title: Kommissionens afgørelse (EU) 2016/285 af 6. november 2015 i sag SA.38545 2014/C (ex 2014/NN) Den Franske Republiks statsstøtte til Mory Ducros SAS og MoryGlobal (meddelt under nummer C(2015) 7523) (EØS-relevant tekst)

text:
               1.3.2016

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 53/6

         KOMMISSIONENS AFGØRELSE (EU) 2016/285
   af 6. november 2015
   i sag SA.38545 2014/C (ex 2014/NN) Den Franske Republiks statsstøtte til Mory Ducros SAS og MoryGlobal

         (meddelt under nummer C(2015) 7523)

   (Kun den franske udgave er autentisk)
   (EØS-relevant tekst)
   EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 108, stk. 2, første afsnit,
   under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, særlig artikel 62, stk. 1, litra a),
   efter at have opfordret de interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger i henhold til ovennævnte artikler (1), og
   ud fra følgende betragtninger:
   1.   SAGSFREMSTILLING

               (1)

               Efter uformelle samtaler mellem Kommissionen og Frankrig sendte de franske myndigheder den 7. februar 2014 Kommissionen et notat om den lånekapital, som Fonds de développement économique et social (herefter »FDES«) havde indskudt i selskabet MoryGlobal (2).

               (2)

               På mundtlig anmodning fra Kommissionen fremsendte Frankrig et nyt notat den 2. april 2014.

               (3)

               To nye anmodninger om oplysninger blev sendt den 11. april og den 8. maj 2014, og Frankrig svarede ved brev af henholdsvis 30. april og 9. maj 2014. Disse anmodninger blev fulgt af en anmodning af 27. juni 2014, som Frankrig besvarede den 10. juli 2014.

               (4)

               På forslag fra Kommissionen blev der afholdt et møde med Frankrig den 9. juli 2014.

               (5)

               Da den første udbetaling af FDES-lånet var sket den 18. februar 2014, registrerede Kommissionen denne foranstaltning som ikke-anmeldt støtte.

               (6)

               Ved brev af 16. september 2014 meddelte Kommissionen Frankrig, at den havde besluttet at indlede proceduren efter artikel 108, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (herefter »TEUF«) over for denne støtte (herefter »den formelle undersøgelsesprocedure«).

               (7)

               Kommissionens beslutning om at indlede procedure i sagen (herefter »indledningsafgørelsen«) blev offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende
                   (3). Kommissionen opfordrede interesserede parter til at fremsætte bemærkninger til den omhandlede støtte. Kommissionen har ikke modtaget bemærkninger fra interesserede parter vedrørende foranstaltningen.

               (8)

               Frankrig fremsatte sine kommentarer den 24. oktober 2014. På Kommissionens anmodning fremlagde de franske myndigheder yderligere oplysninger den 12. januar og den 6. maj 2015.

         2.   BAGGRUND

   2.1.   BESKRIVELSE AF STØTTEMODTAGER OG BAGGRUND

               (9)

               Koncernen Mory Ducros omfattede bl.a. selskabet Mory Ducros SAS (herefter »MD«) og de civilretlige ejendomsselskaber SPAC og ARCATIME CAUDAN, som var fuldt ejede af MD.

               (10)

               MD havde Arcole Industries (herefter »Arcole«) som aktionær. Arcole er et holdingselskab, der har specialiseret sig i overtagelse og rekonstruktion af kriseramte virksomheder. Arcole havde i juni 2010 købt selskabet Ducros Express af DHL og i juni 2011 desuden visse aktiver af selskabet Mory SA i forbindelse med en retslig rekonstruktion (redressement judiciaire) af dette selskab efter dets anmeldelse af en betalingsstandsning. Derefter samlede Arcole disse to aktiviteter i MD.

               (11)

               MD var den næststørste udbyder i Frankrig efter Geodis af kurer- og befragtningstjenester. MD drev fire primære forretninger, nemlig indenrigskurer- og indenrigstransportvirksomhed, indenrigsbefragtning, udenrigskurer- og befragtningsvirksomhed samt logistikvirksomhed. Denne erhvervssektor havde i Frankrig siden begyndelsen af årtiet været i stadigt stigende vanskeligheder med fusioner og/eller konkurser blandt betydende aktører til følge. Ud over historikken over aktiver eller selskaber, der blev integreret i MD efter retslig rekonstruktion, bemærkes, at Geodis efter det etablerede SNCF-datterselskab SERNAM's konkurs (liquidation judiciaire) (4) overtog aktiverne heri.

               (12)

               Pr. 31. december 2012 havde MD en konsolideret omsætning på 765 mio. EUR. MD beskæftigede ca. 5 300 medarbejdere og havde 85 forretningssteder. De negative følger af finanskrisen og den skærpede konkurrence fra andre aktører i forbindelse med vanskelighederne i kurer- og befragtningsbranchen medførte imidlertid en forringelse af resultaterne, og situationen blev forværret af produktionsomkostninger, der var højere end det generelle niveau på markedet, ugunstige priser til en lang række kunder og en bygningsmasse og vognpark i dårlig stand som følge af underinvestering i de foregående regnskabsår.

               (13)

               Ved dom af 26. november 2013 indledte handelsretten (tribunal de commerce) i Pontoise en retslig rekonstruktion efter MD's anmeldte betalingsstandsning.

               (14)

               Den 3. januar 2014 afgav MD's daværende hovedaktionær Arcole et overtagelsestilbud.

               (15)

               Den 28. januar 2014 fremsatte Arcole et forbedret tilbud over for handelsretten i Pontoise i form af en overdragelsesplan med henblik på flytning af et begrænset aktivitetsområde bestående af flertallet af aktiverne i MD til et til formålet nyoprettet selskab, nemlig MoryGlobal.

               (16)

               Den 29. januar 2014 besluttede den franske økonomi- og finansminister at stille et lån på 17,5 mio. EUR fra FDES til rådighed for MoryGlobal, som kunne få det udbetalt ad en eller flere omgange.

               (17)

               Indtil låneaftalen mellem MoryGlobal og staten formelt var indgået, underskrev staten repræsenteret ved det tværministerielle udvalg for industriel omstrukturering (Comité interministériel de restructuration industrielle, herefter »CIRI«) og Arcole den 30. januar 2014 en aftaleprotokol: Arcole forpligtede sig bl.a. til at tilføre en kapital på i alt 17,5 mio. EUR, heraf 10 mio. EUR i kapitaludvidelse og 7,5 mio. EUR i form af konvertible obligationer (5).

               (18)

               Den 6. februar 2014 traf handelsretten i Pontoise afgørelse om vedtagelse af planen for overdragelse af MD til Arcole.

               (19)

               Den 31. marts 2015 blev MoryGlobal trods kapitaltilførslen og lånet fra FDES erklæret konkurs af handelsretten i Bobigny.

         2.2.   BESKRIVELSE AF FORANSTALTNINGERNE
   2.2.1.   Lånet fra FDES på 17,5 mio. EUR

               (20)

               Ved aftale af 11. februar 2014 ydede staten et lån til MoryGlobal fra FDES på 17,5 mio. EUR. Ifølge selve lånebestemmelserne var lånet beregnet til finansiering af erhvervelsen af en del af MD's aktiviteter og af MoryGlobals virksomhed.

               (21)

               Det var bestemt, at FDES-lånet skulle forrentes med en fast årlig rente på 1 %. Den rente, der påløb frem til den endelige indfrielsesdato, skulle beregnes årligt, derefter kapitaliseres og til slut betales på datoen for FDES-lånets udløb sammen med indfrielsen af hovedstolen. I tilfælde af at der var blevet udbetalt dividender til Arcole, havde MoryGlobal — på datoen for betaling af disse dividender og op til maksimalt summen af den udbetalte dividende — også skullet betale den faste, kapitaliserede rente, der var påløbet pr. denne dato.

               (22)

               Oven i denne faste rente kom en variabel rente svarende til det samlede beløb for dividende, der var udloddet og udbetalt i løbet af regnskabsåret, fratrukket beløbet for den betalte faste rente.

               (23)

               Den samlede rente (fast + variabel) på FDES-lånet måtte ikke være lavere end den gennemsnitlige rente på de løbende konti hos tilknyttede selskaber, som Arcole havde godkendt.

               (24)

               Indfrielsen af lånet skulle ske på én gang 20 år efter datoen for udbetaling af den sidste lånerate, som var den 24. april 2014.

               (25)

               Der var stillet privilegeret sikkerhed for FDES-lånet i form af en værdipapirkonto, som indeholdt samtlige MoryGlobals værdipapirer. Denne pantsatte konto skulle i hele FDES-lånets løbetid indeholde mindst 90 % af MoryGlobals pantsatte aktier.

               (26)

               Hvis Arcole afhændede alle sine værdipapirer i MoryGlobal, ville MoryGlobal skulle indfri hele hovedstolen plus de påløbne renter og betale staten et beløb som kompensation for afbrydelsen svarende til overtagelsessummen fratrukket det beløb, som Arcole havde investeret i MoryGlobal under enhver form, den samlede forrentning af lånekapitalen betalt indtil afhændelsesdatoen og alle omkostninger forbundet med afhændelsen. I tilfælde af delvis afhændelse af værdipapirerne skulle der foretages en prorataberegning ud fra det antal værdipapirer, Arcole afhændede, i forhold til Arcoles samlede antal værdipapirer før afhændelsen.

               (27)

               Hovedstolen blev udbetalt ad tre gange på følgende datoer og med følgende beløb: 3 mio. EUR den 18. februar 2014, 7 mio. EUR den 11. marts 2014 og 7,5 mio. EUR den 24. april 2014.

         2.2.2.   Sociale foranstaltninger

               (28)

               Den 6. februar 2014 fremgik det af en pressemeddelelse (6), at ministrene for henholdsvis produktionsgenopretning og arbejdsmarkedsforhold og -uddannelse og ministeren for transport, hav og fiskeri havde bekendtgjort iværksættelsen af en plan for ledsageforanstaltninger for MD's ansatte. Den skulle bestå af følgende:

                           —

                           Automatisk ordning: den støtte, som de afskedigede medarbejdere automatisk har ret til i medfør af loven på simpel anmodning. Således kan de ansatte i medfør af en sikkerhedsaftale kaldet Contrat de Sécurisation Professionnelle (CSP) få i) udbetalt en godtgørelse svarende til næsten deres nuværende nettoløn og ii) specifik uddannelse betalt af uddannelsesfonden FPSPP (fonds paritaires de sécurisation des parcours professionnels).

                           —

                           Frivillig ordning: den støtte, som Frankrig har mulighed for, men ikke pligt til at tildele. Her er der tale om to typer støtte: Frankrig vil i) garantere medarbejderne ydelser som f.eks. adgang til rådgivere eller omskolingsforløb i kraft af den styrkede ledsageforanstaltning (herefter »styrket ledsageforanstaltning«) og ii) udbetale en degressiv overgangsydelse for at dække lønforskellen i to år i tilfælde af ansættelse i en stilling, der er lavere lønnet, med op til 300 EUR om måneden (herefter »degressiv overgangsydelse«).

