title: Udnævnelse af et medlem af Revisionsretten - Eoin O’Shea Europa-Parlamentets afgørelse af 25. marts 2010 om den foreslåede udnævnelse af Eoin O’Shea til medlem af Revisionsretten (C7-0033/2010 – 2010/0812(NLE))

text:
               7.1.2011

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               CE 4/71

         Torsdag den 25. marts 2010Udnævnelse af et medlem af Revisionsretten - Eoin O’Shea
   P7_TA(2010)0083
   Europa-Parlamentets afgørelse af 25. marts 2010 om den foreslåede udnævnelse af Eoin O’Shea til medlem af Revisionsretten (C7-0033/2010 – 2010/0812(NLE))
   2011/C 4 E/22
   (Høring)

      Europa-Parlamentet,
   der henviser til EUF-traktatens artikel 286, stk. 2, der danner grundlag for Rådets høring af Parlamentet (C7-0033/2010),
   der henviser til, at Budgetkontroludvalget på sit møde den 15. marts 2010 foretog en høring af den af Rådet indstillede kandidat til hvervet som medlem af Revisionsretten,
   der henviser til forretningsordenens artikel 108,
   der henviser til betænkning fra Budgetkontroludvalget (A7-0043/2010),

               A.

               der henviser til, at Eoin O’Shea opfylder de i EUF-traktatens artikel 286, stk. 1, fastsatte krav,

               1.

               afgiver positiv udtalelse om Rådets forslag om udnævnelse af Eoin O’Shea til medlem af Revisionsretten;

               2.

               pålægger sin formand at sende denne afgørelse til Rådet og til orientering til Revisionsretten samt til Den Europæiske Unions øvrige institutioner og medlemsstaternes revisionsinstitutioner.


title: Rådets Afgørelse af 17. december 1973 om indgåelse af aftalen mellem Det europæiske økonomiske Fællesskab og Den internationale Røde Kors Komité om ændring af de mængder, der er fastsat i aftalen af 20. januar 1971 om levering af korn som fødevarehjælp

text:
Nr. L 53/30                                 De Europæiske Fællesskabers Tidende                              25 . 2. 74
                                                  RÅDETS AFGØRELSE
                                                   af 17 . december 1973
              om indgåelse af en aftale mellem Det europæiske økonomiske Fællesskab og
              Den internationale Røde Kors Komité om ændring af de mængder, der er fast
                   sat i aftalen af 20 . januar 1971 om levering af korn som fødevarehjælp
                                                          (74/90/EØF)
              RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR
              under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europæiske økonomiske Fællesskab,
              særlig artikel 113, 114 og 228 ,
              under henvinsing til henstilling fra Kommissionen, og
              ud fra følgende betragtninger :
              I henhold til aftalen af 25. marts 1970 (*) har Det europæiske økonomiske Fællesskab for
              pligtet sig til at levere Den internationale Røde Kors Komité 3 996 tons korn til fremstil
              ling af grød og suppe ;
              til gennemførelsen af denne hjælpeforanstaltning viser det sig, at kun 3 595 tons er leve
              ret ; til de mængder, der er fastsat i aftalen af 20 . januar 1971 (2), bør der føjes de mæng
              der, der ikke er blevet anvendt, d.v.s. 401 tons,
              TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE :
                                                            Artikel 1
              En aftale med Den internationale Røde Kors Komité om ændring af de mængder, der er
              fastsat i aftalen af 20 . januar 1971 om levering af korn som fødevarehjælp, indgås i form af
              en brevveksling på Fællesskabets vegne . Teksten til aftalen er knyttet til denne afgørelse
              som bilag.
                                                            Artikel 2
               Formanden for Rådet bemyndiges til at udpege den person, der er berettigt til at under
               tegne aftalen og at overdrage ham den nødvendige fuldmagt til at forpligte Fællesskabet.
               Udfærdiget i Bruxelles, den 17. december 1973 .
                                                                              På Rådets vegne
                                                                               I. NØRGAARD
                                                                                Formand
 (1) EFT nr. L 107 af 19 . 5. 1970, s. 20 .
 (2) EFT nr. L 84 af 14. 4. 1971 , s. 11 .


title: 2005/523/: Rådets afgørelse af 30. maj 2005 om godkendelse af Det Europæiske Fællesskabs tiltrædelse af den internationale konvention om beskyttelse af plantenyheder, som revideret i Genève den 19. marts 1991

text:
               22.7.2005

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 192/63

      RÅDETS AFGØRELSE

   af 30. maj 2005
   om godkendelse af Det Europæiske Fællesskabs tiltrædelse af den internationale konvention om beskyttelse af plantenyheder, som revideret i Genève den 19. marts 1991
   (2005/523/EF)
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
   under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 308 sammenholdt med artikel 300, stk. 2, første afsnit, og artikel 300, stk. 3, første afsnit,
   under henvisning til forslag fra Kommissionen,
   under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               I henhold til den internationale konvention om beskyttelse af plantenyheder (i det følgende benævnt »UPOV-konventionen«), der blev vedtaget i Genève den 19. marts 1991, kan forædlere af nye plantesorter opnå en eksklusiv ejendomsret på grundlag af en række ensartede, klart definerede principper.

               (2)

               Fællesskabets kompetence til at indgå eller tiltræde internationale aftaler eller traktater beror ikke alene på de beføjelser, traktaten udtrykkeligt har tillagt det, men kan også bero på andre bestemmelser i traktaten og på retsakter vedtaget af fællesskabsinstitutionerne i henhold til sådanne bestemmelser.

               (3)

               UPOV-konventionens genstand falder også inden for anvendelsesområdet for eksisterende fællesskabsretsforskrifter på dette område.

               (4)

               Følgelig skal UPOV-konventionen godkendes af både Fællesskabet og dets medlemsstater.

               (5)

               UPOV-konventionen bør godkendes på Fællesskabets vegne for så vidt angår de spørgsmål, der hører under Fællesskabets kompetence —

         TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   1.   Teksten til den reviderede UPOV-konvention godkendes på Fællesskabets vegne for så vidt angår de spørgsmål, der hører under Fællesskabets kompetence.
   2.   Teksten til den reviderede UPOV-konvention og en erklæring fra Det Europæiske Fællesskab er knyttet til denne afgørelse.
   Artikel 2
   Formanden for Rådet bemyndiges til at udpege den (de) person(er), der er beføjet til på Fællesskabets vegne at deponere tiltrædelsesinstrumentet hos generalsekretæren for Den Internationale Union for Beskyttelse af Plantenyheder.
   Artikel 3
   Fællesskabet vil på frivillig basis betale et bidrag for hver relevant budgetperiode på grundlag af det antal bidragsenheder og på de vilkår, der er fastsat i erklæringen i bilaget, og inden for de beløbsrammer, der er fastlagt til dette formål i Fællesskabets almindelige budget.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 30. maj 2005.

