title: Rådets afgørelse (EU) 2015/2377 af 26. oktober 2015 om undertegnelse på Den Europæiske Unions vegne og om midlertidig anvendelse af aftalen mellem Den Europæiske Union og Republikken Palau om visumfritagelse for kortvarige ophold

text:
               18.12.2015

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 332/11

         RÅDETS AFGØRELSE (EU) 2015/2377
   af 26. oktober 2015
   om undertegnelse på Den Europæiske Unions vegne og om midlertidig anvendelse af aftalen mellem Den Europæiske Union og Republikken Palau om visumfritagelse for kortvarige ophold
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 77, stk. 2, litra a), sammenholdt med artikel 218, stk. 5,
   under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 509/2014 (1) blev henvisningen til Republikken Palau overført fra bilag I til bilag II til Rådets forordning (EF) nr. 539/2001 (2).

               (2)

               Denne henvisning til Republikken Palau ledsages af en fodnote, hvoraf det fremgår, at fritagelsen for visumpligten finder anvendelse fra datoen for ikrafttrædelsen af en aftale om visumfritagelse, der skal indgås med Den Europæiske Union.

               (3)

               Rådet vedtog den 9. oktober 2014 en afgørelse om bemyndigelse af Kommissionen til at indlede forhandlinger med Republikken Palau om en aftale mellem Den Europæiske Union og Republikken Palau om visumfritagelse for kortvarige ophold (»aftalen«).

               (4)

               Forhandlingerne om aftalen blev indledt den 17. december 2014 og blev afsluttet ved paraferingen af aftalen ved brevveksling den 27. maj 2015 af Republikken Palau og den 10. juni 2015 af Unionen.

               (5)

               Aftalen bør undertegnes og de erklæringer, der er knyttet til aftalen, bør godkendes på vegne af Unionen. Aftalen bør anvendes midlertidigt fra dagen efter datoen for dens undertegnelse indtil afslutningen af procedurerne for dens indgåelse.

               (6)

               Denne afgørelse udgør en udvikling af de bestemmelser i Schengenreglerne, som Det Forenede Kongerige ikke deltager i, jf. Rådets afgørelse 2000/365/EF (3); Det Forenede Kongerige deltager derfor ikke i vedtagelsen af denne afgørelse, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Det Forenede Kongerige.

               (7)

               Denne afgørelse udgør en udvikling af de bestemmelser i Schengenreglerne, som Irland ikke deltager i, jf. Rådets afgørelse 2002/192/EF (4); Irland deltager derfor ikke i vedtagelsen af denne afgørelse, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Irland —

         VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   Der gives herved bemyndigelse til undertegnelse på Unionens vegne af aftalen mellem Den Europæiske Union og Republikken Palau om visumfritagelse for kortvarige ophold (»aftalen«) med forbehold af indgåelse af aftalen.
   Teksten til aftalen er knyttet til denne afgørelse.
   Artikel 2
   De erklæringer, der er knyttet til denne afgørelse, godkendes på Unionens vegne.
   Artikel 3
   Formanden for Rådet bemyndiges herved til at udpege den eller de personer, der er beføjet til at undertegne aftalen på Unionens vegne.
   Artikel 4
   Aftalen anvendes midlertidigt fra dagen efter datoen for dens undertegnelse (5) indtil afslutningen af procedurerne for dens indgåelse.
   Artikel 5
   Denne afgørelse træder i kraft på dagen for vedtagelsen.

      Udfærdiget i Luxembourg, den 26. oktober 2015

            På Rådets vegne

         C. DIESCHBOURG

            Formand

      (1)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 509/2014 af 15. maj 2014 om ændring af Rådets forordning (EF) nr. 539/2001 om fastlæggelse af listen over de tredjelande, hvis statsborgere skal være i besiddelse af visum ved passage af de ydre grænser, og listen over de tredjelande, hvis statsborgere er fritaget for dette krav (EUT L 149 af 20.5.2014, s. 67).

      (2)  Rådets forordning (EF) nr. 539/2001 af 15. marts 2001 om fastlæggelse af listen over de tredjelande, hvis statsborgere skal være i besiddelse af visum ved passage af de ydre grænser, og listen over de tredjelande, hvis statsborgere er fritaget for dette krav (EFT L 81 af 21.3.2001, s. 1).

      (3)  Rådets afgørelse 2000/365/EF af 29. maj 2000 om anmodningen fra Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland om at deltage i visse bestemmelser i Schengenreglerne (EFT L 131 af 1.6.2000, s. 43).

      (4)  Rådets afgørelse 2002/192/EF af 28. februar 2002 om anmodningen fra Irland om at deltage i visse bestemmelser i Schengenreglerne (EFT L 64 af 7.3.2002, s. 20).

      (5)  Datoen for aftalens undertegnelse offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende på foranledning af Generalsekretariatet for Rådet.


Avis juridique important

|

41995D0579

95/579/EF, Euratom, EKSF: Afgørelse truffet af repræsentanterne for regeringerne for De Europæiske Fællesskabers medlemsstater af 21. december 1995 om udnævnelse af medlemmer af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans

EF-Tidende nr. L 327 af 30/12/1995 s. 0014 - 0014

AFGØRELSE TRUFFET AF REPRÆSENTANTERNE FOR REGERINGERNE FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABERS MEDLEMSSTATER af 21. december 1995 om udnævnelse af medlemmer af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (95/579/EF, Euratom, EKSF)REPRÆSENTANTERNE FOR REGERINGERNE FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABERS MEDLEMSSTATER HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 168 A,under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Kul- og Stålfællesskab, særlig artikel 32 D,under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Atomenergifællesskab, særlig artikel 140 A,under henvisning til Rådets afgørelse 88/591/EKSF, EØF, Euratom af 24. oktober 1988 om oprettelse af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (1),under henvisning til Rådets afgørelse nr. 95/1/EF, Euratom, EKSF af 1. januar 1995 om tilpasning af retsakterne vedrørende nye medlemsstaters tiltrædelse af Den Europæiske Union (2), særlig artikel 10, som ændrer artikel 2, stk. 1, i afgørelse 88/591/EKSF, EØF, Euratom, og artikel 31, som ændrer tiltrædelsesaktens artikel 157, stk. 2, ogud fra følgende betragtninger:Donal P. M. Barrington, dommer ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans, har ved skrivelse af 15. december 1995 indgivet sin afskedsbegæring;i henhold til artikel 44 og 8 i protokollen vedrørende statutten for Det Europæiske Kul- og Stålfællesskabs Domstol, artikel 44 og 7 i protokollen vedrørende statutten for Det Europæiske Økonomiske Fællesskabs Domstol og artikel 45 og 7 i protokollen vedrørende statutten for Det Europæiske Atomenergifællesskabs Domstol skal der udnævnes en dommer for resten af Donal P. M. Barringtons embedsperiode, dvs. indtil den 31. august 2001 -TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:Artikel 1Til dommer ved Retten i Første Instans indtil den 31. august 2001 udnævnes herved:John D. Cooke.Artikel 2Denne afgørelse får virkning fra den 10. januar 1996.Udfærdiget i Bruxelles, den 21. december 1995.F. J. ELORZA CAVENGTFormand(1) EFT nr. L 319 af 25. 11. 1988, s. 1. Berigtiget udgave er offentliggjort i EFT nr. L 241 af 17. 8. 1989, s. 4. Afgørelsen er ændret ved afgørelse nr. 93/350/EKSF, EØF, Euratom af 8. juni 1993 (EFT nr. L 144 af 16. 6. 1993, s. 21) og senest ændret ved afgørelse nr. 94/149/EKSF, EØF af 7. marts 1994 (EFT nr. L 66 af 10. 3. 1994, s. 29).(2) EFT nr. L 1 af 1. 1. 1995, s. 1.


title: Rådets afgørelse 2013/685/FUSP af 26. november 2013 om ændring af afgørelse 2010/413/FUSP om restriktive foranstaltninger over for Iran

text:
               27.11.2013

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 316/46

         RÅDETS AFGØRELSE 2013/685/FUSP
   af 26. november 2013
   om ændring af afgørelse 2010/413/FUSP om restriktive foranstaltninger over for Iran
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Union, særlig artikel 29,
   under henvisning til Rådets afgørelse 2010/413/FUSP af 26. juli 2010 om restriktive foranstaltninger over for Iran og om ophævelse af fælles holdning 2007/140/FUSP (1), og særlig artikel 23, stk. 2, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Rådet vedtog den 26. juli 2010 afgørelse 2010/413/FUSP om restriktive foranstaltninger over for Iran.

               (2)

               Den 16. september 2013 afsagde Retten dom i sag T-489/10 (2), hvorved den annullerede Rådets afgørelse om at opføre Islamic Republic of Iran Shipping Lines, Bushehr Shipping Co. Ltd, Hafize Darya Shipping Lines (HDSL), Irano – Misr Shipping Co., Irinvestship Ltd, IRISL (Malta) Ltd, IRISL Club, IRISL Europe GmbH, IRISL Marine Services and Engineering Co., ISI Maritime Ltd, Khazar Shipping Lines, Leadmarine, Marble Shipping Ltd, Safiran Payam Darya Shipping Lines (SAPID), Shipping Computer Services Co., Soroush Saramin Asatir Ship Management, South Way Shipping Agency Co. Ltd og Valfajr 8th Shipping Line Co. på listen over personer og enheder, der er omfattet af restriktive foranstaltninger, i bilag II til afgørelse 2010/413/FUSP.

               (3)

               Islamic Republic of Iran Shipping Lines, Bushehr Shipping Co. Ltd, Hafize Darya Shipping Lines (HDSL), Irano – Misr Shipping Co., Irinvestship Ltd, IRISL (Malta) Ltd, IRISL Europe GmbH, IRISL Marine Services and Engineering Co., ISI Maritime Ltd, Khazar Shipping Lines, Marble Shipping Ltd, Safiran Payam Darya Shipping Lines (SAPID), Shipping Computer Services Co., Soroush Saramin Asatir Ship Management, South Way Shipping Agency Co. Ltd og Valfajr 8th Shipping Line Co. bør igen opføres på listen over personer og enheder, der er omfattet af restriktive foranstaltninger, på grundlag af de nye begrundelser for hver af disse enheder.

               (4)

               De identificerende oplysninger i forbindelse med en enhed, der er opført på listen over personer og enheder, der er omfattet af restriktive foranstaltninger, i bilag II til afgørelse 2010/413/FUSP, bør ændres.

               (5)

               Efter Rettens domme i sagerne T-392/11 (3), T-404/11 (4) og T-63/2012 (5) er Iran Transfo, Sakhte Turbopomp va Kompressor (SATAK) (alias Turbo Compressor Manufacturer, TCMFG), og Oil Turbo Compressor Co. ikke opført på listen over personer og enheder, der er omfattet af restriktive foranstaltninger, i bilag II til afgørelse 2010/413/FUSP —

         VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   Bilag II til afgørelse 2010/413/FUSP ændres som anført i bilaget til nærværende afgørelse.
   Artikel 2
   Denne afgørelse træder i kraft på datoen for offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 26. november 2013.

            På Rådets vegne

         L. LINKEVIČIUS

            Formand

      (1)  EUT L 195 af 27.7.2010. s. 39.

      (2)  Dom af 16. september 2013 i sag T-489/10, Islam Republic of Iran Shipping Lines/Rådet for Den Europæiske Union.

      (3)  Dom af 16. maj 2013 i sag T-392/11, Iran Transfo/Rådet for Den Europæiske Union.

      (4)  Dom af 17. april 2013 i sag T-404/11, Turbo Compressor Manufacturer (TCMFG)/Rådet for Den Europæiske Union.

      (5)  Dom af 26. oktober2012 I sag T-63/12, Oil Turbo Compressor Co. (Private Joint Stock)/Rådet for Den Europæiske Union.

      BILAG
      I.   Følgende enheder, der er opført på listen nedenfor, tilføjes til listen i bilag II til afgørelse 2010/413/FUSP
      III.   Islamic Republic of Iran Shipping Lines (IRISL)

      B.   Enheder

                  Navn

                  Identificerende oplysninger

                  Begrundelse

                  Opført på listen den:

                  1.

