Avis juridique important

|

31998D0019

98/19/EF: Kommissionens afgørelse af 6. januar 1998 om afslutning af antidumpingproceduren vedrørende importen af videobånd i kassetter med oprindelse i Hongkong og Republikken Korea

EF-Tidende nr. L 007 af 13/01/1998 s. 0047 - 0055

KOMMISSIONENS AFGØRELSE af 6. januar 1998 om afslutning af antidumpingproceduren vedrørende importen af videobånd i kassetter med oprindelse i Hongkong og Republikken Korea (98/19/EF) KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 384/96 af 22. december 1995 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (1), ændret ved forordning (EF) nr. 2331/96 (2), særlig artikel 23, stk. 1,under henvisning til Rådets forordning (EØF) nr. 2423/88 af 11. juli 1988 om beskyttelse mod dumpingimport eller subsidieret import fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Økonomiske Fællesskab (3), særlig artikel 9, stk. 1, og artikel 15,efter konsultation i Det Rådgivende Udvalg, ogud fra følgende betragtninger:A. PROCEDURE (1) Ved forordning (EØF) nr. 1768/89 (4) indførte Rådet en endelig antidumpingtold på importen af videokassetter med oprindelse i Republikken Korea og Hongkong og afsluttede antidumpingproceduren vedrørende importen af videobånd på spoler med oprindelse i de samme lande.Samtidig godtog Kommissionen et tilsagn fra en eksportør i Hongkong, Wing Shing Cassette Mfg. Ltd (5).(2) På begæring af et antal selskaber i Hongkong, som ikke havde eksporteret i den oprindelse undersøgelsesperiode, blev der senere foretaget fornyede undersøgelser vedrørende nytilkomne virksomheder i henhold til artikel 14 i forordning (EØF) nr. 2423/88 (i det følgende benævnt forordning 2423/88). Som et resultat af en af disse fornyede undersøgelser blev der ikke truffet nogen foranstaltninger over for den pågældende import, medens der i de øvrige tilfælde blev indført variabel værditold (6).(3) Efter offentliggørelse af en meddelelse om forestående ophør af de tidligere trufne foranstaltninger (7) indgav Det Europæiske Råd for den Kemiske Industri (Cefic), der optræder på vegne af to producenter af videokassetter i Fællesskabet og hævdes at repræsentere 45 % af den samlede produktion i Fællesskabet, en anmodning om fornyet undersøgelse af forordningen om indførelse af antidumpingforanstaltningerne.Cefic hævdede i sin anmodning, at foranstaltningernes ophør ville føre til fornyet skade, og at der trods de trufne foranstaltninger kunne konstateres fortsatte og forstærkede skadelige virkninger af de importerede videokassetter fra Sydkorea og Hongkong som følge af de lave priser på denne import i sammenhæng med mere udtalt dumping. De fremlagte oplysninger blev anset for tilstrækkelige, og Kommissionen gav i maj 1994 meddelelse om, at den havde til hensigt at foretage en fornyet undersøgelse (8).(4) Der mindes om, at der i 1991 blev truffet antidumpingforanstaltninger over for samme vare med oprindelse i Folkerepublikken Kina (9).Disse foranstaltninger ophørte, fordi erhvervsgrenen i Fællesskabet ikke udviste samarbejdsvilje under den fornyede undersøgelse, som blev foretaget for nylig med henblik på foranstaltningernes ophør (10).B. FORNYET UNDERSØGELSE (5) Kommissionen gav i en meddelelse, der blev offentliggjort i september 1994 (11), oplysning om indledning af en fornyet undersøgelse i henhold til artikel 15 i forordning 2423/88.(6) Kommissionen gav officielt den klagende erhvervsgren i Fællesskabet, de eksportører og importører, som den vidste var berørt, samt repræsentanterne for eksportlandene meddelelse herom og gav de direkte berørte parter lejlighed til at give deres synspunkter til kende skriftligt og anmode om at blive hørt mundtligt.(7) Kommissionen sendte spørgeskemaer til de parter, som den vidste var berørt, og modtog svar fra de to producenter i Fællesskabet, på hvis vegne anmodningen om fornyet undersøgelse var indgivet, fra tre koreanske eksportører og fra importører i Fællesskabet, som var forbundet med to af de koreanske eksportører. Kun én eksportør fra Hongkong udviste samarbejdsvilje ved at indsende en besvarelse af spørgeskemaet, hvoraf det fremgik, at selskabet ikke havde eksporteret den pågældende vare i undersøgelsesperioden som fastlagt i betragtning 11 nedenfor. Ingen anden eksportør i Hongkong indsendte en besvarelse af spørgeskemaet, omend et antal selskaber i Hongkong oplyste, at de ikke længere eksporterede videokassetter til Fællesskabet.Kommissionen modtog en skrivelse fra Hongkongs regering.(8) Den besvarelse af spørgeskemaet, som var indsendt af den ene af de to producenter i Fællesskabet, blev anset for at indeholde utilstrækkelige oplysninger; desuden undlod selskabet at indgive en ikke-fortrolig udgave af besvarelsen af spørgeskemaet. Ved fastlæggelsen af skaden kunne Kommissionen derfor ikke tage hensyn til de oplysninger, der var indgivet af denne producent (der henvises tillige til betragtning 17).(9) På grundlag af en anmodning indgivet af de koreanske eksportører mødtes de tre berørte samarbejdsvillige koreanske eksportører med erhvervsgrenen i Fællesskabet, og parterne udvekslede synspunkter i henhold til artikel 7, stk. 6, i forordning 2423/88.(10) Som led i undersøgelsen indhentede og efterprøvede Kommissionen alle oplysninger, som den anså for nødvendige for at nå frem til en konklusion, og aflagde kontrolbesøg i følgende selskaber:a) Producent i Fællesskabet:- BASF Magnetics GmbH, Mannheim (Tyskland) og de dermed forbundne salgsselskaber:- BASF Magnetics France SA, Levallois-Perret (Frankrig)- BASF plc, Wembley, Middlesex (Det Forenede Kongerige)(i det følgende tilsammen benævnt BASF Magnetics).b) Producenter/eksportører i Republikken Korea:- SKC Ltd, Seoul- Kolon Industries Inc., Seoul- LG Electronics Inc., Seoul.c) Importører i Fællesskabet forbundet med koreanske producenter/eksportører:Tyskland:- Kolon International GmbH, Frankfurt- SKC Europe GmbH, Frankfurt- LG Electronics Deutschland GmbH, Willich.Det Forenede Kongerige:- Kolon Industries Inc., London (filial)- LG Electronics U.K. Ltd., Slough.Frankrig:- LG GoldStar France SARL, Marne La Vallée.(11) Undersøgelsesperioden i forbindelse med denne procedure strakte sig fra den 1. juli 1993 til den 30. juni 1994. For at kunne vurdere, om erhvervsgrenen i Fællesskabet havde lidt skade som følge af den pågældende import, blev perioden fra 1989, som var det år, i hvilket de foranstaltninger, der var genstand for den fornyede undersøgelse, blev truffet, til undersøgelsesperiodens afslutning analyseret. Som led i analysen var det imidlertid nødvendigt at tage følgende to faktorer i betragtning: For det første foreligger importdataene for perioden før 1991 kun i form af vægtangivelser, og det er først fra 1991, at der foreligger mere detaljerede statistiske oplysninger vedrørende importen af videokassetter i enheder (både mængde og værdi), som gør en bedre analyse af importen og dennes virkninger mulig. For det andet fandt der som nævnt i betragtning 18 en omfattende strukturel ændring sted i erhvervsgrenen i Fællesskabet i 1991, og analysen af resultaterne for erhvervsgrenen i Fællesskabet kan derfor kun finde sted på en meningsfyldt måde ved hjælp af talmaterialet fra 1991 og fremefter.Perioden mellem 1991 og den 30. juni 1994 udgjorde derfor det vigtigste grundlag for undersøgelsen af, om der blev forvoldt væsentlig skade på erhvervsgrenen i Fællesskabet.(12) Undersøgelsen strakte sig over et længere tidsrum end den vejledende periode på ét år, der er nævnt i artikel 7, stk. 9, litra a), i forordning 2423/88, navnlig fordi det var nødvendigt at analysere et særdeles omfattende talmateriale vedrørende en vare som videokassetter, der sælges i mange typer(f.eks. forskellige kvaliteter og spillelængder), og fordi der var tale om et overordentlig stort antal transaktioner. Desuden blev der på begæring af forskellige parter, herunder erhvervsgrenen i Fællesskabet, givet en forlænget frist til at besvare spørgeskemaerne. Desuden måtte Kommissionen anmode visse parter om at fremlægge yderligere oplysninger på afgørende punkter.En anden faktor, som øvede indflydelse på undersøgelsen, var som beskrevet nedenfor (betragtning 18) ejerskiftet hos en af klagerne, hvilket kunne have haft betydning for undersøgelsens videreførelse. Disse forhandlinger, som førte til salget af BASF Magnetics til den koreanske KOHAP-koncern, blev indledt i 1996 og afsluttet i januar 1997.C. DEN PÅGÆLDENDE VARE OG SAMME VARE (13) Den vare, der er omfattet af denne fornyede undersøgelse, er uindspillede videobånd i kassetter (dvs. videokassetter), som er baseret på VHS-standard, henhørende under KN-kode (ex) 8523 13 00.Som angivet i Kommissionens forordning (EF) nr. 4062/88 (12) om indførelse af midlertidig told på videokassetter fra Hongkong og Korea fremstilles videokassetter i almindelighed på licens fra JVC (Japan Victor Company). De benyttes i videokameraer til optagelse af videofilm eller i videobåndoptagere til optagelse og afspilning af fjernsynsprogrammer og afspilning af på forhånd optagede film eller film optaget med videokamera. Videokassetterne kan være forskellige med hensyn til længden af det bånd, der er indsat i kassetten, og kvaliteten af det benyttede bånd, men kan alligevel betragtes som én varekategori.Undersøgelsen har vist, at videokassetter fremstillet og solgt på Hongkongs og Koreas respektive hjemmemarkeder og videokassetter eksporteret til Fællesskabet fra disse lande har samme grundlæggende tekniske og fysiske karakteristika og samme anvendelsesformål. Det samme er tilfældet, når man sammenligner de videokassetter, der er importeret fra disse lande til Fællesskabet, og de videokassetter, der fremstilles og sælges af erhvervsgrenen i Fællesskabet. Med hensyn til kundernes opfattelse og salgskanalerne konkurrerer videokassetter fra Hongkong og Korea direkte med videokassetter solgt af erhvervsgrenen i Fællesskabet.Det blev derfor i overensstemmelse med resultaterne i den forordning, der underkastes en fornyet undersøgelse, konkluderet, at videokassetter med oprindelse i Korea og Hongkong og videokassetter solgt i Fællesskabet af erhvervsgrenen i Fællesskabet er samme vare i henhold til artikel 2, stk. 12, i forordning 2423/88.D. ERHVERVSGRENEN I FÆLLESSKABET (14) På det tidspunkt, hvor den oprindelige undersøgelse blev foretaget, bestod erhvervsgrenen i Fællesskabet, på hvis vegne klagen blev indgivet, af fire producenter. Disse producenter var Agfa-Gevaert AG, BASF Magnetics GmbH, Magna Tonträger Produktions GmbH og PDM Magnetics.Efter at de af den fornyede undersøgelse omfattede foranstaltninger var truffet, ophørte Magna Tonträger Produktions GmbH med at fremstille videokassetter. Agfa-Gevaerts produktion blev overtaget af en af de andre producenter i Fællesskabet (BASF Magnetics GmbH). Desuden blev PDM Magnetics' produktion overtaget af et andet selskab, Sauerland-Kunststoffe GmbH & Co. KG (i det følgende benævnt Sauerland). Af de fire klagende selskaber fra den oprindelige undersøgelse var der dermed kun to tilbage, nemlig BASF Magnetics og Sauerland. Disse to producenter tegnede sig for ca. 45 % af den samlede produktion af videokassetter i Fællesskabet.(15) En af eksportørerne hævdede, at BASF Magnetics i henhold til artikel 4, stk. 5, i forordning 2423/88 skulle have været holdt uden for definitionen af erhvervsgrenen i Fællesskabet, fordi BASF Magnetics selv var importør af videokassetter. Det blev imidlertid under undersøgelsen fundet godtgjort, at BASF Magnetics ganske vist tidligere havde importeret fra et af de pågældende lande, men i ringe omfang og i en begrænset periode. Importen af videokassetter fandt sted på et såkaldt OEM-grundlag og vedrørte specifikke ordrer til et særligt marked i en medlemsstat, hvor konkurrencen på priser var hårdest. Importen var af ringe omfang i forhold til den samlede omsætning (ca. 4 % i ét år), og producenten i Fællesskabet havde importeret i et forsøg på at imødegå den hårde konkurrence, herunder konkurrencen fra importen til lavpris, på det pågældende marked. BASF Magnetics foretog ingen import i undersøgelsesperioden.Det blev derfor konkluderet, at BASF Magnetics ikke skulle holdes uden for definitionen af »erhvervsgrenen i Fællesskabet« i henhold til artikel 4, stk. 5, i forordning 2423/88.