            På Rådets vegne

         F. BODEN

            Formand

      1991-AKTEN
      DEN INTERNATIONALE KONVENTION OM BESKYTTELSE AF PLANTENYHEDER
      af 2. december 1961,
      som revideret i Genève den 10. november 1972, den 23. oktober 1978 og den 19. marts 1991
      LISTE OVER ARTIKLER

                     Kapitel I:

                  Definitioner

                  Artikel 1:

               Definitioner

                     Kapitel II:

                  De kontraherende parters almindelige forpligtelser

                  Artikel 2:

               De kontraherende parters grundlæggende forpligtelse

                  Artikel 3:

               Planteslægter og -arter, der skal beskyttes

                  Artikel 4:

               National behandling

                     Kapitel III:

                  Betingelser for meddelelse af forædlerrettigheder

                  Artikel 5:

               Betingelser for beskyttelse

                  Artikel 6:

               Nyhed

                  Artikel 7:

               Selvstændighed

                  Artikel 8:

               Ensartethed

                  Artikel 9:

               Stabilitet

                     Kapitel IV:

                  Ansøgning om meddelelse af forædlerrettigheder

                  Artikel 10:

               Indgivelse af ansøgninger

                  Artikel 11:

               Ret til prioritet

                  Artikel 12:

               Gennemgang af ansøgningen

                  Artikel 13:

               Foreløbig beskyttelse

                     Kapitel V:

                  Forædlerrettigheder

                  Artikel 14:

               Forædlerrettigheders anvendelsesområde

                  Artikel 15:

               Undtagelser fra forædlerrettigheder

                  Artikel 16:

               Konsumption af forædlerrettigheder

                  Artikel 17:

               Begrænsninger i udøvelsen af forædlerrettigheder

                  Artikel 18:

               Handelsregulerende foranstaltninger

                  Artikel 19:

               Forædlerrettigheders varighed

                     Kapitel VI:

                  Sortsbetegnelse

                  Artikel 20:

               Sortsbetegnelse

                     Kapitel VII:

                  Forædlerrettigheders ugyldigkendelse og ophævelse

                  Artikel 21:

               Forædlerrettigheders ugyldigkendelse

                  Artikel 22:

               Forædlerrettigheders ophævelse

                     Kapitel VIII:

                  Unionen

                  Artikel 23:

               Medlemmer

                  Artikel 24:

               Retlig status og sæde

                  Artikel 25:

               Organer

                  Artikel 26:

               Rådet

                  Artikel 27:

               Unionens bureau

                  Artikel 28:

               Sprog

                  Artikel 29:

               Finansiering

                     Kapitel IX:

                  Konventionens gennemførelse; andre aftaler

                  Artikel 30:

               Konventionens gennemførelse

                  Artikel 31:

               Forbindelser mellem kontraherende parter og stater, som er forpligtet af tidligere akter

                  Artikel 32:

               Særlige aftaler

                     Kapitel X:

                  Afsluttende bestemmelser

                  Artikel 33:

               Undertegnelse

                  Artikel 34:

               Ratifikation, accept eller godkendelse; tiltrædelse

                  Artikel 35:

               Forbehold

                  Artikel 36:

               Meddelelser om lovgivning og om de beskyttede planteslægter og -arter; oplysninger, der skal offentliggøres

                  Artikel 37:

               Ikrafttrædelse; lukning af tidligere akter

                  Artikel 38:

               Revision af konventionen

                  Artikel 39:

               Opsigelse

                  Artikel 40:

               Bevarelse af eksisterende rettigheder

                  Artikel 41:

               Den originale tekst til konventionen og andre officielle udgaver

                  Artikel 42:

               Depositaropgaver
            KAPITEL 1
      DEFINITIONER
      Artikel 1
      Definitioner
      I denne akt forstås ved:

                  i)

                  »denne konvention«: nærværende internationale konvention om beskyttelse af plantenyheder (1991-akten)

                  ii)

                  »1961/1972-akten«: den internationale konvention om beskyttelse af plantenyheder af 2. december 1961, som ændret ved tillægsaftalen af 10. november 1972

                  iii)

                  »1978-akten«: den internationale konvention om beskyttelse af plantenyheder af 23. oktober 1978

                  iv)

                  »forædler«:

                              —

                              den person, der har frembragt eller fundet og udviklet en sort

                              —

                              hvis det er fastsat i den pågældende kontraherende parts lovgivning, den person, der er ovennævnte persons arbejdsgiver, eller som har afgivet bestilling på dennes arbejde,
                              eller

                              —

                              alt efter hvad der er relevant, den ene eller den anden af ovennævnte personers successorer

                  v)

                  »forædlerrettigheder«: forædlerens rettigheder i henhold til denne konvention

                  vi)

                  »sort«: en bestand af planter inden for en enkelt botanisk taksionomisk gruppe af lavest kendte rang, der, uanset om alle betingelser for meddelelse af sortsbeskyttelse er opfyldt, kan:

                              —

                              defineres på grundlag af forekomsten af kendetegn, der skyldes en given genotype eller kombination af genotyper

                              —

                              skelnes fra enhver anden bestand af planter på grundlag af forekomsten af mindst et af de nævnte kendetegn,
                              og

                              —

                              betragtes som en enhed hvad angår dens egnethed til at blive formeret uforandret

                  vii)

                  »kontraherende part«: stat eller mellemstatslig organisation, der er part i denne konvention

                  viii)

                  »område«: — i forhold til kontraherende part — hvis den kontraherende part er en stat, denne stats område, og hvis den kontraherende part er en mellemstatslig organisation, det område, som den pågældende mellemstatslige organisations konstituerende traktat finder anvendelse på

                  ix)

                  »myndighed«: den i artikel 30, stk. 1, nr. ii), omhandlede myndighed

                  x)

                  »unionen«: den internationale union for beskyttelse af plantenyheder oprettet ved 1961-akten og atter nævnt i 1972-akten, 1978-akten og i denne konvention

                  xi)

                  »medlem af unionen«: en stat, der er part i 1961/1972-akten eller 1978-akten, eller en kontraherende part.

            KAPITEL II
      DE KONTRAHERENDE PARTERS ALMINDELIGE FORPLIGTELSER
      Artikel 2
      De kontraherende parters grundlæggende forpligtelse
      De kontraherende parter meddeler og beskytter forædlerrettigheder.
      Artikel 3
      Planteslægter og -arter, der skal beskyttes
      1.   (Stater, som allerede er medlemmer af unionen) Kontraherende parter, der er forpligtet af 1961/1972-akten eller 1978-akten, anvender bestemmelserne i denne konvention:

                  i)

                  fra den dato, hvor de bliver forpligtet af denne konvention, på alle planteslægter og -arter, for hvilke de på nævnte dato anvender bestemmelserne i 1961/1972-akten eller 1978-akten,
                  og

                  ii)

                  senest efter udløbet af en periode på fem år efter nævnte dato på alle planteslægter og -arter.

            2.   (Nye medlemmer af unionen) Kontraherende parter, der ikke er forpligtet af 1961/1972-akten eller 1978-akten, anvender bestemmelserne i denne konvention:

                  i)

                  fra den dato, hvor de bliver forpligtet af denne konvention, på mindst 15 planteslægter og -arter,
                  og

                  ii)

                  senest efter udløbet af en periode på ti år efter nævnte dato på alle planteslægter og -arter.

            Artikel 4
      National behandling
      1.   (Behandling) Med forbehold af de i denne konvention fastsatte rettigheder har en kontraherende parts statsborgere samt fysiske personer med bopæl og juridiske personer med hjemsted inden for en kontraherende parts område, for så vidt angår meddelelse og beskyttelse af forædlerrettigheder, krav på samme behandling på de øvrige kontraherende parters områder, som disse øvrige kontraherende parters lovgivning indrømmer eller fremover kan indrømme deres egne statsborgere, forudsat at ovennævnte statsborgere og fysiske og juridiske personer opfylder de betingelser og formelle krav, der pålægges de pågældende øvrige kontraherende parters statsborgere.
      2.   (»Statsborgere«) I stk. 1 forstås ved »statsborgere«, når den kontraherende part er en stat, statsborgerne i denne stat, og når den kontraherende part er en mellemstatslig organisation, statsborgerne i de stater, der er medlemmer af den pågældende organisation.
      KAPITEL III
      BETINGELSER FOR MEDDELELSE AF FORÆDLERRETTIGHEDER
      Artikel 5
      Betingelser for beskyttelse
      1.   (Kriterier, der skal opfyldes) Der meddeles forædlerrettigheder for sorter, som er:

                  i)

                  nye

                  ii)

                  selvstændige

                  iii)

                  ensartede,
                  og

                  iv)

                  stabile.

