevante nationale, regionale og internationale standarder, herunder kravet om, at fartøjer i dets jurisdiktion skal have et fartøjsovervågningssystem om bord.

               (142)

               De foranstaltninger, som er beskrevet i betragtning 130 til 139, underminerer Ghanas evne til at opfylde betingelserne i artikel 94, stk. 2, litra b), i UNCLOS, hvori det fastsættes, at en flagstat skal udøve jurisdiktion i henhold til sit interne retssystem over ethvert skib, som fører dens flag, og over dets kaptajn, officerer og besætning.

               (143)

               Det kom desuden frem under Kommissionens kontrolbesøg, at der i Ghanas procedurer for fartøjsregistrering ikke tages højde for den IUU-historik, som fartøjerne og ejerne måtte have. Denne tilgang er ikke i overensstemmelse med artikel 94 i UNCLOS.

               (144)

               De manglende oplysninger om bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger, statistikker, lister over fartøjer og overholdelsestabeller underminerer Ghanas evne til at opfylde sine forpligtelser i henhold til artikel 118 i UNCLOS, hvori det fastsættes, at staterne har pligt til at samarbejde med hinanden om bevarelse og forvaltning af de levende ressourcer i det åbne hav.

               (145)

               Kommissionen analyserede alle oplysninger, som ansås for relevante, vedrørende enhver handling eller undladelse fra Ghanas side, der kan have gjort de gældende love, administrative bestemmelser eller internationale bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger mindre effektive.

               (146)

               I denne forbindelse skal det bemærkes, at den ghanesiske retlige ramme omfatter kontrolforanstaltninger, da fiskeriloven fra 2010 f.eks. pålægger ghanesiske fiskerfartøjer at indhente forhåndsgodkendelse, inden de driver fiskeri i andre lande. I denne forbindelse observerede Kommissionen, at de ghanesiske myndigheder i strid med den nationale lovgivningsramme ikke har gennemført disse bestemmelser, hvilket således har gjort de gældende love og administrative bestemmelser til bekæmpelse af IUU-fiskeri i 2010, 2011 og 2012 mindre effektive.

               (147)

               Kommissionen observerede på samme vis under kontrolbesøget i maj 2013, at Ghana ikke har gennemført § 94 i fiskeriloven fra 2002 om etablering af en enhed med ansvar for kontrol, overvågning og håndhævelse. I denne forbindelse kan personale fra den ghanesiske flåde, luftvåbenet og vandforskningsinstituttet i henhold til § 95 i fiskeriloven fra 2002 udpeges som bemyndigede embedsmænd til at håndhæve fiskerilove og forskrifter. I denne forbindelse observerede Kommissionen, at Ghana ikke har gennemført disse bestemmelser, hvilket således har gjort de gældende love og administrative bestemmelser til bekæmpelse af IUU-fiskeri mindre effektive.

               (148)

               Kommissionen observerede under kontrolbesøget i maj 2013, at Ghana før den 1. oktober 2012 ikke pålagde ghanesiske tunfiskerfartøjer, der driver fiskeri i ICCAT's område, at indberette deres geografiske positioner, hvilket er i strid med landets forpligtelser som kontraherende part i ICCAT, jf. punkt 3, 4 og 5 i ICCAT's henstilling 03-14. Ghana har således ikke gennemført bestemmelserne i § 42, 47, 48 og 49 i fiskeriloven fra 2010. I denne forbindelse observerede Kommissionen, at Ghana i strid med den nationale lovgivningsramme ikke har gennemført disse bestemmelser, hvilket således har gjort de gældende love, administrative bestemmelser og internationale bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger til bekæmpelse af IUU-fiskeri mindre effektive.

               (149)

               Kommissionen observerede under kontrolbesøget i maj 2013, at Ghana ikke havde gennemført § 42 i fiskeriloven fra 2002 og § 1 i fiskeriloven fra 2010 om vedtagelse af en national plan for forvaltning og udvikling af fiskeriet. I henhold til de ghanesiske love og administrative bestemmelser skal denne plan baseres på de bedste foreliggende videnskabelige oplysninger, sikre optimal udnyttelse af fiskeressourcerne og således forhindre overudnyttelse og være i overensstemmelse med principperne om god forvaltning. I denne forbindelse observerede Kommissionen, at Ghana i strid med den nationale lovgivningsramme ikke har gennemført disse bestemmelser, hvilket således har gjort de gældende love og administrative bestemmelser til bekæmpelse af IUU-fiskeri mindre effektive.

               (150)

               Endelig er det relevant at bemærke, at Ghana også blev nævnt i NMFS-rapporten (34). Ghana er blevet identificeret, fordi landet ikke har forvaltet sine fiskerfartøjer i overensstemmelse med de bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger, som ICCAT har vedtaget, navnlig henstilling 05-09, henstilling 11-01, henstilling 04-01, henstilling 11-01 og henstilling 06-11. NMFS er desuden bekymret over Ghanas kapacitet til at opfylde ICCAT's kapacitetsbegrænsningskrav og gennemføre og effektivt håndhæve forbud mod omladninger til søs. NMFS mener ligeledes, at Ghana skal gøre fremskridt i overholdelsen af ICCAT's henstillinger ved at gennemføre den aftalte tilbagebetalingsplan for overfiskeriet af storøjet tun og forbedre dataindsamlingen. NMFS opfordrer desuden Ghana til at gøre landets fangstskøn mere nøjagtige for at forbedre ICCAT's vurdering af bestandene af storøjet tun.