(16) Desuden hævdede de koreanske eksportører, at samlevirksomheder for videokassetter havde en vis produktion i Fællesskabet, som skulle have været medregnet i den samlede produktion i Fællesskabet. Hvis denne produktion var medregnet, ville de producenter i Fællesskabet, som krævede den fornyede undersøgelse, ikke have tegnet sig for den forlangte væsentlige del af produktionen i Fællesskabet. Ved vurderingen af repræsentativiteten blev der imidlertid draget den konklusion, at den produktion, som varetages af selskaber, der kun tager sig af samleaktiviteter, ikke kunne betragtes som ægte fællesskabsproduktion. Samleprocessen for videokassetter repræsenterer således en særdeles beskeden værditilvækst. Desuden krævede ingen af disse samlevirksomheder at blive betragtet som producent i Fællesskabet. Det var derfor kun BASF Magnetics og Sauerland, der kunne betragtes som producenter i Fællesskabet.Et af de ovennævnte to selskaber, nemlig Sauerland, fremlagde en utilstrækkelig besvarelse af spørgeskemaet. Der kunne derfor ikke tages hensyn til denne producents situation ved vurderingen af skaden. Det blev konstateret, at den resterende samarbejdsvillige producent i Fællesskabet, nemlig BASF Magnetics, tegnede sig for langt den største del af disse to producenters samlede produktion.(17) Der blev draget den konklusion af de ovenstående faktorer, at BASF Magnetics i forbindelse med denne procedure i sig selv opfyldte kravene i artikel 4, stk. 5, i forordning 2423/88 og derfor blev betragtet som erhvervsgrenen i Fællesskabet i henhold til denne artikel.(18) Det skal bemærkes, at der efter undersøgelsesperioden, nemlig den 22. januar 1997, skete en ændring i ejerforholdene i BASF Magnetics, idet BASF Magnetics blev en del af den koreanske KOHAP-koncern. Navnet BASF Magnetics GmbH blev derefter ændret til EMTEC Magnetics GmbH. Dette selskab gav udtryk for, at det fortsat bakkede anmodningen om en fornyet undersøgelse og den igangværende undersøgelse op.E. SKADE 1. Forbruget af videokassetter i Fællesskabet (19) Den mest hensigtsmæssige metode til fastlæggelse af udviklingen på markedet i Fællesskabet var at foretage en analyse baseret på enheder. Hvad angår forbruget i Fællesskabet, blev det konstateret, at tal fra uafhængige markedsundersøgelser fremlagt af erhvervsgrenen i Fællesskabet af følgende to grundlæggende årsager udgjorde den mest pålidelige kilde. For det første var det ikke muligt at beregne det registrerede forbrug, fordi der ikke kunne indhentes individuelle salgsoplysninger fra de øvrige aktører på markedet, og for det andet indeholdt de officielle importstatistikker data baseret på vægt (og ikke baseret på enheder).(20) Hvad angår forbrugsniveauet, viste det sig, at forbruget i Fællesskabet efter en jævn stigning i de forudgående år i 1992 nåede et toppunkt på 394 mio. enheder. På grundlag af de foreliggende data vedrørende 1993 og 1994 blev det anslået, at forbruget i undersøgelsesperioden var på 380 mio. enheder.2. Faktorer med tilknytning til importen a) Importens omfang og markedsandel (21) Der mindes om, at de oplysninger, som Kommissionen har kunnet indhente fra Eurostat, omfatter en KN-position, der både dækker videobånd i kassetter og videobånd på spoler. Fællesskabets officielle importstatistikker kan derfor ikke give et præcist billede alene af importen af videobånd i kassetter. Det blev af denne årsag anset for nødvendigt ved siden af Comext at benytte andre informationskilder såsom officielle eksportstatistikker fra de pågældende lande og andre data med mere detaljerede oplysninger om Fællesskabets import. Der foreligger imidlertid kun sådanne andre oplysninger om Fællesskabets import med individuelle statistikker vedrørende hver enkelt type videokassette fra 1991, og de konklusioner, der drages på dette grundlag, kan derfor kun vedrøre perioden efter 1991.Erhvervsgrenen i Fællesskabet hævdede, at vurderingen af importen fra Hongkong skulle omfatte importen fra Macao, da denne ifølge påstandene var af hongkongsk oprindelse og blot blev eksporteret via Macao. En undersøgelse, som Kommissionen foretog i 1994, viste dog, at den pågældende import fra Macao måtte anses for at være af kinesisk oprindelse. Der var derfor intet grundlag for at konkludere, at importen fra Macao var af hongkongsk oprindelse.For så vidt angår importen fra både Hongkong og Korea, bemærkes det, at den importmængde, som Eurostat registrerede under KN-kode 8523 13 00 (i tons), faldt drastisk i forhold til niveauet i 1988, efter at de oprindelige foranstaltninger var truffet i 1989: i 1988 androg importen fra Hongkong 8 289 tons, men faldt i 1989 til 1 314 tons, dvs. med 84 %. Importen fra Korea androg 17 511 tons i 1988 og faldt til 11 491 tons i 1989, dvs. med 34 %.Fra 1989 til afslutningen af undersøgelsesperioden holdt importen fra Hongkong under den nævnte KN-position sig på et meget lavt niveau, idet det lå på 1 279 tons i undersøgelsesperioden. For Koreas vedkommende steg importen fra 1989 til 1990/1991 (fra 11 491 tons til 20 938 tons), men aftog derefter jævnt til 13 500 tons, således at der var tale om en samlet nedgang på 23 % mellem 1988 og undersøgelsesperioden.Hvad angår importudviklingen opgjort i enheder, viste det sig på grundlag af de tilgængelige oplysninger, at importen fra Hongkong holdt sig på et lavt niveau mellem 1991 og undersøgelsesperioden (4,8 mio. enheder). For Koreas vedkommende faldt importen fra 37,3 mio. enheder i 1991 til 26,7 mio. enheder i undersøgelsesperioden, dvs. med 28 %.(22) Som nævnt ovenfor (betragtning 19) er Fællesskabets forbrug af videokassetter udtrykt i enheder, medens de officielle importstatistikker indeholder oplysninger baseret på vægt. Da ikke al import af videobånd fra Hongkong og Korea under den relevante toldkode nødvendigvis bestod af videobånd i kassetter, kan Comext-statistikkerne ikke benyttes til at fastlægge markedsandele. Ved vurderingen af, hvor stor en markedsandel importen til dumpingpris havde, blev der derfor benyttet de tilgængelige oplysninger fra de ovennævnte kilder vedrørende importen i enheder.Denne vurdering viste, at Hongkongs markedsandel fra 1991 til 1993 holdt sig under 1 % og steg til netop 1,3 % i undersøgelsesperioden som følge af en mindre importfremgang sideløbende med en nedgang i forbruget. For Koreas vedkommende faldt markedsandelen fra 9,8 % i 1991 til 7 % i undersøgelsesperioden.(23) Det fremgik af ovennævnte vurdering af importen fra de pågældende lande og af deres markedsandel, at importen fra de pågældende lande som helhed var faldet mærkbart i den pågældende periode.b) Importpriserne Prisudviklingen (24) Da oplysningerne fra Comext både omfatter videobånd i kassetter og videobånd på spoler, og da disse oplysninger dækker en blanding af alle typer videokassetter, er de i Comext indeholdte oplysninger om importpriserne ikke fyldestgørende.Der blev derfor foretaget en vurdering ved hjælp af de oplysninger, der forelå på grundlag af enheder. Denne blev baseret på de to typer kassetter (E-180 og E-240), som blev importeret hyppigst, og som udgjorde størsteparten (mere end 75 %) af de kassetter, der i undersøgelsesperioden blev importeret fra de pågældende lande.Det blev for disse to typer kassetters vedkommende fundet godtgjort, at priserne ved import fra Hongkong rent faktisk mellem 1991 og undersøgelsesperioden steg med 57 % for E-180-modellen og med 17 % for E-240-modellen. For Koreas vedkommende steg importpriserne for E-180-modellen en del (9 %), medens priserne for E-240-modellen holdt sig på et stabilt niveau.Prisunderbud (25) Det blev undersøgt, om salget i Fællesskabet af videokassetter med oprindelse i Hongkong og Korea fandt sted til underbudspriser i forhold til de priser, som producenterne i Fællesskabet tog. Denne analyse blev foretaget på grundlag af salgene i tre medlemsstater, der blev betragtet som repræsentative, fordi deres forbrug af den pågældende vare tegnede sig for mere end to tredjedele af det samlede forbrug i Fællesskabet.(26) Det blev konkluderet, at importen fra Korea til en vis grad fandt sted til underbudspriser i to af de tre medlemsstater, der blev analyseret, og at underbuddet var af forskelligt omfang for de forskellige typer videokassetter. For så vidt angår importen fra Hongkong, var det ikke muligt at fastlægge noget særligt underbud, da ingen af eksportørerne i Hongkong udviste samarbejdsvilje i forbindelse med undersøgelsen. Desuden var erhvervsgrenen i Fællesskabet ikke i stand til at fremlægge yderligere oplysninger om salget på fællesskabsmarkedet af videokassetter med oprindelse i Hongkong, hvilket i sig selv kan tilskrives den meget lave import af og markedsandel for den pågældende import fra Hongkong. I henhold til artikel 7, stk. 7, litra b), i forordning 2423/88 blev konklusionerne derfor baseret på de oplysninger, der var tilgængelige for Kommissionen.Der blev slået fast, at de statistiske oplysninger var den mest hensigtsmæssige informationskilde. Importtallene, der blev analyseret for begge de to typer kassetter, som blev importeret hyppigst, viste, at importen fra Hongkong i undersøgelsesperioden blev solgt til priser, der lå på nogenlunde samme niveau som priserne ved import fra Korea. Selv om der opkræves højere antidumpingtold ved import fra Hongkong, nemlig 21,9 % mod 3,8 % for Korea, blev det konkluderet, at importen fra Hongkong også blev solgt til priser, der til en vis grad betegnede et underbud i forhold til de priser, som erhvervsgrenen i Fællesskabet tog.3. Faktorer med tilknytning til erhvervsgrenen i Fællesskabet (27) Ved beskrivelsen af situationen for erhvervsgrenen i Fællesskabet skal der tages hensyn til, at BASF AG i 1991 erhvervede Agfa. En sammenligning med de foregående år ville derfor ikke være meningsfyldt, således som det er nævnt i betragtning 11 ovenfor. Da erhvervsgrenen i Fællesskabet i henhold til artikel 4, stk. 5, i forordning 2423/88 består af ét selskab, fremlægges tallene vedrørende dette selskab af fortrolighedshensyn kun i form af relative størrelser.a) Salgsomfang og markedsandel (28) Fra 1991 til 1993 faldt fællesskabserhvervsgrenens salg af den pågældende vare med ca. 27 %. Mellem 1993 og undersøgelsesperioden blev der imidlertid registreret en stigning på næsten 6 %. Samme tendens gjorde sig gældende for dens markedsandel, der efter en nedgang fra 1991 til 1993 steg med 10 procentpoint i undersøgelsesperioden.b) Salgspriser, omsætning og rentabilitet (29) Hvad angår salgspriserne for erhvervsgrenen i Fællesskabet, blev der registreret en nedgang på mere end 20 % mellem 1991 og undersøgelsesperioden. Denne nedgang blev ledsaget af en kraftig formindskelse af produktionsomkostningerne. En del af denne omkostningsformindskelse blev opnået ved lukning af et af de anlæg, der blev benyttet til fremstilling af videokassetterne. Lukningen skyldtes en beslutning om at flytte en bestemt del af produktionsprocessen til et andet sted. Selv om erhvervsgrenen i Fællesskabet havde mistet omsætning som følge af faldende salg og lavere salgspriser, satte de omfattende omkostningsreduktioner den i stand til at opnå en mærkbar forbedring af den økonomiske situation. Fra perioden 1991/1992 blev de økonomiske tab gradvis fjernet, og der blev omtrent opnået ligevægt i undersøgelsesperioden. På trods af denne positive tendens befandt erhvervsgrenen i Fællesskabet sig dog stadig i en utilfredsstillende situation i undersøgelsesperioden.c) Produktion, kapacitet og kapacitetsudnyttelse (30) På baggrund af BASF AG's ovennævnte erhvervelse af Agfa i 1991 blev der i 1992 registreret en stigning i den samlede produktion. Fra 1992 til 1993 faldt produktionen med 19 %, men voksede atter mellem 1993 og undersøgelsesperioden (med 3 %). Ifølge BASF Magnetics kunne kapacitetsudnyttelsen til enhver tid afpasses efter produktionskravene, og dette førte til en stabil udnyttelse af den disponible kapacitet.d) Beskæftigelse (31) Mellem 1991 og undersøgelsesperioden nedbragte erhvervsgrenen i Fællesskabet den arbejdsstyrke, der var beskæftiget med produktion og salg af videokassetter, med mere end 40 %. Denne beskæftigelsesnedgang skyldtes i væsentlig grad den ovennævnte lukning af et produktionsanlæg, der i sig selv førte til en beskæftigelsesnedgang på mere end 450 personer.e) Konklusion (32) Gennemgangen af de ovennævnte indikatorer viser, at der skete en negativ udvikling i perioden 1991-1993. Erhvervsgrenen i Fællesskabet befandt sig dog i en mere positiv situation mellem 1993 og undersøgelsesperioden, idet der var tegn på en genoprettelse og en forbedret tendens. På trods af forbedringen var den økonomiske situation for erhvervsgrenen i Fællesskabet imidlertid stadig utilfredsstillende, navnlig hvad angår de økonomiske resultater.F. ÅRSAGSSAMMENHÆNG (33) Kommissionen undersøgte, om de pågældende importmængder og -priser var den egentlige årsag til situationen for erhvervsgrenen i Fællesskabet og øvede indflydelse derpå i et omfang, der gjorde det muligt at karakterisere det som væsentlig skade i henhold til artikel 4, stk. 1, i forordning 2423/88. Der blev draget omsorg for, at enhver virkning på situationen for erhvervsgrenen i Fællesskabet, som var forårsaget af andre faktorer, ikke blev tilskrevet den pågældende import.