                  Islamic Republic of Iran Shipping Lines (IRISL)

                  No. 37, Aseman Tower (Sky Tower), Sayyade Shirazee Square, Pasdaran Ave., PO Box 19395-1311, Teheran. Iran;
                  IRISL IMO Nr: 9051624; 9465849; 7632826; 7632814; 9465760; 8107581; 9226944; 7620550; 9465863; 9226956; 7375363; 9465758; 9270696; 9193214; 8107579; 9193197; 8108559; 8105284; 9465746; 9346524; 9465851; 8112990

                  IRISL har været involveret i transport af våbenrelateret materiel fra Iran under overtrædelse af punkt 5 i FN's Sikkerhedsråds resolution 1747(2007). Der blev indberettet tre klare overtrædelser til Iransanktionskomitéen under FN's Sikkerhedsråd i 2009.

                  27.11.2013

                  2.

                  Bushehr Shipping Company Limited (alias Bimeh Iran)

                  143/1 Tower Road, Sliema, Slm 1604, Malta
                  Registreringsnr. C 37422. c/o Hafiz Darya Shipping Company, No. 60, Ehteshamiyeh Square, 7th Neyestan Street, Pasdaran Avenue, Teheran, Iran;
                  IMO nr. 9270658

                  Bushehr Shipping Company Limited ejes af IRISL.

                  27.11.2013

                  3.

                  Hafiz Darya Shipping Lines (HDSL)
                  (alias HDS Lines)

                  No. 60 Ehteshamiyeh Square, 7th Neyestan Street, Pasdaran Avenue, Teheran, Iran

                  HDSL har som egentlig ejer overtaget en række af Islamic Republic of Iran Shipping Line's (IRISL) fartøjer. Som følge deraf optræder HDSL på vegne af IRISL.

                  27.11.2013

                  4.

                  Irano Misr Shipping Company
                  (alias Nefertiti Shipping)

                  6, El Horeya Rd., El Attarein, Alexandria, Egypten;
                  Inside Damietta Port, New Damietta City, Damietta, Egypten;
                  403, El NahdaSt., Port Said, Port Said, Egypten.

                  Irano Misr Shipping Company yder som agent for IRISL i Egypten grundlæggende ydelser til IRISL.

                  27.11.2013

                  5.

                  Irinvestship Ltd

                  10 Greycoat Place, London SW1P 1SB, Det Forenede Kongerige
                  Virksomhedsregistreringsnummer # 41101 79

                  Irinvestship Ltd ejes af IRISL.

                  27.11.2013

                  6.

                  IRISL (Malta) Ltd

                  Flat 1, 143 Tower Road, Sliema SLM 1604, Malta
                  Registreringsnr. C 33735.

                  Majoriteten i IRISL (Malta) Ltd ejes af IRISL gennem IRISL Europe GmbH, der igen ejes af IRISL. Som følge deraf kontrolleres IRISL Malta Ltd af IRISL.

                  27.11.2013

                  7.

                  IRISL Europe GmbH (Hamburg)

                  Schottweg 5, 22087 Hamburg, Tyskland
                  moms nummer DE217283818
                  Registreringsnr. HRB 81573

                  IRISL Europe GmbH (Hamburg) ejes af IRISL.

                  27.11.2013

                  8.

                  IRISL Marine Services and Engineering Company

                  Sarbandar Gas Station P.O. Box 199, Bandar Imam Khomeini, Iran;
                  Karim Khan Zand Avenue (eller: Karimkhan Avenue), Iran Shahr Shomai (eller: Northern Iranshahr Street), No 221, Teheran, Iran;
                  Shahaid Rajaee Port Road, 8 km, før Tavanir elstation, Bandar Abbas, Iran.

                  IRISL Marine Services and Engineering Company kontrolleres af IRISL.

                  27.11.2013

                  9.

                  ISI Maritime Limited (Malta)

                  147/1 St. Lucia Street, Valetta, Vlt 1185, Malta
                  Registreringsnr. C 28940.
                  c/o IranoHind Shipping Co. Ltd., Mehrshad Street, Sedaghat St., opp. Park Mellat vali-e-asr Ave., Teheran, Iran

                  ISI Maritime Limited (Malta) ejes fuldt ud af Irano Hind Shipping Company, hvori majoriteten er ejet af IRISL. Således kontrolleres ISI Maritime Limited (Malta) af IRSL. Irano Hind Shipping Company er udpeget af FN som et selskab, der ejes eller kontrolleres af eller handler på vegne af IRISL.

                  27.11.2013

                  10.

                  Khazer Shipping Lines (Bandar Anzali)

                  End of Shahid Mostafa, Khomeini St., Tohid Square, Bandar Anzali 1711-324, Iran, P.O. Box 43145.

                  Khazar Shipping Lines
                  ejes af IRISL.

                  27.11.2013

                  11.

                  Marble Shipping Limited (Malta)
                  (Malta)

                  143/1 Tower Road, Sliema, Slm 1604, Malta
                  Registreringsnr. C 41949.

                  Marble Shipping Limited (Malta) ejes af IRISL.

                  27.11.2013

                  12.

                  Safiran Payam Darya (SAPID) Shipping Company
                  (alias Safiran Payam Darya Shipping Lines, SAPID Shipping Company)

                  33241 - Narenjestan 8th ST, Artesh Blvd, Aghdasieh, PO Box 19635-1116, Teheran, Iran.

                  Safiran Payam Darya (SAPID) har som egentlig ejer overtaget en række af Islamic Republic of Iran Shipping Line's (IRISL) fartøjer. Som følge deraf optræder selskabet på vegne af IRISL.

                  27.11.2013

                  13.

                  Shipping Computer Services Company
                  (SCSCOL)

                  No 37, Asseman, Shahid Sayyad Shirazees Ave, P.O. Box 1587553-1351, Teheran, Iran.

                  Shipping Computer Services Company kontrolleres af IRISL.

                  27.11.2013

                  14.

                  Soroush Saramin Asatir (SSA)
                  (alias Soroush Sarzamin Asatir Ship Management Company, Rabbaran Omid Darya Ship Management Company, Sealeaders)

                  No 14 (alt. 5), Shabnam Alley, Fajr Street, Shahid Motahhari Avenue, PO Box 196365-1114, Teheran, Iran.

                  Soroush Saramin Asatir (SSA) opererer og forvalter en række af Islamic Republic of Iran Shipping Lines' (IRISL) fartøjer. Som følge deraf handler det på vegne af IRISL og leverer grundlæggende ydelser til det.

                  27.11.2013

                  15.

                  South Way Shipping Agency Co Ltd
                  (alias Hoopad Darya Shipping Agent)

                  Hoopad Darya Shipping Agency Company, No 101, Shabnam Alley, Ghaem Magham Street, Teheran, Iran;
                  Bandar Abbas Branch: Hoopad Darya Shipping Agency building, Imam Khomeini Blvd, Bandar Abbas, Iran;
                  Imam Khomieni Branch: Hoopad Darya Shipping Agency building B.I.K. port complex, Bandar Imam Khomeini, Iran;
                  Khorramshahr Branch: Flat no.2-2nd floor, SSL Building, Coastal Blvd, mellem rådhuset og postkontoret, Khorramshahr, Iran;
                  Assaluyeh Branch: Overfor byens postkontor, nr. 2, Telekommunikationscentret, Bandar Assaluyeh, Iran;
                  Chabahar Branch: Der foreligger ingen adresse.
                  Bushehr Branch: Der foreligger ingen adresse.

                  South Way Shipping Agency Co Ltd forvalter containerterminaloperationer i Iran og leverer tjenester til flådepersonale i Bandar Abbas på vegne af IRISL. Som følge deraf handler South Way Shipping Agency Co Ltd på vegne af IRISL.

                  27.11.2013

                  16.

                  Valfajr 8th Shipping Line
                  (alias Valjafr 8th Shipping Line, Valfajr)

                  No 119, Corner Shabnam Alley, Shoaa Square, Ghaem Magam Farahani, Teheran, Iran P.O. P.O Box 15875/4155
                  Abyar Alley, Hjørnet af Shahid Azodi St. & Karim Khan Zand Ave., Teheran, Iran;
                  Shahid Azodi St., Karim Khan Zand Ave., Abiar Alley, PO Box 4155, Teheran, Iran.

                  Valfajr 8th Shipping Line ejes af IRISL.

                  27.11.2013

            II.   Oplysningerne om den enhed, der er opført i bilag II til afgørelse 2010/413/FUSP, og som er opført nedenfor, ændres til følgende:
      I.   Personer og enheder, der er involveret i nukleare aktiviteter eller i aktiviteter vedrørende ballistiske missiler, og personer og enheder, der yder støtte til Irans regering

      B.   Enheder

                  Navn

                  Identificerende oplysninger

                  Begrundelse

                  Opført på listen den:

                  1.

                  MASNA (Modierat Saakht Niroogahye Atomi Iran) Forvaltningsselskab til opførelse af kernekraftanlæg

                  P.O. Box 14395-1359, Teheran, Iran

                  Underlagt AEOI og Novin Energy (der begge er omfattet af UNSCR 1737). Involveret i udviklingen af atomreaktorer.

                  26.7.2010


Avis juridique important

|

31973D0416

73/416/EØF: Kommissionens Afgørelse af 31. oktober 1973 om Det rådgivende Udvalg for Mælk og Mejeriprodukter

EF-Tidende nr. L 355 af 24/12/1973 s. 0028 - 0029 den græske specialudgave: Kapitel 03 bind 10 s. 0062  den spanske specialudgave: Kapitel 03 bind 7 s. 0104  den portugisiske specialudgave: Kapitel 03 bind 7 s. 0104