               (151)

               Ghana har med hensyn til gennemførelse af internationale instrumenter heller ikke opfyldt henstillingerne i punkt 10 i FAO's internationale handlingsplan, hvor flagstater rådes til som en prioritet at ratificere, acceptere eller tiltræde UNFSA. Kommissionen mener, at denne henstilling er af særlig relevans for Ghana, som har en stor fiskerflåde, der driver fiskeri af stærkt vandrende arter (navnlig tun i ICCAT's område).

               (152)

               I lyset af den situation, som er forklaret i denne del af afgørelsen, og på grundlag af de faktiske elementer, som Kommissionen har indsamlet, samt alle landets udtalelser, kunne det i henhold til artikel 31, stk. 3 og 6, i IUU-forordningen fastslås, at Ghana ikke har opfyldt sine folkeretlige forpligtelser med hensyn til internationale regler, administrative bestemmelser og bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger.

         5.4.   Specifikke begrænsninger i udviklingslande

               (153)

               Det erindres, at Ghana ifølge De Forenede Nationers indeks for menneskelig udvikling (35) anses for et land med et mellemhøjt niveau af menneskelig udvikling (nr. 135 ud af 186 lande). Det erindres ligeledes, at Ghana er opført under lavindkomstlande i forordning (EF) nr. 1905/2006. Under hensyntagen til Ghanas placering analyserede Kommissionen, om de oplysninger, den havde samlet, kunne hænge sammen med landets specifikke begrænsninger som udviklingsland.

               (154)

               Selv om der kan være specifikke kapacitetsmæssige begrænsninger med hensyn til kontrol og overvågning, kan Ghanas specifikke begrænsninger som følge af landets udviklingsniveau ikke berettige, at den nationale rammelovgivning ikke indeholder specifikke bestemmelser, der henviser til internationale instrumenter til at bekæmpe, afværge og standse IUU-fiskeriaktiviteter. Disse begrænsninger kan endvidere ikke berettige, at Ghana ikke effektivt håndhæver de nationale regler om sanktioner i tilfælde af IUU-fiskeriovertrædelser. Det tyder desuden på, at den manglende overholdelse af internationale regler navnlig skyldes, at de nationale myndigheder ikke samarbejder, og at de nationale og internationale regler ikke gennemføres effektivt. Endelig bemærkes det, at Ghanas udviklingsniveau er højere end niveauet i de øvrige lande i denne del af verden, hvilket har den logiske følge, at Ghana er bedre rustet end mange andre afrikanske lande til at opfylde sine folkeretlige forpligtelser som flag-, kyst-, havne- eller afsætningsstat.

               (155)

               Derudover er det relevant at bemærke, at Unionen allerede har finansieret en specifik teknisk bistandsaktion i Ghana med hensyn til at bekæmpe IUU-fiskeri (36). Der findes ingen dokumentation for, at Ghana har taget højde for rådgivningen med henblik på at rette op på de pågældende mangler.

               (156)

               I lyset af den situation, som er forklaret i denne del af afgørelsen, og på grundlag af alle de faktiske elementer, som Kommissionen har indsamlet, samt alle landets udtalelser kunne det i henhold til artikel 31, stk. 7, i IUU-forordningen konstateres, at der ikke er nogen relevante begrænsninger for udviklingen i dette tilfælde. Under hensyntagen til arten af Ghanas fastslåede mangler kan landets udviklingsniveau imidlertid ikke undskylde eller på anden måde begrunde Ghanas overordnede præstation som flag- eller kyststat med hensyn til fiskeri og landets utilstrækkelige foranstaltninger til at forebygge, afværge og standse IUU-fiskeri.

               (157)

               I lyset af den situation, som er forklaret i denne del af afgørelsen, og på grundlag af alle de faktiske elementer, som Kommissionen har indsamlet, samt alle landets udtalelser kunne det i henhold til artikel 31, stk. 7, i IUU-forordningen konstateres, at Ghanas udviklingsstatus og overordnede præstation med hensyn til fiskeri ikke er påvirket af dets udviklingsniveau.

         6.   PROCEDURE VEDRØRENDE CURACAO

               (158)

               Curacao var en del af De Nederlandske Antiller (Curacao, Sint Maarten, Bonaire, Sint Eustatius og Saba) før den 10. oktober 2010. De Nederlandske Antiller ophørte med at eksistere den 10. oktober 2010. Meddelelsen om De Nederlandske Antiller som flagstat blev godkendt af Kommissionen den 12. februar 2010. Curacao gav meddelelse om deres kompetente myndigheder i henhold til IUU-forordningen den 28. marts 2011.

               (159)

               Fra den 4. til den 8. marts 2013 gennemførte Kommissionen med støtte fra EFCA et kontrolbesøg til Curacao i forbindelse med det administrative samarbejde, der er fastlagt i artikel 20, stk. 4, i IUU-forordningen.

               (160)

               Formålet med kontrolbesøget var at verificere oplysninger om Curacaos ordninger for gennemførelse, kontrol og håndhævelse af love, administrative bestemmelser og bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger, som landets fiskerfartøjer skal overholde, foranstaltninger truffet af Curacao med henblik på at gennemføre landets forpligtelse til at bekæmpe IUU-fiskeri og opfylde kravene samt nogle punkter vedrørende gennemførelsen af Unionens ordning for fangstattester.

               (161)

               Den endelige rapport om kontrolbesøget blev udleveret til Curacaos repræsentanter den 8. marts 2013.

               (162)

               Kommissionen gennemførte fra den 3. til den 6. juni 2013 et efterfølgende kontrolbesøg til Curacao.