            2.   (Andre betingelser) Der kan ikke stilles yderligere eller andre betingelser for meddelelse af forædlerrettigheder, forudsat at sorten har en sortsbetegnelse i overensstemmelse med artikel 20, at ansøgeren opfylder de formelle krav i den kontraherende parts lovgivning, til hvis myndighed ansøgningen er indgivet, og at han betaler de krævede gebyrer.
      Artikel 6
      Nyhed
      1.   (Kriterier) En sort anses for at være ny, hvis der ikke af forædleren eller med dennes samtykke på datoen for indgivelsen af ansøgningen om forædlerrettigheder er blevet solgt eller på anden måde overdraget formeringsmateriale eller udbytte af sorten til andre med henblik på udnyttelse af sorten:

                  i)

                  inden for den kontraherende parts område, hvor ansøgningen er indgivet, mere ét år inden denne dato,
                  og

                  ii)

                  inden for et andet område end den kontraherende parts område, hvor ansøgningen er indgivet, mere end fire år eller, for træarter og druesorter, mere end seks år inden ovennævnte dato.

            2.   (Nyligt frembragte sorter) I tilfælde, hvor en kontraherende part anvender denne konvention på en planteslægt eller -art, på hvilken den ikke tidligere anvendte denne konvention eller en tidligere akt, kan den anse en nyligt frembragt sort, der eksisterede på datoen for denne udvidelse af beskyttelsen, for at opfylde nyhedsbetingelsen i stk. 1, selv om salget eller overdragelsen til andre, jf. nævnte stykke, fandt sted inden de i stk. 1 fastsatte frister.
      3.   (»Område« i visse tilfælde) Ved anvendelsen af stk. 1 kan alle kontraherende stater, som er medlemmer af en og samme mellemstatslige organisation, handle i fællesskab, hvis organisationens bestemmelser kræver det, med henblik på at ligestille forskrifter vedtaget på de medlemsstaters område, der er medlemmer af organisationen, med forskrifter vedtaget på deres eget område; gør de det, notificerer de generalsekretæren herom.
      Artikel 7
      Selvstændighed
      En sort anses for at være selvstændig, når den tydeligt adskiller sig fra enhver anden sort, hvis eksistens er almindeligt kendt på tidspunktet for indgivelsen af ansøgningen. For eksempel anses indgivelse af en ansøgning om meddelelse af forædlerrettigheder eller om optagelse af en anden sort i et officielt register over plantesorter, uanset i hvilket land, for at gøre en sådan anden sort almindeligt kendt fra ansøgningsdatoen, forudsat at ansøgningen fører til meddelelse af hhv. forædlerrettigheder eller optagelse af den pågældende anden sort i det officielle register over plantesorter.
      Artikel 8
      Ensartethed
      En sort anses for at være ensartet, hvis den, bortset fra den variation, der kan forventes som følge af særlige forhold ved formeringen, er tilstrækkelig ensartet med hensyn til dens relevante kendetegn.
      Artikel 9
      Stabilitet
      En sort anses for at være stabil, hvis dens relevante kendetegn forbliver uændret efter gentagen formering, eller, hvis der er tale om en bestemt formeringscyklus, ved afslutningen af enhver sådan cyklus.
      KAPITEL IV
      ANSØGNING OM MEDDELELSE AF FORÆDLERRETTIGHEDER
      Artikel 10
      Indgivelse af ansøgninger
      1.   (Sted for første ansøgning) Forædleren kan selv vælge, til hvilken kontraherende parts myndighed han ønsker at indgive sin første ansøgning om forædlerrettigheder.
      2.   (Tidspunkt for efterfølgende ansøgninger) Forædleren kan ansøge andre kontraherende parters myndigheder om meddelelse af forædlerrettigheder uden at afvente meddelelsen af forædlerrettigheder fra den kontraherende parts myndighed, til hvilken den første ansøgning er indgivet.
      3.   (Beskyttelsens uafhængighed) En kontraherende part må ikke afvise en ansøgning om meddelelse af forædlerrettigheder eller begrænse disses varighed med den begrundelse, at der ikke er ansøgt om beskyttelse af den pågældende sort, at der er givet afslag på beskyttelse, eller at beskyttelsen er udløbet i en anden stat eller mellemstatslig organisation.
      Artikel 11
      Ret til prioritet
      1.   (Retten; dennes varighed) En forædler, der på behørig vis har indgivet en ansøgning om beskyttelse af en sort til en af de kontraherende parter (»første ansøgning«), har med henblik på indgivelse af en ansøgning om meddelelse af forædlerrettigheder for samme sort til en anden kontraherende parts myndighed (»efterfølgende ansøgning«) krav på prioritet i en periode på 12 måneder. Denne periode beregnes fra datoen for indgivelse af første ansøgning. Indgivelsesdatoen medregnes ikke i den pågældende periode.
      2.   (Påberåbelse af retten) For at nyde godt af retten til prioritet skal forædleren i den efterfølgende ansøgning gøre krav på prioritet i henhold til første ansøgning. Den myndighed, til hvilken den efterfølgende ansøgning er indgivet, kan kræve, at forædleren inden for en frist på ikke under tre måneder fra datoen for indgivelsen af den efterfølgende ansøgning forelægger en kopi af sagsmaterialet fra første ansøgning, som er bekræftet af den myndighed, til hvilken denne ansøgning er indgivet, samt prøver eller andre beviser for, at det er samme sort, der er genstand for begge ansøgninger.
      3.   (Dokumenter og materiale) Forædleren har en frist på to år efter udløbet af prioritetsperioden eller, hvis den første ansøgning afvises eller trækkes tilbage, en passende frist efter afvisningen eller tilbagetrækningen til at give den kontraherende parts myndighed, til hvilken han har indgivet den efterfølgende ansøgning, alle nødvendige oplysninger, dokumenter eller alt nødvendigt materiale, der kræves i henhold til den pågældende kontraherende parts lovgivning med henblik på gennemgangen efter artikel 12.
      4.   (Handlinger i perioden) Handlinger, der foretages i den i stk. 1 fastsatte periode, f.eks. indgivelse af en anden ansøgning eller offentliggørelse eller udnyttelse af den sort, der er genstand for den første ansøgning, kan ikke lægges til grund for en afvisning af den efterfølgende ansøgning. Sådanne handlinger afføder heller ikke rettigheder for tredjemand.
      Artikel 12
      Gennemgang af ansøgningen
      Inden der kan træffes en beslutning om meddelelse af forædlerrettigheder, skal ansøgningen gennemgås med henblik på at sikre overensstemmelse med betingelserne i artikel 5-9. I den forbindelse kan myndigheden dyrke sorten og foretage andre nødvendige afprøvninger, lade sorten dyrke eller lade andre nødvendige afprøvninger udføre eller inddrage resultaterne af allerede gennemførte dyrkninger eller andre afprøvninger. Til brug for gennemgangen kan myndigheden kræve, at forædleren stiller alle nødvendige oplysninger, dokumenter og alt nødvendigt materiale til rådighed.
      Artikel 13
      Foreløbig beskyttelse
      De kontraherende parter træffer foranstaltninger til beskyttelse af forædlerens interesser i perioden mellem indgivelsen eller offentliggørelsen af ansøgningen om meddelelse af forædlerrettigheder og meddelelsen af disse rettigheder. Foranstaltningerne skal som et minimum give indehaveren af forædlerrettighederne ret til et rimeligt vederlag fra enhver person, der i den nævnte periode har foretaget handlinger, som når rettighederne er meddelt, kræver forædlerens tilladelse, jf. artikel 14. De kontraherende parter kan bestemme, at de pågældende foranstaltninger kun får virkning for personer, som forædleren har notificeret om indgivelsen af ansøgningen.
      KAPITEL V
      FORÆDLERRETTIGHEDER
      Artikel 14
      Forædlerrettigheders anvendelsesområde
      1.   (Handlinger vedrørende formeringsmateriale)

                  a)