++++  KOMMISSIONENS AFGOERELSE  af 31 . oktober 1973  om Det raadgivende Udvalg for Maelk og Mejeriprodukter   ( 73/416/EOEF )  KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR  under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab , og  ud fra foelgende betragtninger :  Inden for sektoren for maelk og mejeriprodukter er der ved Kommissionens beslutning af 20 . juli 1964 ( 1 ) , aendret ved beslutning af 15 . maj 1970 ( 2 ) , nedsat et raadgivende udvalg ;  det viser sig hensigtmaessigt at aendre reglerne om antallet af medlemmer og fordelingen af pladserne i dette udvalg som foelge af nye medlemsstaters tiltraedelse af Faellesskabet ;  teksten til ovennaevnte beslutning boer desuden tilpasses paa nogle mindre vaesentlige punkter ; oensket om stoerre klarhed medfoerer , at teksten omredigeres fuldstaendigt ,  TRUFFET FOELGENDE AFGOERELSE :  Artikel 1  Beslutningen af 20 . juli 1964 om nedsaettelse af det raadgivende udvalg for maelk og mejeriprodukter affattes som foelger :   " Artikel 1  1 . Der nedsaettes ved Kommissionen et raadgivende udvalg for maelk og mejeriprodukter , herefter benaevnt " udvalget " .  2 . Udvalget bestaar af repraesentanter for foelgende oekonomiske grupper : producenter af landbrugsvarer , andelsforetagender i landbruget , landbrugs - og levnedsmiddelindustrien , handelen med landbrugsprodukter og levnedsmidler , arbejdstagere inden for landbrugs - og levnedsmiddelsektoren samt forbrugerne .  Artikel 2  1 . Udvalget kan hoeres af Kommissionen om alle problemer i forbindelse med anvendelsen af forordninger om den faelles markedsordning for maelk og mejeriprodukter , isaer om foranstaltninger , som den maa traeffe inden for disse forordningers rammer .  2 . Formanden for udvalget kan over for Kommissionen paapege det gunstige i at hoere udvalget om et spoergsmaal , der falder ind under dets kompetence , og om hvilket det ikke er blevet anmodet om at udtale sig . Dette sker isaer paa anmodning fra en af de repraesenterede oekonomiske grupper .  Artikel 3  1 . Udvalget bestaar af seksogfyrre medlemmer .  2 . Pladserne fordeles saaledes :   - fjorten til producenterne af maelk og mejeriprodukter ;   - seks til andelsforetagender for maelk og mejeriprodukter ;   - tre til andelsforetagender , som anvender maelk og mejeriprodukter ;   - fire til industrier , som forarbejder maelk og mejeriprodukter ;   - tre til industrier , som anvender maelk og mejeriprodukter ;   - fem til handelen med maelk og mejeriprodukter ;   - fem til arbejdstagere inden for landbruget og levnedsmiddelindustrien ;   - seks til forbrugerne .  Artikel 4  1 . Udvalgets medlemmer udnaevnes af Kommissionen paa forslag fra de faglige og erhvervsmaessige organisationer , som er oprettet paa faellesskabsplan , og som er de mest repraesentative for de i artikel 1 , stk . 2 omhandlede oekonomiske grupper , smat hvis aktiviteter falder inden for rammerne af den faelles markedsordning for maelk og mejeriprodukter .  Dog udnaevnes forbrugerrepraesentanterne paa forslag fra Det raadgivende Forbrugerudvalg .  For hver plads , som skal besaettes , indstiller disse organer to kandidater af forskellig nationalitet .  2 . Udvalgets medlemmer udnaevnes for tre aar . Genudnaevnelse kan finde sted . Deres arbejde er uloennet .  Efter udloebet af perioden paa tre aar fungerer udvalgets medlemmer , indtil deres efterfoelger er udpeget , eller deres tjenesteperiode er forlaenget .  Et medlems tjeneste ophoerer inden udloebet af perioden paa tre aar , hvis han fratraeder eller afgaar ved doeden .  Et medlems tjeneste kan ligeledes ophoere , hvis den organisation respektive det udvalg , som har indstillet hans ansoegning , anmoder om , at en anden traeder i hans sted .  Han erstattes for resten af tjenesteperioden ifoelge den i stk . 1 omhandlede fremgangsmaade .  3 . Til orientering offentliggoeres medlemslisten af Kommissionen i De Europaeiske Faellesskabers Tidende .  Artikel 5  Udvalget vaelger for en periode af tre aar en formand og to naestformaend . Valget sker med to tredjedels flertal af de tilstedevaerende medlemmer .  Udvalget kan med samme flertal optage andre medlemmer til forretningsudvalget . I saa tilfaelde bestaar forretningsudvalget foruden formanden hoejst af en repraesentant for hver af de i udvalget repraesenterede oekonomiske grupper .  Forretningsudvalget forbereder og organiserer udvalgets arbejde .  Artikel 6  Paa begaering af en af de repraesenterede grupper kan formanden opfordre en repraesentant fra denne gruppe til at overvaere udvalgets moeder . Han kan paa samme betingelser indkalde enhver person , der er saerlig kompetent i et paa dagsordenens staaende spoergsmaal , til som sagkyndig at deltage i udvalgets arbejde ; de sagkyndige deltager kun i droeftelserne af det spoergsmaal , der har begrundet deres naervaerelse .  Artikel 7  Udvalget kan for at lette dets arbejde nedsaette arbejdsgrupper .  Artikel 8  1 . Udvalget traeder sammen paa Kommissionens tjenestested efter indkaldelse fra denne . Forretningsudvalget traeder sammen efter indkaldelse fra formanden efter aftale med Kommissionen .  2 . Repraesentanter for de paagaeldende tjenestegrene i Kommissionen deltager i udvalgets , forretningsudvalgets og arbejdsgruppernes moeder .  3 . Udvalgets , forretningsudvalgets og arbejdsgruppernes sekretariatsforretninger varetages af Kommissionens tjenestegrene .  Artikel 9  Udvalget droefter spoergsmaal , om hvilke Kommissionen har forlangt en udtalelse . Afstemning finder ikke sted .  Anmoder Kommissionen udvalget om en udtalelse , kan den fastsaette en frist , inden for hvilken udtalelsen maa afgives .  De repraesenterede oekonomiske gruppers opfattelse optages i et moedereferat , som forelaegges Kommissionen .  Er en udtalelse i udvalget enstemmig , drager udvalget faelles konklusion , som vedlaegges moedereferatet .  Kommissionen underretter Raadet og forvaltningskomiteerne om resultaterne af droeftelserne paa anmodning fra disse komiteer .  Artikel 10  Med forbehold af bestemmelserne i traktatens artikel 214 er udvalgets medlemmer forpligtede til ikke at videregive oplysninger , som de gennem deres arbejde i udvalget eller arbejdsgrupperne har faaet kendskab til , saafremt Kommissionen over for udvalget og disse grupper har tilkendegivet , at den oenskede udtalelse har fortrolig karakter .  I saa fald deltager kun udvalgets medlemmer og repraesentanterne for Kommissionens tjenestegrene i moederne . "  Artikel 2  Denne afgoerelse traeder i kraft den 31 . oktober 1973 .  Udfaerdiget i Bruxelles , den 31 . oktober 1973 .  Paa Kommissionens vegne  François-Xavier ORTOLI  Formand  ( 1 ) EFT nr . 122 af 29 . 7 . 1964 , s . 2049 - 2051/64 .  ( 2 ) EFT nr . L 122 af 4 . 6 . 1970 , s . 24 og 25 .


title: Europa-Parlamentets afgørelse (EU) 2016/1569 af 28. april 2016 om afslutning af regnskaberne for Eurojust for regnskabsåret 2014

text:
               14.9.2016

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 246/360

         EUROPA-PARLAMENTETS AFGØRELSE (EU) 2016/1569
   af 28. april 2016
   om afslutning af regnskaberne for Eurojust for regnskabsåret 2014
   EUROPA-PARLAMENTET,

               —

               der henviser til det endelige årsregnskab for Eurojust for regnskabsåret 2014,

               —

               der henviser til Revisionsrettens beretning om årsregnskabet for Eurojust for regnskabsåret 2014, med Eurojusts svar (1),

               —

               der henviser til Revisionsrettens erklæring (2) for regnskabsåret 2014 om regnskabernes rigtighed og de underliggende transaktioners lovlighed og formelle rigtighed, jf. artikel 287 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,

               —

               der henviser til Rådets henstilling af den 12. februar 2016 om meddelelse af decharge til Eurojust for gennemførelsen af budgettet for regnskabsåret 2014 (05584/2016 — C8-0070/2016),

               —

               der henviser til artikel 319 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,

               —

               der henviser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 af 25. oktober 2012 om de finansielle regler vedrørende Unionens almindelige budget og om ophævelse af Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 (3), særlig artikel 208,

               —

               der henviser til Rådets afgørelse 2002/187/RIA af 28. februar 2002 om oprettelse af Eurojust for at styrke bekæmpelsen af grov kriminalitet (4), særlig artikel 36,

               —

               der henviser til Kommissionens forordning (EF, Euratom) nr. 2343/2002 af 19. november 2002 om rammefinansforordning for de organer, der er omhandlet i artikel 185 i Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (5),

               —

               der henviser til Kommissionens delegerede forordning (EU) nr. 1271/2013 af 30. september 2013 om rammefinansforordningen for de organer, der er omhandlet i artikel 208 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 (6), særlig artikel 108,

               —

               der henviser til forretningsordenens artikel 94 og bilag V,

               —

               der henviser til betænkning fra Budgetkontroludvalget og udtalelse fra Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender (A8-0099/2016),

               1.

               noterer sig, at det endelige årsregnskab for Eurojust ser ud som anført i bilaget til Revisionsrettens beretning;

               2.

               godkender afslutningen af regnskaberne for Eurojust for regnskabsåret 2014;

               3.

               pålægger sin formand at sende denne afgørelse til den administrerende direktør for Eurojust, Rådet, Kommissionen og Revisionsretten og drage omsorg for, at den offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende (L-udgaven).

         Martin SCHULZ

            Formand

         Klaus WELLE

            Generalsekretær

      (1)  EUT C 409 af 9.12.2015, s. 315.

      (2)  Se fodnote 1.

      (3)  EUT L 298 af 26.10.2012, s. 1.

      (4)  EFT L 63 af 6.3.2002, s. 1.

      (5)  EFT L 357 af 31.12.2002, s. 72.

      (6)  EUT L 328 af 7.12.2013, s. 42.


title: Rådets afgørelse (EU) 2017/1388 af 17. juli 2017 om indgåelse af rammeaftalen mellem Den Europæiske Union og Kosovo (Denne betegnelse indebærer ingen stillingtagen til Kosovos status, og den er i overensstemmelse med FN's Sikkerhedsråds resolution 1244(1999) og Den Internationale Domstols udtalelse om Kosovos uafhængighedserklæring. ) om de generelle principper for Kosovos deltagelse i EU-programmer

text:
                  27.7.2017

                  DA

                  Den Europæiske Unions Tidende

                  L 195/1

            RÅDETS AFGØRELSE (EU) 2017/1388
      af 17. juli 2017
      om indgåelse af rammeaftalen mellem Den Europæiske Union og Kosovo (*1) om de generelle principper for Kosovos deltagelse i EU-programmer
      RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
      under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 212 sammenholdt med artikel 218, stk. 6, andet afsnit, litra a), og artikel 218, stk. 7,
      under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
      under henvisning til godkendelse fra Europa-Parlamentet (1), og
      ud fra følgende betragtninger:

                  (1)

                  I overensstemmelse med Rådets afgørelse (EU) 2016/2053 (2) blev rammeaftalen mellem Den Europæiske Union og Kosovo om de generelle principper for Kosovos deltagelse i EU-programmer (»aftalen«) undertegnet den 25. november 2016 med forbehold af senere indgåelse.

                  (2)

                  På mødet i Rådet den 14. december 2010 så deltagerne frem til at modtage Kommissionens forslag, som vil give Kosovo mulighed for at deltage i EU-programmer. En sådan deltagelse bliver mulig ved indgåelsen af aftalen.

                  (3)

                  Formålet med aftalen er at Unionen iværksætter samarbejdsforanstaltninger på det økonomiske, finansielle og tekniske område med Kosovo i henhold til artikel 212 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde.

                  (4)

                  Indgåelsen af aftalen foregriber ikke medlemsstaternes holdning til Kosovos status, som der træffes afgørelse om i henhold til deres nationale praksis og folkeretten. Hverken begreberne, ordlyden eller definitionerne i denne afgørelse, i aftalen, herunder i bilaget dertil, eller i EU-programmerne udgør en anerkendelse fra Unionens side af Kosovo som uafhængig stat eller en anerkendelse fra de enkelte medlemsstaters side af Kosovo som sådan, hvis de ikke allerede har taget dette skridt.

                  (5)

                  Aftalen bør godkendes —

            VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
      Artikel 1
      Rammeaftalen mellem Den Europæiske Union og Kosovo om de generelle principper for Kosovos deltagelse i EU-programmer godkendes herved på Den Europæiske Unions vegne.
      Teksten til aftalen er knyttet som bilag til denne afgørelse.
      Artikel 2
      Formanden for Rådet foranstalter på Unionens vegne den notifikation, der er omhandlet i aftalens artikel 10 (3).
      Artikel 3
      Kommissionen bemyndiges til på Unionens vegne at fastsætte de specifikke vilkår og betingelser, herunder det finansielle bidrag, for Kosovos deltagelse i hvert enkelt EU-program, jf. aftalens artikel 5. Kommissionen holder Rådets relevante arbejdsgruppe orienteret.
      Artikel 4
      Denne afgørelse træder i kraft dagen efter vedtagelsen.

         Udfærdiget i Bruxelles, den 17. juli 2017.

               På Rådets vegne

            F. MOGHERINI

               Formand

         (*1)  Denne betegnelse indebærer ingen stillingtagen til Kosovos status, og den er i overensstemmelse med FN's Sikkerhedsråds resolution 1244(1999) og Den Internationale Domstols udtalelse om Kosovos uafhængighedserklæring.

         (1)  Godkendelse af 4.7.2017 (endnu ikke offentliggjort i EUT).

         (2)  Rådets afgørelse (EU) 2016/2053 af 14. november 2016 om undertegnelse på Unionens vegne af rammeaftalen mellem Den Europæiske Union og Kosovo* om de generelle principper for Kosovos deltagelse i EU-programmer (EUT L 319 af 25.11.2016, s. 1).