               (163)

               Den 5. juni 2013 fremsendte Kommissionen skriftlige bemærkninger vedrørende den konstaterede situation i landet.

               (164)

               Curacao fremsatte bemærkninger ved skrivelse modtaget den 31. juli 2013.

               (165)

               Curacao er et samarbejdende ikke-kontraherende medlem af ICCAT. Curacao har ratificeret UNCLOS.

               (166)

               Kommissionen søgte og analyserede alle relevante oplysninger for at vurdere, om Curacao opfylder sine internationale forpligtelser som flag-, havne-, kyst- eller afsætningsstat som fastsat af UNCLOS og ICCAT.

               (167)

               Kommissionen benyttede i denne forbindelse oplysninger fra tilgængelige data offentliggjort af regionale fiskeriforvaltningsorganisationer, i dette tilfælde ICCAT. Ved vurderingen af, om Curacao opfylder sine internationale forpligtelser som flag-, havne-, kyst- eller afsætningsstat, og om Curacao overholder de regler, der er fastlagt af de regionale fiskeriforvaltningsorganisationer, har Kommissionen desuden bemærket, at Curacao har til hensigt at udvikle sit internationale fiskeri og blive et fuldgyldigt medlem af ICCAT, hvilket Curacao gav udtryk for under Kommissionens kontrolbesøg i juni 2013.

         7.   MULIGHEDEN AF, AT CURACAO KAN IDENTIFICERES SOM IKKE-SAMARBEJDENDE TREDJELAND

               (168)

               I overensstemmelse med artikel 31, stk. 3, i IUU-forordningen analyserede Kommissionen Curacaos forpligtelser som flag-, havne- eller kyst. Med henblik på denne undersøgelse tog Kommissionen højde for parametrene i artikel 31, stk. 4-7, i IUU-forordningen.

         7.1.   Gentagne tilfælde af IUU-fartøjer og IUU-handelsstrømme (artikel 31, stk. 4, litra a), i IUU-forordningen)

               (169)

               Med hensyn til IUU-fartøjer, der fører Curacaos flag, bemærkes det, at der på grundlag af oplysningerne fra de regionale fiskeriforvaltningsorganisationers lister over fartøjer ikke findes sådanne fartøjer på de foreløbige eller endelige IUU-lister, og der findes ingen dokumentation for tidligere tilfælde af IUU-fartøjer, der fører Curacaos flag, som gør det muligt for Kommissionen at analysere Curacaos tilbagevendende fiskeriaktiviteter. Det er imidlertid relevant at bemærke, at to fartøjer, der fører Curacaos flag, ifølge oplysninger modtaget af Kommissionen har været involveret i flere tilfælde af påstået IUU-fiskeri. I 2011 meddelte regeringerne i Japan og New Zealand ministeriet for økonomisk udvikling i Curacao, at et fartøj under Curacaos flag fiskede demersale hajarter ved hjælp af dybvandsnedgarn i området omfattet af konventionen om bevarelse og forvaltning af højsøfiskeressourcer i det sydlige Stillehav (SPRFMO). Anvendelsen af dybvandsnedgarn blev forbudt i dette område i henhold til de foranstaltninger, der blev fastlagt i slutakten fra de internationale høringer om forslaget til oprettelse af en regional fiskeriforvaltningsorganisation for det sydlige Stillehav (slutakten) fra 2009 (37). Curacao godkendte desuden en række fangstattester for dette fartøj for den pågældende periode. Curacao har indledt en undersøgelsesprocedure vedrørende fartøjet og har truffet forebyggende foranstaltninger for at stoppe fartøjets fiskeri i det fiskeriområde, der er omfattet af SPRFMO-konventionen. Fartøjet er imidlertid ikke blevet pålagt sanktioner. I lyset af ovenstående handlede Curacao således i strid med artikel 117 og 118 i UNCLOS.

         7.2.   Manglende samarbejde og håndhævelse (artikel 31, stk. 5, i IUU-forordningen)

               (170)

               Kommissionen analyserede, om Curacao har truffet effektive håndhævelsesforanstaltninger over for de aktører, der er ansvarlige for IUU-fiskeri, og om der er idømt tilstrækkeligt hårde sanktioner, så overtræderne mister den økonomiske gevinst fra IUU-fiskeri.

               (171)

               Under Kommissionens kontrolbesøg i marts og juni 2013 kom en række oplysninger frem, som viste, at Curacao ikke opfylder sine forpligtelser som flagstat. I henhold til artikel 94 i UNCLOS og bestemmelserne i FAO's internationale handlingsplan skal enhver flagstat navnlig effektivt udøve sin jurisdiktion og kontrol i administrative, tekniske og sociale anliggender over skibe, som fører dens flag. Under Kommissionens ovennævnte missioner blev der konstateret store problemer med hensyn til Curacaos evne til at sikre et effektivt fiskeri- og flådeforvaltningssystem og kvaliteten af gennemførelsen af kontrol- og overvågningsforanstaltninger og -procedurer.

               (172)

               For det første blev det på grundlag af Kommissionens kontrolbesøg i maj og juni 2013 også konstateret, at systemet for sanktioner mod IUU-aktiviteter er utilstrækkeligt, idet sanktionerne ikke effektivt sikrer overholdelse, modvirker overtrædelser, uanset hvor de finder sted, og fratager overtræderne den økonomiske gevinst fra deres ulovlige aktiviteter.