                  Følgende handlinger vedrørende formeringsmateriale af den beskyttede sort kræver forædlerens tilladelse, jf. dog artikel 15 og 16:

                              i)

                              produktion eller reproduktion (formering)

                              ii)

                              behandling med henblik på formering

                              iii)

                              udbud til salg

                              iv)

                              salg eller anden form for markedsføring

                              v)

                              udførsel

                              vi)

                              indførsel

                              vii)

                              oplagring med henblik på alle de i nr. i) til vi) nævnte formål.

                  b)

                  Forædleren kan knytte betingelser eller begrænsninger til sin tilladelse.

            2.   (Handlinger vedrørende udbytte) Handlingerne i stk. 1, litra a), nr. i) til vii), vedrørende udbytte, herunder hele planter og plantedele, som er tilvejebragt ved ikke-tilladt brug af formeringsmateriale af den beskyttede sort, kræver forædlerens tilladelse, hvis denne ikke har haft rimelig mulighed for at udøve sin rettighed vedrørende det pågældende formeringsmateriale, jf. dog artikel 15 og 16.
      3.   (Handlinger vedrørende visse produkter) De kontraherende parter kan bestemme, at handlingerne i stk. 1, litra a), nr. i) til vii), vedrørende produkter, der direkte er fremstillet af udbytte af den beskyttede sort, som er omfattet af bestemmelserne i stk. 2, ved ikke-tilladt brug af dette udbytte, kræver forædlerens tilladelse, hvis denne ikke har haft rimelig mulighed for at udøve sin rettighed vedrørende det pågældende udbytte, jf. dog artikel 15 og 16.
      4.   (Eventuelle andre handlinger) De kontraherende parter kan bestemme, at andre handlinger end dem, der er nævnt i stk. 1, litra a), nr. i) til vii), også kræver forædlerens tilladelse, jf. dog artikel 15 og 16.
      5.   (I det væsentlige afledte og visse andre sorter)

                  a)

                  Stk. 1-4 gælder også for:

                              i)

                              sorter, der i det væsentlige er afledt af den beskyttede sort, hvis den beskyttede sort ikke selv er en i det væsentlige afledt sort

                              ii)

                              sorter, der ikke tydeligt adskiller sig fra den beskyttede sort, jf. artikel 7,
                              og

                              iii)

                              sorter, til hvis produktion der kræves gentagen anvendelse af den beskyttede sort.

                  b)

                  Ved anvendelsen af litra a), nr. i), anses en sort for i det væsentlige at være afledt af en anden sort (den oprindelige sort), når:

                              i)

                              den i overvejende grad er afledt af den oprindelige sort eller af en sort, som selv i overvejende grad er afledt af den oprindelige sort, men bibeholder de væsentlige kendetegn, der skyldes den oprindelige sorts genotype eller kombination af genotyper

                              ii)

                              den klart adskiller sig fra den oprindelige sort,
                              og

                              iii)

                              den bortset fra forskelle, som skyldes afledningsprocessen, er i overensstemmelse med den oprindelige sort med hensyn til forekomsten af de væsentlige kendetegn, der skyldes den oprindelige sorts genotype eller kombination af genotyper.

                  c)

                  I det væsentlige afledte sorter kan f.eks. opnås ved udvælgelse af en naturlig eller induceret mutant eller en somaklonal variant, udvælgelse af en enkelt variant blandt planter af den oprindelige sort, tilbagekrydsning eller genteknisk transformering.

            Artikel 15
      Undtagelser fra forædlerrettigheder
      1.   (Obligatoriske undtagelser) Forædlerrettigheder omfatter ikke:

                  i)

                  handlinger af privat art og uden erhvervsmæssigt formål

                  ii)

                  handlinger i forsøgsøjemed,
                  og

                  iii)

                  handlinger med henblik på at frembringe andre sorter og, bortset fra tilfælde, hvor artikel 14, stk. 5, finder anvendelse, handlinger som nævnt i artikel 14, stk. 1-4, med hensyn til sådanne andre sorter.

            2.   (Fakultativ undtagelse) Uanset artikel 14 kan de kontraherende parter inden for rimelige grænser, og forudsat at forædlerens legitime interesser beskyttes, begrænse forædlerrettighederne vedrørende en hvilken som helst sort med henblik på at give landbrugere tilladelse til at anvende udbytte, som de har tilvejebragt ved på deres egne bedrifter at plante den beskyttede sort eller en sort omfattet af artikel 14, stk. 5, litra a), nr. i) eller ii), til formering på deres egne bedrifter.
      Artikel 16
      Konsumption af forædlerrettigheder
      1.   (Konsumption af rettigheder) Forædlerrettigheder omfatter ikke handlinger, der vedrører materiale af den beskyttede sort eller af en sort, som er omfattet af artikel 14, stk. 5, når det af forædleren eller med dennes samtykke er blevet solgt eller på anden måde markedsført inden for den berørte kontraherende parts område, eller materiale, der er afledt af nævnte materiale, medmindre sådanne handlinger:

                  i)

                  indebærer videreformering af den pågældende sort,
                  eller

                  ii)

                  indebærer udførsel af materiale af sorten, som muliggør formering heraf, til at land, som ikke beskytter sorter af de planteslægter eller -arter, som sorten tilhører, medmindre det udførte materiale er bestemt til konsum.

            2.   (Betydningen af »materiale«) Ved anvendelsen af stk. 1 forstås ved »materiale« i forbindelse med en sort:

                  i)

                  formeringsmateriale af enhver art

                  ii)

                  udbytte, herunder hele planter og plantedele,
                  og

                  iii)

                  produkter, der direkte er fremstillet af udbytte.

            3.   (»Område« i visse tilfælde) Ved anvendelsen af stk. 1 kan alle kontraherende stater, som er medlemmer af en og samme mellemstatslige organisation, handle i fællesskab, hvis organisationens bestemmelser kræver det, med henblik på at ligestille forskrifter vedtaget på de medlemsstaters område, der er medlemmer af organisationen, med forskrifter vedtaget på deres eget område; gør de det, notificerer de generalsekretæren herom.
      Artikel 17
      Begrænsninger i udøvelsen af forædlerrettigheder
      1.   (Almenhedens interesse) Medmindre det udtrykkeligt bestemmes i denne konvention, må de kontraherende parter ikke begrænse forædlerrettigheder med andre begrundelser end hensynet til almenhedens interesse.
      2.   (Rimeligt vederlag) Når en sådan begrænsning bemyndiger tredjemand til at udføre en handling, der kræver forædlerens tilladelse, træffer den pågældende kontraherende part alle nødvendige foranstaltninger for at sikre, at forædleren tildeles et rimeligt vederlag.
      Artikel 18
      Handelsregulerende foranstaltninger
      Forædlerrettigheder er uafhængige af foranstaltninger, der træffes af en kontraherende part for inden for dens område at regulere produktion, certificering og markedsføring af sortsmateriale eller indførsel og udførsel af sådant materiale. Sådanne foranstaltninger berører under ingen omstændigheder anvendelsen af denne konvention.
      Artikel 19
      Forædlerrettigheders varighed
      1.   (Beskyttelsesperiode) Forædlerrettigheder meddeles for en bestemt periode.
      2.   (Minimumsperiode) Denne periode må ikke være på under 20 år regnet fra datoen for meddelelsen af forædlerrettighederne. For træarter og druesorter må denne periode ikke være på under 25 år regnet fra nævnte dato.
      KAPITEL VI
      SORTSBETEGNELSE
      Artikel 20
      Sortsbetegnelse
      1.   (Sortsbetegnelser; betegnelsens anvendelse)

                  a)

                  Sorten skal have en sortsbetegnelse, der bliver dens generiske navn.

                  b)

                  De kontraherende parter sikrer, at den frie anvendelse af en betegnelse i forbindelse med en sort ikke hindres på grundlag af rettigheder vedrørende den betegnelse, der er registreret som sortsbetegnelse; dette gælder også efter udløbet af forædlerrettighederne, jf. dog stk. 4.