         (3)  Datoen for aftalens ikrafttræden offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende på foranledning af Generalsekretariatet for Rådet.


title: Rådets afgørelse (EU) 2015/1024 af 15. juni 2015 om bemyndigelse af visse medlemsstater til i Den Europæiske Unions interesse at acceptere Singapores tiltrædelse af Haagerkonventionen af 1980 om de civilretlige virkninger af internationale barnebortførelser

text:
               30.6.2015

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 163/32

         RÅDETS AFGØRELSE (EU) 2015/1024
   af 15. juni 2015
   om bemyndigelse af visse medlemsstater til i Den Europæiske Unions interesse at acceptere Singapores tiltrædelse af Haagerkonventionen af 1980 om de civilretlige virkninger af internationale barnebortførelser
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 81, stk. 3, sammenholdt med artikel 218,
   under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
   under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (1), og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Den Europæiske Union har sat sig som et af sine mål at fremme beskyttelse af børns rettigheder, jf. artikel 3 i traktaten om Den Europæiske Union. Foranstaltninger til beskyttelse af børn mod ulovlig bortførelse eller tilbageholdelse som en væsentlig del af denne politik.

               (2)

               Unionen har vedtaget Rådets forordning (EF) nr. 2201/2003 (2)»Bruxelles IIa-forordningen«, der sigter mod at beskytte børn fra de skadelige virkninger af ulovlig bortførelse eller tilbageholdelse og mod at indføre procedurer, der skal sikre, at disse børn hurtigt vender tilbage til deres sædvanlige opholdssted, samt mod at sikre beskyttelse af samværsret og forældremyndighed.

               (3)

               Forordning (EF) nr. 2201/2003 supplerer og styrker Haagerkonventionen af 25. oktober 1980 om de civilretlige virkninger af internationale barnebortførelser (»Haagerkonventionen af 1980«), der på internationalt niveau indfører et system af forpligtelser og en samarbejdsordning mellem de kontraherende stater og mellem centrale myndigheder og sigter mod at sikre hurtig tilbagegivelse af ulovligt bortførte eller tilbageholdte børn.

               (4)

               Alle Unionens medlemsstater er parter i Haagerkonventionen af 1980.

               (5)

               Unionen opfordrer tredjelande til at tiltræde Haagerkonventionen af 1980 og støtter den korrekte gennemførelse af Haagerkonventionen af 1980 ved blandt andet sammen med medlemsstaterne at deltage i de særlige kommissioner, som Haagerkonferencen om International Privatret regelmæssigt organiserer.

               (6)

               En fælles retlig ramme gældende for Unionens medlemsstater og tredjelande vurderes at være den bedste løsning på følsomme sager om international bortførelse af børn.

               (7)

               Haagerkonventionen af 1980 fastsætter, at den finder anvendelse mellem en stat, der tiltræder konventionen, og de kontraherende stater, der har erklæret, at de accepterer tiltrædelsen.

               (8)

               Haagerkonventionen af 1980 tillader ikke, at regionale organisationer for økonomisk integration som f.eks. Unionen bliver part i den. Unionen kan derfor ikke tiltræde konventionen og heller ikke deponere en erklæring om accept af en stat, der tiltræder konventionen.

               (9)

               I henhold til Den Europæiske Unions Domstols udtalelse 1/13 falder erklæringer om accept i henhold til Haagerkonventionen af 1980 ind under Unionens eksterne enekompetence.

               (10)

               Singapore deponerede den 28. december 2010 sit tiltrædelsesinstrument til Haagerkonventionen af 1980. Konventionen trådte i kraft for Singapore den 1. marts 2011.

               (11)

               Flere medlemsstater har allerede accepteret Singapores tiltrædelse af Haagerkonventionen af 1980. Det er på baggrund af en vurdering af situationen i Singapore blevet konkluderet, at de medlemsstater, der endnu ikke har accepteret Singapores tiltrædelse, i Unionens interesse vil kunne acceptere Singapores tiltrædelse i henhold til Haagerkonventionen af 1980.

               (12)

               De medlemsstater, der endnu ikke har accepteret Singapores tiltrædelse, bør derfor bemyndiges til at deponere deres erklæring om accept af Singapores tiltrædelse i Unionens interesse i overensstemmelse med betingelserne i denne afgørelse. Kongeriget Belgien, Den Tjekkiske Republik, Forbundsrepublikken Tyskland, Republikken Estland, Irland, Den Hellenske Republik, Kongeriget Spanien, Den Franske Republik, Den Italienske Republik, Republikken Letland, Republikken Litauen, Republikken Malta, Den Slovakiske Republik og Kongeriget Sverige, som allerede har accepteret Singapores tiltrædelse af Haagerkonventionen af 1980, bør ikke deponere nye erklæringer om accept, eftersom de eksisterende erklæringer fortsat er gyldige i henhold til international ret.

               (13)

               Det Forenede Kongerige og Irland er bundet af forordning (EF) nr. 2201/2003 og deltager i vedtagelsen og anvendelsen af denne afgørelse.

               (14)

               I medfør af artikel 1 og 2 i protokol nr. 22 om Danmarks stilling, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, deltager Danmark ikke i vedtagelsen af denne afgørelse, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Danmark —

         VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   1.   De medlemsstater, der endnu ikke har gjort det, bemyndiges til i Unionens interesse at acceptere Singapores tiltrædelse af Haagerkonventionen af 25. oktober 1980 om de civilretlige virkninger af internationale barnebortførelser (»Haagerkonventionen af 1980«).
   2.   Disse medlemsstater deponerer senest den 16. juni 2016 en erklæring om accept i Unionens interesse af Singapores tiltrædelse af Haagerkonventionen af 1980 med følgende ordlyd:

         »[Fulde navn på MEDLEMSSTAT] erklærer at acceptere Singapores tiltrædelse af Haagerkonventionen af 25. oktober 1980 om de civilretlige virkninger af internationale barnebortførelser i overensstemmelse med Rådets afgørelse (EU) 2015/1024.«

   3.   Hver medlemsstat underretter Rådet og Kommissionen om deponeringen af dens erklæring om accept af Singapores tiltrædelse og meddeler Kommissionen teksten på erklæringen senest to måneder efter deponeringen.
   Artikel 2
   De medlemsstater, der har deponeret deres erklæring om accept af Singapores tiltrædelse af Haagerkonventionen af 1980 inden datoen for vedtagelse af denne afgørelse, fremsætter ikke en ny erklæring.
   Artikel 3
   Denne afgørelse træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
   Artikel 4
   Denne afgørelse er rettet til alle medlemsstater med undtagelse af Kongeriget Belgien, Den Tjekkiske Republik, Kongeriget Danmark, Forbundsrepublikken Tyskland, Republikken Estland, Irland, Den Hellenske Republik, Kongeriget Spanien, Den Franske Republik, Den Italienske Republik, Republikken Letland, Republikken Litauen, Republikken Malta, Den Slovakiske Republik og Kongeriget Sverige.

      Udfærdiget i Luxembourg, den 15. juni 2015.

            På Rådets vegne

         Dz. RASNAČS

            Formand

      (1)  Udtalelse af 11. februar 2015 (endnu ikke offentliggjort i EUT).

      (2)  Rådets forordning (EF) nr. 2201/2003 af 27. november 2003 om kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser i ægteskabssager og i sager vedrørende forældreansvar og om ophævelse af forordning (EF) nr. 1347/2000 (EUT L 338 af 23.12.2003, s. 1).


title: Den Udenrigs- og Sikkerhedspolitiske Komités afgørelse Atalanta/8/2009 af 4. december 2009 om udnævnelse af den øverstbefalende for EU-styrken i Den Europæiske Unions militæroperation med henblik på at bidrage til at afskrække fra, forebygge og bekæmpe piratvirksomhed og væbnede røverier ud for Somalias kyster (Atalanta)

text:
               12.12.2009

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 327/40

      DEN UDENRIGS- OG SIKKERHEDSPOLITISKE KOMITÉS AFGØRELSE Atalanta/8/2009
   af 4. december 2009
   om udnævnelse af den øverstbefalende for EU-styrken i Den Europæiske Unions militæroperation med henblik på at bidrage til at afskrække fra, forebygge og bekæmpe piratvirksomhed og væbnede røverier ud for Somalias kyster (Atalanta)
   (2009/946/FUSP)
   DEN UDENRIGS- OG SIKKERHEDSPOLITISKE KOMITÉ HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Union, særlig artikel 38,
   under henvisning til Rådets fælles aktion 2008/851/FUSP af 10. november 2008 om Den Europæiske Unions militæroperation med henblik på at bidrage til at afskrække fra, forebygge og bekæmpe piratvirksomhed og væbnede røverier ud for Somalias kyster (1) (Atalanta), særlig artikel 6, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Rådet har i medfør af artikel 6 i fælles aktion 2008/851/FUSP bemyndiget Den Udenrigs- og Sikkerhedspolitiske Komité (PSC) til at træffe afgørelser om udnævnelse af den øverstbefalende for EU-styrken.

               (2)

               Den 22. juli 2009 vedtog PSC afgørelse Atalanta/6/2009 (2) om udnævnelse af commodore Peter BINDT som øverstbefalende for EU-styrken i Den Europæiske Unions militæroperation med henblik på at bidrage til at afskrække fra, forebygge og bekæmpe piratvirksomhed og væbnede røverier ud for Somalias kyster.

               (3)

               Den øverstbefalende for EU-operationen har indstillet kontreadmiral Giovanni GUMIERO som ny øverstbefalende for EU-styrken i Den Europæiske Unions militæroperation med henblik på at bidrage til at afskrække fra, forebygge og bekæmpe piratvirksomhed og væbnede røverier ud for Somalias kyster.

               (4)

               EU's Militærkomité har støttet denne indstilling.

               (5)

               I medfør af artikel 6 i protokollen om Danmarks stilling, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, deltager Danmark ikke i udarbejdelsen og gennemførelsen af Den Europæiske Unions afgørelser og aktioner, som har indvirkning på forsvarsområdet —

         VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   Kontreadmiral Giovanni GUMIERO udnævnes herved til øverstbefalende for EU-styrken i Den Europæiske Unions militæroperation med henblik på at bidrage til at afskrække fra, forebygge og bekæmpe piratvirksomhed og væbnede røverier ud for Somalias kyster.
   Artikel 2
   Denne afgørelse træder i kraft den 13. december 2009.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 4. december 2009.

            På Den Udenrigs- og Sikkerhedspolitiske Komités vegne

         O. SKOOG

            Formand

      (1)  EUT L 301 af 12.11.2008, s. 33.

      (2)  EUT L 192 af 24.7.2009, s. 68.


Avis juridique important

|

32000D0683

2000/683/EF, EKSF, Euratom: Rådets og Kommissionens afgørelse af 12. oktober 2000 om indgåelse af protokollen til partnerskabs- og samarbejdsaftalen om oprettelse af et partnerskab mellem De Europæiske Fællesskaber og deres medlemsstater på den ene side og Ukraine på den anden side

EF-Tidende nr. L 283 af 09/11/2000 s. 0027 - 0027

Rådets og Kommissionens afgørelseaf 12. oktober 2000om indgåelse af protokollen til partnerskabs- og samarbejdsaftalen om oprettelse af et partnerskab mellem De Europæiske Fællesskaber og deres medlemsstater på den ene side og Ukraine på den anden side(2000/683/EF, EKSF, Euratom)RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION OGKOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 44, stk. 1, artikel 47, stk. 2, sidste punktum, artikel 55, artikel 57, stk. 2, artikel 71, artikel 80, stk. 2, artikel 93, 94, 133 og 308 sammenholdt med artikel 300, stk. 2, andet punktum, og stk. 3, andet afsnit,under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Kul- og Stålfællesskab, særlig artikel 95,under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Atomenergifællesskab, særlig artikel 101,under henvisning til forslag fra Kommissionen,under henvisning til samstemmende udtalelse fra Europa-Parlamentet(1),under henvisning til Rådets godkendelse i overensstemmelse med artikel 101 i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Atomenergifællesskab,efter høring af Det Rådgivende EKSF-udvalg og med samstemmende udtalelse fra Rådet, ogud fra følgende betragtninger:(1) Partnerskabs- og samarbejdsaftalen om oprettelse af et partnerskab mellem De Europæiske Fællesskaber og deres medlemsstater på den ene side og Ukraine på den anden side(2), der har været i kraft siden den 1. marts 1998, bidrager til at virkeliggøre De Europæiske Fællesskabers mål, for så vidt den udgør et grundlæggende element i De Europæiske Fællesskabers og deres medlemsstaters strategi over for Ukraine.(2) Partnerskabs- og samarbejdsaftalen blev undertegnet inden Den Europæiske Unions udvidelse med Østrig, Finland og Sverige, og den 10. april 1997 blev der derfor undertegnet en protokol for at inddrage de tre nye medlemsstater i partnerskabs- og samarbejdsaftalen.(3) Parterne nåede til enighed om, at protokollen skulle anvendes foreløbigt af De Europæiske Fællesskaber, Ukraine og alle medlemsstaterne bortset fra Østrig, Sverige, Finland, Danmark og Portugal.(4) Alle protokollens signatarstater har nu ratificeret protokollen -TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:Artikel 1Protokollen til partnerskabs- og samarbejdsaftalen om oprettelse af et partnerskab mellem De Europæiske Fællesskaber og deres medlemsstater på den ene side og Ukraine på den anden side godkendes på vegne af Det Europæiske Fællesskab, Det Europæiske Kul- og Stålfællesskab og Det Europæiske Atomenergifællesskab.Teksten til protokollen er knyttet til denne afgørelse.Artikel 2Formanden for Rådet foranstalter på Det Europæiske Fællesskabs vegne den notifikation, der er omhandlet i artikel 4 i protokollen. Formanden for Kommissionen foranstalter samme notifikation på Det Europæiske Kul- og Stålfællesskabs og Det Europæiske Atomenergifællesskabs vegne.Udfærdiget i Bruxelles, den 12. oktober 2000.På Rådets vegneH. VédrineFormandPå Kommissionens vegneR. ProdiFormand(1) EFT C 286 af 22.9.1997, s. 82.(2) EFT L 49 af 19.2.1998, s. 3.