               (173)

               For det andet afdækkede kontrolbesøgene væsentlige mangler i Curacaos sporbarhedsordning. En række dokumentkontroller på stedet viste således, at Curacaos myndigheder ikke er i stand til at sikre sporbarheden på alle stadier af fiskeriaktiviteterne, dvs. fangst, omladninger, landing, transport, eksport og handel.

               (174)

               For det tredje er Curacaos kontrol med højsøflåden meget mangelfuld. Kontrollen med flåden og dens fangster henhører under ministeriet for økonomisk udvikling, som også er ansvarlig for tildeling, suspendering og inddragelse af fiskerilicenser. Curacao har ikke noget ministerium for økonomisk udvikling. I lyset af de tekniske kendetegn ved Curacaos højsøflåde er Curacaos kapacitet til at kontrollere højsøflådens adfærd og opfylde forpligtelserne og reglerne meget mangelfuld på det administrative, organisatoriske og tekniske plan. Selv om Curacaos notfartøjer er udstyret med moderne transmissionsudstyr, er det ikke muligt at foretage den nødvendige kontrol af de indsendte data på grund af de begrænsede funktionaliteter af den FOS-software, der er installeret i ministeriets lokaler, og det papirbaserede dataindsamlingssystem.

               (175)

               For det fjerde overvåger Curacaos myndigheder ikke de modtagne FOS-data løbende. Med hensyn til de tekniske og operationelle svagheder har den software, der anvendes til at læse og indsamle FOS-data, begrænsede funktionaliteter. Forsyningsskibene er udstyret med fartøjsovervågningssystemer og skal systematisk transmittere data, mens transportfartøjerne, der også er udstyret med fartøjsovervågningssystemer, kun er forpligtet til at transmittere data, når de har fisk om bord.

               (176)

               For det femte observerede Kommissionen under sine kontrolbesøg i marts og juni 2013, at koordineringen og samarbejdet om datarapportering mellem højsøfartøjer, der fører Curacaos flag, og de kompetente myndigheder i Curacao ikke er tilstrækkeligt til at sikre en effektiv kontrol og overvågning af fiskeriaktiviteter. Dette element viser ligeledes, at Curacao som flagstat ikke er i stand til at overvåge og kontrollere sin flådes fiskeri og udøve jurisdiktion i henhold artikel 94 i UNCLOS over ethvert skib, som fører dens flag. Curacao har med hensyn til kontrol og overvågning heller ikke opfyldt henstillingerne i punkt 24 i FAO's internationale handlingsplan, hvor flagstater rådes til at foretage omfattende og effektiv kontrol og overvågning af fiskeriet.

               (177)

               For det sjette er de utilstrækkelige menneskelige ressourcer, den manglende daglige verifikation af nøjagtigheden af de data, der transmitteres af fartøjerne, samt de manglende verifikationsprocedurer og retningslinjer eller proceduremanualer til embedsmænd i ministeriet for økonomisk udvikling en overtrædelse af Curacaos folkeretlige forpligtelser som flagstat, navnlig i henhold til artikel 94 i UNCLOS. På samme vis gennemførte Curacao ikke henstillingerne i FAO's internationale handlingsplan, navnlig punkt 34.

               (178)

               I lyset af den situation, som er beskrevet i betragtning 174 til 177, undlod Curacao at bevise, at det opfylder betingelserne i artikel 94, stk. 2, litra b), i UNCLOS, hvori det fastsættes, at en flagstat skal udøve jurisdiktion i henhold til sit interne retssystem over ethvert skib, som fører dens flag, og over dets kaptajn, officerer og besætning.

               (179)

               Curacao opfyldte ikke sine folkeretlige forpligtelser i artikel 118 i UNCLOS, der regulerer medlemsstaternes samarbejde om bevarelse og forvaltning af de levende ressourcer. Det forhold, at der ikke formelt er etableret et permanent fiskeriovervågningscenter, som kunne fungere som et enkelt kontaktpunkt, er en alvorlig hindring for et effektivt samarbejde med tredjelande, der er involveret i omladning og landing af tunarter foretaget af fartøjer fra Curacao.

               (180)

               Curacao har således ikke påvist, at landet samarbejder og koordinerer aktiviteter med andre stater for at forebygge, afværge og standse IUU-fiskeri på den måde, som er anført i punkt 28 i FAO's internationale handlingsplan, navnlig punkt 28, stk. 6, hvor det anføres, at staterne skal udvikle samarbejdsmekanismer, som bl.a. gør det muligt at sætte hurtigt ind over for IUU-fiskeri.

               (181)

               Med hensyn til ordningen for fangstattester observerede Kommissionen under sine kontrolbesøg i marts og juni 2013, at forvaltningssystemet for validering af fangstattester har en række smuthuller. Curacao validerede fangstattester, uden at myndighederne i Curacao foretog en reel verifikation og inspektion af oplysningerne på stedet, hvilket er i strid med ICCAT's henstilling 09-11 (38). Det blev ligeledes konstateret, at myndighederne i Curacao overhovedet ikke samarbejder med de stater, hvor fiskene landes (dvs. Côte d'Ivoire, Senegal og Ghana). Ordningen for fangstattester er udelukkende baseret på dokumentkontrol. Fartøjsbevægelser til søs kan overvåges via fartøjsovervågningssystemet, men det grundlæggende system for overvågning af fartøjsbevægelser gør det ikke muligt at indsamle historiske data, og det sender ikke varslinger. Disse forhold viser, at Curacao ikke overholder reglerne i artikel 118 og 119 i UNCLOS.