            2.   (Kendetegn ved betegnelsen) Betegnelsen skal gøre det muligt at identificere sorten. Den må ikke udelukkende bestå af tal, undtagen i tilfælde hvor dette er almindelig praksis i forbindelse med sortsbetegnelser. Den må ikke kunne virke vildledende eller skabe forvirring med hensyn til sortens kendetegn, værdi eller identitet, eller med hensyn til forædlerens identitet. Den skal navnlig adskille sig fra betegnelser for en eksisterende sort af samme art eller en nært beslægtet art inden for de kontraherende parters områder.
      3.   (Registrering af betegnelsen) Forædleren forelægger sortsbetegnelsen for myndigheden. Hvis det konstateres, at betegnelsen ikke opfylder kravene i stk. 2, afslår myndigheden at registrere den og kræver, at forædleren foreslår en anden betegnelse inden for en bestemt frist. Myndigheden registrerer betegnelsen samtidig med, at forædlerrettighederne meddeles.
      4.   (Ældre rettigheder tilhørende tredjemand) Ældre rettigheder tilhørende tredjemand berøres ikke. Hvis retten til at anvende en sortsbetegnelse frakendes en person, der i henhold til stk. 7 er forpligtet til at anvende den, på grund af ældre rettigheder, kræver myndigheden, at forædleren forelægger en anden sortsbetegnelse.
      5.   (Samme betegnelse inden for alle kontraherende parters områder) En sort skal forelægges alle de kontraherende parter med samme betegnelse. De kontraherende parters myndigheder registrerer den forelagte betegnelse, medmindre de finder den uegnet inden for deres område. I så fald kræver den pågældende myndighed, at forædleren forelægger en anden betegnelse.
      6.   (Informationsudveksling mellem de kontraherende parters myndigheder) En kontraherende parts myndighed sikrer, at alle de øvrige kontraherende parters myndigheder underrettes om forhold vedrørende sortsbetegnelser, herunder især forelæggelse, registrering og slettelse af betegnelser. Enhver myndighed kan sende sine eventuelle bemærkninger vedrørende registreringen af en betegnelse til den myndighed, der har meddelt den pågældende betegnelse.
      7.   (Forpligtelse til at anvende betegnelsen) Enhver person, der inden for en af de kontraherende parters områder udbyder formeringsmateriale af en sort, som er beskyttet inden for det pågældende område, til salg eller markedsfører sådant materiale, er forpligtet til at anvende betegnelsen for den pågældende sort; dette gælder også efter udløbet af forædlerrettighederne til sorten, undtagen i tilfælde hvor ældre rettigheder forhindrer en sådan anvendelse, jf. stk. 4.
      8.   (Angivelser, der anvendes sammen med betegnelserne) Når en sort udbydes til salg eller markedsføres, er det tilladt at knytte et varemærke, et handelsnavn eller en lignende angivelse til den registrerede sortsbetegnelse. Hvis der anvendes en sådan angivelse, skal betegnelsen stadig være let genkendelig.
      KAPITEL VII
      FORÆDLERRETTIGHEDERS UGYLDIGKENDELSE OG OPHÆVELSE
      Artikel 21
      Forædlerrettigheders ugyldigkendelse
      1.   (Begrundelse for ugyldigkendelse) De kontraherende parter erklærer de forædlerrettigheder, de har meddelt, for ugyldige, hvis det viser sig:

                  i)

                  at betingelserne i artikel 6 eller 7 ikke var opfyldt på tidspunktet for meddelelsen af forædlerrettighederne

                  ii)

                  at betingelserne i artikel 8 eller 9 ikke var opfyldt på tidspunktet for meddelelsen af forædlerrettighederne i tilfælde, hvor meddelelsen af rettighederne i det væsentlige er sket på grundlag af oplysninger og dokumentation fremlagt af forædleren

                  iii)

                  at forædlerrettighederne er meddelt en person, der ikke er berettiget hertil, medmindre rettighederne overdrages til rette vedkommende.

            2.   (Ugyldigkendelse af andre årsager) Forædlerrettigheder må ikke erklæres ugyldige af andre årsager end dem, der er nævnt i stk. 1.
      Artikel 22
      Forædlerrettigheders ophævelse
      1.   (Begrundelse for ophævelse)

                  a)

                  De kontraherende parter kan ophæve de forædlerrettigheder, de har meddelt, hvis det viser sig, at betingelserne i artikel 8 eller 9 ikke længere er opfyldt.

                  b)

                  De kontraherende parter kan også ophæve de forædlerrettigheder, de har meddelt, hvis forædleren efter at være blevet anmodet herom ikke inden for en bestemt frist:

                              i)

                              stiller de oplysninger og dokumenter og det materiale til rådighed for myndigheden, der kræves for at kunne verificere vedligeholdelsesavlen af sorten

                              ii)

                              betaler de gebyrer, som i givet fald skal betales for at kunne opretholde forædlerrettighederne,
                              eller

                              iii)

                              foreslår en anden egnet betegnelse, i tilfælde hvor sortsbetegnelsen slettes efter meddelelsen af rettighederne.

            2.   (Ophævelse af andre årsager) Forædlerrettigheder må ikke ophæves af andre årsager end dem, der er nævnt i stk. 1.
      KAPITEL VIII
      UNIONEN
      Artikel 23
      Medlemmer
      De kontraherende parter er medlemmer af unionen.
      Artikel 24
      Retlig status og sæde
      1.   (Retlig status) Unionen har status som juridisk person.
      2.   (Rets- og handleevne) Unionen nyder på hver enkelt kontraherende parts område i overensstemmelse med den lovgivning, der gælder inden for dette område, den rets- og handleevne, der er nødvendig for kunne gennemføre unionens mål og udføre dens opgaver.
      3.   (Sæde) Unionens sæde og permanente organer er i Genève.
      4.   (Aftale om hovedkontor) Unionen har en aftale med Det Schweiziske Forbund vedrørende sit hovedkontor.
      Artikel 25
      Organer
      Unionens permanente organer er rådet og unionens bureau.
      Artikel 26
      Rådet
      1.   (Sammensætning) Rådet består af repræsentanter for medlemmerne af unionen. Hvert medlem af unionen udpeger en repræsentant til rådet og en suppleant. Repræsentanter og suppleanter kan lade sig ledsage af tilforordnede eller rådgivere.
      2.   (Præsident og vicepræsidenter) Rådet vælger blandt sine medlemmer en præsident og en første vicepræsident. Det kan vælge flere vicepræsidenter. Første vicepræsident er stedfortræder for præsidenten, hvis denne har forfald. Præsidentens embedsperiode er på tre år.
      3.   (Møder) Rådet træder sammen efter indkaldelse fra præsidenten. Der afholdes et ordinært møde i rådet en gang om året. Herudover kan præsidenten indkalde rådet på eget initiativ; han indkalder rådet inden for en frist på tre måneder, hvis en tredjedel af unionens medlemmer anmoder herom.
      4.   (Observatører) Stater, som ikke er medlemmer af unionen, kan indbydes til møder i rådet som observatører. Der kan også indbydes andre observatører samt sagkyndige til møderne.
      5.   (Opgaver) Rådets opgaver er at:

                  i)

                  undersøge passende foranstaltninger til at beskytte unionens interesser og fremme dens udvikling

                  ii)

                  fastsætte sin forretningsorden

                  iii)

                  udpege generalsekretæren og, hvis det skønnes nødvendigt, en vicegeneralsekretær og fastlægge disses arbejdsopgaver

                  iv)

                  gennemgå årsrapporten om unionens virksomhed og fastlægge dens arbejdsprogram

                  v)

                  give generalsekretæren alle nødvendige anvisninger til gennemførelse af unionens opgaver

                  vi)

                  fastlægge unionens administrations- og finansreglement

                  vii)

                  gennemgå og godkende unionens budget og fastsætte hvert enkelt unionsmedlems bidrag

                  viii)

                  gennemgå og godkende regnskaberne, der forelægges af generalsekretæren

                  ix)

                  fastsætte dato og sted for de i artikel 38 omhandlede konferencer og træffe de nødvendige forberedende foranstaltninger,
                  og

                  x)

                  i almindelighed træffe alle nødvendige beslutninger for at sikre, at unionen fungerer effektivt.

            6.   (Stemmer)

                  a)

                  Hvert medlem af unionen, der er en stat, har én stemme i Rådet.

                  b)

                  Enhver kontraherende part, der er en mellemstatslig organisation, kan på de områder, der hører under dens kompetence, udøve sine medlemsstaters stemmeret, der er medlemmer af unionen. En sådan mellemstatslig organisation udøver ikke sine medlemsstaters stemmeret, hvis medlemsstaterne selv udøver denne ret, og omvendt.

            7.   (Flertal) Rådets beslutninger kræver simpelt flertal af de afgivne stemmer; dog kræver dets beslutninger i henhold til stk. 5, nr. ii), vi) og vii), og i henhold til artikel 28, stk. 3, artikel 29, stk. 5, litra b), og artikel 38, stk. 1, tre fjerdedele af de afgivne stemmer. Ikke afgivne stemmer medregnes ikke.
      Artikel 27
      Unionens bureau
      1.   (Bureauets opgaver og ledelse) Unionens bureau varetager samtlige de forpligtelser og opgaver, som det pålægges af rådet. Det ledes af generalsekretæren.
      2.   (Generalsekretærens opgaver) Generalsekretæren er ansvarlig over for rådet; han er ansvarlig for at udføre rådets beslutninger. Han forelægger unionens budget for rådet til godkendelse og er ansvarlig for dets gennemførelse. Han aflægger rapporter til rådet om sin forvaltning samt om unionens virksomhed og finansielle stilling.
      3.   (Personale) Ansættelses- og beskæftigelsesvilkårene for det personale, der er nødvendigt for, at unionens bureau kan udføre sine opgaver på en effektiv måde, fastsættes ved administrations- og finansreglementet, jf. dog artikel 26, stk. 5, nr. iii).
      Artikel 28
      Sprog
      1.   (Bureauets sprog) Ved udførelsen af sine opgaver benytter unionens bureau det engelske, franske, tyske og spanske sprog.
      2.   (Sprog under visse møder) Møder i rådet og revisionskonferencer afholdes på de fire sprog.
      3.   (Yderligere sprog) Rådet kan beslutte, at der skal anvendes yderligere sprog.
      Artikel 29
      Finansiering
      1.   (Indtægter) Unionens udgifter dækkes af:

                  i)

                  de årlige bidrag fra unionslandene

                  ii)

                  betalinger for tjenesteydelser

                  iii)

                  diverse indtægter.

            2.   (Bidrag: enheder)

                  a)

                  Hvert enkelt unionslands andel af de samlede årlige bidrag fastsættes på grundlag af de samlede udgifter, der skal dækkes af unionslandenes bidrag, og det antal bidragsenheder, der gælder for landet i henhold til stk. 3. Denne andel beregnes som fastsat i stk. 4.

                  b)

                  Antallet af bidragsenheder udtrykkes i hele tal eller brøkdele, dog må ingen brøkdel være mindre end en femtedel.

            3.   (Bidrag: hvert enkelt medlems andel)

                  a)

                  For et medlem af unionen, der er part i 1961/1972-akten eller 1978-akten på den dato, hvor det bliver forpligtet af denne konvention, er antallet af bidragsenheder det samme som umiddelbart inden denne dato.

                  b)

                  Ethvert andet unionsland angiver ved tiltrædelsen af unionen ved en erklæring stilet til generalsekretæren det antal bidragsenheder, der skal gælde for det pågældende land.

                  c)

                  Ethvert unionsland kan på et hvilket som helst tidspunkt ved en erklæring stilet til generalsekretæren angive et andet antal bidragsenheder end det, der gælder for det i henhold til litra a) eller b). Hvis en sådan erklæring fremsættes i løbet af kalenderårets første seks måneder, får den virkning fra begyndelsen af det efterfølgende kalenderår; i modsat fald får den virkning fra begyndelsen af det andet kalenderår, der følger efter det år, hvor erklæringen blev fremsat.

            4.   (Bidrag: beregning af andele)

                  a)

                  Det beløb, der svarer til en bidragsenhed, fremkommer ved for hver budgetperiode at dividere de samlede udgifter, der skal dækkes af unionslandenes bidrag i den pågældende periode, med det samlede antal enheder, der gælder for disse unionslande.

                  b)

                  Det beløb, hvert enkelt unionsland skal bidrage med, fremkommer ved at multiplicere det beløb, der svarer til en bidragsenhed, med det antal bidragsenheder, der gælder for det pågældende unionsland.

            5.   (Restancer)

                  a)

                  Et unionsland, der er i restance med betalingen af sine bidrag, er ikke stemmeberettiget i rådet, hvis dets restancer svarer til eller overstiger det skyldige bidrag for hele det foregående år, jf. dog litra b). Suspensionen af stemmeretten fritager ikke det pågældende unionsland for sine forpligtelser i henhold til denne konvention og fratager det heller ikke nogen anden ret i henhold hertil.

                  b)

                  Rådet kan give det pågældende unionsland tilladelse til fortsat at udøve sin stemmeret, hvis og så længe rådet finder det godtgjort, at restancerne skyldes usædvanlige og uundgåelige omstændigheder.

            6.   (Revision af regnskaber) Unionens regnskaber revideres af et unionsland som fastsat i administrations- og finansreglementet. Det pågældende unionsland udnævnes af rådet efter aftale med landet.
      7.   (Bidrag fra mellemstatslige organisationer) Kontraherende parter, der er mellemstatslige organisationer, er ikke forpligtede til at betale bidrag. Hvis de alligevel vælger at betale bidrag, finder stk. 1-4 tilsvarende anvendelse.
      KAPITEL IX
      KONVENTIONENS GENNEMFØRELSE; ANDRE AFTALER
      Artikel 30
      Konventionens gennemførelse
      1.   (Gennemførelsesforanstaltninger) De kontraherende parter vedtager alle nødvendige foranstaltninger for at gennemføre denne konvention, hvilket navnlig indebærer, at de:

                  i)

                  sørger for passende retsmidler til effektiv håndhævelse af forædlerrettigheder

                  ii)

                  etablerer en myndighed, der har til opgave at meddele forædlerrettigheder, eller overdrager denne opgave til en myndighed etableret af en anden kontraherende part

                  iii)

                  sikrer, at offentligheden underrettes ved regelmæssig offentliggørelse af oplysninger vedrørende

                              —

                              ansøgninger om og meddelelse af forædlerrettigheder,
                              og

                              —

                              foreslåede og godkendte sortsbetegnelser.