               (29)

               Den samlede omkostning ved disse sociale foranstaltninger og de nærmere betingelser for tildelingen af dem var ikke tidligere blevet præciseret.

         3.   TVIVL UDTRYKT I INDLEDNINGSAFGØRELSEN

   3.1.   ER DER TALE OM STATSSTØTTE?

               (30)

               I indledningsafgørelsen udtrykte Kommissionen tvivl om, hvorvidt der var tale om en økonomisk fordel ved FDES-lånet og de sociale foranstaltninger til fordel for de ansatte. Generelt fandt Kommissionen i lyset af kronologien i korrespondancen mellem Arcole og Frankrig det muligt, at FDES-lånet og de sociale foranstaltninger var blevet tildelt af især sociale grunde, nemlig hensynet til at bevare arbejdspladser og produktionssted, hvilket ikke er normalt for en fornuftig investor.

         3.1.1.   FDES-lånet

               (31)

               Kommissionen nævnte for det første, at de offentlige myndigheders involvering og gentagne udtalelser i forskellige pressemeddelelser havde gjort det muligt at begunstige Arcoles overtagelsestilbud og dermed MoryGlobal. Arcoles oprindelige tilbud af 3. januar 2014 byggede på 25 mio. EUR i ekstern finansiering fra offentligretlige juridiske personer, mens FDES-lånet på 17,5 mio. EUR i det forbedrede tilbud af 28. januar 2014 synes at være trådt i stedet for disse andre potentielle investorers deltagelse. Derfor var Kommissionen i tvivl om dels årsagerne til, at de trak sig tilbage, dels den mulighed, at FDES-lånet blev ydet til gengæld for en forbedring af vilkårene i socialplanen.

               (32)

               I øvrigt bemærkede Kommissionen, at Frankrig syntes at have besluttet at yde lånet, før man fik kendskab til den endelige rapport fra Eight Advisory over resultaterne af simuleringerne af investeringsafkastet (herefter »ROI«) vedrørende Arcoles kapitaltilførsler og FDES-lånet, idet denne rapport ikke forelå i færdig form førend den 26. januar 2014.

               (33)

               Endelig var Kommissionen også i tvivl om lånebetingelserne for FDES-lånet. Dette har da også egenskaber, der både minder om et lån, i tilfælde af at virksomheden ikke udlodder dividende, og et egentligt kapitalindskud i modsat fald.

               (34)

               Hvis foranstaltningen blev analyseret som et lån, ville Kommissionen anse satsen på 1 % som ude af trit med markedsrenten, eftersom Kommissionen — uanset den valgte metode (anvendelse af Kommissionens meddelelse om revision af metoden for fastsættelse af referencesatsen og kalkulationsrenten (7) (herefter »2008-meddelelsen«) eller metoden baseret på Bloombergs og Capital IQ's data) — ville nå den konklusion, at lånet ikke var tilstrækkeligt forrentet. I øvrigt forekom det ikke Kommissionen, at udskydelsen af rentebetalingen til lånets indfrielsesdato var sædvanlig praksis på markedet. Kommissionen var også i tvivl om værdiansættelsen af sikkerhedsstillelsen.

               (35)

               Hvis foranstaltningen blev analyseret som et kapitalindskud, forekom det Kommissionen, at staten som investor ikke var i samme risikosituation som Arcole, selv om Arcole indskød samme beløb. Faktisk havde staten ikke de samme finansielle incitamenter som Arcole, som måtte forrente sine investeringer fra før betalingsstandsningen ved at videreføre virksomhedens aktiviteter og således undgå en bekostelig socialplan. I øvrigt vurderede Kommissionen, at det tidsmæssige sammenfald med Arcoles investering var blevet muligt, fordi statsadvokaten havde anmodet om en undtagelse […] (8). Kommissionen bemærkede også, at den minimale offeromkostning ved en lignende investering over 20 år ville ligge på ca. 7,4 %. Ligeledes fandt den det lidet sandsynligt, at der kunne opnås en væsentligt højere rente en 1 % på grund af dividendeudlodningens vilkårlige karakter. I øvrigt bemærkede Kommissionen, at statens ønske om at hindre Arcole i at trække sig ud af MoryGlobals kapital ikke var typisk for en privat investor.

               (36)

               Endelig var Kommissionen uanset foranstaltningens karakter i tvivl om, hvordan indarbejdelsen af industrielle miljørelaterede forpligtelser i låneaftalen hang sammen med det markedsøkonomiske investorprincip.

         3.1.2.   Sociale foranstaltninger

               (37)

               I øvrigt bemærkede Kommissionen, at ændringerne af socialplanen i form af den styrkede ledsageforanstaltning for MD's afskedigede medarbejdere, der blev indført, før det forbedrede tilbud blev fremsat, primært syntes at være statens ansvar gennem indførelse af de sociale foranstaltninger, der beskrives i afsnit 2.2.2. Ifølge pressen havde erhververen fastholdt sit forslag om 7 000 EUR pr. ansat i fratrædelsesgodtgørelse ud over det lovpligtige beløb og havde afvist at forhøje beløbet. Derfor forekom disse foranstaltninger at have givet MoryGlobal en fordel, idet en del af socialplanen var finansieret af staten og ikke af MoryGlobal. Kommissionen vurderede, at det var en økonomisk fordel for MoryGlobal, selv om den økonomiske kontinuitet var sikret mellem MD og MoryGlobal, ved at MD blev løst fra sine forpligtelser over for medarbejderne.

         3.2.   UNDERSØGELSE AF FORENELIGHEDEN

               (38)

               Selv om Kommissionen ikke var i tvivl om, at MD var en kriseramt virksomhed, var den i tvivl om, hvilken situation MoryGlobal, der var stiftet den 23. januar 2014, befandt sig i.

               (39)

               I øvrigt havde Frankrig ikke forelagt nogen analyse af foreneligheden, eftersom man ikke anså foranstaltningen for at være statsstøtte. Kommissionen opfordrede derfor Frankrig til at foretage en analyse.

         3.3.   PRINCIPPET OM ØKONOMISK KONTINUITET

               (40)

               Kommissionen mindede om, at det med hensyn til pligten til at tilbagebetale støtte udbetalt til et kriseramt selskab fremgår af EU-Domstolens retspraksis, at »den kan udvides til et nyt selskab, hvortil det pågældende selskab har overført en del af sine aktiver, når denne overførsel gør det muligt at fastslå, at der er en økonomisk sammenhæng mellem de to selskaber« (9). Ifølge Kommissionen var der stærke formodninger om økonomisk kontinuitet mellem MD og MoryGlobal set i forhold til den række indicier, som Domstolens retspraksis bygger på. Således kunne MoryGlobal hæfte for hele den uforenelige støtte, som MD havde modtaget.

         4.   FRANKRIGS BEMÆRKNINGER TIL INDLEDNINGSAFGØRELSEN

               (41)

               Frankrig fremsatte sine bemærkninger til indledningsafgørelsen den 23. oktober 2014.

               (42)

               Først og fremmest bestrider Frankrig, at løftet om at yde et lån til MoryGlobal og de tilhørende pressemeddelelser havde gjort det muligt at begunstige MoryGlobal ved at vælge det tilbud, der var fremsat af Arcole, som takket være dette lån kunne afgive et forbedret tilbud.

         4.1.   ER DER TALE OM STATSSTØTTE?

               (43)

               Frankrig mener at have optrådt som en fornuftig investor med sin beslutning om at yde FDES-lånet til MoryGlobal. De franske myndigheder understreger først og fremmest, at det ikke er korrekt at hævde, at statens investeringsbeslutning ikke byggede på nogen som helst substantiel økonomisk eller finansiel analyse, fordi man ikke afventede den endelige rapport fra Eight Advisory af 26. januar 2014. Faktisk gentager denne rapport hovedsagelig indholdet af de analyser, som Arcole og CIRI forinden havde foretaget af prognosen for den fælles investering.

               (44)

               I øvrigt har Kommissionen ikke taget hensyn til de specifikke karakteristika ved FDES-lånet. Frankrig ydede nemlig MoryGlobal en lånekapital gennem det finansielle instrument FDES: Alle de faktorer, der knytter sig til den lave forrentning i kraft af den omhandlede faste rente, skal analyseres sammen med de øvrige forrentnings- og kapitalgevinstfaktorer. Frankrig mener ikke, at Kommissionen med rette kan anse MoryGlobal for at være et CCC-selskab ifølge 2008-meddelelsen. MoryGlobal var nemlig et selskab uden MD's passiver, stiftet til at iværksætte en strategisk plan, der blev tilpasset efter konkursbehandlingen. Ligeledes mener Frankrig, at indfrielsen ved udløb i modsætning til, hvad Kommissionen hævder, er den bedst egnede metode ved lånekapital. I øvrigt undrer Frankrig sig over, at Kommissionen finder sandsynligheden for at opnå forrentning på over 1 % beskeden. Denne analyse synes at bekræfte tanken om, at der ikke kunne foretages en fornuftig investering i overtagelsen af de mest levedygtige og rentable af MD's aktiver. Desuden påpeger Frankrig, at man ikke har for øje at hindre eller straffe Arcoles udtrækning af kapital fra virksomheden, men at man ønsker andre ind, hvis Arcole trækker sin kapital ud, hvilket er i overensstemmelse med det markedsøkonomiske investorprincip.

               (45)

               Endelig mener Frankrig, at foranstaltningen skal analyseres som en kapitaltilførsel foretaget på lige fod med Arcole.

               (46)

               Hvad endelig angår Kommissionens tvivl om foreneligheden med det markedsøkonomiske investorprincip af indarbejdelsen i låneaftalen af industrielle miljørelaterede forpligtelser, er Frankrig uenig i udkastet til Kommissionens meddelelse om statsstøttebegrebet i artikel 107, stk. 1, i TEUF (10): »I forbindelse med den markedsøkonomiske aktørtest skal der kun tages hensyn til de fordele og forpligtelser, som er forbundet med statens egenskab af økonomisk aktør, og ikke dem, som er forbundet med dens egenskab af offentlig myndighed.«

               (47)

               Endvidere mener Frankrig, at statens finansiering af sociale foranstaltninger til fordel for afskedigede medarbejdere ikke har karakter af statsstøtte. Disse foranstaltninger giver da heller ikke virksomheden nogen hjælp, idet de på ingen måde erstatter en forpligtelse, som virksomheden måtte have over for sine ansatte.