               (182)

               Med hensyn til validering af fangstattester er fartøjsovervågningssystemet det eneste tilgængelige kontroludstyr. For så vidt angår de fartøjer, der fisker permanent uden for Curacao og lander eller omlader de fleste fangster i Côte d'Ivoire og Angola, har myndighederne i Curacao således kun oplysninger fra de driftsansvarlige. Der foretages ikke kontrol i landings- og omladningshavne. Curacao samarbejder desuden ikke med de lande, hvor landingen eller omladningen foretages.

               (183)

               Curacao har ikke udviklet et system for indberetning af fangster, der sikrer registrering af alle fangster i realtid, og har heller ikke udviklet en ordning for elektroniske logbøger. Curacao har således ikke skabt grundlag for fuld kontrol og sporbarhed, effektive krydskontroller af FOS-positioner, landinger og oplysninger om landinger og omladninger. Curacao opfylder derfor ikke henstillingerne i punkt 28 i FAO's internationale handlingsplan på dette område.

               (184)

               Det nationale dekret om højsøfiskeri (Landsbesluit visserij op volle zee — PB No.109) af 7. oktober 2010 er den grundlæggende internationale fiskerilov i Curacao. Den internationale licensordning er fastlagt i det nationale dekret fra 2010. Retsakten omfatter bestemmelser om samarbejdet om omladning, rapporteringsforpligtelserne og fartøjsovervågningssystemet.

               (185)

               Det nationale fiskeridekret (Visserijlandsverordening) fra 1991 er den grundlæggende nationale fiskerilov, der omfatter regler og administrative bestemmelser om fiskeri i Curacaos territoriale farvande og fiskerizone.

               (186)

               Med hensyn til Curacaos retlige og administrative rammer kom det under Kommissionens kontrolbesøg i marts og juni 2013 frem, at der er mangler i Curacaos strukturer og systemer. Curacao har ikke udarbejdet et register over overtrædelser og sanktioner, der kan gøre det nemmere at verificere fartøjsejernes IUU-historik. Det generelle niveau for administrative sanktioner og bøder er ikke højt nok og er således ikke en sammenhængende sanktionsordning med afskrækkende virkning. Ifølge oplysningerne fra Curacao omfatter dets lovgivning ikke administrative håndhævelsesforanstaltninger. Det er derfor ikke muligt at udstede en administrativ bøde til enkeltpersoner, der begår IUU-overtrædelser, og Curacaos regering kan ikke træffe forebyggende foranstaltninger og håndhævelsesforanstaltninger. I lyset af ovennævnte har Curacao således ikke overholdt artikel 94 i UNCLOS.

               (187)

               Under sine kontrolbesøg i marts og juni 2013 og på baggrund af oplysninger fra Curacao observerede Kommissionen, at de kompetente myndigheder i Curacao på trods af de anerkendte mangler i det retlige og administrative system ikke har truffet foranstaltninger til at indlede de nødvendige procedurer vedrørende tilpasningen af en IUU-adfærdskodeks og revisionen af Curacaos fiskerilov.

               (188)

               Den dokumentation, som Kommissionen har indsamlet, viser således, at Curacao med hensyn til effektive håndhævelsesforanstaltninger heller ikke har opfyldt henstillingerne i punkt 21 i FAO's internationale handlingsplan, hvor staterne rådes til at sikre, at sanktionerne for fartøjers IUU-fiskeri er så hårde, at de forebygger, afværger og standser IUU-fiskeri og fratager overtræderne den økonomiske gevinst fra dette fiskeri.

               (189)

               Med hensyn til myndighedernes eksisterende kapacitet i Curacao er der ingen oplysninger om Curacaos udviklingsniveau i De Forenede Nationers indeks for menneskelig udvikling. I henhold til Verdensbankens udviklingsindeks (39) er Curacao imidlertid et højindkomstland. Under hensyntagen til landets position synes det ikke at være nødvendigt at analysere de kompetente myndigheders eksisterende kapacitet i Curacao.

               (190)

               På grundlag af oplysningerne fra kontrolbesøgene i marts og juni 2013 synes myndighederne i Curacao ikke at mangle finansielle ressourcer, men nærmere det nødvendige retlige og administrative miljø samt beføjelser til at varetage deres opgaver. Det bør endvidere fremhæves, at Unionen i overensstemmelse med henstillingerne i punkt 85 og 86 i FAO's internationale handlingsplan vedrørende særlige krav til udviklingslande bistod Curacao med anvendelsen af EU's IUU-forordning gennem et særligt program for teknisk bistand finansieret af Kommissionen (40).

               (191)

               I lyset af ovenstående konkluderes det, at Curacao i henhold til artikel 31, stk. 3, og artikel 31, stk. 5, litra b) og d), i IUU-forordningen ikke har opfyldt sine folkeretlige forpligtelser som flagstat med hensyn til samarbejds- og håndhævelsesforanstaltninger.

         7.3.   Manglende gennemførelse af internationale regler (artikel 31, stk. 6, i IUU-forordningen)

               (192)

               Curacao har ratificeret UNCLOS. Curacao har desuden været samarbejdende ikke-kontraherende medlem af ICCAT siden den 17. november 2010.

               (193)

               Med hensyn til Curacaos gennemførelse af internationale regler er det relevant at præcisere, at Kongeriget Nederlandene på vegne af De Nederlandske Antiller ratificerede UNCLOS i 2007, og at alle de lovgivningsinstrumenter, som De Nederlandske Antiller vedtog før den 10. oktober 2010, er i kraft i Curacao.