            2.   (Lovgivningens overensstemmelse) Det forudsættes, at stater og mellemstatslige organisationer, når de deponerer deres ratifikations-, accept-, godkendelses- eller tiltrædelsesinstrument, alt efter hvad der er relevant, er i stand til at gennemføre bestemmelserne i denne konvention på grundlag af deres egen lovgivning.
      Artikel 31
      Forbindelser mellem kontraherende parter og stater, som er forpligtet af tidligere akter
      1.   (Forbindelser mellem stater, der er forpligtet af denne konvention) Mellem unionslande, som er forpligtet både af denne konvention og en tidligere akt, finder kun denne konvention anvendelse.
      2.   (Eventuelle forbindelser med stater, som ikke er forpligtet af denne konvention) Et unionsland, som ikke er forpligtet af denne konvention, kan ved en notifikation stilet til generalsekretæren erklære, at det i sine forbindelser med medlemmer af unionen, som kun er forpligtet af denne konvention, agter at anvende den seneste akt, som det er forpligtet af. Fra udløbet af en måned efter datoen for en sådan notifikation og indtil det unionsland, der har fremsat erklæringen, bliver forpligtet af denne konvention, anvender dette unionsland den seneste akt, som det er forpligtet af, i sine forbindelser med medlemmer af unionen, der kun er forpligtet af denne konvention, mens sidstnævnte anvender denne konvention over for førstenævnte.
      Artikel 32
      Særlige aftaler
      Medlemmer af unionen bevarer retten til indbyrdes at indgå særlige aftaler om sortsbeskyttelse, forudsat at disse aftaler ikke strider mod bestemmelserne i denne konvention.
      KAPITEL X
      AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
      Artikel 33
      Undertegnelse
      Denne konvention er åben for undertegnelse af enhver stat, der på vedtagelsesdatoen er medlem af unionen. Den forbliver åben for undertegnelse indtil den 31. marts 1992.
      Artikel 34
      Ratifikation, accept eller godkendelse; tiltrædelse
      1.   (Stater og visse mellemstatslige organisationer)

                  a)

                  Enhver stat kan i henhold til denne artikel blive part i denne konvention.

                  b)

                  Enhver mellemstatslig organisation kan i henhold til denne artikel blive part i denne konvention, hvis den:

                              i)

                              har kompetence inden for de områder, der reguleres af denne konvention

                              ii)

                              har egen lovgivning om meddelelse og beskyttelse af forædlerrettigheder, som er bindende for alle dens medlemsstater,
                              og

                              iii)

                              i overensstemmelse med sine interne procedurer er blevet behørigt bemyndiget til at tiltræde denne konvention.

            2.   (Tiltrædelsesinstrument) Stater, der har undertegnet denne konvention, bliver part i denne konvention ved deponering af et instrument om ratifikation, accept eller godkendelse af denne konvention. Stater, der ikke har undertegnet denne konvention, og mellemstatslige organisationer bliver part i denne konvention ved deponering af et instrument om tiltrædelse af denne konvention. Ratifikations-, accept-, godkendelses- eller tiltrædelsesinstrumenter deponeres hos generalsekretæren.
      3.   (Rådgivning fra rådet) Stater, der ikke er medlemmer af unionen, og mellemstatslige organisationer anmoder forud for deponeringen af deres tiltrædelsesinstrument rådet om rådgivning med hensyn til, om deres lovgivning stemmer overens med denne konventions bestemmelser. Hvis den beslutning, der træffes på grundlag af rådgivningen, er positiv, kan tiltrædelsesinstrumentet deponeres.
      Artikel 35
      Forbehold
      1.   (Princip) Forbehold over for denne konvention er ikke tilladt, jf. dog stk. 2.
      2.   (Mulig undtagelse)

                  a)

                  Uanset bestemmelserne i artikel 3, stk. 1, kan en stat, som på det tidspunkt, hvor den bliver part i denne konvention, er part i 1978-akten, og som for så vidt angår sorter, der formerer sig ukønnet, yder beskyttelse i form af andre industrielle ejendomsrettigheder end forædlerrettigheder, fortsætte hermed uden at anvende denne konvention på de pågældende sorter.

                  b)

                  En stat, der gør brug af nævnte ret, notificerer generalsekretæren herom ved deponeringen af sit ratifikations-, accept-, godkendelses- eller tiltrædelsesinstrument, alt efter hvad der er relevant. Den pågældende stat kan på et hvilket som helst tidspunkt trække sin notifikation tilbage.

            Artikel 36
      Meddelelser om lovgivning og om de beskyttede planteslægter og -arter; oplysninger, der skal offentliggøres
      1.   (Første notifikation) Når en stat eller en mellemstatslig organisation deponerer sit instrument om ratifikation, accept eller godkendelse eller tiltrædelse af denne konvention, alt efter hvad der er relevant, notificerer den generalsekretæren om:

                  i)

                  sin lovgivning om forædlerrettigheder,
                  og

                  ii)

                  de planteslægter og -arter, hvorpå den vil anvende bestemmelserne i denne konvention fra den dato, hvor den bliver forpligtet af denne konvention.

            2.   (Notifikation om ændringer) De kontraherende parter notificerer straks generalsekretæren om:

                  i)

                  eventuelle ændringer i lovgivningen vedrørende forædlerrettigheder,
                  og

                  ii)

                  enhver udvidelse af anvendelsen af denne konvention til at omfatte yderligere planteslægter og -arter.

            3.   (Offentliggørelse af oplysningerne) Generalsekretæren offentliggør på grundlag af meddelelser fra de kontraherende parter oplysninger om:

                  i)

                  lovgivningen om forædlerrettigheder og eventuelle ændringer i denne lovgivning,
                  og

                  ii)

                  de i stk. 1, nr. ii), omhandlede planteslægter og -arter og enhver udvidelse som nævnt i stk. 2, nr. ii).