(34) For Hongkongs vedkommende faldt importen brat i forhold til 1988-niveauet, og dens markedsandel lå kun på 1,3 % i undersøgelsesperioden. Som følge deraf kan det ikke på baggrund af sagens særlige omstændigheder fastholdes, at importen fra Hongkong vedblev med at øve en indflydelse, der kan betegnes som væsentlig, på situationen for erhvervsgrenen i Fællesskabet.(35) For Koreas vedkommende faldt importen også, idet der i undersøgelsesperioden blev registreret en markedsandel på 7 % sammenholdt med en markedsandel på ca. 9,8 % i 1991. Denne nedgang i markedsandelen var procentuelt større end den nedgang, der blev registreret for erhvervsgrenen i Fællesskabet.(36) Hvad angår udviklingen i importpriserne for videokassetter af koreansk oprindelse, blev der registreret en svagt stigende tendens, medens importpriserne for kassetter med oprindelse i Hongkong steg kraftigt.(37) Undersøgelsen viste også, at den nedadgående udvikling i BASF's salgspriser blev ledsaget af en endnu kraftigere nedgang i virksomhedens produktionsomkostninger, hvilket førte til en forbedring af dens økonomiske situation.(38) For så vidt angår importen fra tredjelande, øgede nogle af disse deres eksportmængde kraftigt i undersøgelsesperioden. Mellem det år, hvor foranstaltningerne blev truffet (1989), og undersøgelsesperioden voksede importen fra Indien, Macao, Malaysia, Singapore, Taiwan, Thailand og Tyrkiet fra 4 415 tons til 21 310 tons. Mellem 1991 og undersøgelsesperioden voksede antallet af enheder, der blev importeret fra disse lande, fra næsten 32 mio. til 82 mio. Med hensyn til markedsandel betegner dette en fremgang fra 8,5 % til 21,7 %, hvortil skal lægges USA's (2,2 %) og Japans (6,7 %) markedsandele i undersøgelsesperioden. Det skal desuden fremhæves, at en vurdering vedrørende undersøgelsesperioden viste, at priserne ved import fra disse lande lå på et betydeligt lavere niveau end priserne ved import fra Hongkong og Korea og derfor betegnede et mærkbart underbud i forhold til de priser, som erhvervsgrenen i Fællesskabet tog.Det kan konkluderes, at importen fra Hongkong og Korea var faldende, samtidig med at importen fra en række andre lande var voksende.(39) Det skal bemærkes, at der findes en række andre (ikke-klagende) producenter og et antal samlevirksomheder for videokassetter i Fællesskabet. Ingen af disse andre producenter/samlevirksomheder gav sig til kende og støttede den klage, der var indgivet på vegne af BASF Magnetics og Sauerland.På grundlag af de tilgængelige oplysninger blev det fundet godtgjort, at henved 40 % (opgjort på grundlag af markedsandele) af fællesskabsmarkedet i undersøgelsesperioden blev dækket med importerede videokassetter, medens de resterende 60 % blev dækket at leverandører inden for Fællesskabet, herunder erhvervsgrenen i Fællesskabet. Det er derfor sandsynligt, at konkurrencepresset fra disse andre leveringskilder inden for Fællesskabet spillede en vigtig rolle for den prisnedgang på fællesskabsmarkedet, som erhvervsgrenen i Fællesskabet var tvunget til at afpasse sine priser efter. Det skal i den sammenhæng tillige bemærkes, at konkurrencen fra leverandører inden for Fællesskabet voksede, fordi Saehan Media, som er en af de koreanske eksportører, der er omfattet af de foranstaltninger, som underkastes den fornyede undersøgelse, opførte et produktionsanlæg i Irland med henblik på at levere til markedet fra en virksomhed inden for Fællesskabet.Konklusion om årsagssammenhængen (40) Der kan drages den konklusion af de ovenstående bemærkninger, at den samlede import fra Hongkong og Korea ikke isoleret set øvede nogen væsentlig indflydelse på situationen for erhvervsgrenen i Fællesskabet. Når erhvervsgrenen i Fællesskabet ikke opnåede bedre resultater, skyldtes dette snarere importen fra andre tredjelande og konkurrencen fra andre leveringskilder inden for Fællesskabet.G. FORNYET SKADE (41) I henhold til artikel 15 i forordning 2423/88 blev det vurderet, om foranstaltningernes ophør sandsynligvis ville føre til fornyet skade.På grundlag af nedenstående argumenter og ovenstående analyse blev der draget følgende konklusioner:- Hvad angår importens omfang, viser de ovennævnte faktorer, at der kun finder en beskeden import sted fra Hongkong, og at importen fra Korea er aftagende. På baggrund af dette faktum og under hensyn til importen fra andre lande og konkurrencen fra andre leveringskilder kan det ikke forventes, at importen fra Hongkong og Korea atter vil vokse til et skadeligt niveau, hvis de tidligere trufne foranstaltninger ophører. Hvad angår påstanden fra erhvervsgrenen i Fællesskabet om, at Hongkongs eksportpotentiel kan dokumenteres ved hjælp af importen af varer af hongkongsk oprindelse via Macao, kan den påstand af de i betragtning 21 nævnte årsager ikke godtages.Desuden mindes der om, at importen fra Korea er underkastet en forholdsvis lav antidumpingtold, og at det - uanset at denne told i sig selv har afbødende virkning - ikke kan forventes, at et ophør deraf i en overskuelig fremtid vil øve nogen større indflydelse på de koreanske producenters eksportadfærd og føre til mærkbart større mængdemæssig import af videokassetter med oprindelse i Korea.- Med hensyn til prisdæmpende virkninger kan det som følge af de begrænsede mængder og de højere priser for importen fra Hongkong og Korea sammenholdt med importen fra andre lande og den kraftige konkurrence fra andre leveringskilder inden for Fællesskabet ikke forventes, at ophøret af antidumpingforanstaltningerne over for disse to lande vil have nogen mærkbar prisdæmpende virkning på fællesskabsmarkedet.- Hvad angår eksistensen af uudnyttet kapacitet i de lande, der er omfattet af denne procedure, har statistikkerne vist, at importen fra Hongkong har befundet sig på et meget lavt niveau, siden de af den fornyede undersøgelse omfattede foranstaltninger blev indført. Det er ikke sandsynligt, at der har været opretholdt en betydelig produktionskapacitet i denne temmelig lange periode. Denne konklusion forstærkes af en analyse af Hongkongs eksportstatistikker, som viser, at Hongkongs eksport til hele verden er faldet kraftigt siden 1988. Dette tyder også på, at produktionskapaciteten er faldet. Det skal i den sammenhæng bemærkes, at det af erhvervsgrenen i Fællesskabet fremlagte overslag over den ledige produktionskapacitet i Hongkong på 28 mio. enheder ikke er ledsaget af nogen form for bevis.Hvad angår den koreanske produktionskapacitet, henledes opmærksomheden først og fremmest på, at produktionskapaciteten faldt som følge af, at Saehan flyttede produktionen til et sted i Fællesskabet. Desuden viste undersøgelsen, at den gennemsnitlige kapacitetsudnyttelse hos de tre samarbejdsvillige producenter, der i undersøgelsesperioden tegnede sig for næsten hele eksporten til Fællesskabet, var på over 80 %. Der kan drages den konklusion af disse faktorer, at der ikke er større muligheder for at øge produktionen og eksporten, heller ikke selv om den uudnyttede kapacitet stadig repræsenterer en betydelig mængde videokassetter. Desuden foreligger der ingen omstændigheder såsom indførelse af antidumpingtold i tredjelande, der klart tyder på, at de resterende produktionsmuligheder vil blive benyttet til at øge eksporten til Fællesskabet. Tendensen i den koreanske eksport til Fællesskabet tyder faktisk på det stik modsatte, da undersøgelsen viste, at importen fra Korea mellem 1992 og undersøgelsesperioden var kraftigt faldende, og at dennes markedsandel var aftagende; denne tendens bekræftes af udviklingen i de senere år.- Med hensyn til lagre viste undersøgelsen, at gennemsnitslagrene kun var på lidt over 8 % af de samarbejdsvillige koreanske virksomheders produktion, og at der derfor ikke forelå større overskydende mængder.(42) Da undersøgelsen strakte sig over en betydelig længere periode end normalt, og da de i betragtningerne nævnte strukturændringer i erhvervsgrenen i Fællesskabet havde fundet sted, blev det anset for hensigtsmæssigt at vurdere, om de tidligere udviklingsforløb blev opretholdt efter undersøgelsesperioden: ifølge denne vurdering faldt markedsandelen for importen fra Hongkong yderligere til 0,5 % på de 15 medlemsstaters marked i 1996, og markedsandelen for importen fra Korea faldt drastisk til 0,5 % i 1996 (i Fællesskabet med 15 medlemsstater). Samtidig udviste erhvervsgrenen i Fællesskabet yderligere tegn på bedring.(43) Der kan drages den konklusion af de ovenstående faktorer, at importen med oprindelse i Hongkong og Korea ikke kan forventes at ville øve fornyet skadelig indflydelse, som kan kaldes væsentlig, på erhvervsgrenen i Fællesskabet som følge af ophøret af de tidligere trufne antidumpingforanstaltninger.H. DUMPING (44) Som følge af de ovenstående konklusioner gående ud på, at importen fra Hongkong og Korea ikke har haft en virkning, som kan kaldes væsentlig, og det forhold, at der ikke forventes nogen fornyet skade som følge af foranstaltningernes ophør, er betingelserne for en videreførelse af de tidligere trufne foranstaltninger ikke opfyldt. Spørgsmålet om, hvorvidt der foreligger et bestemt dumpingniveau i forbindelse med import fra enkeltstående leveringskilder eller ej, ændrer ikke de konklusioner, man er nået frem til, og dette spørgsmål er derfor ikke undersøgt nærmere.I. KONKLUSION (45) Der kan drages den konklusion af de ovenstående resultater, at enhver eksisterende skade, der er påført erhvervsgrenen i Fællesskabet, ikke i en grad, som gør det muligt at kalde den væsentlig, er forvoldt af dumpingimport af videokassetter fra Hongkong og Korea, men derimod er forvoldt af import fra andre tredjelande og konkurrence fra aktører i Fællesskabet, som ikke har indgivet nogen klage. Desuden kan det som fastlagt i betragtning 41 til 43 ikke forventes, at der som følge af ophøret af de tidligere trufne foranstaltninger vil opstå fornyet skade eller trussel om fornyet skade forvoldt af import fra disse to lande. Der drages derfor den konklusion, at antidumpingproceduren vedrørende import af videobånd i kassetter med oprindelse i Hongkong og Republikken Korea bør afsluttes, og at de tidligere trufne antidumpingforanstaltninger straks bør ophøre. Denne konklusion forstærkes af det forhold, at de trufne antidumpingforanstaltninger over for import af videokassetter med oprindelse i Folkerepublikken Kina som nævnt i betragtning 44 er ophørt, og at enhver forskelsbehandling af import med oprindelse i Korea og Hongkong bør undgås.(46) Kommissionen har meddelt erhvervsgrenen i Fællesskabet sine konklusioner, og denne har erklæret sig uenig i bestemte punkter og den konklusion, man er nået frem til. Efter gennemgang af de fremlagte oplysninger og argumenter ønsker Kommissionen dog at bekræfte ovenstående konklusion.(47) Medlemsstaterne har ikke rejst indsigelse mod afslutningen af den fornyede undersøgelsesprocedure -TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:Eneste artikel Den fornyede antidumpingprocedure vedrørende importen til Fællesskabet af videobånd i kassetter henhørende under KN-kode ex 8523 13 00 med oprindelse i Hongkong og Republikken Korea afsluttes.Udfærdiget i Bruxelles, den 6. januar 1998.På Kommissionens vegneLeon BRITTANNæstformand(1) EFT L 56 af 6. 3. 1996, s. 1.(2) EFT L 317 af 6. 12. 1996, s. 1.(3) EFT L 209 af 2. 8. 1988, s. 1.(4) EFT L 174 af 22. 6. 1989, s. 1.(5) EFT L 174 af 22. 6. 1989, s. 30.(6) EFT L 343 af 7. 12. 1990, s. 1,EFT L 139 af 22. 5. 1992, s. 1, ogEFT L 182 af 2. 7. 1992, s. 6.(7) EFT C 344 af 22. 12. 1993, s. 3.(8) EFT C 142 af 25. 5. 1994, s. 2.(9) EFT L 293 af 24. 10. 1991, s. 12.(10) EFT L 304 af 7. 11. 1997, s. 19.(11) EFT C 260 af 17. 9. 1994, s. 10.(12) EFT L 356 af 24. 12. 1988, s. 47.