               (194)

               Kommissionen analyserede alle de oplysninger, som den mente var relevante i forhold til Curacaos status som samarbejdende ikke-kontraherende medlem af ICCAT. Kommissionen analyserede også alle de oplysninger, som den mente var relevante for Curacaos aftale om at anvende bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger vedtaget af ICCAT.

               (195)

               Kommissionen analyserede oplysningerne fra ICCAT om Curacaos overholdelse af regler og forpligtelser. Kommissionen benyttede i denne forbindelse ICCAT's oversigtstabeller om overholdelse (41).

               (196)

               Med hensyn til 2012 identificerede ICCAT's Kommission for overholdelse af bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger (COC — Conservation and Management Measures Compliance Committee) Curacao for den manglende overholdelse af forpligtelsen til at fremsende rapporter, statistikker og data til ICCAT i rette tid. I oversigtstabellerne om overholdelse i rapporten fra COC-mødet (42) blev Curacao identificeret for sen eller ufuldstændig indsendelse af følgende dokumenter: opgave I, flådekendetegn med hensyn til årlige rapporter/statistikker, interne aktionsrapporter (for fartøjer med en længde på over 20 m) med hensyn til bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger, oplysninger om aftaler om adgang, omladningsrapport og overholdelsestabeller med hensyn til kvoter og fangstgrænser. Ovennævnte manglende overholdelse af ICCAT's regler og henstillinger (navnlig ICCAT's henstilling 11-12) og de øvrige elementer understreget i punkt 7.1 og 7.2 i denne afgørelse viser, at der er mangler i Curacaos gennemførelse af statens forpligtelser som flagstat med hensyn til forvaltnings- og bevarelsesforanstaltninger i henhold til artikel 117 og 118 i UNCLOS.

               (197)

               Med hensyn til flådepolitikken konstaterede Kommissionen, at alle Curacaos industrifartøjer ejes af udenlandske fartøjsejere, og at det kun er muligt at identificere den egentlige ejer af fartøjet i Curacao. Kommissionen mener ikke, at eksistensen af oplysninger om de egentlige ejere er tilstrækkeligt bevis for eksistensen af en reel tilknytning mellem flagstaten og fartøjerne, og at dette er i overensstemmelse med bestemmelserne om skibes nationalitet i artikel 91 i UNCLOS.

               (198)

               På grundlag af oplysningerne fra kontrolbesøgene i marts og juni 2013 blev det desuden konstateret, at registreringen af fiskerfartøjer, der driver fiskeri på det åbne hav, foretages af en enkelt myndighed (Curacaos søfartsmyndighed), hvorimod forvaltningen og overvågningen henhører under en anden myndighed (ministeriet for økonomisk udvikling). Denne opdeling af funktioner kræver et tæt samarbejde og koordinering mellem de kompetente myndigheder. Under sine kontrolbesøg i marts og juni 2013 observerede Kommissionen, at der ikke er noget samarbejde mellem søfartsmyndigheden og ministeriet. Det kom desuden frem under Kommissionens ovennævnte kontrolbesøg, at der i Curacaos procedurer for fartøjsregistrering ikke tages højde for den IUU-historik, som fartøjerne og ejerne måtte have. Det blev konstateret, at Curacaos kompetente myndigheder på tidspunktet for registrering af fartøjet ikke kontrollerer fartøjets historik eller fartøjets eventuelle udøvelse af IUU-aktiviteter. Curacao opfylder således ikke sine forpligtelser med hensyn til registrering eller flagning af fartøjer i henhold til ICCAT's beslutning 05-07 og overholder ikke artikel 94 i UNCLOS. Curacao har med hensyn til registrering af fiskerfartøjer heller ikke opfyldt henstillingerne i punkt 36 og 38 i FAO's internationale handlingsplan, hvor flagstater rådes til at undgå at flage fartøjer med tidligere tilfælde af manglende overholdelse og opfordres til at afskrække fartøjer fra at omflage med det formål at omgå bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger eller bestemmelser, der er vedtaget på nationalt, regionalt eller globalt plan. Med hensyn til Curacaos registrering af fiskerfartøjer som beskrevet ovenfor er den desuden ikke i overensstemmelse med henstillingerne i punkt 39 i FAO's internationale handlingsplan, hvor staterne rådes til at træffe alle praktiske foranstaltninger, herunder nægte et fartøj tilladelse til at fiske og ret til at føre et stats flag med henblik på at forhindre »flag hopping«, dvs. gentagen og hurtig skiftning af et fartøjs flag med det formål at omgå bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger eller bestemmelser.

               (199)

               Ud over ovenstående fører Curacao ved siden af det nationale register ligeledes et bareboat-register, hvor fartøjer, der fører et andet flag, midlertidigt kan føre Curacaos flag. Det er relevant at bemærke, at myndighederne i Curacao blot underretter den anden flagstat om registreringen af et fartøj, der ikke henhører under Curacao, i Curacaos bareboat-register. I disse tilfælde foretager myndighederne i Curacao ingen yderligere kontrol af de driftsansvarlige og/eller de egentlige ejere af fartøjerne. Det skal ligeledes bemærkes, at transportfartøjer under Curacaos flag i en række tilfælde var registeret i ICCAT af et andet land (Filippinerne), uden at myndighederne i Curacao var blevet underrettet. Det kan konkluderes, at Curacaos praksis ikke er i overensstemmelse med artikel 94 i UNCLOS om flagstaternes forpligtelser vedrørende fartøjer, der fører deres flag. Det skal i denne forbindelse bemærkes, at Det Internationale Transportarbejderforbund (ITF) mener, at Curacao er et bekvemmelighedsflag (43).