Avis juridique important

|

E1995C0124

EFTA-TILSYNSMYNDIGHEDENS AFGØRELSE nr. 124/95/KOL af 6. december 1995 om sjette ændring af de proceduremæssige og materielle regler for statsstøtte

EF-Tidende nr. L 124 af 23/05/1996 s. 0041 - 0052

EFTA-TILSYNSMYNDIGHEDENS AFGØRELSE nr. 124/95/KOL af 6. december 1995 om sjette ændring af de proceduremæssige og materielle regler for statsstøtte EFTA-TILSYNSMYNDIGHEDEN HAR -ændret de proceduremæssige og materielle regler for statsstøtte (1), som blev vedtaget den 19. januar 1994 (2), senest ændret den 9. juni 1995 (3), som følger:1. Kapitel 6 i retningslinjerne for statsstøtte affattes således:»6. NÆRMERE BESTEMMELSER OM STØTTE, DER ER ULOVLIG AF PROCEDUREMÆSSIGE GRUNDE(1) Bortset fra de særlige forhold, der er anført nedenfor, følger proceduren vedrørende støtte, der er ulovlig af proceduremæssige grunde, samme model som for meddelelser.6.1. Begrebet støtte, der er ulovlig af proceduremæssige grunde(1) Da udtrykket »ikke meddelt støtte« vil være for snævert til at dække alle støtteforanstaltninger, der gennemføres i overtrædelse af sidste punktum i artikel 1, stk. 3, i protokol nr. 3 til aftalen om Tilsynsmyndigheden og Domstolen, har EFTA-Tilsynsmyndigheden besluttet at anvende begrebet »støtte, der er ulovlig af proceduremæssige grunde« (herefter benævnt »ulovlig støtte«).Udtrykket dækker:a) støtte ydet, uden at der er givet meddelelseb) støtte, der er tildelt efter ukorrekt anvendelse af en godkendt støtteordning (støtte, der »misbruges« i den forstand, der fremgår af artikel 1, stk. 2, i protokol nr. 3 til aftalen om Tilsynsmyndigheden og Domstolen)c) støtte, hvorom der er givet for sen underretning, altså efter at støtten er »gennemført«d) støtte, hvorom der er givet forudgående underretning, men som er »gennemført«, før EFTA-Tilsynsmyndigheden har truffet en beslutning (1).6.2. Anmodning om oplysninger(1) Når EFTA-Tilsynsmyndigheden bliver opmærksom på et muligt tilfælde af ulovlig støtte, anmoder den den pågældende EFTA-stat om at fremlægge alle oplysninger om sagen, sædvanligvis inden for 20 arbejdsdage. Dette svarer til den frist, der normalt gives til at fremlægge yderligere oplysninger om sager vedrørende meddelt støtte (se 3.2.4(2)). Der vil om nødvendigt blive sendt en påmindelse.(2) Der erindres om, at EFTA-Tilsynsmyndigheden er beføjet til at gå videre og træffe beslutning på grundlag af de oplysninger, den har til sin rådighed (se 5.4.(3)), også hvis den ikke har modtaget oplysninger fra den berørte EFTA-stat.6.2.1. Forbud (»interimforanstaltninger«)(1) EFTA-Tilsynsmyndigheden kan ved en foreløbig beslutning anmode EFTA-staten om at indstille udbetalingen af støtten, indtil undersøgelsen er afsluttet (2). Dette sker efter følgende procedure:(2) Når EFTA-Tilsynsmyndigheden har konkluderet, at der ulovligt er ydet støtte, skal den give den pågældende EFTA-stat mulighed for at fremsætte sine bemærkninger, før den træffer en beslutning, der pålægger staten straks at indstille udbetalingen af støtten, indtil undersøgelsen er afsluttet (3).(3) (4) EFTA-Tilsynsmyndigheden mener dog, at et pålæg om at suspendere en ulovligt udbetalt støtte kan vise sig utilstrækkelig i visse tilfælde og ikke giver mulighed for at forhindre enhver overtrædelse af procedurereglerne, navnlig når den pågældende støtte allerede er blevet udbetalt, det være sig helt eller for en stor dels vedkommende. Tilsynsmyndigheden vil derfor gøre EFTA-staterne opmærksom på, at den i påkommende tilfælde - efter at have givet den pågældende EFTA-stat mulighed for at fremsætte bemærkninger hertil og som alternativ at påtænke bevilling af redningsstøtte, som defineret i artikel 16 i disse retningslinjer - også kan træffe en midlertidig beslutning, der pålægger EFTA-staten at tilbagesøge de midler, der er blevet udbetalt i strid med procedurereglerne. Tilbagesøgningen vil således skulle ske i overensstemmelse med bestemmelserne i punkt 6.2.3(2) og 6.2.3(3) i disse retningslinjer.(4) Hvis EFTA-staten ikke indstiller udbetalingen af støtten, er EFTA-Tilsynsmyndigheden, mens den undersøger sagens indhold, berettiget til at indbringe sagen direkte for EFTA-Domstolen og anmode om en udtalelse om, at sådanne udbetalinger udgør en overtrædelse af aftalen (5).6.2.2. Gennemførelse af procedurer(1) I tilfælde af ulovlig støtte bestræber EFTA-Tilsynsmyndigheden sig for at træffe en afgørelse senest to måneder efter, at den har modtaget fuldstændige oplysninger.(2) Hvis EFTA-Tilsynsmyndigheden i sager om ulovlig støtte finder, at støtten er forenelig med EØS-aftalens funktion, skal den træffe en positiv beslutning om sagens beskaffenhed.6.2.3. Påbud om geninddrivelse(1) I negative beslutninger om ulovlig støtte beordrer EFTA-Tilsynsmyndigheden som regel EFTA-staten til at genopkræve støtten fra modtageren (6).(2) Geninddrivelsen skal ske i overensstemmelse med den nationale lovgivning herunder bestemmelserne om morarenter af gæld til det offentlige, idet renterne normalt skal beregnes fra datoen for tildelingen af den pågældende ulovlige støtte. De relevante bestemmelser i den nationale lovgivning skal anvendes på en sådan måde, at geninddrivelse ikke i praksis umuliggøres (7).(3) (8) EFTA-Tilsynsmyndigheden er af den opfattelse, at for at genoprette status quo udgør markedsrenten et rimeligt udgangspunkt for at måle den fordel, som støttemodtageren uretmæssigt har nydt. Tilsynsmyndigheden meddeler derfor EFTA-staterne, at den i eventuelle beslutninger, der påbyder tilbagesøgning af ulovligt udbetalt støtte, vil anvende den referencesats, som anvendes ved beregning af nettosubventionsækvivalenten for regionalstøtte (9), og som er baseret på markedsrenten.(1) Se 3.3 vedrørende fortolkningen af begrebet »gennemført«.(2) EF-Domstolen, 14. februar 1990, sag C-301/87, Frankrig mod Kommissionen, Sml. I, s. 307, præmis 19-20.(3) Ibid, s. 356, præmis 19.(4) Dette afsnit svarer til Kommissionens skrivelse til medlemsstaterne af 30. april 1995 (EFT nr. C 156 af 22. 6. 1995, s. 5).(5) Ibid, s. 357, præmis 23.(6) Først anført i EF-Domstolen, 12. juli 1973, sag 70/72, Kommissionen mod Tyskland, Sml. s. 813 og 828-829, præmis 10-13; se også EF-Domstolen, 21. marts 1990, sag C-142/87, Belgien mod Kommissionen, Sml. I, s. 959 og 1020, præmis 65-66 og EF-Domstolen, 24. februar 1987, sag 310/85, Deufil mod Kommissionen, Sml. s. 901 og 927, præmis 24.(7) Se EF-Domstolen, 21. marts 1990, sag C-142/87, Belgien mod Kommissionen, Sml. I, s. 959 og 1018-1020, præmis 58-63; se også EF-Domstolen, 20. september 1990, sag 5/89, Kommissionen mod Tyskland, Sml. I, s. 3437 og 3456, præmis 12; EF-Domstolen, 21. februar 1990, sag C-74/89, Kommissionen mod Belgien, Sml. I, s. 491; og EF-Domstolen, 2. februar 1989, sag 94/87, Kommissionen mod Tyskland, Sml. s. 175 og 192, præmis 12.(8) Dette afsnit svarer til Kommissionens skrivelse til medlemsstaterne af 22. februar 1995 (SG(95) D/1983).(9) Se punkt 27(3)(f) i disse retningslinjer.«2. Kapitel 18 i retningslinjerne for statsstøtte affattes således:»18. STØTTE TIL FREMME AF BESKÆFTIGELSEN (1)18.1. Indledning(1) Den vedvarende meget høje ledighed er fortsat et af de største økonomiske og sociale problemer i de fleste europæiske lande. I 80'erne var ledigheden i EFTA-landene meget lav sammenlignet med resten af Europa (mellem ca. 1 % og 3 % af den aktive befolkning). Den seneste konjunkturnedgang har imidlertid skabt en voldsom stigning i ledigheden i Norge og Island til ukendte niveauer i flere årtier, nemlig 6 % i Norge i 1993 og 4,7 % i Island i 1994. Liechtenstein har derimod gennem perioden opretholdt en lav ledighed.(2) EFTA-staterne oplever nu sammen med en stor del af Europa et økonomisk opsving efter de seneste års konjunkturnedgang. Generelt er beskæftigelsessituationen blevet en del bedre, især i Norge. De seneste års dårlige beskæftigelsesmæssige forhold er imidlertid kommet til udtryk i meget betydelige stigninger i ungdoms- og langtidsledigheden, ligesom ældre mennesker har beskæftigelsesproblemer. Denne strukturelle ledighed er, om end den er mindre alvorlig end i de fleste andre europæiske lande, et vedvarende problem, og der er ikke udsigt til bedring.(3) I de fleste EFTA-stater og EF-medlemsstater har man konstateret, at når først en arbejdstager er blevet arbejdsløs, må han regne med i ret lang tid at skulle lede efter en ny beskæftigelse, eftersom han bliver mere og mere uvant med at klare et job. Dette er årsagen til en alt for høj procentdel af langtidsledige i Europa (over 40 % af samtlige ledige), og det medfører et stigende antal udstødte af samfundet.(4) Takket være det økonomiske opsving kan der i de kommende år forventes en positiv udvikling i beskæftigelsen. Udviklingen kan dog vise sig utilstrækkelig til, at arbejdsløsheden kommer ned på et socialt acceptabelt niveau. Man er nu klar over, at det er strukturelle forhold, der ligger til grund for den vedvarende højere arbejdsløshed i Europa, og det indebærer, at der må føres en særlig politik til forbedring af arbejdsmarkedernes tilpasningsevne.(5) EF-medlemsstarerne og EFTA-staterne har udarbejdet en række henstillinger inden for følgende fem hovedområder (2)- styrkelse af investeringerne i undervisning og uddannelse- forbedring af mekanismerne for ydre og indre smidighed, hvilket er nødvendigt for, at væksten bliver mere jobskabende- nedsættelse af de indirekte udgifter til arbejdskraften, bl.a. gennem nedsættelse af den indirekte beskatning af arbejdskraften- forbedring af effektiviteten af den aktive politik, bl.a. gennem en omlægning af de offentlige udgifter til passiv støtte af de arbejdsløses indkomst- styrkelse af de foranstaltninger, der tager sigte på beskæftigelse af kategorier, der er ugunstigt stillet på arbejdsmarkedet, såsom de langtidsledige, de unge og de ældre arbejdstagere.(6) På baggrund heraf kan de skattemæssige og finansielle foranstaltninger forventes at spille en vigtig rolle blandt de bestræbelser, der tager sigte på at opmuntre virksomhederne til at ansætte de kategorier, der har størst vanskelighed med at komme ud på arbejdsmarkedet. Selv om effektiviteten kan mindskes, hvis de nyansatte træder i stedet for nogle andre, der afskediges, eller hvis støtten blot kommer som en uventet gave fra himlen, kan de tilskud, der gives for hver arbejdsplads, der oprettes til fordel for f.eks. langtidsledige, samt de målrettede fritagelser for sociale sikringsbidrag nedsætte udgifterne til arbejdskraft i den nederste ende og således udligne det forhold, at produktiviteten her er lavere end gennemsnittet.(7) Den samme slags foranstaltninger kan også anspore virksomhederne til at investere mere i erhvervsuddannelse. Tilskuddet eller skattefritagelsen skal i så tilfælde være de ydre tilskyndelser til, at arbejdstageren udnytter de nyerhvervede kundskaber på arbejdsmarkedet.(8) Selv om formålet med sådanne foranstaltninger er at forbedre arbejdstagernes stilling på arbejdsmarkedet, må det erkendes, at virksomhederne også begunstiges heraf, når de kan nedsætte deres udgifter til arbejdskraft takket være deres rolle som formidler i forbindelse med gennemførelsen af de skattemæssige og finansielle foranstaltninger. Det må derfor sikres, at en styrkelse af foranstaltningerne til fordel for beskæftigelsen ikke skader de sideløbende bestræbelser, som EFTA-Tilsynsmyndigheden med hjemmel i EØS-aftalens artikel 61 og 62 udfolder for at mindske de kunstige konkurrencefordrejninger.(9) Nærværende retningslinjer tager sigte på:- at gøre fortolkningen af EØS-aftalens artikel 61 og artikel 1 i protokol 3 til aftalen om Tilsynsmyndigheden og Domstolen klarere, for så vidt angår statsstøtte til fremme af beskæftigelsen, og således sikre bedre gennemsigtighed omkring beslutningerne vedrørende anmeldelse i henhold til artikel 1 i protokol 3 til aftalen om Tilsynsmyndigheden og Domstolen- at sikre sammenhængen mellem konkurrencereglerne og gennemførelsen af den politik, der føres for at bekæmpe arbejdsløsheden- gennem definition af forskellige typer af støtte og disses formål at gøre det klart, hvilken fremgangsmåde EFTA-Tilsynsmyndigheden almindeligvis følger, og hvorledes denne tager udgangspunkt i en velvillig indstilling over for statsstøtte, der har til formål at forbedre beskæftigelsessituationen.18.2. Anvendelsesområde for EØS-aftalens artikel 61, stk. 1(1) Nærværende retningslinjer omfatter kun de foranstaltninger, der falder inden for anvendelsesområdet for EØS-aftalens artikel 61, stk. 1, hvori det erklæres, at støtte, som ydes af EF-medlemsstater, EFTA-stater eller ved hjælp af statsmidler under enhver tænkelig form, og som fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene ved at begunstige visse virksomheder eller visse produktioner, er uforenelig med EØS-aftalen i det omfang, den påvirker samhandelen mellem de kontraherende parter«. Sådanne statsstøtteforanstaltninger skal forhåndsanmeldes til EFTA-Tilsynsmyndigheden i henhold til artikel 1, stk. 3, i protokol 3 til aftalen om Tilsynsmyndigheden og Domstolen, medmindre de ikke overstiger lofterne for de minimis-reglen. Denne anmeldelsespligt gælder såvel støtteordninger som alle andre former for ad hoc-beskæftigelsesstøtte, der falder uden for godkendte støtteordninger.