         4.2.   UNDERSØGELSE AF FORENELIGHEDEN

               (48)

               Frankrig mener dels, at MoryGlobal var berettiget til omstruktureringsstøtte som fortsættende selskab efter MD, dels at denne støtte er forenelig med EU's rammebestemmelser for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder (11) (herefter »rammebestemmelserne fra 2004«). Frankrig fremhæver, at de foranstaltninger, der blev iværksat for at genoprette MD/MoryGlobals rentabilitet, kan sammenlignes med foranstaltninger, der kunne være truffet i forbindelse med en omstruktureringsplan, som Kommissionen havde accepteret på grundlag af rammebestemmelserne fra 2004. Ligeledes gjorde indskrænkningen af MD's aktivitetsområde det muligt at begrænse eventuelle unødige konkurrencefordrejninger. Endelig er støtten begrænset til et minimum.

         5.   BEMÆRKNINGER FRA TREDJEPARTER TIL INDLEDNINGSAFGØRELSEN

               (49)

               Ingen tredjeparter har fremsendt bemærkninger til indledningsafgørelsen.

         6.   VURDERING AF STØTTEN

   6.1.   VURDERING AF, OM DER FORELIGGER STATSSTØTTE EFTER ARTIKEL 107, STK. 1, I TEUF

               (50)

               Det hedder i artikel 107, stk. 1, i TEUF, at »… statsstøtte eller støtte, som ydes ved hjælp af statsmidler under enhver tænkelig form, og som fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene ved at begunstige visse virksomheder eller visse produktioner, [er] uforenelig med fællesmarkedet i det omfang, den påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne«.

               (51)

               På baggrund af denne bestemmelse forudsætter betegnelsen af en foranstaltning som statsstøtte, at følgende kumulative betingelser er opfyldt, nemlig i) at foranstaltningen er iværksat ved hjælp af statsmidler, ii) at foranstaltningen er selektiv, iii) at foranstaltningen giver en økonomisk fordel til modtageren, og iv) at foranstaltningen fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene og kan påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne.

               (52)

               Kommissionen ønsker at understrege, at de to typer foranstaltninger, nemlig dels FDES-lånet, dels de sociale foranstaltninger, behandles hver for sig i denne afgørelse alene for at sikre en klar analyse. I praksis blev de to foranstaltninger besluttet samtidig og er tæt knyttet sammen i kraft af deres fælles mål om at sikre fortsættelsen af MD's økonomiske aktivitet med det størst mulige antal arbejdspladser, hvilket vil blive påvist i det følgende.

         6.1.1.   Statsmidler og tilregnelse til staten

               (53)

               Med hensyn til FDES-lånet blev dette ydet ved økonomi- og finansministerens bekendtgørelse og forvaltet af generaldirektøren i finansministeriet. Midlerne hertil kommer fra en særlig konto i finansministeriet, og indfrielsen af hovedstolen og betalingen af renterne sker til den franske stats budget. Lånet underskrives, udbetales og forvaltes af banken Natixis på vegne af den franske stat på grundlag af en aftale indgået mellem Natixis og Frankrig.

               (54)

               Med hensyn til de sociale foranstaltninger står der klart i pressemeddelelsen af 6. februar 2014, at disse finansieres af de offentlige myndigheder.

               (55)

               Som følge heraf konkluderer Kommissionen, at de omhandlede foranstaltninger involverer statsmidler og kan tilregnes staten.

         6.1.2.   Selektivitet

               (56)

               Med hensyn til FDES-lånet konstaterer Kommissionen, at det blev ydet til selskabet MoryGlobal, som havde overtaget aktiverne i MD. Selv om FDES har som formål at yde lån til økonomisk og social udvikling på vilkår, som er bestemt i cirkulæret af 26. november 2004 om statens indsats for at forebygge og afhjælpe virksomheders vanskeligheder (12), bliver de enkelte FDES-lån faktisk altid underkastet en undersøgelse. Kriteriet om selektivitet er derfor opfyldt.

               (57)

               Med hensyn til de sociale foranstaltninger til fordel for medarbejderne bemærker Kommissionen, at disse er fordelt på to typer: en automatisk ordning og en frivillig ordning, som Frankrig har skønsmæssige beføjelser til at benytte.

               (58)

                  Automatisk ordning. Frankrig mener, at sikkerhedsaftalen CSP er en almenretlig ordning i henhold til de arbejdsretlige bestemmelser i code du travail, bl.a. med det formål at sikre de afskedigede medarbejdere en understøttelse næsten på niveau med deres løn. CSP, som blev indført ved lov af 28. juli 2011 (13), er tiltænkt medarbejdere i virksomheder under retslig rekonstruktion eller konkursbehandling. Kommissionen anfører, at MD's medarbejdere var berettiget til ydelser i henhold til denne aftale. Kommissionen mener således ikke, at de ydelser, der blev betalt til de afskedigede medarbejdere i henhold til CSP, eller midlerne fra FPSPP til uddannelse opfylder kriteriet om selektivitet, hvorfor de heller ikke udgør statsstøtte.

               (59)

                  Frivillig ordning. Kommissionens analyse er anderledes med hensyn til denne anden type foranstaltning, nemlig de ydelser, der rækker ud over virksomhedens lovpligtige ydelser, og som er fuldt finansieret af staten. Ydelserne i henhold til den styrkede ledsageforanstaltning og statens dækning i to år af lønforskellen i tilfælde af lavere løn i en ny stilling er nemlig resultatet af en beslutning, som staten traf inden for rammerne af sine skønsbeføjelser og i det foreliggende tilfælde med den støttemodtagende virksomhed for øje, hvilket skete til trods for, at betingelserne for degressiv overgangsydelse er defineret i artikel R.322-6 i code du travail og ved bekendtgørelse af 22. januar 2014 om anvendelse af artikel R.5123 i code du travail (14).

               (60)

               Kommissionen mener alt i alt, at foranstaltningen med FDES-lånet og den frivillige ordnings sociale foranstaltninger må anses for at være selektive. De sociale foranstaltninger i den automatiske ordning er ikke selektive. De udgør derfor ikke statsstøtte og behandles ikke yderligere i denne afgørelse.

         6.1.3.   Økonomisk fordel

   6.1.3.1.   Analysegrundlag

               (61)

               Såfremt en virksomheds økonomiske situation forbedres som følge af statens indgriben, er der tale om en økonomisk fordel. Ifølge fast retspraksis må det dog med henblik på at vurdere, hvorvidt en statslig foranstaltning skal anses for at være støtte efter artikel 107, stk. 1, i TEUF, afklares, hvorvidt den virksomhed, foranstaltningen er rettet til, opnår en økonomisk fordel, som den ikke ville have opnået på normale markedsvilkår (15).

               (62)

               En offentlig myndigheds indgriben giver da heller ikke nødvendigvis modtageren en fordel og udgør derfor heller ikke statsstøtte, hvis foranstaltningen iværksættes på normale markedsvilkår, nemlig hvis den offentlige myndighed har udvist samme adfærd som en fornuftig markedsøkonomisk aktør i en tilsvarende situation. I den forbindelse kan betydelige investeringer af samme art foretaget samtidig med statens indgriben af andre, private aktører, som løber lignende risici (»på lige fod«), give en indikation af, at staten har optrådt som en fornuftig investor. Endelig skal det undersøges, om statens indgriben bygger på økonomiske vurderinger, som kan sammenlignes med dem, som en fornuftig privat markedsøkonomisk aktør, der befinder sig i en situation, som ligger så tæt som muligt på den situation, som nævnte medlemsstat befinder sig i, under de foreliggende omstændigheder ville have udført med henblik på at fastslå den fremtidige rentabilitet af en sådan investering, inden vedkommende foretog investeringen.

         6.1.3.2.   Politisk baggrund for ydelsen af offentlige foranstaltninger

               (63)

               Det skal nævnes, at de offentlige myndigheders involvering og gentagne udtalelser mellem den 22. november 2013, da den retslige rekonstruktion blev indledt, og den 6. februar 2014, da overtagelsen blev godkendt ved dom afsagt af handelsretten i Pontoise, gjorde det muligt at begunstige Arcoles overtagelsestilbud og dermed MoryGlobal. Den 22. november 2013 bekendtgjorde ministeren for produktionsgenopretning og transportministeren følgende over for offentligheden: »I den kommende periode skal alle muligheder undersøges, og der skal findes løsninger på en fortsættelse af virksomheden i form af et økonomisk rentabelt aktivitetsområde og på at bevare det størst mulige antal arbejdspladser.« (16) Den 10. januar 2014 erklærede ministeren for produktionsgenopretning, at Frankrig ville yde et lån på 17,5 mio. EUR til at understøtte Arcoles tilbud til gengæld for især en forbedring af socialplanen (17). Ministeren udtalte sig da også om de sociale foranstaltninger til fordel for MD's ansatte ved at love: »opretholdelse af lønnen i et år med CSP«, »finansiering af alle faglige uddannelsesprojekter, der vil kunne godkendes« og »delvis dækning i to år af lønforskellen, så købekraften ikke udhules« (18). Endelig blev Arcoles direktør den 29. januar 2014 kaldt til møde hos premierministeren for at forsikre denne om, at Arcole reelt forpligtede sig i tilbuddet om overtagelse af MD (19).

         6.1.3.3.   FDES-lånet

               (64)

                  Foranstaltningens retlige karakter. Frankrig mener, at den omhandlede foranstaltning har to sider, idet den både er et lån (med betaling af renter) og en kapitaltilførsel (potentiel rentebetaling på baggrund af dividender). Frankrig forklarer, at hvis man skulle vælge den ene, skulle foranstaltningen være defineret som en kapitaltilførsel, hvilket ville muliggøre en sammenligning med Arcoles kapitaltilførsel, som også beløb sig til 17,5 mio. EUR. Frankrig konkluderer således, at de to finansieringer blev foretaget på lige fod og uden statsstøtte.

               (65)

               FDES' opgaver er reguleret ved økonomi- og finansministerens cirkulære af 26. november 2004 (20). Ifølge dette cirkulære kan FDES alene støtte kriseramte virksomheder med lån, der skal tilbagebetales og ikke kan bruges til at opnå kontrol over de støttede virksomheder. Det forhold, at en del af forrentningen af lånet var knyttet til udbetaling af dividender til aktionæren Arcole, indebærer i øvrigt ikke, at FDES også får dividende, idet FDES-lånet til dels forrentes med variable renter, hvis betaling blot udløses af udbetalingen af dividende til Arcole. Endelig er der en klar asymmetri mellem FDES' og Arcoles rettigheder. Til illustration heraf kan FDES ikke vide noget om og i endnu mindre grad deltage i beslutningstagningen om MoryGlobals ledelse og strategi, og FDES får heller ikke glæde af en eventuel stigning i værdien af MoryGlobals kapital.