               (200)

               Endelig bør det endvidere bemærkes, at Curacao i strid med henstillingerne i punkt 25 til 27 i FAO's internationale handlingsplan ikke har udarbejdet en national handlingsplan mod IUU-fiskeri.

               (201)

               I lyset af ovenstående konkluderes det, at Curacao i henhold til artikel 31, stk. 3 og 6, i IUU-forordningen ikke har opfyldt sine folkeretlige forpligtelser med hensyn til internationale regler, administrative bestemmelser og bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger.

         7.4.   Specifikke begrænsninger i udviklingslande

               (202)

               Der bør erindres, at Curacao ikke er opført på listen i bilag II til forordning (EF) nr. 1905/2006, der klassificerer staterne på grundlag af deres udviklingsniveau, og der er heller ingen oplysninger om Curacaos udviklingsniveau i De Forenede Nationers indeks for menneskelig udvikling. I henhold til Verdensbankens udviklingsindeks fra 2013 (44) er Curacao tværtimod et højindkomstland.

               (203)

               Under hensyntagen til resultaterne af kontrolbesøgene og Verdensbankens udviklingsindeks for Curacao kan Curacao ikke anses som et land med særlige begrænsninger som en direkte følge af dets udviklingsniveau. Der fandtes ingen dokumentation, der kunne underbygge, at Curacaos manglende opfyldelse af sine folkeretlige forpligtelser skyldes manglende udvikling. Tilsvarende findes der ingen konkret dokumentation, der knytter de konstaterede mangler med hensyn til kontrol og overvågning med fiskeriaktiviteter sammen med manglende kapacitet og infrastruktur.

               (204)

               Derudover er det relevant at bemærke, at Kommissionen allerede i 2011 har finansieret en specifik teknisk bistandsaktion i Curacao med hensyn til at bekæmpe IUU-fiskeri (45). Der findes ingen dokumentation for, at Curacao har taget højde for rådgivningen med henblik på at rette op på de pågældende mangler.

               (205)

               I lyset af ovenstående konkluderes det i henhold til artikel 31, stk. 7, i IUU-forordningen, at Curacaos udviklingsstatus og overordnede præstation med hensyn til fiskeri ikke er påvirket af dets udviklingsniveau.

         8.   KONKLUSION OM MULIGHEDEN AF IDENTIFIKATION AF IKKE-SAMARBEJDENDE TREDJELANDE

               (206)

               I lyset af ovennævnte konklusioner med hensyn til Curacaos, Ghanas og Koreas manglende overholdelse af deres folkeretlige forpligtelser som flag-, havne-, kyst- eller afsætningsstat og manglende foranstaltninger til at forebygge, afværge og standse IUU-fiskeri bør disse lande i overensstemmelse med artikel 32 i IUU-forordningen underrettes om, at de muligvis kan identificeres som lande, som Kommissionen betragter som ikke-samarbejdende tredjelande, for så vidt angår bekæmpelse af IUU-fiskeri.

               (207)

               I overensstemmelse med artikel 32, stk. 1, i IUU-forordningen bør Kommissionen underrette Curacao, Ghana og Korea om, at de muligvis kan identificeres som ikke-samarbejdende tredjelande. Kommissionen bør endvidere træffe alle de foranstaltninger, som er anført i artikel 32 i IUU-forordningen, med hensyn til Curacao, Ghana og Korea. For at sikre en forsvarlig forvaltning bør der fastsættes en frist, inden for hvilken de pågældende lande kan svare skriftligt på meddelelsen og afhjælpe situationen.

               (208)

               Det bør endvidere anføres, at underretningen af Curacao, Ghana og Korea om, at de muligvis kan blive identificeret som lande, som Kommissionen i forbindelse med denne afgørelse betragter som ikke-samarbejdende, hverken udelukker eller automatisk fører til, at Kommissionen eller Rådet efterfølgende tager skridt til at identificere ikke-samarbejdende lande og opstille en liste over dem —

         VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
   Eneste artikel
   Curacao, Republikken Ghana og Republikken Korea underrettes om, at de muligvis kan identificeres som lande, som Kommissionen betragter som ikke-samarbejdende tredjelande, for så vidt angår bekæmpelse af ulovligt, urapporteret og ureguleret fiskeri.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 26. november 2013.

            På Kommissionens vegne

         Maria DAMANAKI

            Medlem af Kommissionen

      (1)  EUT L 286 af 29.10.2008, s. 1.

      (2)  Vedrørende afsætningsstater og tilsvarende foranstaltninger henvises til FAO's internationale handlingsplan, der skal forebygge, afværge og standse IUU-fiskeri, afsnit 65 til 76, og FAO's adfærdskodeks fra 1995 for ansvarligt fiskeri, artikel 11, stk. 2.

      (3)  Skrivelse af 12. juli 2011 fra agenturet QIA.

      (4)  OECD, »Ownership and Control of Ships«, rapport hentet fra http://www.oecd.org/dataoecd/53/9/17846120.pdf

      (5)  FAO, »Comprehensive record of fishing vessels, refrigerated transport vessels, supply vessels and beneficial ownership«, rapport om en undersøgelse foretaget af FAO's fiskeriafdeling, marts 2010 (hentet fra ftp://ftp.fao.org/FI/DOCUMENT/global_record/eims_272369.pdf) og FAO's internationale handlingsplan, punkt 18.

      (6)  Korea har undertegnet fiskeriaftaler med 13 lande (Rusland, Japan, Kina, Tuvalu, Salomonøerne, Kiribati, Papua Ny Guinea, Cookøerne, Frankrig, Iran, Australien, Mauretanien og Ecuador).