(2) En række beskæftigelsespolitiske foranstaltninger henhører ikke under EØS-aftalens artikel 61, stk. 1,- enten fordi de udgør personstøtte, som ikke begunstiger visse virksomheder eller visse produktioner- eller fordi de ikke påvirker samhandelen mellem de kontraherende parter- eller fordi de udgør såkaldte generelle foranstaltninger.Dette gælder klart foranstaltninger til sikring af vejledning, rådgivning, overvågning og uddannelse af arbejdsløse (personstøtte, der ikke begunstiger visse virksomheder eller visse produktioner) samt foranstaltninger til forbedring af de almindelige rammer for beskæftigelseslovgivningen eller til tilpasning af uddannelsessystemet (generelle foranstaltninger).18.2.1. Personstøtte, der ikke begunstiger visse virksomheder eller visse produktioner(1) Foranstaltninger, der træffes til fordel for personer, og som ikke tager sigte på eller bevirker, at visse virksomheder eller produktioner begunstiges, er ikke statsstøtte, som omhandlet i EØS-aftalens artikel 61, stk. 1.(2) For så vidt som de automatisk finder anvendelse på fysiske personer ifølge objektive kriterier og ikke begunstiger visse virksomheder eller visse produktioner, udgør f.eks. følgende foranstaltninger ikke statsstøtte:- foranstaltninger til forbedring af arbejdstagernes personlige stilling på arbejdsmarkedet eller til fremme af deres indpasning i erhvervs- og samfundslivet, bl.a. gennem erhvervsuddannelse eller oplæring- foranstaltninger, der skal supplere visse arbejdstageres indkomster- foranstaltninger til fremme af kvinders beskæftigelse i traditionelle mandefag og af beskæftigelse af personer, der tilhører et etnisk mindretal- foranstaltninger til fremme af arbejdstagernes mobilitet, nedsættelse som selvstændige erhvervsdrivende eller ansættelse af visse kategorier af arbejdstagere, der lider af midlertidige sociale og erhvervsmæssige handicap- foranstaltninger til fremme af beskæftigelsen af personer, der lider af vedvarende fysiske eller mentale handicap.18.2.2. Påvirkning af samhandelen mellem de kontraherende parter(1) Støtten falder kun ind under anvendelsesområdet for EØS-aftalens artikel 61, stk. 1, for så vidt som den påvirker samhandelen mellem de kontraherende parter. Beskæftigelsesstøtte i forbindelse med forskellige former for virksomhed, der ikke vedrører samhandelen mellem de kontraherende parter (f.eks. lokale tjenesteydelser, visse lokale beskæftigelsesinitiativer) falder ikke ind under anvendelsesområdet for artikel 61, stk. 1. EFTA-Tilsynsmyndigheden anlægger den betragtning, at det også gælder for de såkaldte de minimis-tilfælde (3), som omfatter de fleste støtteforanstaltninger, der tager sigte på nedsættelse som selvstændig erhvervsdrivende.18.2.3. Generel foranstaltning eller statsstøtte(1) Sondringen mellem generel foranstaltning og statsstøtte ligger uden for rammerne for nærværende retningslinjer.(2) Det skal bemærkes, at visse generelle foranstaltninger kan påvirke vilkårene for konkurrence og samhandel mellem de kontraherende parter i lige så høj grad som statsstøtte. Men eftersom disse foranstaltninger ikke udgør statsstøtte som omhandlet i EØS-aftalens artikel 61, stk. 1, afhænger fjernelsen af de konkurrencefordrejninger, den fremkalder, ikke af den i EØS-aftalens artikel 61, 62 og 63 fastsatte støttekontrol.(3) Fremme af beskæftigelsen sikres ligeledes ved andre foranstaltninger, såsom foranstaltninger til fordel for udvikling af uddannelse/efteruddannelse. I den forbindelse kan det være nyttigt at indskærpe, at i ganske mange tilfælde udgør støtte til erhvervsuddannelse/efteruddannelse ikke statsstøtte som omhandlet i EØS-aftalens artikel 61 og artikel 1 i protokol 3 til aftalen om Tilsynsmyndigheden og Domstolen, og at de tilfælde, hvor disse foranstaltninger falder ind under anvendelsesområdet for EØS-aftalens artikel 61, stk. 1, er EFTA-Tilsynsmyndigheden almindeligvis velvilligt indstillet heroverfor.(4) Dette gælder også for foranstaltninger, der tager sigte på forbedring af arbejdsvilkårene.18.3. Statsstøtte til beskæftigelse(1) Med hensyn til anvendelsesområdet for nærværende retningslinjer skal følgende fastslås. Den i det foreliggende tilfælde omhandlede beskæftigelsesstøtte er udelukkende den form for støtte, der ikke er forbundet med en investering.(2) Investeringsstøtte, uanset om den beregnes ud fra hver nyoprettet arbejdsplads, eller om den omfatter tilskud til jobskabelse, udgør ikke en egentlig beskæftigelsesstøtte, da den ikke umiddelbart tager sigte på jobskabelse eller -bevarelse. Virkningen på arbejdsløshedsbekæmpelsen er kun indirekte, når der gennemføres erhvervsmæssige investeringer, der tager sigte på en omstrukturering af virksomheden. Referencen til de nyoprettede arbejdspladser er kun et kriterium for vurdering af støtten til den pågældende investering. På baggrund af deres bestemmelse og deres varige virkninger på industristrukturen må disse støtteforanstaltninger betragtes som enhver anden form for investeringsstøtte og underkastes de samme normale vurderingskriterier som denne.18.3.1. Almindelige bemærkninger(1) Ved at begunstige visse virksomheder med støtte til fremme af beskæftigelsen aflaster de kompetente myndigheder dem for en del af deres lønudgifter, som udgør normale udgifter, der afholdes i virksomhedernes egen interesse, og de skaffer dem således økonomiske fordele, der forbedrer deres konkurrencemæssige stilling. For så vidt som deres produktion kan komme i konkurrence med produktionen i virksomheder i andre stater, der er part i EØS-aftalen, kan støtten fordreje konkurrencen og påvirke samhandelen mellem de kontraherende parter, og den er derfor i princippet uforenelig med EØS-aftalens funktion. I det indre marked kan støtte, der bevilges med henblik på nedsættelse af lønudgifter, nemlig medføre konkurrencefordrejning inden for EØS-området og føre til, at ressourcetildelingerne får en forkert retning, at investeringer flyttes til forkerte steder, at arbejdsløsheden flyttes fra det ene land til det andet, og at virksomhederne flytter hen, hvor støtten er størst.(2) EFTA-Tilsynmyndigheden mener, at uden streng kontrol og strenge begrænsninger kan beskæftigelsesstøtte have skadelige virkninger på det makroøkonomiske plan, der ophæver dens umiddelbare virkninger på jobskabelsen. Anvendes den til at beskytte de virksomheder, der er udsat for konkurrence i EØS, kan den bevirke, at nødvendige tilpasninger af den europæiske industris konkurrenceevne forsinkes. Det må desuden overvåges, at bevilling af statsstøtte ikke fører til en tilskudsspiral, der gør tilskuddene ineffektive og fører til spild af de offentlige finanser. Ydes støtten uden kontrol, er der endelig fare for, at støtten blot flytter arbejdsløshedsproblemet uden at bidrage til at løse beskæftigelsesproblemet i det af EØS-aftalen omfattede område og således skaber konkurrencefordrejning på en måde, der strider mod EØS-aftalens funktion.(3) EFTA-Tilsynsmyndigheden har været velvilligt indstillet over for beskæftigelsesstøtte, navnlig når denne skal få virksomhederne til at oprette arbejdspladser eller ansætte personer, der har særlig vanskeligt ved at komme ind på arbejdsmarkedet. Denne holdning begrundes dels med, at den økonomiske fordel for virksomheden mindskes som følge af den pågældende arbejdstagerkategoris lavere produktivitet, dels med, at disse arbejdstagere ligeledes nyder godt af foranstaltningen, og at der er fare for, at de forbliver uden for arbejdsmarkedet, hvis der ikke træffes sådanne foranstaltninger, der kan anspore arbejdsgiverne. Disse regler bekræfter denne holdning.18.3.2. Støtteformerne(1) EF-medlemsstaternes og EFTA-staternes beskæftigelsesstøtte har almindeligvis form af tilskud (engangsbeløb eller månedlige udbetalinger) og fritagelse for visse virksomheders vedkommende for betaling af arbejdsgiverbidrag til den sociale sikring eller for betaling af visse afgifter. Disse forskellige støtteformer kan i visse tilfælde kombineres.18.3.3. De forskellige typer af statsstøtte til beskæftigelse(1) Begrebene støtte til jobbevarelse og støtte til jobskabelse må forklares nærmere, da de er af betydning for undersøgelsen af, om støtten er forenelig med EØS-aftalens funktion.(2) Ved støtte til jobbevarelse forstås støtte til en virksomhed, der skal tilskynde denne til ikke at afskedige sine ansatte, og tilskuddet beregnes almindeligvis efter antallet af ansatte på det tidspunkt, støtten ydes.(3) Støtte til jobskabelse går derimod ud på at skaffe beskæftigelse til arbejdstagere, der endnu ikke har nogen, eller som har mistet den, de havde, og støtten beregnes i forhold til antallet af nyoprettede arbejdspladser. Det skal bemærkes, at ved jobskabelse forstås nettojobskabelse, dvs. oprettelse af en yderligere arbejdsplads i forhold til antallet af arbejdspladser (gennemsnit for et vist tidsrum) i den pågældende virksomhed. Blot at udskifte en arbejdstager med en anden uden at øge antallet af ansatte udgør ikke en reel jobskabelse.(4) En form for jobskabelse, der er ejendommelig ved, at der ikke er tale om en forøgelse af det samlede antal timer, der arbejdes i virksomheden, består af en jobdeling, som går ud på at dele den samlede arbejdsmængde mellem et større antal arbejdspladser, hvor arbejdstiden nedsættes tilsvarende.18.4. Anvendelse af undtagelsesbestemmelserne i EØS-aftalens artikel 61, stk. 2 og 3(1) Når støtte til fremme af beskæftigelsen omfattes af forbuddet i EØS-aftalens artikel 61, stk. 1, må det undersøges, i hvilket omfang denne form for støtte kan omfattes af en af de i nævnte artikel 61, stk. 2 og 3, omhandlede undtagelsesbestemmelser. I den forbindelse må der sondres mellem støtte til jobskabelse og støtte til jobbevarelse.(2) EFTA-Tilsynsmyndigheden er almindeligvis velvilligt indstillet over for støtte til jobskabelse. Til trods for at denne indebærer fare for, at konkurrencen inden for EØS påvirkes, forbedrer den vækstens beskæftigelsesintensitet. Under hensyntagen til anvendelsen af særlige bestemmelser vedrørende visse industrisektorer, og i det omfang støttebeløbet pr. arbejdstager er berettiget og ikke udgør en urimelig stor del af virksomhedens produktionsudgifter, kan der derfor anlægges den betragtning, at når virksomheden gør en sådan indsats, kan den støtte, som den modtager med henblik herpå, omfattes af den i artikel 61, stk. 3, litra c), fastsatte undtagelsesbestemmelse, idet den fremmer udviklingen af visse erhvervsgrene og ikke ændrer samhandelsvilkårene på en måde, der strider mod EØS-aftalens funktion.(3) EFTA-Tilsynsmyndigheden vil vurdere beskæftigelsesstøtteforanstaltningerne efter følgende kriterier:- EFTA-Tilsynsmyndigheden vil være velvilligt indstillet over for støtte, der tager sigte på oprettelse af nye arbejdspladser i SMV (4) og i regionalstøtteberettigede regioner (5). Denne velvillige indstilling gælder også uden for disse to kategorier for støtte, der tager sigte på at tilskynde til ansættelse af visse kategorier af arbejdstagere, der har særlig vanskeligt ved (igen) at komme ind på arbejdsmarkedet. I sidstnævnte tilfælde kræves det ikke, at der er tale om nettojobskabelse, når blot stillingen er ledig som følge af naturlig afgang og ikke som følge af en afskedigelse.- EFTA-Tilsynsmyndighedens velvillige indstilling gælder også for støtte, der tager sigte på jobdeling, der gør det muligt at dele den samlede arbejdsmængde mellem et større antal arbejdspladser, hvor arbejdstiden nedsættes, hvorved et større antal arbejdstagere får mulighed for deltidsbeskæftigelse.- Ved vurderingen af støtten til de førnævnte kategorier vil EFTA-Tilsynsmyndigheden også være opmærksom på bestemmelserne i ansættelsesaftalen, såsom bl.a. en bestemmelse om ansættelse uden tidsbegrænsning eller for et tilstrækkeligt langt tidsrum og om opretholdelse af den nyoprettede arbejdsplads i et bestemt tidsrum efter oprettelsen, idet sådanne vilkår styrker den nyoprettede arbejdsplads' stabilitet. Enhver anden garanti for, hvor længe den nyoprettede arejdsplads vil eksistere, bl.a. bestemmelserne for betaling af støtten, vil ligeledes blive taget i betragtning.