               (66)

               Derfor vurderer Kommissionen, at FDES' støtteforanstaltning skal anses for at være et lån og ikke en kapitaltilførsel, og at den af mangel på udsigt til sammenlignelig forrentning ikke kan anses for at være ydet på lige fod med Arcoles kapitaltilførsel. Oven i købet og under alle omstændigheder er denne forskel i arten af FDES' og Arcoles tilførsler endnu mere klar, når man ser på den styrkede ledsageforanstaltning og ordningen med degressiv overgangsydelse betalt af Frankrig. Set fra et økonomisk synspunkt er betalingen af denne ordning sammenlignelig med et rent tilskud oven i FDES-lånet, uden at Arcole giver tilsagn om en lignende økonomisk indsats i betragtning af det forventede afkast. Frankrig kunne i bedste fald håbe på forrentning og tilbagebetaling af lånet alene, mens Arcole fortsat ville være aktionær i MoryGlobal og kunne forvente et afkast på sin kapitalandel.

               (67)

                  Frankrigs adfærd som fornuftig økonomisk aktør. En lang række faktorer viser, at Frankrig ikke opførte sig som en fornuftig økonomisk aktør.

               (68)

               Som allerede beskrevet i afsnit 6.1.3.2 udtalte først og fremmest repræsentanter for den franske stat sig gentagne gange offentligt for at understrege, at Frankrig ville gribe ind for at støtte overtagelsen af MD for at »bevare så mange arbejdspladser som muligt«. Sådanne hensigtserklæringer synes ikke at afspejle adfærden hos en fornuftig økonomisk aktør, som vil hjælpe en kriseramt virksomhed, idet en af de første foranstaltninger, der normalt træffes for at mindske omkostningerne og redde virksomheden, er at skære ned på lønsummen. Sådanne overvejelser og mål hos en offentlig myndighed, som kommer til udtryk i en forøgelse af lønsummen, kan være i strid med en fornuftig privat investors interesse, for så vidt som de kan forringe låntagerens evne til at indfri lånet.

               (69)

               Endvidere synes Frankrig ikke at have indhentet: »økonomiske vurderinger, som kan sammenlignes med dem, som en rationel privat investor, som befinder sig i en situation, som ligger så tæt som muligt på den situation, som nævnte medlemsstat befinder sig i, under de foreliggende omstændigheder ville have udført inden at foretage en sådan investering med henblik på at fastslå den fremtidige rentabilitet af en sådan investering« (21). Som svar på indledningsafgørelsen fastholdt Frankrig, at den endelige rapport fra Eight Advisory af 26. januar 2014 blot var et sammendrag af de foreløbige rapporter fra december. Trods Kommissionens gentagne anmodninger (22) har Frankrig imidlertid ikke leveret de foreløbige rapporter, så Kommissionen kunne efterprøve denne påstand. På baggrund af den foreliggende dokumentation og især de offentlige erklæringer fra forskellige ansvarlige ministre (23) mener Kommissionen, at den principielle tildelingsbeslutning og betingelserne for FDES-lånet blev vedtaget, førend rapporten over resultaterne af simuleringerne af ROI for Arcoles kapitaltilførsler og FDES-lånet forelå, og at Frankrig traf beslutning om at yde lånet, førend man fik kendskab til denne rapports resultater. Men »økonomiske vurderinger foretaget efter tildelingen af nævnte fordel, den efterfølgende konstatering af, at den af den pågældende medlemsstat foretagne investering reelt var rentabel, eller efterfølgende begrundelser for valget af den fremgangsmåde, som blev fulgt, [er] ikke tilstrækkelige til at godtgøre, at denne medlemsstat forud for eller samtidigt med denne tildeling har truffet en sådan beslutning i sin egenskab af [fornuftig privat markedsøkonomisk aktør]« (24).

               (70)

               I øvrigt viser det forhold, at handelsretten i Pontoise udtrykkeligt i sine betragtninger til dom nævner FDES-lånet som en garanti, der muliggør fortsættelsen af virksomhedens aktivitet og eksistens, at lånet har givet MD en fordel i forbindelse med den retslige rekonstruktion og derfor også givet MoryGlobal en fordel i egenskab af fortsættende selskab efter likvidationen af MD.

               (71)

               Endelig viser de miljømæssige forpligtelser til udskiftning af MoryGlobals vognpark, som fulgte med FDES-lånet, at Frankrig ikke handlede som en fornuftig økonomisk aktør, men som offentlig myndighed. Ingen fornuftig økonomisk aktør ville nemlig have gjort tildelingen af et lån til en kriseramt virksomhed betinget af en kostbar fornyelse af den pågældende virksomheds vognpark alene af miljømæssige hensyn. Uden præcis begrundelse ville denne betingelse være fuldstændig løsrevet fra det mål om rentabilitet, som långiver bør forfølge. Miljøkravene til vognparken vil nemlig udløse ekstra omkostninger, som kan hæmme låntagers tilbagebetalingsevne.

               (72)

                  Frankrigs manglende adfærd som fornuftig økonomisk aktør med hensyn til lånebetingelserne. Først og fremmest er der stillet sikkerhed for lånet i form af pant i MoryGlobals kapital. På baggrund af MoryGlobals yderst prækære situation fremstår en sådan løsning mildt sagt lidet troværdig. I tilfælde af at MoryGlobal skulle gå konkurs, og idet indfrielsen af hovedstolen og betalingen af renterne først skulle ske ved løbetidens ophør efter 20 år, ville FDES ikke få dækket hele det oprindelige lånebeløb. Endvidere fremgår det, at værdien af andelene i virksomheden er desto lavere, idet aktierne ikke er særlig likvide — som det er tilfældet for MoryGlobal. I tilfælde af stagnation for ikke at nævne resultatnedgang hos MoryGlobal ville værdien af disse andele ligeledes blive stærkt påvirket. Derfor forekommer sikkerhedsstillelsen og det forventede afkast beskedent og ikke tilstrækkeligt til at kompensere for den risiko, som Frankrig løber.

               (73)

               Et lån med indfrielse ved udløb efter 20 år udgør nemlig en betydelig risiko for långiver. I øvrigt synes udskydelsen af rentebetalingen til lånets indfrielsesdato ikke at være sædvanlig praksis, slet ikke for en virksomhed, som har været gennem retslig rekonstruktion og derfor ikke har nogen positiv låne- eller kreditvurderingshistorik, og slet heller ikke i en økonomisk sektor i den type vanskeligheder, som beskrives i betragtning 10-12. For långiver falder værdien af renterne, hvis betalingen af dem udskydes til lånets indfrielsesdato, og kan blive lavere end den nominelle rente. I det foreliggende tilfælde ville det med en nominel forrentning på 1 % være tilstrækkeligt, at inflationen oversteg denne sats, for at den reelle rentabilitet på lånet blev negativ efter udløbet af låneperioden. Men mens Den Europæiske Centralbanks politik på området sigter mod en langsigtet inflation på lige under 2 % (25), lå renten på 10-årige og 30-årige franske statsobligationer på henholdsvis 2,29 % og 3,27 % i begyndelsen af februar 2014. Det fremgår således, at lånets nominelle rente på 1 % kunne anslås som værende negativ i faste priser, idet den med al sandsynlighed ville være lavere end inflationen ved udløbet af den 20-årige låneperiode. Denne forrentning af FDES-lånet var lavere end den franske stats finansieringsomkostninger beregnet på grundlag af statsobligationer i samme periode for et aktiv, der var klart mere risikabelt.

               (74)

               Oven i købet forværres den negative forrentning af lånet, når man indarbejder beregningen af omkostningen ved den styrkede ledsageforanstaltning og ordningen med degressiv overgangsydelse betalt af Frankrig. Det fremgår af de beløb, der nævnes i betragtning 90, at disse ordninger kunne komme til at koste den franske stat over 10 mio. EUR i nominel værdi (4 000 EUR pr. omfattet medarbejder og en arbejdsstyrke fastsat til højst 2 732 ansatte). Til illustration heraf kan anføres, at hvis nettonutidsværdien af tidsplanen for udbetalinger og tilbagebetalinger på FDES-lånet, aktualiseret med satsen for konstant løbetid på 20 år (TEC 20) på 2,90 %, allerede var – 5,45 mio. EUR, ville nettonutidsværdien med integrering af omkostningerne ved ordningerne (26) blive så lav som – 14,62 mio. EUR (27). En fornuftig økonomisk aktør ville derfor ikke have givet tilsagn om disse finansieringer.

               (75)

               De simuleringer af den interne forrentning, som Frankrig har fremlagt, bygger i øvrigt på hypotesen om, at Arcole ville trække kapital ud af MD og betale omkostningerne ved afbrydelsen til staten. I modsat fald ville forrentningen blive meget mindre. Men Arcole kunne beslutte at beholde sin kapitalandel. I så fald ville forrentningen af lånet for Frankrig begrænse sig til inkassering af renterne. I øvrigt ville Arcole i en sådan situation nyde godt af opskrivningen af værdien af selskabets kapitalandel eller en latent værditilvækst heraf, som staten ikke vil kunne opnå. Det skal i den forbindelse bemærkes, at Frankrigs ønske om at hindre eller straffe Arcoles udtrækning af kapital fra virksomheden på ingen måde afspejler tankegangen hos en fornuftig økonomisk aktør, der alene bekymrer sig om en mere eller mindre langsigtet rentabilitet. Frankrig er derimod drevet af hensynet til at sikre virksomhedens fortsættelse og har derfor støttet Arcole […].

               (76)

               Oven i købet synes betalingen af variable renter yderst hypotetisk, idet MoryGlobal var opstået af likvidationen af MD, som igen var et delvist resultat af likvidationen af Mory. I øvrigt antoges det i de hypoteser, som Frankrig har fremsendt, at der først ville blive betalt dividende og dermed udløst variable renter i 2018, 2019 og 2020, uden at det gjorde den interne forrentning positiv. I den henseende skal det understreges, at den lånebestemmelse, hvorefter den samlede rente (fast + variabel) af FDES-lånet ikke måtte være lavere end den gennemsnitlige rente på de løbende konti hos tilknyttede selskaber, som Arcole havde godkendt, ikke ligefrem yderligere underbygger fornuften i at yde lånet i betragtning af den højst hypotetiske karakter af betalingen af variable renter.

               (77)

               Endelig er beregningen af den interne forrentning som fremlagt af Frankrig foretaget alene af FDES-lånet og omfatter på ingen måde virkningen af indførelsen af en ordning med en styrket ledsageforanstaltning og en ordning med degressiv overgangsydelse betalt af Frankrig, som jo dog blev besluttet samtidig med ydelsen af FDES-lånet. Det fremgår af de forventede beløb, der nævnes i betragtning 90, at især den første ordning kunne komme til at koste den franske stat over 10 mio. EUR i nominel værdi. Men en fornuftig markedsøkonomisk aktør ville tage hensyn til den samlede sum, vedkommende mobiliserer til investeringen for at vurdere dennes reelle rentabilitet. I Frankrigs tilfælde ville den fornuftige økonomiske aktør — for at vurdere, om den samlede offentlige finansiering af fortsættelsen af MD's aktiviteter gav tilstrækkeligt gode udsigter for rentabilitet — ikke blot have medregnet lånet, men også omkostningen ved den styrkede ledsageforanstaltning og ordningen med degressiv overgangsydelse betalt af Frankrig.