      (7)  NMFS-rapporten, s. 24.

      (8)  Oplysninger hentet fra http://hdr.undp.org/en/statistics/

      (9)  CCAMLR, rapport fra det 13. møde i Kommissionen, Australien, Hobart, fra den 24. oktober til den 4. november 2011, CCAMLR-XXX, punkt 9.12-9.28.

      (10)  IOTC, »Compliance Report for Korea« udarbejdet af overholdelsesudvalget, 8. møde i overholdelsesudvalget den 14.-16. marts 2011, IOTC-2011-S15-CoC25Rev1[E].

      (11)  IOTC-overholdelsesrapport af 10.3.2012, IOTC-2012-CoC09-CR14_Rev1[E].

      (12)  Rundskrivelse fra IOTC af 12. februar 2013.

      (13)  Identifikationsskrivelse fra ICCAT af 4. marts 2010, rundskrivelse fra ICCAT nr. 590 af 4. marts 2010.

      (14)  Identifikationsskrivelse fra ICCAT af 18. januar 2011, rundskrivelse fra ICCAT nr. 173 af 18. januar 2011.

      (15)  Identifikationsskrivelse fra ICCAT af 21. februar 2012, rundskrivelse fra ICCAT nr. 636 af 21. februar 2012.

      (16)  Identifikationsskrivelse fra ICCAT af 11. februar 2013, rundskrivelse fra ICCAT nr. 610 af 11. februar 2013.

      (17)  Se fodnote 8.

      (18)  Vedrørende afsætningsstater og tilsvarende foranstaltninger henvises til FAO's internationale handlingsplan, der skal forebygge, afværge og standse IUU-fiskeri, afsnit 65 til 76, og FAO's adfærdskodeks fra 1995 for ansvarligt fiskeri, artikel 11, stk. 2.

      (19)  Oplysninger hentet fra http://www.nmfs.noaa.gov/ia/iuu/msra_page/2013_biennial_report_to_congress__jan_11__2013__final.pdf

      (20)  Oplysninger hentet fra http://www.neafc.org/blist and http://iuu-vessels.org/iuu/iuu/search

      (21)  ICCAT's henstilling 06-11 om etablering af et program for omladning, hvori det fastslås, at enhver omladning af tun eller tunlignende arter i den af ICCAT-konventionen omfattede zone, skal foregå i havn.

      (22)  ICCAT's henstilling 03-14 om minimumsstandarder for etablering af fartøjsovervågningssystemer (FOS) i ICCAT-konventionsområdet.

      (23)  Se fodnote 8.

      (24)  EUT L 378 af 27.12.2006, s. 41.

      (25)  Relevante oplysninger hentet fra FCWC's websted: http://www.fcwc-fish.org/

      (26)  Skrivelse fra ICCAT af 4. marts 2010, rundskrivelse fra ICCAT nr. 592 af 4. marts 2010.

      (27)  Skrivelse fra ICCAT af 18. januar 2011, rundskrivelse fra ICCAT nr. 174 af 18. januar 2011.

      (28)  Skrivelse fra ICCAT af 21. februar 2012, rundskrivelse fra ICCAT nr. 634 af 21. februar 2012.

      (29)  ICCAT's henstilling 09-01 om et flerårigt bevarelses- og forvaltningsprogram for storøjet tun.

      (30)  ICCAT's henstilling 10-01 om et flerårigt bevarelses- og forvaltningsprogram for storøjet tun.

      (31)  ICCAT's henstilling 11-01 om et flerårigt bevarelses- og forvaltningsprogram for storøjet og gulfinnet tun.

      (32)  Skrivelse fra ICCAT af 11. februar 2013, rundskrivelse fra ICCAT nr. 609 af 11.februar 2013.

      (33)  Skrivelse fra ICCAT af 30. april 2013, rundskrivelse fra ICCAT nr. 2104 af 30. april 2013.

      (34)  NMFS-rapporten, s. 23.

      (35)  Se fodnote 8.

      (36)  »Accompanying developing countries in complying with the Implementation of Regulation (EC) No 1005/2008 on Illegal, Unreported and Unregulated (IUU) fishing«, EuropeAid/129609/C/SER/Multi.

      (37)  Oplysninger hentet fra http://www.southpacificrfmo.org/assets/Convention-and-Final-Act/2272942-v1-SPRFMOSignedFinalAct.pdf

      (38)  ICCAT's henstilling 09-11: ICCAT's henstilling om ændring af henstilling 08-12 om et ICCAT-dokumentationsprogram for fangster af almindelig tun.

      (39)  Oplysninger hentet fra http://data.worldbank.org/country/CW. Disse oplysninger blev anvendt i stedet for De Forenede Nationers indeks over menneskelig udvikling og forordning nr. 1905/2006, hvor der ikke henvises til Curaçao.

      (40)  »Accompanying developing countries in complying with the Implementation of Regulation (EC) No 1005/2008 on Illegal, Unreported and Unregulated (IUU) Fishing«, EuropeAid/129609/C/SER/Multi, 13.-27. juni 2011.

      (41)  Tillæg 3 til BILAG 10 til protokollen fra det 18. særlige møde i ICCAT fra januar 2013, Report for Biennial Period 2012-2013, PART I (2012), Vol. 1).

      (42)  Se fodnote 41.

      (43)  Oplysninger hentet fra http://www.itfglobal.org/flags-convenience/flags-convenien-183.cfm

      (44)  Oplysninger hentet fra http://data.worldbank.org/country/CW

      (45)  Se fodnote 40.