title: Rådets afgørelse (FUSP) 2015/2005 af 10. november 2015 om forlængelse af mandatet for Den Europæiske Unions særlige repræsentant i Afghanistan

text:
               11.11.2015

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 294/53

         RÅDETS AFGØRELSE (FUSP) 2015/2005
   af 10. november 2015
   om forlængelse af mandatet for Den Europæiske Unions særlige repræsentant i Afghanistan
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Union, særlig artikel 33 og artikel 31, stk. 2,
   under henvisning til forslag fra Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Rådet vedtog den 22. juli 2013 afgørelse 2013/393/FUSP (1) om udnævnelse af Franz-Michael SKJOLD MELLBIN til Den Europæiske Unions særlige repræsentant (EUSR) i Afghanistan. EUSR's mandat udløber den 31. oktober 2015.

               (2)

               EUSR's mandat bør forlænges for en yderligere periode på 16 måneder.

               (3)

               EUSR gennemfører mandatet under forhold, der muligvis vil blive forværret og vil kunne hindre opnåelsen af målene for Unionens optræden udadtil, jf. traktatens artikel 21 —

         VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   Den Europæiske Unions særlige repræsentant
   Mandatet for Franz-Michael SKJOLD MELLBIN som EUSR i Afghanistan forlænges indtil den 28. februar 2017. Rådet kan beslutte, at EUSR's mandat afsluttes tidligere på grundlag af en vurdering fra Den Udenrigs- og Sikkerhedspolitiske Komité (PSC) og et forslag fra Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik (HR).
   Artikel 2
   Politikformål
   EUSR repræsenterer Unionen og fremmer Unionens politikmål i Afghanistan i tæt koordinering med medlemsstaternes repræsentanter i Afghanistan. Mere specifikt skal EUSR:

               a)

               bidrage til gennemførelsen af den fælles erklæring EU-Afghanistan, EU-strategien i Afghanistan 2014-2016 og, i det omfang det er relevant, samarbejdsaftalen EU-Afghanistan om partnerskab og udvikling

               b)

               støtte Unionens og Afghanistans politiske dialog

               c)

               støtte den centrale rolle, som De Forenede Nationer (FN) spiller i Afghanistan, med særlig vægt på at bidrage til en bedre koordineret international bistand og dermed fremme gennemførelsen af kommunikéerne fra Bonn-, Chicago-, Tokyo- og Londonkonferencerne samt de relevante FN-resolutioner.

         Artikel 3
   Mandat
   For at opfylde mandatet skal EUSR i tæt samarbejde med medlemsstaternes repræsentanter i Afghanistan:

               a)

               fremme Unionens synspunkter vedrørende den politiske proces og udviklingen i Afghanistan

               b)

               holde tæt kontakt med og støtte udviklingen af relevante afghanske institutioner, særlig regeringen og parlamentet samt de lokale myndigheder. Der bør også holdes kontakt med andre afghanske politiske grupper og andre relevante aktører i Afghanistan, navnlig relevante civilsamfundsaktører

               c)

               holde tæt kontakt med relevante internationale og regionale interessenter i Afghanistan, særlig FN-generalsekretærens særlige repræsentant og den højtstående civile repræsentant for Den Nordatlantiske Traktats Organisation (NATO) samt andre nøglepartnere og -organisationer

               d)

               oplyse om de fremskridt, der gøres med at nå målene i den fælles erklæring EU-Afghanistan, EU-strategien i Afghanistan 2014-2016, samarbejdsaftalen EU-Afghanistan om partnerskab og udvikling og kommunikéerne fra Bonn-, Chicago-, Tokyo- og Londonkonferencerne, navnlig på følgende områder:

                           i)

                           civil kapacitetsopbygning, særlig på regionalt niveau

                           ii)

                           god regeringsførelse og oprettelse af institutioner, der er nødvendige for retsstaten, navnlig et uafhængigt retsvæsen

                           iii)

                           valg- og forfatningsreformer

                           iv)

                           reformer af sikkerhedssektoren, herunder styrkelse af de retlige institutioner og retsstaten, den nationale hær og politistyrken, navnlig udviklingen af civilpolitiet

                           v)

                           fremme af vækst, navnlig gennem landbrug og landdistrikt udvikling

                           vi)

                           respekt for Afghanistans internationale menneskerettighedsforpligtelser, herunder respekt for rettighederne for personer, der tilhører mindretal, og kvinders og børns rettigheder

                           vii)

                           respekt for de demokratiske principper og retsstatsprincippet

                           viii)

                           fremme af kvinders deltagelse i den offentlige forvaltning, i civilsamfundet og, i overensstemmelse med FN's Sikkerhedsråds resolution 1325(2000), i fredsprocessen

                           ix)

                           respekt for Afghanistans internationale forpligtelser, herunder deltagelse i den internationale indsats for at bekæmpe terrorisme, ulovlig narkotikahandel, menneskehandel og spredning af våben og masseødelæggelsesvåben og dertil knyttede materialer

                           x)

                           lettelse af humanitær bistand og af flygtninges og internt fordrevnes tilbagevenden under velordnede forhold, og

                           xi)

                           øget effektivitet i Unionens tilstedeværelse og aktiviteter i Afghanistan og bidrag til udarbejdelsen af de regelmæssige rapporter om gennemførelsen af EU-strategien i Afghanistan 2014-2016, som Rådet har anmodet om

               e)

               aktivt deltage i lokale koordinationsfora, såsom det fælles koordinations- og overvågningsorgan, og samtidig holde ikkedeltagende medlemsstater fuldt orienteret om de beslutninger, der træffes på disse niveauer

               f)

               rådgive om Unionens deltagelse i og holdninger på internationale konferencer om Afghanistan og navnlig om den næste internationale ministerkonference om Afghanistan, som Unionen er med til at arrangere i Bruxelles, i tæt samarbejde med de afghanske myndigheder og de vigtigste internationale partnere

               g)

               indtage en aktiv rolle i fremme af regionalt samarbejde gennem relevante initiativer, bl.a. Istanbulprocessen og den regionale økonomiske konference om Afghanistan

               h)

               bidrage til gennemførelsen af Unionens menneskerettighedspolitik og EU-retningslinjerne om menneskerettigheder, navnlig med hensyn til kvinder og børn i konfliktramte områder, især ved at overvåge og imødegå udviklingen i den henseende

               i)

               når det er hensigtsmæssigt yde støtte til en inklusiv og afghansk ledet fredsproces, der kan føre til en politisk løsning i overensstemmelse med de »røde linjer«, der blev fastlagt på Bonnkonferencen.

         Artikel 4
   Gennemførelse af mandatet
   1.   EUSR har ansvaret for gennemførelsen af mandatet og handler med reference til HR.
   2.   PSC opretholder privilegerede forbindelser med EUSR og er EUSR's primære kontaktpunkt til Rådet. PSC giver EUSR strategisk vejledning og politiske retningslinjer inden for rammerne af mandatet med forbehold af HR's beføjelser.
   3.   EUSR arbejder tæt sammen med Tjenesten for EU's Optræden Udadtil (EU-Udenrigstjenesten) og de relevante tjenestegrene.
   Artikel 5
   Finansiering
   1.   Det finansielle referencegrundlag til dækning af udgifterne i forbindelse med EUSR's mandat i perioden fra den 1. november 2015 til den 28. februar 2017 udgør 7 625 000 EUR.
   2.   Udgifterne forvaltes i overensstemmelse med de procedurer og regler, der gælder for Unionens almindelige budget.
   3.   Udgifterne forvaltes i henhold til en kontrakt mellem EUSR og Kommissionen. EUSR står til regnskab for alle udgifter over for Kommissionen.
   Artikel 6
   Sammensætning af medarbejderstaben
   1.   EUSR er inden for rammerne af sit mandat og de finansielle midler, der stilles til rådighed i den forbindelse, ansvarlig for at sammensætte en medarbejderstab. Staben skal omfatte medarbejdere med den ekspertise i specifikke politiske spørgsmål, som mandatet kræver. EUSR underretter straks og løbende Rådet og Kommissionen om medarbejderstabens sammensætning.
   2.   Medlemsstaterne, EU-institutionerne og EU-Udenrigstjenesten kan foreslå udstationering af medarbejdere ved EUSR. Lønnen til sådant udstationeret personale afholdes af henholdsvis den pågældende medlemsstat, den pågældende EU-institution eller EU-Udenrigstjenesten. Eksperter, der udstationeres af medlemsstaterne ved EU-institutionerne eller EU-Udenrigstjenesten, kan også udstationeres ved EUSR. Internationale kontraktansatte skal være statsborgere i en medlemsstat.
   3.   Alt udstationeret personale forbliver under den udsendende medlemsstats eller EU-institutions eller EU-Udenrigstjenestens administrative myndighed og udfører sine opgaver og handler i EUSR's mandats interesse.
   Artikel 7
   Privilegier og immuniteter for EUSR og dennes medarbejderstab
   De privilegier, immuniteter og yderligere garantier, der er nødvendige for, at EUSR og dennes medarbejdere kan opfylde og afvikle EUSR's mission uhindret, aftales med værtslandet, alt efter hvad der er relevant. Medlemsstaterne og EU-Udenrigstjenesten yder den fornødne støtte med henblik herpå.
   Artikel 8
   Sikkerheden i forbindelse med EU's klassificerede informationer
   EUSR og medarbejderne i dennes stab overholder de sikkerhedsprincipper og minimumsstandarder, der er fastsat i Rådets afgørelse 2013/488/EU (2).
   Artikel 9
   Adgang til oplysninger og logistisk støtte
   1.   Medlemsstaterne, Kommissionen og Generalsekretariatet for Rådet sikrer, at EUSR får adgang til alle relevante oplysninger.
   2.   Unionens delegationer og/eller medlemsstater, alt efter hvad der er relevant, yder logistisk støtte i regionen.
   Artikel 10
   Sikkerhed
   EUSR skal i overensstemmelse med Unionens sikkerhedspolitik for personale, der er udstationeret uden for Unionen som led i operationer i medfør af afsnit V i traktaten, i overensstemmelse med EUSR's mandat og på baggrund af sikkerhedssituationen i ansvarsområdet, træffe alle med rimelighed gennemførlige forholdsregler med hensyn til sikkerheden for alt personale, der står under EUSR's direkte myndighed, særlig ved at:

               a)

               udarbejde en specifik sikkerhedsplan på grundlag af rådgivning fra EU-Udenrigstjenesten, der omfatter specifikke materielle, organisatoriske og proceduremæssige sikkerhedsforanstaltninger vedrørende styringen af sikre personalebevægelser til og inden for ansvarsområdet, samt styring af sikkerhedshændelser og en beredskabs- og evakueringsplan

               b)

               sikre, at alt personale, der er udstationeret uden for Unionen, er dækket af en højrisikoforsikring, der er tilpasset forholdene i ansvarsområdet

               c)

               sikre, at alle medarbejdere i EUSR's stab, der skal udstationeres uden for Unionen, herunder lokalt ansat personale, har modtaget relevant sikkerhedsuddannelse før eller ved ankomsten til ansvarsområdet på grundlag af de risiko ratings, EU-Udenrigstjenesten har opstillet for dette område

               d)

               sikre, at alle vedtagne henstillinger, der udarbejdes efter regelmæssige sikkerhedsvurderinger, gennemføres, og aflægge skriftlige rapporter om deres gennemførelse og om andre sikkerhedsspørgsmål som led i fremskridtsrapporterne og rapporten om gennemførelse af mandatet til Rådet, HR og Kommissionen.

         Artikel 11
   Rapportering
   EUSR aflægger regelmæssigt rapport til HR og PSC. EUSR aflægger også efter behov rapport til Rådets arbejdsgrupper. Der udsendes regelmæssigt rapporter gennem Coreunettet. EUSR kan aflægge rapport til Rådet for Udenrigsanliggender. I overensstemmelse med traktatens artikel 36 kan EUSR inddrages i underretningen af Europa-Parlamentet.
   Artikel 12
   Koordination
   1.   EUSR bidrager til, at Unionens aktion fremtræder som en helhed, er sammenhængende og effektiv og medvirker til at sikre, at alle Unionens instrumenter og medlemsstaternes aktioner sættes ind på en sammenhængende måde for at nå Unionens politikmål. EUSR's aktiviteter koordineres med Kommissionens aktiviteter samt med Unionens delegation i Pakistan. EUSR sørger for regelmæssig briefing af medlemsstaternes missioner og Unionens delegationer.
   2.   På stedet holdes der tæt kontakt til medlemsstaternes missionschefer og cheferne for Unionens delegationer. De bestræber sig på i videst mulige omfang at bistå EUSR i gennemførelsen af mandatet. EUSR vejleder chefen for Den Europæiske Unions politimission i Afghanistan (EUPOL AFGHANISTAN) om lokale politiske forhold. EUSR og den øverstbefalende for den civile operation konsulterer hinanden efter behov. EUSR skal også holde forbindelse med andre internationale og regionale aktører på stedet.
   Artikel 13
   Bistand i forbindelse med krav
   EUSR og dennes medarbejderstab bistår ved tilvejebringelsen af elementer til at behandle ethvert krav og en enhver forpligtelse, der hidrører fra mandaterne fra de tidligere EUSR'er i Afghanistan, og yder administrativ bistand og adgang til relevante sagsakter med henblik herpå.
   Artikel 14
   Revision
   Gennemførelsen af denne afgørelse og dens sammenhæng med andre bidrag fra Unionen til regionen tages løbende op til revision. EUSR forelægger Rådet, HR og Kommissionen en fremskridtsrapport inden udgangen af juni 2016 og en samlet rapport om gennemførelsen af mandatet inden udgangen af november 2016.
   Artikel 15
   Ikrafttræden
   Denne afgørelse træder i kraft på dagen for vedtagelsen.
   Den anvendes fra den 1. november 2015.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 10. november 2015.

            På Rådets vegne

         P. GRAMEGNA

            Formand

      (1)  Rådets afgørelse 2013/393/FUSP af 22. juli 2013 om ændring af afgørelse 2013/382/FUSP om forlængelse af mandatet for Den Europæiske Unions særlige repræsentant for Afghanistan (EUT L 198 af 23.7.2013, s. 47).

      (2)  Rådets afgørelse 2013/488/EU af 23. september 2013 om reglerne for sikkerhedsbeskyttelse af EU's klassificerede informationer (EUT L 274 af 15.10.2013, s. 1).


title: Rådets afgørelse 2005/851/FUSP af  21. november 2005  om indgåelse af en aftale mellem Den Europæiske Union og Canada om rammerne for Canadas deltagelse i Den Europæiske Unions krisestyringsoperationer

text:
               1.12.2005

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 315/20

      RÅDETS AFGØRELSE 2005/851/FUSP
   af 21. november 2005
   om indgåelse af en aftale mellem Den Europæiske Union og Canada om rammerne for Canadas deltagelse i Den Europæiske Unions krisestyringsoperationer
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Union, særlig artikel 24,
   under henvisning til henstilling fra formandskabet, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Betingelserne for tredjelandes deltagelse i EU-krisestyringsoperationer bør fastlægges i en rammeaftale om sådan mulig fremtidig deltagelse, snarere end ved at betingelserne fastsættes for hver enkelt af de pågældende operationer.

               (2)

               I forlængelse af Rådets bemyndigelse af 23. februar 2004 har formandskabet, bistået af generalsekretæren/den højtstående repræsentant, forhandlet en aftale mellem Den Europæiske Union og Canada om rammerne for Canadas deltagelse i Den Europæiske Unions krisestyringsoperationer.

               (3)

               Den pågældende aftale bør godkendes —

         TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   Aftalen mellem Den Europæiske Union og Canada om rammerne for Canadas deltagelse i Den Europæiske Unions krisestyringsoperationer godkendes hermed på Den Europæiske Unions vegne.
   Teksten til aftalen er knyttet til denne afgørelse.
   Artikel 2
   Formanden for Rådet bemyndiges til at udpege de(n) person(er), der befuldmægtiges til at undertegne aftalen med bindende virkning for Den Europæiske Union.
   Artikel 3
   Denne afgørelse har virkning fra dagen for vedtagelsen.
   Artikel 4
   Denne afgørelse offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 21. november 2005.

            På Rådets vegne

         J. STRAW

            Formand

         AFTALE

      mellem Den Europæiske Union og Canada om rammerne for Canadas deltagelse i Den Europæiske Unions krisestyringsoperationer
      DEN EUROPÆISKE UNION,
      på den ene side, og
      CANADA,
      på den anden side,
      i det følgende benævnt »parterne«,
      HAR ud fra følgende betragtninger:

                  (1)

                  Den Europæiske Union (EU) kan beslutte at iværksætte krisestyringsaktioner.

                  (2)

                  Det Europæiske Råd fastlagde på mødet den 21.-22. juni 2002 i Sevilla ordninger for konsultationer og samarbejde mellem Den Europæiske Union og Canada om krisestyring.

                  (3)

                  Den Europæiske Union træffer afgørelse om, hvorvidt tredjelande skal anmodes om at deltage i en EU-krisestyringsoperation. Canada kan imødekomme anmodningen fra Den Europæiske Union og tilbyde at yde et bidrag. Den Europæiske Union vil i sådanne tilfælde beslutte, om EU skal tage imod Canadas tilbud om at bidrage.

                  (4)

                  Hvis Den Europæiske Union beslutter at gennemføre en militær krisestyringsoperation med anvendelse af NATO-aktiver og -kapacitet, kan Canada afgive en principerklæring om, at landet agter at deltage i operationen.

                  (5)

                  De generelle betingelser for Canadas deltagelse i EU-krisestyringsoperationer bør fastlægges i en aftale om rammerne for sådan mulig fremtidig deltagelse og ikke ved fastlæggelse af betingelserne for hver enkelt af de pågældende operationer.

                  (6)

                  En sådan aftale foregriber ikke Den Europæiske Unions selvstændige beslutningstagning og anfægter ikke Canadas mulighed for at træffe individuelle afgørelser om deltagelse i en EU-krisestyringsoperation —

            INDGÅET FØLGENDE AFTALE:
      AFDELING I
      GENERELLE BESTEMMELSER
      Artikel 1
      Afgørelser vedrørende deltagelse
      1.   Efter at Den Europæiske Union har besluttet at anmode Canada om at deltage i en EU-krisestyringsoperation, og så snart Canada i princippet har besluttet at deltage, forelægger Canada oplysninger om det bidrag, landet foreslår at yde Den Europæiske Union.
      2.   Hvis Den Europæiske Union har besluttet at gennemføre en militær krisestyringsoperation med anvendelse af NATO-aktiver og -kapacitet, meddeler Canada Den Europæiske Union, at landet agter at deltage i operationen, og forelægger efterfølgende oplysninger om det bidrag, det agter at yde.
      3.   Den Europæiske Unions vurdering af Canadas bidrag foretages i samråd med Canada.
      4.   Den Europæiske Union meddeler i god tid skriftligt Canada resultatet af vurderingen af landets bidrag med henblik på at sikre Canadas deltagelse i overensstemmelse med bestemmelserne i denne aftale.
      Artikel 2
      Rammer
      1.   Canada tilslutter sig den fælles aktion, hvorved Rådet for Den Europæiske Union beslutter, at EU skal gennemføre en krisestyringsoperation, og enhver fælles aktion eller afgørelse, hvorved Rådet for Den Europæiske Union beslutter at ændre eller udvide mandatet for en EU-krisestyringsoperation, i overensstemmelse med bestemmelserne i denne aftale og eventuelle nødvendige gennemførelsesordninger.
      2.   Canadas deltagelse i en EU-krisestyringsoperation anfægter ikke Den Europæiske Unions selvstændige beslutningstagning.
      Artikel 3
      Status for personel og styrker
      1.   Status for det personel, der er udsendt til en civil EU-krisestyringsoperation, og/eller for de styrker, som Canada har bidraget med til en militær EU-krisestyringsoperation, er normalt underlagt en eventuel aftale om status for missionen/styrkerne, der er indgået mellem Den Europæiske Union og den eller de stater, hvor operationen gennemføres.
      2.   Status for det personel, der er udstationeret ved hovedkvarterer eller enheder uden for den eller de stater, hvor EU-krisestyringsoperationen finder sted, er underlagt arrangementer mellem de kompetente myndigheder for så vidt angår de pågældende hovedkvarterer og enheder og Canadas kompetente myndigheder.
      3.   Med forbehold af den i stk. 1 omhandlede aftale om status for missionen/styrkerne har Canada jurisdiktion over sit personel, der deltager i EU’s krisestyringsoperation.
      4.   Med forbehold af den i stk. 1 omhandlede aftale om status for missionen/styrkerne har Canada ansvaret for at behandle klager fra eller vedrørende et medlem af sit personel i forbindelse med sin deltagelse i en EU-krisestyringsoperation.
      5.   I tilfælde af død, personskade, tab eller anden skade på fysiske eller juridiske personer fra den/de stat(er), hvor operationen gennemføres, skal Canada, såfremt landet kendes ansvarligt, betale erstatning på betingelserne i den i stk. 1 omhandlede aftale om status for missionen/styrkerne, hvis en sådan findes.
      6.   Canada fremsætter en erklæring om frafald af krav mod enhver stat, der deltager i en EU-krisestyringsoperation, som Canada deltager i, og fremsætter den ved undertegnelsen af denne aftale. En model til en sådan erklæring findes i bilaget til denne aftale.
      7.   Den Europæiske Union sikrer, at medlemsstaterne fremsætter en erklæring om frafald af krav mod Canada, når landet deltager i en EU-krisestyringsoperation, og fremsætter den ved undertegnelsen af denne aftale. En model for en sådan erklæring findes i bilaget til denne aftale.
      Artikel 4
      Klassificerede oplysninger
      1.   Canada sikrer, at det canadiske personel ved behandlingen af EU-klassificerede oplysninger i forbindelse med en EU-ledet krisestyringsoperation overholder de grundlæggende principper og minimumsstandarder i Rådet for Den Europæiske Unions sikkerhedsforskrifter, jf. Rådets afgørelse 2001/264/EF (1) Canada sikrer ligeledes, at det canadiske personel efterkommer supplerende retningslinjer fra de kompetente myndigheder vedrørende EU-klassificerede oplysninger, herunder retningslinjer fra EU’s øverstbefalende for operationen i forbindelse med en militær EU-krisestyringsoperation eller retningslinjer fra EU’s missionschef i forbindelse med en civil EU-krisestyringsoperation, jf. dog artikel 6, stk. 2, og artikel 10, stk. 2.
      2.   Hvis EU modtager klassificerede oplysninger fra Canada, skal de pågældende oplysninger beskyttes i overensstemmelse med deres klassifikationsgrad og de standarder, der er fastsat i forskrifterne vedrørende EU-klassificerede oplysninger.
      3.   Hvis EU og Canada har indgået en aftale om sikkerhedsprocedurer med henblik på udveksling af klassificerede oplysninger, finder bestemmelserne i en sådan aftale anvendelse i forbindelse med en EU-krisestyringsoperation.
      AFDELING II
      BESTEMMELSER OM DELTAGELSE I CIVILE KRISESTYRINGSOPERATIONER
      Artikel 5
      Personel, der er udsendt til en civil EU-krisestyringsoperation
      1.   Canada sikrer, at det personel, landet har udsendt til den civile EU-krisestyringsoperation, løser sine opgaver i overensstemmelse med:

                  a)

                  den fælles aktion og efterfølgende ændringer, jf. artikel 2, stk. 1, i denne aftale

                  b)

                  operationsplanen

                  c)

                  gennemførelsesbestemmelserne.

            2.   Canada underretter i god tid missionschefen for EU’s civile krisestyringsoperation og Generalsekretariatet for Rådet for Den Europæiske Union om eventuelle ændringer af bidraget til EU’s civile krisestyringsoperation.
      3.   Personel, der udsendes til EU’s civile krisestyringsoperation, skal underkastes en lægeundersøgelse samt de vaccinationer, som den kompetente canadiske myndighed anser for nødvendige, og af en kompetent myndighed i Canada erklæres for egnet til tjenesten ud fra et lægeligt synspunkt. Personel, der udsendes til EU’s civile krisestyringsoperation, skal forelægge en kopi af denne erklæring.
      Artikel 6
      Kommandostruktur
      1.   Det personel, der er udsendt af Canada, løser sine opgaver og handler udelukkende i EU’s civile krisestyringsoperations interesse, jf. dog stk. 2.
      2.   Alt personel forbliver fuldt ud underlagt deres nationale myndigheders kommando.
      3.   De nationale myndigheder overdrager den operative kontrol til missionschefen for EU’s civile krisestyringsoperation, som udøver denne myndighed gennem en hierarkisk kommando- og kontrolstruktur.
      4.   Missionschefen leder EU’s civile krisestyringsoperation og varetager den daglige ledelse.
      5.   Canada har samme rettigheder og pligter i forbindelse med den daglige ledelse af operationen som de deltagende EU-medlemsstater i overensstemmelse med de retsakter, der er omhandlet i denne aftales artikel 2, stk. 1.
      6.   Missionschefen for EU’s civile krisestyringsoperation har ansvaret for den disciplinære kontrol med personellet fra EU’s civile krisestyringsoperation. I det omfang det er nødvendigt, gennemføres disciplinære sanktioner af vedkommende nationale myndigheder.
      7.   Canada udpeger et nationalt kontaktpunkt (NPC) til at repræsentere sit nationale kontingent i operationen. NPC refererer til missionschefen for EU’s civile krisestyringsoperation for så vidt angår nationale spørgsmål, der berører operationen, og er ansvarligt for den daglige disciplin i kontingentet.
      8.   Den Europæiske Union træffer beslutning om at afslutte operationen efter høring af Canada, hvis Canada stadig deltager i EU’s civile krisestyringsoperation på datoen for vedtagelsen af beslutningen om operationens afslutning.
      Artikel 7
      Finansielle aspekter
      Canada afholder alle udgifter i forbindelse med sin deltagelse i operationen, medmindre udgifterne afholdes i fællesskab, således som fastlagt i driftsbudgettet for operationen, jf. dog artikel 8.
      Artikel 8
      Bidrag til driftsbudgettet
      1.   Canada bidrager til finansieringen af driftsbudgettet for EU’s civile krisestyringsoperation, jf. dog stk. 3.
      2.   Canadas finansielle bidrag til driftsbudgettet er det mindste beløb af følgende to alternativer:

                  a)

                  den andel af referencegrundlaget, hvormed landets BNI står i forhold til den samlede BNI for alle de stater, der bidrager til operationens driftsbudget, eller

                  b)

                  den andel af referencegrundlaget for driftsbudgettet, hvormed andelen af landets personel, der deltager i operationen, står i forhold til det samlede personel fra alle de stater, der deltager i operationen.

            3.   Den Europæiske Union fritager principielt Canada for betaling af finansielle bidrag til en bestemt civil EU-krisestyringsoperation, såfremt Den Europæiske Union beslutter, at Canadas deltagelse i operationen yder et væsentligt bidrag, som er af afgørende betydning for den pågældende operation.
      4.   Når det er hensigtsmæssigt, indgås der et arrangement om praktiske retningslinjer for betalingen mellem missionschefen for EU’s civile krisestyringsoperation og de relevante administrative myndigheder i Canada om Canadas bidrag til driftsbudgettet i forbindelse med EU’s civile krisestyringsoperation. Dette arrangement skal bl.a. omfatte bestemmelser om følgende forhold:

                  a)

                  beløbets størrelse

                  b)

                  arrangementerne i forbindelse med indbetaling af det finansielle bidrag

                  c)

                  revisionsproceduren.

            5.   Uanset stk. 1 og 2 bidrager Canada dog ikke til finansieringen af dagpenge til personel fra Den Europæiske Unions medlemsstater.
      AFDELING III
      BESTEMMELSER OM DELTAGELSE I MILITÆRE KRISESTYRINGSOPERATIONER
      Artikel 9
      Deltagelse i EU’s militære krisestyringsoperation
      1.   Canada sikrer, at landets styrker og personel, som deltager i EU’s militære krisestyringsoperation, løser deres opgaver i overensstemmelse med:

                  a)

                  den fælles aktion og efterfølgende ændringer som omhandlet i artikel 2, stk. 1, i denne aftale

                  b)

                  operationsplanen

                  c)

                  gennemførelsesbestemmelserne.

            2.   Canada underretter i god tid EU’s øverstbefalende for operationen om eventuelle ændringer i landets deltagelse i operationen.
      Artikel 10
      Kommandostruktur
      1.   Det personel, der er udsendt af Canada, løser sine opgaver og handler udelukkende i EU’s militære krisestyringsoperations interesse, jf. dog stk. 2.
      2.   Alle styrker og alt personel, der deltager i EU’s militære krisestyringsoperation, forbliver fuldt ud underlagt deres nationale myndigheders kommando.
      3.   De nationale myndigheder overdrager den operative og taktiske kommando over og/eller kontrol med deres styrker og personel til EU’s øverstbefalende for operationen. EU’s øverstbefalende for operationen kan uddelegere sin myndighed.
      4.   Canada har i overensstemmelse med de retsakter, der er nævnt i artikel 2, stk. 1, i denne aftale, samme rettigheder og pligter i forbindelse med den daglige ledelse af operationen som de deltagende EU-medlemsstater.
      5.   EU’s øverstbefalende for operationen kan til enhver tid efter høring af Canada kræve, at Canadas bidrag trækkes tilbage.
      6.   Canada udpeger en højtstående militær repræsentant (SMR) til at repræsentere sit nationale kontingent i EU’s militære krisestyringsoperation. SMR rådfører sig med EU-styrkens øverstbefalende om alle forhold i forbindelse med operationen og er ansvarlig for den daglige disciplin i kontingentet.
      Artikel 11
      Finansielle aspekter
      Canada afholder alle udgifter i forbindelse med sin deltagelse i operationen, medmindre udgifterne afholdes i fællesskab, således som fastlagt i de retsakter, der er nævnt i denne aftales artikel 2, stk. 1, samt i Rådets afgørelse 2004/197/FUSP af 23. februar 2004 om en mekanisme til administration af finansieringen af fælles udgifter i forbindelse med EU-operationer af militær eller forsvarsmæssig betydning (2), jf. dog artikel 12.
      Artikel 12
      Bidrag til de fælles udgifter
      1.   Canada bidrager til finansieringen af de fælles udgifter til EU’s militære krisestyringsoperation, jf. dog stk. 3.
      2.   Canadas finansielle bidrag til de fælles udgifter er det mindste beløb af følgende to alternativer:

                  a)

                  den andel af referencegrundlaget for de fælles udgifter, hvormed landets BNI står i forhold til den samlede BNI for alle de stater, der bidrager til operationens driftsbudget, eller

                  b)

                  den andel af referencegrundlaget for de fælles udgifter, hvormed andelen af landets personel, der deltager i operationen, står i forhold til det samlede personel fra alle de stater, der deltager i operationen.

            Ved beregningen af stk. 2, litra b), når Canada kun bidrager med personel til det operative hovedkvarter eller styrkehovedkvarteret, er den beregnede andel den, som landets personel udgør i forhold til det samlede antal af de respektive hovedkvarterers personel. Ellers er andelen den, som det personel, som Canada har bidraget med, udgør i forhold til operationens samlede personel.
      3.   Den Europæiske Union fritager dog principielt Canada for betaling af finansielle bidrag til fælles udgifter til en bestemt militær EU-krisestyringsoperation, såfremt Den Europæiske Union beslutter, at Canadas deltagelse i operationen yder et væsentligt bidrag til aktiver og/eller kapacitet, som er af afgørende betydning for den pågældende operation.
      4.   Når det er hensigtsmæssigt, indgås der et arrangement mellem den administrator, der er omhandlet i Rådets afgørelse 2004/197/FUSP af 23. februar 2004 om en mekanisme til administration af finansieringen af fælles udgifter i forbindelse med EU-operationer af militær eller forsvarsmæssig betydning, og de kompetente administrative myndigheder i Canada. Dette arrangement skal bl.a. omfatte bestemmelser om følgende forhold:

                  a)

                  beløbets størrelse

                  b)

                  arrangementerne i forbindelse med indbetaling af det finansielle bidrag

                  c)

                  revisionsproceduren.

            AFDELING IV
      AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
      Artikel 13
      Arrangementer til gennemførelse af aftalen
      Med forbehold af artikel 8, stk. 4, og artikel 12, stk. 4, indgås de tekniske og administrative arrangementer, der er nødvendige for at gennemføre denne aftale, mellem generalsekretæren for Rådet for Den Europæiske Union/den højtstående repræsentant for den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik på den ene side og de relevante myndigheder i Canada på den anden side.
      Artikel 14
      Manglende overholdelse
      Hvis en af parterne ikke overholder de forpligtelser, der er fastsat i denne aftale, har den anden part ret til at opsige aftalen med en måneds varsel.
      Artikel 15
      Bilæggelse af tvister
      Tvister om fortolkning eller anvendelse af denne aftale løses med diplomatiske midler.
      Artikel 16
      Ikrafttræden
      1.   Denne aftale træder i kraft på den første dag i den første måned efter, at parterne har underrettet hinanden om, at de har afsluttet de nødvendige interne procedurer.
      2.   Denne aftale tages op til revision senest den 1. juni 2008 og efterfølgende mindst hvert tredje år.
      3.   Denne aftale kan ændres på grundlag af en gensidig skriftlig aftale mellem de deltagende parter.
      4.   Denne aftale kan opsiges af enhver af parterne ved skriftlig meddelelse til den anden part. Opsigelsen træder i kraft seks måneder efter, at den anden part har modtaget opsigelsen.
      TIL BEKRÆFTELSE HERAF, har undertegnede befuldmægtigede underskrevet denne traktat.