         6.1.3.4.   Sociale foranstaltninger — frivillig ordning

               (78)

               Med hensyn til den frivillige del af de sociale foranstaltninger, som både omfatter den styrkede ledsageforanstaltning og ordningen med degressiv overgangsydelse, fremfører Frankrig to argumenter for at udelukke forekomsten af en økonomisk fordel for den modtagende virksomhed. For det første understreger Frankrig, at disse ydelser ikke reducerer MD's bidrag til redningsplanen for arbejdspladser. Dernæst hævder Frankrig, at disse ydelser udelukkende går til de afskedigede medarbejdere, og at de derfor ikke giver virksomheden en fordel.

               (79)

               Kommissionen er ikke enig i denne analyse.

               (80)

               Dels fremgår det, at statens forsikringer om ydelse af disse foranstaltninger — om end de er beregnet til at hjælpe de ansatte — definitivt er til gavn for MD og selskabets aktionær Arcole i forbindelse med dennes overtagelsestilbud, idet den sociale situation omkring overtagelsen af aktiviteten derved forenkles betydeligt. Kommissionen bemærker i den henseende, at Frankrigs beslutning om at iværksætte ordningen med den styrkede ledsageforanstaltning daterer sig til den 22. januar 2014, og at Arcole indgiver det forbedrede tilbud til handelsretten i Pontoise kort efter denne dato, nemlig den 28. januar 2014. Forbedringen af socialplanen forud for indgivelsen af det forbedrede tilbud skete hovedsagelig for Frankrigs regning gennem indførelse af de ovenfor beskrevne sociale foranstaltninger. Ifølge pressen fastholdt erhververen sit forslag om 7 000 EUR pr. ansat i fratrædelsesgodtgørelse ud over det lovpligtige beløb og afviste at forhøje beløbet.

               (81)

               Dels anfører Kommissionen, at den omstændighed, at interventionen dækker støttemodtagerens fakultative udgifter, ikke udelukker, at der foreligger en støtte. Ifølge Domstolens retspraksis og som den påpeger i sin dom af 26. september 1996 i sagen Kimberly Clark Sopalin (28): »anses interventioner til fordel for visse virksomheder eller produktioner for støtte, selv om interventionerne medgår til finansiering af udgifter, som afholdes frivilligt af den pågældende virksomhed«. I det foreliggende tilfælde mener Kommissionen, at det forhold, at de sociale foranstaltninger i den frivillige del ikke nedbringer MD's bidrag til redningsplanen for arbejdspladser, ikke er tilstrækkeligt til at påvise, at der ikke forekommer støtte. I øvrigt præciserede Retten i sin dom i sagen Corsica Ferries France mod Kommissionen (29) i præmis 83, at medlemsstaterne i »henhold til ligebehandlingsprincippet (jf. præmis 75 ovenfor) […] også [har] mulighed for at udbetale supplerende fratrædelsesgodtgørelser i tilfælde af en likvidation af en offentlig virksomhed, selv om deres forpligtelser ikke uden videre må overskride det lovbestemte og overenskomstmæssige absolutte minimum«. Retten præciserer dog i præmis 84, at »dækningen af disse yderligere udgifter hvad angår det beskyttelsesværdige hensyn […] imidlertid ikke [kan] forfølge et rent socialt eller politisk mål uden at komme til at fravige rammerne for det markedsøkonomiske investorprincip, som defineret i præmis 76-82 ovenfor. I mangel af enhver økonomisk rationalitet — end ikke langsigtet — må en hensyntagen til udgifter ud over de lovbestemte og overenskomstmæssige forpligtelser derfor betragtes som statsstøtte som omhandlet i artikel 87, stk. 1, EF.« I det foreliggende tilfælde var MD ikke en offentlig virksomhed. Frankrigs betaling af de sociale foranstaltninger havde derfor ingen anden berettigelse end en offentlig myndigheds handling.

               (82)

               Derfor gav ordningen med den styrkede ledsageforanstaltning og ordningen med degressiv overgangsydelse MD en fordel, idet en del af socialplanen, selv om den ikke var obligatorisk for arbejdsgiveren, blev finansieret af Frankrig og ikke af MD, uden at sidstnævnte havde pligt til at refundere staten omkostningerne herved.

         6.1.3.5.   Konklusion angående spørgsmålet om økonomisk fordel

               (83)

               Derfor viser undersøgelsen af FDES-lånet og ordningen med den styrkede ledsageforanstaltning og ordningen med degressiv overgangsydelse, både analyseret hver for sig og især under ét, at Frankrig ikke opførte sig som en fornuftig økonomisk aktør, og at ydelsen af foranstaltningerne gav MoryGlobal og MD en økonomisk fordel, som de ikke ville have kunnet opnå på markedsvilkår. Af den grund fik MoryGlobal og MD en fordel efter artikel 107, stk. 1, i TEUF.

         6.1.3.6.   Beregning af støtten

               (84)

                  FDES-lånet Vedrørende rentesatsen på lånet mener Kommissionen, at alene satsen på 1 % ikke svarer til markedsvilkårene. I mangel af dokumentation for kritikken af de rentesatser, der nævnes i 2008-meddelelsen, mener Kommissionen, at rentesatsen på markedsvilkår kan vurderes på basis heraf.

               (85)

               Det skal hertil bemærkes, at Frankrig fremsætter modsatrettede argumenter. I sit svar på indledningsafgørelsen forklarer Frankrig således som reaktion på Kommissionens tvivl om forrentningen af FDES-lånet, at »NewcoMD/MoryGlobal aldrig har fået en kreditvurdering og endnu mindre en CCC-vurdering, idet der er tale om et selskab uden passiver, med en egenkapital, stiftet for at gennemføre en strategisk plan, der blev tilpasset efter konkursbehandlingen« (30). Frankrig fastholder imidlertid i sin analyse af foreneligheden, at MoryGlobal er det økonomisk fortsættende selskab efter MD og derfor var i stand til at modtage omstruktureringsstøtte, idet det i svaret bl.a. anføres: »NewcoMD er ikke »en nyoprettet virksomhed« i henhold til rammebestemmelserne.« (31)

               (86)

               I det foreliggende tilfælde konstaterer Kommissionen, at MoryGlobal formelt på tidspunktet for ydelsen af FDES-lånet var en virksomhed, der var blevet befriet for MD's passiver og havde en egenkapital. MoryGlobal burde således i teorien ikke have vanskeligt ved at skaffe finansiering hos private aktører. I praksis måtte MoryGlobal i mangel af private aktører, der var villige til at forpligte sig, vende sig mod Frankrig og FDES. I de private aktørers øjne kunne MoryGlobal fremstå som en virksomhed, der ganske vist ikke var belastet af MD's passiver, men ikke desto mindre det fortsættende selskab efter MD, en virksomhed uden troværdighed, som netop havde været gennem en likvidation nogle år efter de omstruktureringer, der var grundlaget for stiftelsen heraf. Ud fra de oplysninger, som Kommissionen råder over, forekommer MD's økonomiske situation at være det bedste tilgængelige sammenligningsgrundlag i mangel af vurderinger af MoryGlobal. Således er det i modsætning til, hvad Frankrig hævder, relevant at anlægge en CCC-vurdering på MoryGlobal.

               (87)

               I øvrigt må sikkerhedsstillelsen, hvis værdi alene afhang af, om overtagelsen af MD's aktivitet lykkedes, og ikke af de iboende objektive egenskaber, der ligger i fysiske aktiver, varelagre, produktionsmidler eller ejendomme, anses for at være beskeden.

               (88)

               Hvis man således anvender 2008-meddelelsen, skulle den valgte sats have været 10,53 % (nemlig 0,53 %, som var Frankrigs basisrente fra januar til marts 2014, hvortil skal lægges 1 000 basispoint i betragtning af den beskedne værdi af sikkerhedsstillelsen).

               (89)

               Kommissionen mener, at støttebeløbet svarer til differencen mellem i) 10,53 % (Frankrigs referencesats + 1 000 basispoint) anvendt på hovedstolen og ii) 1 % (renten på FDES-lånet) anvendt på hovedstolen og beregnet for den periode, hvori beløbet var til rådighed for MoryGlobal. Denne tilgang til vurdering af den økonomiske fordel, som differencen mellem satserne udgør, skal anvendes på rentebeløbene. Det forhold, at låneaftalen indeholder bestemmelse om betaling af variable renter, ændrer ikke på dette beløb. De simuleringer, hvorpå Frankrig angiveligt har bygget sin beslutning om at yde lånet, tog ikke højde for betaling af dividender førend i 2018 og gjaldt ikke længere frem end 2020. Det forhold, at MoryGlobal var opstået af likvidationen af MD, som selv var et delvist resultat af likvidationen af Mory, vidner om den yderst hypotetiske karakter af udbetalingen af variable renter til Frankrig.

               (90)

                  Ordningen med den styrkede ledsageforanstaltning og ordningen med degressiv overgangsydelse. I forbindelse med ordningen med den styrkede ledsageforanstaltning, som var iværksat i medfør af bekendtgørelse af 22. januar 2014 om anvendelse af artikel R.5123 i code du travail og af aftalen om ordningen med den styrkede kollektive ledsageforanstaltning indgået mellem Frankrig og den retsligt udpegede bestyrer af MD, skulle Frankrig bidrage med 4 000 EUR pr. berettigede medarbejder, mens den berettigede arbejdsstyrke blev fastsat til højst 2 732 ansatte). Støtten svarer derfor til de beløb, som Frankrig faktisk udbetalte i medfør af denne ordning.

               (91)

               I forbindelse med ordningen med degressiv overgangsydelse, som var iværksat i medfør af artikel R.5123-9 til R.5123-11 i code du travail og bekendtgørelse af 26. maj 2004 om aftaler om degressiv overgangsydelse (32) samt pressemeddelelsen af 6. februar 2014 (33), skulle Frankrig betale op til 300 EUR om måneden i to år til dækning af lønforskellen i tilfælde af lavere løn til en MD-medarbejder i en ny stilling. Støtten svarer derfor til de beløb, som Frankrig faktisk udbetalte i medfør af denne ordning.

         6.1.4.   Fordrejning af konkurrencevilkårene og påvirkning af samhandelen mellem medlemsstaterne

               (92)

               De sociale foranstaltninger gav MD en fordel ved at befri virksomheden for en del af de forpligtelser, der indgik i socialplanen. I det tilfælde at MD ikke var blevet afviklet, ville virksomhedens konkurrencemæssige stilling over for andre af kurermarkedets aktører være blevet styrket.