- EFTA-Tilsynsmyndigheden vil sikre sig, at støtteniveauet ikke overstiger det, som er nødvendigt for at tilskynde til jobskabelse, i påkommende tilfælde under hensyntagen til de vanskeligheder, som SMV har, og/eller de handicap, den pågældende region lider under. Støtten skal være midlertidig.- Ledsages det støttede jobskabelsesprojekt af uddannelse eller efteruddannelse af den pågældende arbejdstager, vil dette i øvrigt være et særlig positivt element i EFTA-Tilsynsmyndighedens vurdering.(4) Støtte til jobbevarelse, som er beslægtet med driftsstøtte, kan kun tillades i følgende tilfælde:- Sådan støtte vil kunne tillades, når den i overensstemmelse med bestemmelserne i EØS-aftalens artikel 61, stk. 2, litra b), tager sigte på at afbøde skader som følge af naturkatastrofer eller andre usædvanlige begivenheder. På visse betingelser kan støtte til jobbevarelse ligeledes tillades i regioner, der omfattes af den i EØS-aftalens artikel 61, stk. 3, litra a), fastsatte undtagelsesbestemmelse om støtte til fremme af den økonomiske udvikling i områder, hvor levestandarden er usædvanlig lav, eller hvor der hersker en alvorlig underbeskæftigelse (6).- Når støtte til jobbevarelse påtænkes som led i redning af eller udarbejdelse af en omstrukturerings- eller omlægningsplan for en kriseramt virksomhed, skal den anmeldes, og den vil blive vurderet i overensstemmelse med EFTA-Tilsynsmyndighedens retningslinjer (7).Det er klart, at disse betragtninger udelukkende vedrører støtte til jobbevarelse, og at det står EFTA-staterne frit for at tage alle mulige initiativer til sikring af, at beskæftigelsen opretholdes ved generelle foranstaltninger, som f.eks. en generel lettelse af de skatter eller sociale sikringsbidrag, virksomhederne pålægges.(5) Støtte til jobskabelse, der er begrænset til en eller flere følsomme sektorer, der befinder sig i en overkapacitetssituation eller en krise, er ligeledes generelt mindre velanset end støtte til jobskabelse, der gælder hele erhvervslivet.(6) En sådan sektorstøtte udgør nemlig en fordel for den eller de pågældende sektor(er), idet den forbedrer deres konkurrencemæssige stilling i forhold til virksomhederne i de øvrige EFTA-stater og EF-medlemsstater. Støtte, der nedsætter lønudgifterne i en eller flere sektorer som helhed, bevirker nemlig, at disse sektorers produktionsomkostninger nedsættes, hvorved de kan forøge deres markedsandel på bekostning af deres EØS-konkurrenter såvel i den pågældende EFTA-stat eller EF-medlemsstat som i forbindelse med udførsel til andre lande inden for eller uden for EØS-området med alle de følger, dette kan få for beskæftigelsessituationen, der forværres i de pågældende sektorer i de øvrige EFTA-stater eller EF-medlemsstater. Den beskyttende virkning en sådan støtte kan have for den eller de pågældende sektor(er), navnlig i kriseramte sektorer, og dens negative virkninger for beskæftigelsen i de konkurrerende sektorer i de øvrige EFTA-stater eller EF-medlemsstater, overskygger almindeligvis den fælles interesse i forbindelse med de aktive foranstaltninger til nedsættelse af arbejdsløsheden, og støtten vil derfor normalt ikke af EFTA-Tilsynsmyndigheden kunne vurderes til at være forenelig med EØS-aftalens funktion. Ydes støtten i et område, hvor der hersker en alvorlig underbeskæftigelse, vil EFTA-Tilsynsmyndigheden imidlertid tage hensyn til dette forhold.(7) EFTA-Tilsynsmyndigheden kan dog indtage en mere velvillig holdning til støtte til oprettelse af yderligere arbejdspladser, når disse vedrører nicher eller delsektorer i vækst, der er særlig jobskabende.18.5. Konklusion(1) Konstaterer EFTA-Tilsynsmyndigheden efter at have gennemgået de beskæftigelsesstøtteforanstaltninger, EFTA-staterne har påtænkt, at bestemmelserne og betingelserne desangående falder sammen med dem, der omhandles i nærværende retningslinjer, vil den kunne anse dem for at være forenelige med EØS-aftalens funktion i henhold til den i artikel 61, stk. 3, litra c), omhandlede undtagelsesbestemmelse, idet der vil være tale om støtte til fremme af udviklingen af visse erhvervsgrene, som ikke ændrer samhandelsvilkårene på en måde, der strider mod den fælles interesse.(2) Vedrører ydelsen af beskæftigelsesstøtte visse erhvervsgrene, virksomheder eller støttekategorier, som omfattes af særlige bestemmelser, vil støtten imidlertid kun kunne anses for at være forenelig med EØS-aftalens funktion, hvis den opfylder de betingelser, der er fastsat i de gældende bestemmelser inden for rammerne af EØS-aftalen.(3) Der udfærdiges en rapport om gennemførelsen af bestemmelserne i nærværende retningslinjer, som i påkommende tilfælde vil blive ændret fem år efter deres ikrafttrædelse.(1) Dette kapitel svarer til de retningslinjer for beskæftigelsesstøtte, som Kommissionen vedtog den 19. juli 1995 (EFT nr. C 334 af 12. 12. 1995).(2) Se de retningslinjer og anbefalinger, som Det Europæiske Råd vedtog på dets møde i Essen i 1994 i forbindelse med hvidbogen om vækst, konkurrenceevne og beskæftigelse samt formandskabernes fælles pressemeddelelse fra det fælles møde mellem EU-medlemsstaterne og EFTA-staternes finans- og økonomiministre den 18. september 1995.(3) Se kapitel 12 i disse retningslinjer om anvendelsen og gennemførelsen af de minimis-reglen.(4) Kapitel 10 i disse retningslinjer om statsstøtte til små og mellemstore virksomheder indeholder en definition på SMV.(5) Se del VI i disse retningslinjer.(6) Se del VI, særlig kapitel 28, i disse retningslinjer.(7) Se kapitel 15 i disse retningslinjer.«3. I retningslinjerne for statsstøtte indsættes som kapitel 30:»30. STØTTE TIL LUFTFARTSSEKTORENEuropa-Kommissionen vedtog i efteråret 1994 rammebestemmelser for anvendelse af EF-traktatens og EØS-aftalens statsstøttebestemmelser i luftfartssektoren (1).EFTA-Tilsynsmyndigheden har ikke modtaget anmeldelse af støtte ydet af EFTA-staterne til virksomheder i luftfartssektoren. I fald der skulle vise sig anledning til at vurdere sådan støtte, vil EFTA-Tilsynsmyndigheden anvende kriterier svarende til de kriterier, der er fastlagt i Kommissionens ovennævnte rammebestemmelser.(1) Anvendelse af EF-traktatens artikel 92 og 93 og EØS-aftalens artikel 61 på statsstøtte i luftfartssektoren (EFT nr. L 350 af 10. 12. 1994).«4. I retningslinjerne for statsstøtte indsættes som kapitel 31:»31. STØTTE TIL SKIBSBYGNINGSINDUSTRIEN YDET SOM BISTAND TIL ET UDVIKLINGSLAND (1)(1) Artikel 4, stk. 7, i den retsakt, der er omhandlet i punkt 1b i bilag XV til EØS-aftalen om støtte til skibsbygningsindustrien (2) fastsætter, at maksimumsgrænsen for produktionsstøtte, som fastsættes af EFTA-Tilsynsmyndigheden i overensstemmelse med direktivets artikel 4, stk. 2, ikke gælder for støtte til bygning og ombygning af skibe, når denne støtte ydes som bistand til et udviklingsland.(2) Sådan støtte kan betragtes som forenelig med EØS-aftalens funktion, såfremt den opfylder de betingelser, som OECD's Arbejdsgruppe nr. 6 har fastlagt på dette område i sin udtalelse om fortolkningen af artikel 6, 7 og 8 i OECD-Rådets resolution af 3. august 1981 (arrangementet vedrørende eksportkreditter til skibe).(3) Alle sådanne støtteplaner skal anmeldes til EFTA-Tilsynsmyndigheden på forhånd. EFTA-Tilsynsmyndigheden undersøger på grundlag af anmeldelsen det særlige udviklingsaspekt ved den planlagte støtte og sikrer sig, at det er på linje med arrangementets principper.(4) På dette sidstnævnte punkt sikrer EFTA-Tilsynsmyndigheden sig, at den planlagte støtte er i overensstemmelse med kriterierne i OECD-dokument C/WP6(84)3 af 18. januar 1984 vedrørende fortolkningen af artikel 6 i arrangementet vedrørende eksportkreditter til skibe (3).(5) EFTA-stater, som yder udviklingsbistand, skal således overholde følgende kriterier:1. Der må ikke ydes støtte til bygning af skibe, som skal sejle under bekvemmelighedsflag.2. Såfremt støtten ikke kan klassificeres som offentlig udviklingsbistand inden for rammerne af OECD, skal donorlandet bekræfte, at støtten udgør en del af en mellemstatslig aftale.3. Donorlandet skal give passende forsikring om, at den faktiske ejer er bosat i modtagerlandet, og at den støttemodtagende virksomhed ikke er et ikke-operativt datterselskab af en udenlandsk virksomhed.4. Modtageren skal give tilsagn om ikke at ville sælge skibet uden forudgående tilladelse fra myndighedernes side.Desuden skal støtten indeholde et støtteelement på mindst 25 % efter OECD's beregningsmetode, se OECD-dokument C/WP6(85)62 af 21. oktober 1985.(6) Arrangementet indeholder på den anden side ingen kriterier med hensyn til klassificeringen af lande, der er berettigede til udviklingsbistand. EFTA-Tilsynsmyndigheden har i denne henseende på baggrund af Europa-Kommissionens praksis besluttet at betragte ydelse af udviklingsbistand til følgende lande på grundlag af sjette direktivs artikel 4, stk. 7, som forenelig med EØS-aftalens funktion:a) AVS-stater (4)b) oversøiske lande og territorier (5)c) alle lande, der ikke er medtaget under a) og b) ovenfor, og som på OECD DAC-listen er klassificeret som mindst udviklede lande (LLDC), lavindkomstlande (LIC) eller lavere mellemindkomstlande (LMIC). Disse lande er følgende:- Afghanistan (LLDC)- Bangladesh (LLDC)- Bhutan (LLDC)- Bolivia (LIC)- Burma (LLDC)- Cook Island (LMIC)- Costa Rica (LMIC)- Cuba (LMIC)- Den Dominikanske Republik (LMIC)- Ecuador (LMIC)- Egypten (LIC)- El Salvador (LMIC)- Filippinerne (LMIC)- Guatemala (LMIC)- Haiti (LLDC)- Honduras (LIC)- Indien (LIC)- Indonesien (LIC)- Kampuchea (LIC)- Kina (LIC)- Laos (LLDC)- Libanon (LMIC)- Maldiverne (LLDC)- Marokko (LMIC)- Mongoliet (LIC)- Nepal (LLDC)- Nicaragua (LIC)- Nordkorea (LMIC)- Pakistan (LIC)- Paraguay (LMIC)- Peru (LMIC)- Sri Lanka (LIC)- Thailand (LMIC)- Tunesien (LMIC)- Tyrkiet (LMIC)- Vietnam (LIC)- Yemen (LLDC)- Yemen, Demokratiske Folkerepublik (LLDC).(7) Lande, der er klassificeret som højere mellemindkomstlande (UMIC), vil ikke blive betragtet som støtteberettigede.(8) For at beskytte EFTA-staternes skibsbygningsinteresser vil EFTA-Tilsynsmyndigheden dog tillade EFTA-staterne at yde udviklingsbistand til lande, som ikke falder i nogen af de ovenfor anførte kategorier, forudsat at EFTA-staterne kan godtgøre, at et tredjeland, som deltager i OECD-arrangementet, planlægger at yde udviklingsbistand til en bestemt kontrakt. I så fald vil EFTA-Tilsynsmyndigheden kunne betragte eventuel udviklingsbistand til denne kontrakt som værende forenelig med EØS-aftalens funktion op til samme beløb, efter OECD's metode for beregning af støtteelementet, som planlægges af et tredjeland, der deltager i OECD-arrangementet.(9) For at sikre en strengere anvendelse af direktivets artikel 4, stk. 7, og at de under punkt 5 ovenfor nævnte kriterier overholdes, anmodes EFTA-staterne om i hver enkelt anmeldelse af udviklingsbistandsprojekter i henhold til direktivets artikel 4, stk. 7, officielt at afgive tilsagn om, at disse kriterier er opfyldt. Det forventes tillige, at de fremlægger relevante kontraktbestemmelser, så det kan fastslås, hvordan prisen forholder sig til markedsprisen for lignende fartøjer.(10) EFTA-Tilsynsmyndigheden skal i denne sammenhæng, hvad angår bekvemmelighedsflagskriteriet (nr. 1 i punkt 5), meddele EFTA-staterne, at EFTA-Tilsynsmyndigheden anser følgende lande for at have et bekvemmelighedsflag:- Antigua- Bahamas- Bermuda- Caymanøerne- Cypern- Gibraltar- Libanon- Liberia- Malta- Panama- St. Vincent- Vanuatu.(11) Bestemmelserne i dette kapitel gælder, så længe den retsakt, der er omhandlet i punkt 1b i bilag XV til EØS-aftalen, er i kraft.(1) Dette kapitel svarer til Kommissionens skrivelse til medlemsstaterne (SG(89) D/311 af 3. januar 1989.(2) Rådets direktiv 90/684/EØF, som ændret ved Rådets direktiv 93/115/EF og 94/73/EF. Disse direktiver som tilpasset EØS-aftalens formål ved Det Blandede EØS-Udvalgs afgørelse nr. 21 af 5. april 1995 benævnes i det følgende skibsbygningsdirektivet.(3) Rådets Arbejdsgruppe nr. 6: Revidering af definitioner og administrative procedurer i forbindelse med arrangementet vedrørende eksportkreditter til skibe.(4) Se Rådet og Kommissionens afgørelse af 24. marts 1986 om indgåelse af tredje AVS-EØF-konvention (EFT nr. L 86 af 31. 3. 1986).(5) Se Rådets afgørelse 86/283/EØF af 30. juni 1986 om de oversøiske landes og territoriers associering med Det Europæiske Økonomiske Fællesskab (EFT nr. L 175 af 1. 7. 1986, s. 46).«5. Det nuværende kapitel 30 og 31 i retningslinjerne for statsstøtte om henholdsvis »Standardiserede årsrapporter« og »Andre særlige bestemmelser« nummereres i overensstemmelse med denne ændring som henholdsvis kapitel 32 og 33.Udfærdiget i Bruxelles, den 6. december 1995.På EFTA-Tilsynsmyndighedens vegneKnut ALMESTADFormand(1) I det følgende benævnt »retningslinjer for statsstøtte«.(2) EFT nr. L 231 af 3. 9. 1994, s. 1.(3) EFT nr. L 175 af 27. 7. 1995, s. 59.