         Udfærdiget i to eksemplarer i Bruxelles den fireogtyvende november to tusind og fem på engelsk og fransk, idet hver af disse tekster har samme gyldighed.

         (1)  EFT L 101 af 11.4.2001, s. 1. Ændret ved afgørelse 2004/194/EF (EUT L 63 af 28.2.2004, s. 48).

         (2)  EUT L 63 af 28.2.2004, s. 68. Senest ændret ved afgørelse 2005/68/FUSP (EUT L 27 af 29.1.2005, s. 59).

         BILAG
         ERKLÆRINGER
         Erklæring fra EU’s medlemsstater:
         Når EU-medlemsstater gennemfører en EU fælles aktion vedrørende en EU-krisestyringsoperation, som Canada deltager i, vil de, for så vidt deres nationale retssystem tillader det, bestræbe sig på i videst muligt omfang på basis af gensidighed at frafalde eventuelle erstatningskrav mod Canada for personskade eller død blandt deres personel eller for tingsskade eller tab af materiel, der tilhører dem eller benyttes af EU’s krisestyringsoperation, hvis sådan personskade, død, tingsskade eller tab

                     —

                     er forvoldt af personel fra Canada under udførelsen af dets opgaver i forbindelse med EU’s krisestyringsoperation, bortset fra grov uagtsomhed eller forsætlig forsømmelse, eller

                     —

                     er opstået under benyttelsen af materiel, der tilhører Canada, såfremt dette materiel er benyttet i forbindelse med operationen, når bortses fra grov uagtsomhed eller forsætlig forsømmelse blandt personel fra EU’s krisestyringsoperation fra Canada under benyttelsen af dette materiel.

               Erklæring fra Canada:
         Når Canada tilslutter sig en EU fælles aktion vedrørende en EU-krisestyringsoperation, vil landet, for så vidt dets nationale retssystem tillader det, bestræbe sig på i videst muligt omfang at frafalde eventuelle erstatningskrav, efter princippet om gensidighed, mod enhver anden stat, der deltager i en EU-krisestyringsoperation, for personskade eller død blandt deres personel eller for tingsskade eller tab af materiel, der tilhører den eller benyttes af EU’s krisestyringsoperation, hvis sådan personskade, død, tingsskade eller tab

                     —

                     er forvoldt af personel under udførelsen af dets opgaver i forbindelse med EU’s krisestyringsoperation, bortset fra grov uagtsomhed eller forsætlig forsømmelse, eller

                     —

                     er opstået under benyttelsen af materiel, der tilhører stater, som deltager i EU’s krisestyringsoperation, såfremt dette materiel er benyttet i forbindelse med operationen, når bortses fra grov uagtsomhed eller forsætlig forsømmelse blandt personel fra EU’s krisestyringsoperation under benyttelsen af dette materiel.


Avis juridique important

|

31996D0817(01)

Europa-Parlamentets afgørelse af 17. juli 1996 om nedsættelse at et midlertidigt undersøgelsesudvalg

EF-Tidende nr. C 239 af 17/08/1996 s. 0001 - 0004

EUROPA-PARLAMENTETS AFGØRELSE af 17. juli 1996 om nedsættelse at et midlertidigt undersøgelsesudvalg (96/C 239/01)Europa-Parlamentet,- der henviser til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 138 C,- der henviser til Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionens afgørelse af 19. april 1995 om de nærmere vilkår for udøvelse af Europa-Parlamentets undersøgelsesbeføjelse (1),- der henviser til forretningsordenens artikel 136,- der henviser til den vedføjede anmodning fra over ¼ af dets medlemmer om nedsættelse af et midlertidigt undersøgelsesudvalg til at undersøge påstande om overtrædelser eller fejl og forsømmelser i forbindelse med gennemførelsen af fællesskabsretten vedrørende BSE,- der henviser til, at Parlamentet er underrettet om, at der for øjeblikket verserer flere juridiske søgsmål ved nationale retsinstanser og fællesskabsretsinstanser,- der henviser til, at præsidenten for Domstolen og præsidenten for Retten i Første Instans den 12. og 13. juli 1996 afsagde foreløbige kendelser i henholdsvis sag C-180/96R og T-76/96R,- der henviser til Formandskonferencens forslag af 17. juli 1996 om denne anmodning,1. vedtager at nedsætte et midlertidigt undersøgelsesudvalg til at undersøge påstande om overtrædelser eller fejl og forsømmelser i forbindelse med gennemførelsen af fællesskabsretten vedrørende BSE, uden at dette berører de nationale retsinstansers eller fællesskabsretsinstansernes kompetence;2. vedtager, at det midlertidige undersøgelsesudvalg skal afgive en beretning for Parlamentet inden for en frist på tre måneder fra datoen for offentliggørelsen af denne afgørelse i De Europæiske Fællesskabers Tidende;3. vedtager, at det midlertidige undersøgelsesudvalg skal bestå af 19 medlemmer.(1) EFT nr. L 113 af 19. 5. 1995, s. 2.BILAG Anmodning om nedsættelse af et midlertidigt undersøgelsesudvalg, der skal undersøge påstande om overtrædelser eller fejl og forsømmelser i forbindelse med gennemførelsen af fællesskabsretten vedrørende bovin spongiform encephalopathy (BSE) Undertegnede medlemmer anmoder i medfør af EF-traktatens artikel 138 C om nedsættelse af et undersøgelsesudvalg, der skal undersøge påstande om overtrædelser eller fejl og forsømmelser i forbindelse med gennemførelsen af fællesskabsretten vedrørende BSE.1. Formålet med undersøgelsen1.1. Fænomenet BSEBSE, den såkaldte »kogalskab«, blev for første gang konstateret i Det Forenede Kongerige i 1986. Siden 1988 er der blevet konstateret over 160 000 tilfælde af BSE i britiske kvægbestande ifølge tal oplyst af Det Forenede Kongerige i maj 1996.Der er også rapporteret om tilfælde af BSE i Frankrig, Irland, Portugal og Schweiz.Der er blevet iværksat en række forebyggende foranstaltninger i Det Forenede Kongerige efter 1988 og på unionsplan siden 1990.Europa-Parlamentet har siden 1990 vedtaget flere beslutninger vedrørende BSE, og det har fremsat en række forslag med henblik på sygdommens udryddelse (1).I marts 1996 offentliggjorde det uafhængige organ, som rådgiver Det Forenede Kongeriges regering i spørgsmål vedrørende BSE, ny viden om den senere tids fremkomst af visse atypiske tilfælde af Jakob Creutzfelds sygdom i Det Forenede Kongerige og fastslog, at i mangel af noget andet troværdigt alternativ, var den mest sandsynlige forklaring på dette tidspunkt, at disse tilfælde stod i forbindelse med BSE.Den 22. marts 1996 erkendte Den Europæiske Unions Videnskabelige Veterinære Komité, at det på baggrund af de nye oplysninger var nødvendigt på ny at overveje, om de daværende fællesskabsforanstaltninger var tilstrækkelige; komitéen fastslog endvidere, at man kunne reducere risikoen for spredning af BSE yderligere, hvis man udelukkede dyr, som med størst sandsynlighed var blevet udsat for infektion, fra fødekæden.Den 27. marts 1996 vedtog Kommissionen beslutning 96/239/EF, som forbød eksport fra Det Forenede Kongerige til de øvrige medlemsstater og til tredjelande af levende kvæg, kød af kvæg slagtet i Det Forenede Kongerige, en række produkter fremstillet af kvæg, der er slagtet i Det Forenede Kongerige, såvel som benmel. Ved denne lejlighed erklærede Kommissionen, at man ikke kunne udelukke, at der var en risiko for, at BSE kunne overføres til mennesker.Den 11. juni 1996 blev de forebyggende foranstaltninger, som var gennemført med Kommissionens beslutning 96/239/EF, delvis lempet. Forbuddet mod eksport af tyresæd blev ophævet. I forbindelse med andre produkter (især gelatine og talg) skulle ophævelsen af eksportforbuddet ske på betingelse af, at der blev gennemført en række foranstaltninger vedrørende forarbejdningen. I denne nye beslutning krævedes det endvidere, at Kommissionen skulle udføre fællesskabsinspektioner, før eksporten af talg eller gelatine kunne genoptages.Den 16. juli 1996 fremsatte Kommissionens formand Jacques Santer og Franz Fischler, kommissær med ansvar for landbrug, på Europa-Parlamentets opfordring redegørelser om Kommissionens informationspolitik i forbindelse med BSE efter 1988 samt om de foranstaltninger, Kommissionen havde truffet for at sikre, at eksportforbuddet blev overholdt, og for at udrydde sygdommen.1.2. De nuværende problemerVigtige elementer lader formode, at hverken Kommissionen eller de nationale administrationer, som har ansvar for kontrol med erhvervslivet, har udvist den nødvendige omhu i forbindelse med BSE-problemet, samt at de aktioner og initiativer, der er gennemført, har vist sig at være utilstrækkelige til at sikre EU-befolkningens sundhed og til effektivt at bekæmpe »kogalskabs«-epidemien.- Ifølge et internt dokument fra Kommissionen, som er offentliggjort i pressen, skulle Kommissionen have undervurderet sin pligt til at oplyse medlemsstaterne på behørig måde om risikoen i forbindelse med BSE og skulle have opfordret en medlemsstat til ikke længere at offentliggøre resultaterne af sin forskning.- Det fremgår af afsløringer for nylig i pressen, at eksportforbuddet, som blev vedtaget af Kommissionen den 27. marts 1996, ikke skulle være blevet overholdt af visse medlemsstater. Kommissionen foretager i samarbejde med medlemsstaterne for øjeblikket undersøgelser for at kaste lys over disse påstande.- Skønt den britiske regering i juli 1988 havde forbudt salg af foderstoffer til drøvtyggere indeholdende proteiner af drøvtyggere, skulle Rådet først have vedtaget de første foranstaltninger i denne forbindelse i 1990. Endvidere havde Europa-Parlamentet allerede i 1990 opfordret Kommissionen til at fremsætte et forslag om forbud mod fodring af drøvtyggere med animalske proteiner, der er fremstillet af døde dyr (2).- Epidemien skulle have vist sig, efter at der var foretaget teknisk ændring af fremstillingsmetoden for kød- og benmel, uden at medlemsstaterne og Kommissionen havde sørget for effektivt at kontrollere, om den nye fremgangsmåde var uskadelig, eller at kontrollere de pågældende virksomheders handlemåde.1.3. Det midlertidige undersøgelsesudvalgs opgaveDet pågældende midlertidige undersøgelsesudvalgs opgave er at gøre det muligt at fastslå, om disse påstande har noget på sig, og hvilke følger dette vil få for de berørte administrationer og virksomheder, uden at dette berører de nationale retsinstansers eller fællesskabsretsinstansernes kompetence. Udvalget kan i givet fald fremsætte henstillinger som omhandlet i artikel 4, stk. 3, i afgørelse af 19. april 1995 truffet af Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen om de nærmere vilkår for udøvelse af Europa-Parlamentets undersøgelsesbeføjelse samt i artikel 136, stk. 10, i Europa-Parlamentets forretningsorden.2. Begrundelse2.1. Kommissionens holdning til udsendelse af information om BSEI det ovenfor nævnte interne kommissionsdokument konkluderes, at man skulle »misinformere« om BSE, og at man hellere »måtte sige«, at pressen har tendens til at overdrive. Undersøgelsesudvalget skal undersøge, om og i hvilket omfang en sådan holdning generelt har kendetegnet Kommissionens og de pågældende medlemsstaters indsats med hensyn til de faktiske oplysninger om spredningen af BSE og med hensyn til deres pligter i henhold til fællesskabsretten, både hvad angår beskyttelse af de europæiske forbrugeres sundhed og den nødvendige kontrol med de pågældende produkter på det indre marked.Det skal ligeledes undersøge, hvorledes dette har påvirket medlemsstaternes administrationer og de nationale kontrol- og forskningsinstanser.2.2. Offentliggørelse af forskningsresultater vedrørende BSEUndersøgelsesudvalget skal undersøge, om medlemsstaternes administrationer, enkeltpersoner eller andre organer har været genstand for henvendelser eller henstillinger om ikke at omtale de oplysninger, de var i besiddelse af om epidemiens art og omfang, samt om udviklingen i den videnskabelige viden på området.2.3. Kontrol med produktion og eksport af genanvendte animalske proteinerDen britiske regering forbød i juli 1988 salg af foder til drøvtyggere indeholdende proteiner af drøvtyggere. Det Forenede Kongerige skulle derefter have fortsat med at eksportere animalske proteiner, der var fremstillet af døde dyr, til de øvrige medlemsstater samt til tredjelande. Eksporten, navnlig til Frankrig, skulle være steget betydeligt, efter at det var blevet forbudt at anvende disse animalske proteiner på det britiske marked.Undersøgelsesudvalget skal undersøge, hvilke foranstaltninger til kontrol med kvalitet og salg af dyrefoder der er blevet truffet af Kommissionens og medlemsstaternes kompetente instanser efter indførelsen af den nye metode til fremstilling af kød- og benmel i Det Forenede Kongerige og andre medlemsstater.2.4. Kontrol med det midlertidige forbud mod eksport af kvæg, oksekød og produkter, der er fremstillet på basis af oksekødDet lader ikke til, at Kommissionens beslutning af marts 1996 om forbud mod eksport af kvæg fra Det Forenede Kongerige til andre medlemsstater og til tredjelande bliver respekteret. Undersøgelsesudvalget skal undersøge, hvor effektiv den administrative kontrol er på medlemsstatsniveau.3. Det midlertidige undersøgelsesudvalgs mandatDet midlertidige undersøgelsesudvalg nedsættes således for at klarlægge arten af og årsagerne til påstandene om, at de kompetente myndigheder i Den Europæiske Union og medlemsstaterne har overtrådt eller har udvist fejl eller forsømmelser i forbindelse med gennemførelse af fællesskabsretten vedrørende BSE, uden at dette berører fællesskabsretsinstansernes og de nationale retsinstansers kompetence.Det skal fastslå eventuelle fejl og forsømmelser og fremsætte konklusioner på baggrund af hensynet til forbrugersundheden. Det skal anbefale forbedringer, navnlig med henblik på- gennemskuelighed af den førte politik til bekæmpelse af BSE gennem den størst mulige formidling af oplysninger og forskningsresultater på området- kontrol med forbuddet mod eksport af de pågældende produkter- vedtagelse af foranstaltninger, som kan fremme beskyttelsen af den offentlige sundhed og sikre, at markedet finansieres hensigtsmæssigt.4. Varigheden af det midlertidige undersøgelsesudvalgs mandatDet midlertidige undersøgelsesudvalg afgiver beretning inden for en frist på tre måneder fra datoen for offentliggørelsen af Europa-Parlamentets afgørelse om udvalgets nedsættelse.(1) Protokollen af 6. 6. 1996, del II, punkt 11.EFT nr. C 177 af 22. 4. 1996, s. 55.EFT nr. C 42 af 15. 2. 1993, s. 273.EFT nr. C 175 af 16. 7. 1990, s. 173.(2) EFT nr. C 175 af 16. 7. 1990, s. 173.