               (93)

               FDES-lånet begunstiger MoryGlobal ved at tilføre ekstra midler. Det giver nemlig virksomheden mulighed for at bevare en stærkere konkurrencemæssig stilling, end den ville have haft uden støtten. Lånet truer dermed med at fordreje konkurrencen mellem aktørerne i kurer- og befragtningssektoren.

               (94)

               I øvrigt er kurer- og befragtningsmarkedet fuldt liberaliseret og kendetegnet ved en betydelig samhandel mellem medlemsstaterne. Derfor konkluderer Kommissionen, at den fordel, der i kraft af de omhandlede foranstaltninger tildeles en virksomhed, der driver forretning på et liberaliseret marked, fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene og kan påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne.

         6.1.5.   Konklusion vedrørende forekomsten af statsstøtte efter artikel 107, stk. 1, i TEUF

               (95)

               FDES-lånet såvel som ordningen med den styrkede ledsageforanstaltning og ordningen med degressiv overgangsydelse udgør statsstøtte i henhold til artikel 107, stk. 1, i TEUF.

         6.2.   VURDERING AF STØTTENS FORENELIGHED MED DET INDRE MARKED

               (96)

               Forbuddet mod statsstøtte i artikel 107, stk. 1, i TEUF er hverken absolut eller ubetinget. I henhold til artikel 107, stk. 2 og 3, i TEUF er det således muligt at betragte nogle former for støtte som forenelige med det indre marked.

               (97)

               I det foreliggende tilfælde mener Kommissionen, at støtten blev ydet til genoprettelse af en kriseramt virksomheds langsigtede rentabilitet. Derfor skal det analyseres, om de omhandlede foranstaltninger kunne anses for at være forenelige på grundlag af artikel 107, stk. 3, i TEUF.

         6.2.1.   Retsgrundlag

               (98)

               Ifølge punkt 137 i Rammebestemmelser for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte ikke-finansielle virksomheder (34) vil Kommissionen »undersøge, om rednings- eller omstruktureringsstøtte, der er tildelt uden Kommissionens forudgående godkendelse og derfor er i strid med traktatens artikel 108, stk. 3, er forenelig med det indre marked på grundlag af disse rammebestemmelser, hvis al støtten eller en del heraf er blevet ydet efter rammebestemmelsernes offentliggørelse i Den Europæiske Unions Tidende [den 31. juli 2014]«. Herefter præciseres det i punkt 138: »I alle andre tilfælde vil den foretage undersøgelsen på grundlag af de rammebestemmelser, der var gældende på det tidspunkt, hvor støtten blev ydet.«

               (99)

               Da de omhandlede foranstaltninger blev ydet i februar 2014, skal deres forenelighed analyseres på baggrund af retningslinjerne fra 2004.

               (100)

               I sin dom i sagen Italien mod Kommissionen udtalte Domstolen: »Med henblik på behandlingen af det første argument bemærkes, at en medlemsstat, der anmoder om at kunne bevilge støtte under fravigelse af traktatens regler, skal samarbejde med Kommissionen. I medfør af denne forpligtelse skal den bl.a. forelægge alle oplysninger, der gør det muligt for Kommissionen at kontrollere, at betingelserne for den ansøgte fravigelse er opfyldt« (35). Det er således på grundlag af dokumentationen, som Frankrig har fremsendt, at foreneligheden af foranstaltningerne skal vurderes.

         6.2.2.   Sociale foranstaltninger — frivillig ordning

               (101)

               For at kunne modtage rednings- og omstruktureringsstøtte skal en virksomhed kunne betragtes som en kriseramt virksomhed som defineret i punkt 2.1 i rammebestemmelserne fra 2004. MD opfylder betingelserne for en konkursbehandling. Som det fremgår af afsnit 2.1 ovenfor, indledte handelsretten i Pontoise ved dom af 26. november 2013 nemlig retslig rekonstruktion af MD efter anmeldt betalingsstandsning. MD skal derfor anses for at være kriseramt efter punkt 10 i rammebestemmelserne fra 2004.

               (102)

               Af punkt 34 og 35 i rammebestemmelserne fra 2004 fremgår, at ydelsen af støtten skal være betinget af iværksættelsen af en omstruktureringsplan, som skal være godkendt af Kommissionen for individuelle støtteordninger, og som skal kunne genskabe virksomhedens langsigtede rentabilitet på grundlag af realistiske hypoteser.

               (103)

               I det foreliggende tilfælde konstaterer Kommissionen, at den ikke fik forelagt nogen omstruktureringsplan af Frankrig. Frankrigs argument om, at en sådan omstruktureringsplan iværksat på grundlag af en analyse foretaget af Kommissionen ville have ført til samme resultat, kan overhovedet ikke godtages, idet Kommissionen ikke blev sat i stand til at foretage en sådan analyse. Derfor vil kriteriet om tilbagevenden til langsigtet rentabilitet ikke kunne opfyldes.

               (104)

               Ligeledes skal den støttemodtagende virksomhed ifølge punkt 38-42 i rammebestemmelserne fra 2004 træffe kompenserende foranstaltninger. Disse foranstaltninger skal fastlægges på grundlag af en markedsanalyse vedlagt omstruktureringsplanen. I mangel af kompenserende foranstaltninger vil støtten blive anset for at stride mod den fælles interesse og dermed være uforenelig med det indre marked.

               (105)

               Hvad dette angår, har Frankrig ikke foreslået kompenserende foranstaltninger af nogen som helst art. I lighed med omstruktureringsplanen kan Frankrigs argument om, at vedtagelsen af kompenserende foranstaltninger på grundlag af en analyse foretaget af Kommissionen ville have ført til samme resultat, overhovedet ikke godtages, idet Kommissionen ikke blev sat i stand til at foretage en sådan analyse.

               (106)

               Derfor konkluderer Kommissionen på baggrund af rammebestemmelserne fra 2004, at statsstøtten til fordel for MD som følge af Frankrigs betaling af ordningen med den styrkede ledsageforanstaltning og ordningen med degressiv overgangsydelse ikke kan anses for at være statsstøtte, der er forenelig med det indre marked efter artikel 107, stk. 3, litra c), i TEUF.

         6.2.3.   FDES-lånet

               (107)

               Det bør først og fremmest erindres, at Frankrig hverken har forelagt en omstruktureringsplan eller kompenserende foranstaltninger, som kunne sikre foreneligheden af omstruktureringsstøtten til MoryGlobal. Rammebestemmelserne fra 2004 kan derfor ikke danne grundlag for at konkludere, at den omhandlede støtte er forenelig med det indre marked.

               (108)

               Oven i købet skal det bemærkes, at der i punkt 12 i rammebestemmelserne fra 2004 fastsættes følgende: »Rammebestemmelserne tillader ikke, at der ydes rednings- eller omstruktureringsstøtte til en nyoprettet virksomhed, selv om virksomhedens finansielle stilling fra begyndelsen er vanskelig. Det vil f.eks. være tilfældet, når den nye virksomhed er opstået ved likvidation af en tidligere virksomhed eller ved erhvervelse af dens aktiver.« I det foreliggende tilfælde blev MoryGlobal stiftet den 23. januar 2014 efter likvidationen af MD. MoryGlobal ville derfor under ingen omstændigheder kunne modtage statsstøtte i form af omstruktureringsstøtte. Selv om MoryGlobal som økonomisk fortsættende selskab efter MD ikke kunne anses for at være en nyoprettet virksomhed efter rammebestemmelserne fra 2004, ville støtten i øvrigt ikke kunne anses for forenelig af de årsager, der gøres rede for i betragtning 107. Kommissionen konstaterer, at det heller ikke er blevet påvist, at MoryGlobal opfylder betingelserne for at kunne anses som en kriseramt virksomhed, hvilket dog er en vigtig forudsætning for anvendelsen af rammebestemmelserne fra 2004. Endelig skal det bemærkes, at Frankrig ikke har påberåbt sig noget andet retsgrundlag for forenelighed i løbet af undersøgelsesproceduren.

               (109)

               Derfor konkluderer Kommissionen på baggrund af rammebestemmelserne fra 2004, at statsstøtten til fordel for MoryGlobal som følge af FDES-lånet ikke kan anses for at være statsstøtte, der er forenelig med det indre marked efter artikel 107, stk. 3, litra c), i TEUF.

         7.   TILBAGESØGNING OG ØKONOMISK KONTINUITET

   7.1.   ANALYSEGRUNDLAG

               (110)

               Hvis Kommissionen har fastslået, at en støtte er uforenelig med det indre marked, er den i henhold til TEUF og Domstolens faste retspraksis bemyndiget til at afgøre, at den pågældende medlemsstat skal ophæve eller ændre den. Det er også Domstolens faste retspraksis, at formålet med en stats forpligtelse til at afskaffe en støtte, som ved en afgørelse truffet af Kommissionen er fundet uforenelig med det indre marked, er at genoprette den oprindelige situation (36).

               (111)

               I den sammenhæng har Domstolen fastslået, at dette mål er nået, når modtageren har tilbagebetalt de beløb, der er tildelt som ulovlig støtte, hvorved vedkommende mister den fordel, der var opnået på markedet i forhold til konkurrenterne, og situationen fra tiden før ydelsen af støtte genoprettes (37).

               (112)

               I overensstemmelse med retspraksis bestemmes følgende i artikel 14, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 (38): »I negative beslutninger om ulovlig støtte bestemmer Kommissionen, at den pågældende medlemsstat skal træffe alle nødvendige foranstaltninger til at kræve støtten tilbagebetalt fra støttemodtageren […]«.

               (113)

               Da de omhandlede foranstaltninger blev iværksat i strid med artikel 108 i TEUF og skal betragtes som ulovlig og uforenelig støtte, skal de således tilbagesøges for at genoprette markedssituationen fra tiden før ydelsen af støtten. Tilbagebetalingen skal derfor omfatte den periode, hvori der blev tildelt modtageren en fordel, dvs. fra tidspunktet for støttens tilrådighedsstillelse for modtageren og indtil den faktiske tilbagebetaling. De beløb, der skal tilbagebetales, omfatter de skyldige renter, indtil disse faktisk er betalt. Ifølge retspraksis skal støttebeløbet tillægges renter, der påløber fra den dato, da støttemodtageren faktisk fik de pågældende midler til disposition (39).

               (114)

               Frankrig skulle således tilbagesøge den uforenelige støtte hos MoryGlobal i form af FDES-lånet og den uforenelige støtte hos MD i form af ordningen med den styrkede ledsageforanstaltning og ordningen med degressiv overgangsydelse.