title: 2011/729/FUSP: Rådets afgørelse 2011/729/FUSP af 10. november 2011 om ændring af afgørelse 2011/137/FUSP om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Libyen

text:
               11.11.2011

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 293/35

         RÅDETS AFGØRELSE 2011/729/FUSP
   af 10. november 2011
   om ændring af afgørelse 2011/137/FUSP om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Libyen
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Union, særlig artikel 29, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Den 28. februar 2011 vedtog Rådet afgørelse 2011/137/FUSP om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Libyen (1) til gennemførelse af De Forenede Nationers Sikkerhedsråds resolution (UNSCR) 1970 (2011).

               (2)

               Den 23. marts 2011 vedtog Rådet afgørelse 2011/178/FUSP (2) om ændring af afgørelse 2011/137/FUSP til gennemførelse af UNSCR 1973 (2011).

               (3)

               Den 22. september 2011 vedtog Rådet afgørelse 2011/625/FUSP (3) om ændring af afgørelse 2011/137/FUSP til gennemførelse af UNSCR 2009 (2011).

               (4)

               Den 27. oktober 2011 vedtog De Forenede Nationers Sikkerhedsråd UNSCR 2016 (2011), hvori det fastslås, at bestemmelserne i punkt 6-12 i UNSCR 1973 (2011) bør ophæves den 31. oktober 2011.

               (5)

               Afgørelse 2011/137/FUSP bør ændres i overensstemmelse hermed —

         VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   Artikel 3a i afgørelse 2011/137/FUSP udgår.
   Artikel 2
   Denne afgørelse træder i kraft på dagen for vedtagelsen.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 10. november 2011.

            På Rådets vegne

         M. DOWGIELEWICZ

            Formand

      (1)  EUT L 58 af 3.3.2011, s. 53.

      (2)  EUT L 78 af 24.3.2011, s. 24.

      (3)  EUT L 246 af 23.9.2011, s. 30.


Avis juridique important

|

31995D0811(01)

Rådets Afgørelse af 24. juli 1995 om udnævnelse af de italienske, østrigske, finske og svenske medlemmer af Det Rådgivende Udvalg for Uddannelse inden for Sygeplejeområdet

EF-Tidende nr. C 206 af 11/08/1995 s. 0002 - 0003

RÅDETS AFGØRELSE af 24. juli 1995 om udnævnelse af de italienske, østrigske, finske og svenske medlemmer af Det Rådgivende Udvalg for Uddannelse inden for Sygeplejeområdet (95/C 206/02)RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,under henvisning til tiltrædelsesakten fra 1994, særlig artikel 165, stk. 1,under henvisning til Rådets afgørelse 77/454/EØF af 27. juni 1977 om nedsættelse af et rådgivende udvalg for uddannelse inden for sygeplejeområdet (1), særlig artikel 3 og 4,under henvisning til den italienske, østrigske, finske og svenske regerings indstillinger til Rådet, ogud fra følgende betragtninger:Rådet har ved sin afgørelse af 25. juli 1994 (2) udnævnt medlemmer af og suppleanter til Det Rådgivende Udvalg for Uddannelse inden for Sygeplejeområdet for perioden indtil den 24. juli 1997; den belgiske og den italienske regerings indstillinger følger senere;der bør foretages udnævnelse af de italienske, østrigske, finske og svenske medlemmer og suppleanter for samme periode -TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:Eneste artikel Følgende udnævnes til medlemmer af og suppleanter til Det Rådgivende Udvalg for Uddannelse inden for Sygeplejeområdet for perioden indtil den 24. juli 1997:>TABELPOSITION>>TABELPOSITION>>TABELPOSITION>Udfærdiget i Bruxelles, den 24. juli 1995.På Rådets vegneP. SOLBES MIRAFormand(1) EFT nr. L 176 af 15. 7. 1977, s. 11.(2) EFT nr. C 221 af 9. 8. 1994, s. 3.