title: EFTA-Tilsynsmyndighedens beslutning nr. 185/16/KOL af 12. oktober 2016 om godkendelse af netpræstationsplanen for den anden referenceperiode for det fælles europæiske luftrums præstationsordning (2015-2019) [2017/134]

text:
               26.1.2017

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 21/116

         EFTA-TILSYNSMYNDIGHEDENS BESLUTNING
   Nr. 185/16/KOL
   af 12. oktober 2016
   om godkendelse af netpræstationsplanen for den anden referenceperiode for det fælles europæiske luftrums præstationsordning (2015-2019) [2017/134]
   EFTA-TILSYNSMYNDIGHEDEN HAR —
   under henvisning til den retsakt, der er omhandlet i punkt 66t i bilag XIII til EØS-aftalen (Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 549/2004 af 10. marts 2004 om rammerne for oprettelse af et fælles europæisk luftrum, som ændret) som tilpasset til EØS-aftalen ved dennes protokol 1, særlig artikel 11, stk. 1,
   under henvisning til den retsakt, der er omhandlet i punkt 66xf i bilag XIII til EØS-aftalen (Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 390/2013 af 3. maj 2013 om oprettelse af en præstationsordning for luftfartstjenester og netfunktioner) som tilpasset til EØS-aftalen ved dennes protokol 1, særlig artikel 6, litra d), og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               I overensstemmelse med den retsakt, der er omhandlet i punkt 66wn i bilag XIII til EØS-aftalen (Kommissionens forordning (EU) nr. 677/2011 af 7. juli 2011 om detaljerede bestemmelser for gennemførelsen af netfunktioner for lufttrafikstyring (ATM) og om ændring af forordning (EU) nr. 691/2010) skal netadministratoren bidrage til gennemførelsen af præstationsordningen.

               (2)

               I overensstemmelse med gennemførelsesforordning (EU) nr. 390/2013 udarbejdede netadministratoren netpræstationsplanen for den anden referenceperiode for det fælles europæiske luftrums præstationsordning (2015-2019).

               (3)

               Netpræstationsplanen er blevet vurderet i forhold til de EU-dækkende præstationsmål (1) og tilsvarende i forhold til kriterierne i bilag IV til gennemførelsesforordning (EU) nr. 390/2013 samt øvrige bestemmelser i nævnte forordning.

               (4)

               Vurderingen har vist, at netpræstationsplanen er i overensstemmelse med disse mål, kriterier og krav. Navnlig for så vidt angår de centrale præstationsområder sikkerhed, miljø og kapacitet er de mål, der er fastsat i planen, de samme som de tilsvarende EU-dækkende mål, og de er derfor i overensstemmelse med de EU-dækkende mål. Med hensyn til det centrale præstationsområde omkostningseffektivitet er målene i planen også i overensstemmelse med de EU-dækkende mål, eftersom udviklingen i reduktionen af den fastlagte enhedsomkostning ligger over det EU-dækkende mål.

               (5)

               Det er derfor hensigtsmæssigt for EFTA-Tilsynsmyndigheden at godkende den endelige udgave af netpræstationsplanen fra juni 2015 som udarbejdet af netadministratoren —

         VEDTAGET DENNE BESLUTNING:
   Artikel 1
   Netpræstationsplanen for den anden referenceperiode for det fælles europæiske luftrums præstationsordning (2015-2019) i dens udgave fra juni 2015, som blev forelagt af netadministratoren, godkendes.
   Artikel 2
   Denne beslutning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidendes EØS-tillæg.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 12. oktober 2016.

            På EFTA-Tilsynsmyndighedens vegne

         Sven Erik SVEDMAN

            Formand

         Helga JÓNSDÓTTIR

            Medlem af kollegiet

      (1)  Den retsakt, der er omhandlet i punkt 66xe i bilag XIII til EØS-aftalen (Kommissionens gennemførelsesafgørelse 2014/132/EU af 11. marts 2014 om fastsættelse af EU-dækkende præstationsmål for lufttrafikstyringsnet og varslingstærskelværdier for den anden referenceperiode 2015-19).


title: Rådets afgørelse af 15. november 2013 om udnævnelse af to medlemmer af og tre suppleanter til bestyrelsen for Agenturet for Samarbejde mellem Energireguleringsmyndigheder

text:
               19.11.2013

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 337/8

         RÅDETS AFGØRELSE
   af 15. november 2013
   om udnævnelse af to medlemmer af og tre suppleanter til bestyrelsen for Agenturet for Samarbejde mellem Energireguleringsmyndigheder
   2013/C 337/07
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
   under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 713/2009 af 13. juli 2009 om oprettelse af et agentur for samarbejde mellem energireguleringsmyndigheder (1), særlig artikel 12, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Forordning (EF) nr. 713/2009 bestemmer, at Rådet skal udnævne fem medlemmer af og deres suppleanter til bestyrelsen for Agenturet for Samarbejde mellem Energireguleringsmyndigheder.

               (2)

               I overensstemmelse med forordning (EF) nr. 713/2009 må et medlem af bestyrelsen ikke være medlem af repræsentantskabet, og medlemmerne af bestyrelsen skal handle uafhængigt og objektivt ud fra almene samfundshensyn.

               (3)

               Rådet udnævnte ved afgørelse af 22. december 2009 (2) tre medlemmer af og tre suppleanter til bestyrelsen for seks år, og to medlemmer af og to suppleanter af bestyrelsen for fire år.

               (4)

               Efter udløbet af den fireårige mandatperiode for to medlemmer og to suppleanter, og efter at en suppleant er trådt tilbage fra sin seksårige mandatperiode, bør der udnævnes to medlemmer og tre suppleanter til at erstatte dem —

         VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   Følgende personer udnævnes til medlemmer af bestyrelsen for Agenturet for Samarbejde mellem Energireguleringsmyndigheder for en periode på fire år fra den 28. januar 2014:

               —

               Guy LENTZ, Luxembourg

               —

               Jochen PENKER, Østrig.

         Artikel 2
   Følgende personer udnævnes til suppleanter til bestyrelsen for Agenturet for Samarbejde mellem Energireguleringsmyndigheder for en periode på fire år fra den 28. januar 2014:

               —

               Detlef DAUKE, Tyskland

               —

               Pal KOVACS, Ungarn

               —

               Romas SVEDAS, Litauen.

         Artikel 3
   Denne afgørelse træder i kraft på dagen for vedtagelsen.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 15. november 2013.

            På Rådets vegne

         R. ŠADŽIUS

            Formand

      (1)  EUT L 211 af 14.8.2009, s. 1.

      (2)  EUT C 21 af 28.1.2010, s. 1.


title: 2014/102/EU: Rådets afgørelse af 28. januar 2014 om indgåelse af protokollen om fastsættelse af de fiskerimuligheder og den finansielle modydelse, der er omhandlet i aftalen mellem Den Europæiske Union og Republikken Elfenbenskysten (2013-2018)

text:
               22.2.2014

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 54/1

      RÅDETS AFGØRELSE

   af 28. januar 2014
   om indgåelse af protokollen om fastsættelse af de fiskerimuligheder og den finansielle modydelse, der er omhandlet i aftalen mellem Den Europæiske Union og Republikken Elfenbenskysten (2013-2018)
   (2014/102/EU)
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 43 sammenholdt med artikel 218, stk. 6, litra a),
   under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
   under henvisning til godkendelse fra Europa-Parlamentet, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Rådet vedtog den 17. marts 2008 forordning (EF) nr. 242/2008 om indgåelse af en fiskeripartnerskabsaftale mellem Det Europæiske Fællesskab og Republikken Côte d’Ivoire (Republikken Elfenbenskysten) (1) (i det følgende benævnt »partnerskabsaftalen«).

               (2)

               Unionen har ført forhandlinger med Republikken Elfenbenskysten om en ny protokol, ifølge hvilken EU-fartøjer tildeles fiskerimuligheder i de farvande, som fiskerimæssigt hører ind under Republikken Elfenbenskystens højhedsområde eller jurisdiktion (i det følgende benævnt »den nye protokol«).

               (3)

               Den nye protokol er blevet undertegnet på grundlag af Rådets afgørelse 2013/303/EU (2) og anvendes midlertidigt fra den 1. juli 2013.

               (4)

               Den nye protokol bør godkendes —

         VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   Protokollen om fastsættelse af de fiskerimuligheder og den finansielle modydelse, der er omhandlet i aftalen mellem Den Europæiske Union og Republikken Elfenbenskysten (2013-2018) (i det følgende benævnt »den nye protokol«), godkendes på Unionens vegne (3).
   Artikel 2
   Formanden for Rådet giver på Unionens vegne den meddelelse, der er fastsat i artikel 14 i den nye protokol (4).
   Artikel 3
   Denne afgørelse træder i kraft på dagen for vedtagelsen.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 28. januar 2014.

            På Rådets vegne

         G. STOURNARAS

            Formand

      (1)  EUT L 75 af 18.3.2008, s. 51.

      (2)  EUT L 170 af 22.6.2013, s. 1.

      (3)  Den nye protokol er offentliggjort i EUT L 170 af 22.6.2013, s. 2, sammen med afgørelsen om undertegnelse af den.

      (4)  Datoen for ikrafttrædelsen af den nye protokol vil blive offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende på foranledning af Generalsekretariatet for Rådet.