         7.2.   TILBAGESØGNING AF DEN UFORENELIGE STØTTE FRA MORYGLOBAL

               (115)

               Hvad angår MoryGlobal, er denne i øjeblikket under retslig konkursbehandling. Ifølge retspraksis er støttemodtagerens insolvens og manglende evne til at tilbagebetale støtten ikke en gyldig grund til at fritage vedkommende for tilbagebetalingspligten (40). I så fald kan genetableringen af situationen fra tiden før udbetalingen af støtten og fjernelsen af konkurrencefordrejningen i princippet opnås ved at anmelde fordringen mod modtageren på det skyldige støttebeløb i forbindelse med den retslige konkursbehandling. Hvis det ikke lykkes medlemsstaten at få den fulde støtte tilbagebetalt, opfylder anmeldelsen af fordringen tilbagesøgningsforpligtelsen, for så vidt som konkursbehandlingen munder ud i en faktisk likvidation af støttemodtageren, nemlig at dennes aktiviteter ophører (41).

               (116)

               I denne henseende fremsendte Frankrig den 31. marts 2015 til den af retten beskikkede kurator en anmeldelse af en fordring mod MoryGlobal på 17 500 000 EUR for hovedstolen og 155 916,66 EUR for renter på FDES-lånet. Men disse renter er beregnet ud fra lånets faktiske løbetid og den i aftalen fastsatte rentesats. Anmeldelsen af disse fordringer svarer til de normale forpligtelser, der påhviler en kreditor i forbindelse med en konkursbehandling, og er ikke knyttet til de forpligtelser, der gælder i forbindelse med tilbagesøgning af støtte. For at tilbagesøge støttebeløbene som defineret i nærværende afgørelse skal Frankrig til disse fordringer, der skal anmeldes i forbindelse med konkursbehandlingen, føje tilbagesøgningen af den støtte, der er indeholdt i FDES-lånet. Denne støtte skal beregnes som differencen mellem den anvendte rentesats og en sats på 10,53 % for allerede udløbne frister og indtil det tidspunkt, hvor renterne ifølge fransk ret i forbindelse med en retslig konkursbehandling ophører med at påløbe. Disse beløb skal forhøjes med tillægsrenter beregnet fra den dato, støtten blev stillet til rådighed, og indtil den faktisk er tilbagebetalt, eller i det foreliggende tilfælde indtil renterne ikke længere påløber ifølge de lovbestemmelser, der gælder for retslig konkursbehandling.

         7.3.   TILBAGESØGNING AF DEN UFORENELIGE STØTTE FRA MD — ØKONOMISK KONTINUITET

               (117)

               Hvad angår ordningen med den styrkede ledsageforanstaltning og ordningen med degressiv overgangsydelse, var de til fordel for MD. MD var imidlertid blevet afviklet, og dens aktiver ved dom afsagt af handelsretten i Pontoise den 6. februar 2014 afhændet til Arcole, som havde konsolideret dem i MoryGlobal.

               (118)

               I henhold til retspraksis kan forpligtelsen til at tilbagesøge støtte udvides til et nyt selskab, hvortil det pågældende selskab har overført en del af sine aktiver, når denne overførsel gør det muligt at fastslå, at der er en økonomisk sammenhæng mellem de to selskaber (42). Det kan således ikke udelukkes, at forpligtelsen til at tilbagesøge støtte udvides til en anden enhed, såfremt det er godtgjort, at den pågældende enhed faktisk nyder godt af støtten, fordi der er en økonomisk sammenhæng mellem de to virksomheder. Hvis dette var tilfældet, skulle enheder, der havde overtaget støttemodtagernes aktiviteter, også tilbagebetale den støtte, der ansås for at være uforenelig med det indre marked.

               (119)

               I det foreliggende tilfælde skal det derfor undersøges, om den virksomhed, der overtog MD's aktiviteter, nemlig MoryGlobal, kan anses for at være det økonomisk fortsættende selskab efter MD og derfor hæfter for tilbagebetalingen af den støtte, som var uforenelig med det indre marked, og som kom MD til gode.

               (120)

               I medfør af Domstolens dom i sagen Italien og SIM2 Multimedia mod Kommissionen (43), hvorpå Kommissionen byggede sine afgørelser i sagen Olympic Airlines, Alitalia og Sernam (44), bygger analysen af den økonomiske kontinuitet mellem aktørerne på en række indicier. Blandt de faktorer, der kunne tages i betragtning, nævnes følgende i gældende retspraksis: i) omfanget af de overførte aktiver, ii) den pris, som aktiverne blev overført til, iii) de overtagende virksomheders identitet, iv) det tidspunkt, hvor overtagelsen skete, og v) den økonomiske begrundelse for overtagelsen. Denne række indicier blev bekræftet af Domstolen i dens dom i sagen Ryanair mod Kommissionen (45) af 28. marts 2012, som stadfæstede Kommissionens afgørelse i sagen Alitalia.

               (121)

               I det foreliggende tilfælde overtog Arcole alle MD's materielle og immaterielle aktiver og konsoliderede dem i sit datterselskab MoryGlobal. I øvrigt blev næsten halvdelen af de ansatte i MD overført til MoryGlobal. Det skal i den forbindelse understreges, at handelsretten i Pontoise i sin dom anfører, at Arcole i sit tilbud anmodede om overførsel af de aktiver i MD, som var nødvendige for at opretholde en stor del af MD's aktivitet på kurer-, logistik- og befragtningsområdet.

               (122)

               Endvidere blev den pris, som disse aktiver blev erhvervet til, fastsat af handelsretten i Pontoise i forbindelse med den retslige rekonstruktion af MD. I sin dom forklarer handelsretten: »I den foreliggende sag kan det fastslås, at kun det tilbud, som er fremsat af Arcole Industries med substitutionsklausul, gyldigt kan komme i betragtning.« Den pris, hvortil afhændelsen fandt sted, er derfor ikke resultatet af en sammenligning mellem flere konkurrerende tilbud. Den pris, hvortil Arcole købte aktiverne i MD, kan derfor ikke anses for resultatet af en markedstransaktion.

               (123)

               Desuden har MD og MoryGlobal samme hovedaktionær, nemlig Arcole. Denne var i øvrigt kun i stand til at overtage MD's aktiver efter likvidationen takket være en usædvanlig undtagelse, som statsadvokaten forlangte […].

               (124)

               Endelig fortsatte MoryGlobal aktiviteterne i MD på kurer-, befragtnings- og logistikområdet, sådan som det klart var blevet oplyst af Arcole ved overtagelsen af MD. I den forbindelse skal det understreges, at retten i en af sine betragtninger præciserer: »Overtagelsen kan sandsynligvis gøre det muligt endvidere at sikre fortsættelsen af virksomhedens aktivitet og dens eksistens i betragtning af de forelagte garantier.« Desuden overtog MoryGlobal samtlige handelsnavne, retten til at kalde sig MD's efterfølger i Frankrig og i udlandet uden begrænsning samt samtlige mærker.

               (125)

               Derfor konkluderer Kommissionen ud fra omfanget af de overførte aktiver, den pris, aktiverne blev overført til, den overtagende virksomheds identitet og den økonomiske begrundelse for overtagelsen, at der består økonomisk kontinuitet mellem MD og MoryGlobal.

               (126)

               Derfor skal tilbagesøgningen af støttebeløbet i forbindelse med ordningen med den styrkede ledsageforanstaltning og ordningen med degressiv overgangsydelse udvides til MoryGlobal. Tilbagesøgningskravet skal således anmeldes i forbindelse med den retslige konkursbehandling af MoryGlobal.

         8.   KONKLUSION

               (127)

               Kommissionen konstaterer, at Frankrig ved ydelsen af FDES-lånet til MoryGlobal og ved at påtage sig finansieringen af ordningen med den styrkede ledsageforanstaltning og ordningen med degressiv overgangsydelse i stedet for MD ulovligt har ydet statsstøtte i strid med artikel 108, stk. 3, i TEUF. Frankrig skal derfor tilbagesøge summen af denne støtte tillagt renter hos MoryGlobal eller, hvis den fulde tilbagebetaling ikke sker på grund af den retslige konkursbehandling af MoryGlobal, sikre sig den faktiske likvidation af MoryGlobal.

               (128)

               Kommissionen konstaterer, at de af Frankrig tildelte foranstaltninger til de afskedigede medarbejdere hos MD i medfør af CSP-aftalen ikke udgør statsstøtte efter artikel 107, stk. 1, i TEUF —

         VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   1.   Den statsstøtte, som er resultatet af lånet fra Fonds de développement économique et social (FDES), der blev tildelt MoryGlobal den 11. februar 2014, for så vidt som den anvendte rente er lavere end den sats, der er beregnet i nærværende afgørelse på grundlag af Kommissionens meddelelse om revision af metoden for fastsættelse af referencesatsen og kalkulationsrenten, nemlig 10,53 %, og som Den Franske Republik ulovligt har ydet til MoryGlobal, i strid med artikel 108, stk. 3, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, er uforenelig med det indre marked.
   2.   Den statsstøtte, som er resultatet af ordningen med den styrkede ledsageforanstaltning, der blev iværksat i medfør af bekendtgørelse af 22. januar 2014 om anvendelse af artikel R.5123 i code du travail og af aftalen om ordningen med den styrkede kollektive ledsageforanstaltning indgået mellem Den Franske Republik og den retsligt udpegede kurator for Mory Ducros SAS, og som Den Franske Republik ulovligt har ydet til Mory Ducros SAS, i strid med artikel 108, stk. 3, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, er uforenelig med det indre marked.
   3.   Den statsstøtte, som er resultatet af ordningen med degressiv overgangsydelse, der blev iværksat i medfør af artikel R.5123-9 til R.5123-11 i code du travail og bekendtgørelse af 26. maj 2004 om aftaler om degressiv overgangsydelse, og som Den Franske Republik ulovligt har ydet til Mory Ducros SAS, i strid med artikel 108, stk. 3, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, er uforenelig med det indre marked.
   Artikel 2
   De sociale foranstaltninger tildelt af Den Franske Republik til de afskedigede medarbejdere hos Mory Ducros SAS i medfør af CSP-aftalen udgør ikke statsstøtte efter artikel 107, stk. 1, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde.
   Artikel 3
   1.   Den Franske Republik skal tilbagesøge den i artikel 1 omhandlede støtte fra MoryGlobal i virksomhedens eget navn og som økonomisk fortsættende selskab efter Mory Ducros SAS.
   2.   Den støtte, der skal tilbagebetales, pålægges renter fra det tidspunkt, hvor den blev udbetalt til støttemodtageren, og indtil den er tilbagebetalt.
   3.   Renterne beregnes på et grundlag, der fastlægges efter bestemmelserne i kapitel V i Kommissionens forordning (EF) nr. 794/2004 (46).
   Artikel 4
   1.   Tilbagesøgningen af den i artikel 1 omhandlede støtte iværksættes omgående og effektivt.
   2.   Den Franske Republik sikrer, at denne beslutning efterkommes senest fire måneder efter meddelelsestidspunktet.
   Artikel 5
   1.   Senest to måneder efter meddelelsen af denne beslutning sender Den Franske Republik Kommissionen følgende:

               a)

               det samlede beløb (hovedstol og renter), som støttemodtageren skal tilbagebetale

               b)

               en detaljeret beskrivelse af, hvilke foranstaltninger der allerede er truffet eller er planlagt for at efterkomme beslutningen

               c)

               dokumentation for, at støttemodtageren har fået påbud om at tilbagebetale støtten.

         2.   Den Franske Republik holder Kommissionen underrettet om udviklingen i de foranstaltninger, der på nationalt plan træffes for at efterkomme denne afgørelse, indtil den støtte, der er tildelt i henhold til den i artikel 1 omhandlede støtteordning, er fuldt tilbagebetalt. Frankrig indsender på Kommissionens anmodning straks oplysninger om de foranstaltninger, der allerede er truffet eller er planlagt for at efterkomme afgørelsen. Frankrig sender tillige detaljerede oplysninger om, hvor store støttebeløb og renter støttemodtageren allerede har tilbagebetalt.
   Artikel 6
   Denne afgørelse er rettet til Den Franske Republik.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 6. november 2015.

            På Kommissionens vegne

         Margrethe VESTAGER

            Medlem af Kommissionen

      (1)  EUT C 24 af 23.1.2015, s. 32.

      (2)  MoryGlobal hed tidligere Newco MD, men selskabet ændrede navn til MoryGlobal den 14. februar 2014. Af klarhedshensyn anvendes kun navnet MoryGlobal i denne afgørelse.

      (3)  Se fodnote 1.

      (4)  Domstolens dom af 17.9.2015, Mory m.fl. mod Kommissionen, sag C-33/14 P, ECLI:EU:C:2015:609, bl.a. præmis 2-15.

      (5)  I aftalen var det også specificeret, at overtagelsen af MD skulle finansieres ved hjælp af factoring i størrelsesordenen 15 mio. EUR.

      (6)  http://www.developpement-durable.gouv.fr/IMG/pdf/CP_-_MORY_DUCROS_AM_MS_et_FC_-_06-02-2014.pdf

      (7)  EUT C 14 af 19.1.2008, s. 6.

      (8)  Fortrolige oplysninger.

      (9)  Rettens dom af 28.3.2012 i sag T-123/09, Ryanair mod Kommissionen, ECLI:EU:T:2012:164, præmis 155.

      (10)  Udkast til Kommissionens meddelelse om statsstøttebegrebet i artikel 107, stk. 1, i TEUF, punkt 80, findes på: http://ec.europa.eu/competition/consultations/2014_state_aid_notion/draft_guidance_da.pdf

      (11)  EUT C 244 af 1.10.2004, s. 2.

      (12)  Journal Officiel de la République française (Frankrigs statstidende) nr. 279 af 1.12.2004, s. 20468.

      (13)  Lov nr. 2011-893 af 28.7.2011 om udvikling af vekseluddannelse og jobsikkerhed, Journal officiel de la République française nr. 174 af 29.07.2011, s. 12914.

      (14)  Journal officiel de la République française nr. 0024 af 29.1.2014, s. 1681.

      (15)  Domstolens dom af 29.6.1999 i sag C-256/97, DM Transport, ECLI:EU:C:1999:332, præmis 22.

      (16)  Direct matin.fr af 22.11.2013: »MD: Montebourg et Cuvillier se saisissent du dossier« http://www.directmatin.fr/france/2013-11-22/MD-montebourg-et-cuvillier-se-saisissent-du-dossier-616172

      (17)  Les Echos af 10.1.2014: »Mory Ducros: l'État va soutenir l'offre d'Arcole, annonce Montebourg« http://www.lesechos.fr/10/01/2014/lesechos.fr/0203235311692_MD---l-État-va-soutenir-l-offre-d-arcole--annonce-montebourg.htm

      (18)  Libération af 12.1.2014: »Montebourg au secours de Mory Ducros« http://www.liberation.fr/economie/2014/01/12/montebourg-au-secours-de-MD_972338

      (19)  Nord Eclair af 29.1.2014: »Mory Ducros: le patron d'Arcole Industries convoqué à Matignon (Montebourg)« http://www.nordeclair.fr/france-monde/MD-le-patron-d-arcole-industries-convoque-a-ia0b0n353355

      (20)  Se fodnote 11.

      (21)  Domstolens dom (Store Afdeling) af 5.6.2012 i sag C-124/10 P, Kommissionen mod EDF, ECLI:EU:C:2012:318, præmis 84.

      (22)  Kommissionens anmodninger til Frankrig om oplysninger af 2. december 2014 og 16. juli 2015.

      (23)  Se fodnote 15-18.

      (24)  Ovennævnte dom i sagen Kommissionen mod EDF, jf. fodnote 20, præmis 85.

      (25)  https://www.ecb.europa.eu/press/pressconf/2013/html/is130502.en.html

      (26)  Omkostning på 10 mio. EUR, som for nemheds skyld antages at være fuldt betalt i 2016 (N + 3). Både denne antagelse og anvendelsen af konstant løbetid på 20 år som aktualiseringssats er udtryk for en fornuftig og konservativ tilgang.

      (27)  Disse beløb beregnes ved aktualisering af de kapitaliserbare renter (1 % p.a.), der skal betales ved udløb (N+20), og af hovedstolen. Summen trækkes fra hovedstolen på 17,5 mio. EUR og den aktualiserede omkostning ved ordningerne. Aktualiseringssatsen er TEC 20 af 3.2.2014. Denne sats findes ved lineær interpolation af det aktuarisk beregnede afkast af de to statsobligationer, som omtrentligt stemmer med løbetiden »n år« (i det foreliggende tilfælde 20 år). https://www.banque-france.fr/economie-et-statistiques/changes-et-taux/les-indices-obligataires.html

      (28)  Domstolens dom af 26.9.1996 i sag C-241/94, Frankrig mod Kommissionen, ECLI:EU:C:1996:353, præmis 30.

      (29)  Rettens dom af 11.9.2012 i sag T-565/08, Corsica Ferries France mod Kommissionen, ECLI:EU:T:2012:415.

      (30)  Frankrigs svar af 23.10.2014, s. 13.

      (31)  Frankrigs svar af 23.10.2014, s. 19.

      (32)  Journal Officiel de la République française (Frankrigs statstidende) nr. 135 af 12.6.2004, s. 10466.

      (33)  Se fodnote 6.

      (34)  EUT C 249 af 31.7.2014, s. 1.

      (35)  Domstolens dom af 28.4.1993 i sag C-364/90, Italien mod Kommissionen, ECLI:EU:C:1993:157, præmis 20.

      (36)  Domstolens dom af 14.9.1994 i sag C-278/92, C-279/92 og C-280/92, Spanien mod Kommissionen, ECLI:EU:C:1994:325, præmis 75.

      (37)  Domstolens dom af 17.6.1999 i sag C-75/97, Belgien mod Kommissionen, ECLI:EU:C:1999:311, præmis 64 og 65.

      (38)  Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22.3.1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af artikel 108 i traktaten om den Europæiske unions funktionsmåde (EFT L 83 af 27.3.1999, s. 1).

      (39)  Rettens dom af 30.1.2002 i sag T-35/99, Keller og Keller Meccanica mod Kommissionen, ECLI:EU:T:2002:19, præmis 106-109.

      (40)  Domstolens dom af 29.4.2004 i sag C-277/00, Tyskland mod Kommissionen, ECLI:EU:C:2004:238, præmis 85, Domstolens dom af 15.1.1986 i sag C-52/84, Kommissionen mod Belgien, ECLI:EU:C:1986:3, præmis 14, Domstolens dom af 21.3.1990 i sag C-142/87, Belgien mod Kommissionen, ECLI:EU:C:1990:125, præmis 60-62.

      (41)  Domstolens dom af 11.12.2012 i sag C-610/10, Kommissionen mod Spanien, ECLI:EU:C:2012:781, præmis 104.

      (42)  Rettens dom af 28.3.2012 i sag T-123/09, Ryanair mod Kommissionen, ECLI:EU:T:2012:164, præmis 155.

      (43)  Domstolens dom af 8.5.2003 i sag C-328/99 og C-399/00, Italien og SIM 2 Multimedia mod Kommissionen, ECLI:EU:C:2003:252.

      (44)  Kommissionens beslutning af 17. september 2008, Statsstøttesag N 321/2008, N 322/2008 og N 323/2008 — Grækenland — Salg af visse af Olympic Airlines/Olympic Airways Services' aktiver; Kommissionens afgørelse af 12. november 2008 om statsstøtte N 510/2008 — Italien — Salg af luftfartsselskabet Alitalias aktiver; Kommissionens afgørelse af 4. april 2012 om statsstøtte SA.34547 — Frankrig — Overtagelsen af Sernam-gruppens aktiver i forbindelse med gruppens rekonstruktion.

      (45)  Dom i sagen Ryanair Ltd mod Kommissionen, jf. fodnote 41.

      (46)  Kommissionens forordning (EF) nr. 794/2004 af 21. april 2004 om gennemførelse af Rådets forordning (EU) 2015/1589 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af artikel 108 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (EUT L 140 af 30.4.2004, s. 1).


Avis juridique important

|

32001D0442

2001/442/FUSP: Afgørelse truffet af generalsekretæren/den højtstående repræsentant for den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik af 8. juni 2001 om anvendelse af Rådets afgørelse om oprettelse af Den Europæiske Unions Militærstab

EF-Tidende nr. L 155 af 12/06/2001 s. 0018 - 0018

Afgørelse truffet af generalsekretæren/den højtstående repræsentant for den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitikaf 8. juni 2001om anvendelse af Rådets afgørelse om oprettelse af Den Europæiske Unions Militærstab(2001/442/FUSP)GENERALSEKRETÆREN FOR RÅDET/DEN HØJTSTÅENDE REPRÆSENTANT FOR DEN FÆLLES UDENRIGS- OG SIKKERHEDSPOLITIK HAR -under henvisning til artikel 5, stk. 2, i Rådets afgørelse 2001/80/FUSP af 22. januar 2001 om oprettelse af Den Europæiske Unions Militærstab (EFT L 27 af 30.1.2001, s. 7), hvori det fastsættes, at afgørelsen finder anvendelse fra den dato, som generalsekretæren/den højtstående repræsentant fastsætter efter høring af Den Udenrigs- og Sikkerhedspolitiske Komité og af Militærkomitéen,under henvisning til Militærkomitéens udtalelse af 23. maj 2001 (møde på forsvarschefplan), ogunder henvisning til Den Udenrigs- og Sikkerhedspolitiske Komités udtalelse af 29. maj 2001 -TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:1. Rådets afgørelse 2001/80/FUSP af 22. januar 2001 om oprettelse af Den Europæiske Unions Militærstab finder anvendelse fra den 11. juni 2001.2. Denne afgørelse offentliggøres i EF-Tidende.Udfærdiget i Bruxelles, den 8. juni 2001.Javier SolanaGeneralsekretær/højtstående repræsentant