            Artikel 37
      Ikrafttrædelse; lukning af tidligere akter
      1.   (Første ikrafttrædelse) Denne konvention træder i kraft en måned efter, at fem stater har deponeret deres ratifikations-, accept-, godkendelses- eller tiltrædelsesinstrument, alt efter hvad der er relevant, forudsat at mindst tre af disse instrumenter er deponeret af stater, der er part i 1961/1972-akten eller 1978-akten.
      2.   (Efterfølgende ikrafttrædelse) Stater, der ikke er omfattet af stk. 1, eller mellemstatslige organisationer bliver forpligtet af denne konvention en måned efter, at de har deponeret deres ratifikations-, accept-, godkendelses- eller tiltrædelsesinstrument, alt efter hvad der er relevant.
      3.   (Lukning af 1978-akten) Der kan ikke deponeres noget instrument om tiltrædelse af 1978-akten efter ikrafttrædelsen af denne konvention i henhold til stk. 1; dog kan en stat, der i overensstemmelse med De Forenede Nationers generalforsamlings almindelige praksis betragtes som et udviklingsland, deponere et sådant instrument frem til den 31. december 1995, og enhver anden stat kan deponere et sådant instrument frem til den 31. december 1993, selv om denne konvention træder i kraft inden denne dato.
      Artikel 38
      Revision af konventionen
      1.   (Konference) Denne konvention kan revideres ved en konference mellem unionens medlemmer. Indkaldelse til en sådan konference besluttes af rådet.
      2.   (Beslutningsdygtighed og flertal) Konferenceakterne får kun virkning, hvis mindst halvdelen af unionslandene er repræsenteret på konferencen. Vedtagelse af en revision kræver tre fjerdedeles flertal af de ved konferencen tilstedeværende og stemmeafgivende unionslande.
      Artikel 39
      Opsigelse
      1.   (Notifikationer) Enhver kontraherende part kan opsige denne konvention ved en notifikation stilet til generalsekretæren. Generalsekretæren notificerer straks alle unionslandene om modtagelsen af en sådan notifikation.
      2.   (Tidligere akter) En notifikation om opsigelse af denne konvention anses for også at udgøre notifikation om opsigelse af tidligere akter, som den kontraherende part, der opsiger denne konvention, er forpligtet af.
      3.   (Virkningsdato) Opsigelsen får virkning fra udgangen af det kalenderår, der følger efter det år, hvor notifikationen blev modtaget af generalsekretæren.
      4.   (Erhvervede rettigheder) Opsigelsen berører ikke sortsrettigheder, der er erhvervet i kraft af denne konvention eller en tidligere akt inden den dato, hvor opsigelsen får virkning.
      Artikel 40
      Bevarelse af eksisterende rettigheder
      Denne konvention begrænser ikke eksisterende forædlerrettigheder, som er opnået på grundlag af de kontraherende parters lovgivning eller meddelt i kraft af en tidligere akt eller enhver anden aftale indgået mellem medlemmer af unionen.
      Artikel 41
      Den originale tekst til konventionen og andre officielle udgaver
      1.   (Original tekst) Denne konvention undertegnes i et enkelt originalt eksemplar på engelsk, fransk og tysk, dog har den franske tekst forrang i tilfælde af uoverensstemmelse mellem teksterne. Den originale tekst deponeres hos generalsekretæren.
      2.   (Officielle udgaver) Generalsekretæren tilvejebringer efter samråd med de berørte regeringer officielle udgaver af denne konvention på arabisk, italiensk, japansk, nederlandsk og spansk samt andre sprog, som rådet måtte ønske.
      Artikel 42
      Depositaropgaver
      1.   (Fremsendelse af kopier) Generalsekretæren sender bekræftede kopier af denne konvention til alle de stater og mellemstatslige organisationer, der var repræsenteret ved den diplomatiske konference, som vedtog denne konvention, og efter anmodning til enhver anden stat eller mellemstatslig organisation.
      2.   (Registrering) Generalsekretæren registrerer denne konvention i De Forenede Nationers sekretariat.


Avis juridique important

|

32002D0842

2002/842/FUSP: Rådets afgørelse af 21. oktober 2002 om gennemførelse af fælles aktion 2002/589/FUSP med henblik på Den Europæiske Unions bidrag til bekæmpelse af destabiliserende ophobning og spredning af håndskydevåben og lette våben i Sydøsteuropa

EF-Tidende nr. L 289 af 26/10/2002 s. 0001 - 0002

Rådets afgørelseaf 21. oktober 2002om gennemførelse af fælles aktion 2002/589/FUSP med henblik på Den Europæiske Unions bidrag til bekæmpelse af destabiliserende ophobning og spredning af håndskydevåben og lette våben i Sydøsteuropa(2002/842/FUSP)RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -under henvisning til fælles aktion 2002/589/FUSP(1), særlig artikel 6, sammenholdt med artikel 23, stk. 2, andet led, i traktaten om Den Europæiske Union, ogud fra følgende betragtninger:(1) Den voldsomme og ukontrollerede ophobning og spredning af håndskydevåben og lette våben har givet næring til kriminalitet og usikkerhed i Sydøsteuropa, skærpet konflikten i regionen og skadet post-konflikt-fredsopbygningen og udgør en alvorlig hindring for den økonomiske og sociale udvikling i Sydøsteuropa.(2) For at nå de mål, der er fastsat i artikel 1 i fælles aktion 2002/589/FUSP, agter Den Europæiske Union at virke inden for de kompetente internationale instanser og i en regional sammenhæng i det omfang, det er relevant, for at yde bistand gennem internationale organisationer, programmer og agenturer samt regionale ordninger.(3) Den regionale gennemførelsesplan vedrørende håndskydevåben og lette våben under stabilitetspagten for Sydøsteuropa skal udgøre den ramme, inden for hvilken landene i Sydøsteuropa kan udvikle programmer og projektforslag, der medfører øget kapacitet til at kontrollere ulovlig spredning og udbredelse af våben.(4) Der er under De Forenede Nationers udviklingsprogram (UNDP) og stabilitetspagten blevet oprettet en regional clearinginstitution for begrænsning af lette våben i Sydøsteuropa (South East Europe Regional Clearinghouse for Small Arms Reduction), der har hjemsted i Beograd og består af en teknisk støtteenhed, der yder støtte til en række operationelle aktioner på regionalt og nationalt plan.(5) Denne clearinginstitution har bl.a. til formål at styrke regeringers og ikke-statslige organisationers kapacitet til at dæmme op for den ulovlige strøm af håndskydevåben og lette våben i Sydøsteuropa. Clearinginstitutionen bør navnlig lægge vægt på udviklingen af regionale projekter, der imødegår det forhold, at våben strømmer over grænserne.(6) Den Europæiske Union mener, at den regionale gennemførelsesplan og clearinginstitutionens formål omfatter spørgsmål i forbindelse med udbud af og efterspørgsel efter håndskydevåben og lette våben og således ligger i forlængelse af det handlingsprogram med sigte på at forebygge, bekæmpe og standse alle former for ulovlig handel med håndskydevåben og lette våben, som blev vedtaget af De Forenede Nationers internationale konference om alle former for ulovlig handel med håndskydevåben og lette våben (den 9.-20. juli 2001 i New York).(7) Den Europæiske Union mener, at finansiel støtte til denne clearinginstitution vil være i tråd med målsætningen om et tæt samarbejde mellem staterne om at nå de mål, der er fastsat i FN's handlingsprogram, herunder udveksling af oplysninger, bistand og fastsættelse af standarder, og fremhæver de regionale organisationers rolle med hensyn til at fremme dette samarbejde.(8) Kommissionen har påtaget sig hvervet med gennemførelsen af denne afgørelse.(9) Den Europæiske Union agter derfor at yde finansiel støtte til clearinginstitutionen i henhold til afsnit II i fælles aktion 2002/589/FUSP -TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:Artikel 11. Den Europæiske Union bidrager til den regionale clearinginstitution for begrænsning af lette våben i Sydøsteuropa (South East Europe Regional Clearinghouse for Small Arms Reduction), der har hjemsted i Beograd og er oprettet under De Forenede Nationers udviklingsprogram (UNDP) og stabilitetspagten.2. Med henblik herpå yder Den Europæiske Union en finansiel støtte til UNDP som bidrag til Beograd-clearinginstitutionens personaleudgifter.3. Gennemførelsen af denne afgørelse overdrages til Kommissionen. Med henblik herpå indgår Kommissionen en finansieringsaftale med UNDP om anvendelsen af Den Europæiske Unions bidrag, der ydes i form af gavebistand, og som skal bidrage til lønomkostningerne til holdlederen (ledende rådgiver) i 12 måneder og til en ngo-koordinator i 11 måneder.Artikel 21. Det finansielle referencebeløb for de i artikel 1 omhandlede formål udgør 200000 EUR.2. De udgifter, der finansieres med det i stk. 1 fastsatte beløb, forvaltes i overensstemmelse med Fællesskabets procedurer og regler for Den Europæiske Unions almindelige budget.Artikel 3Kommissionen forelægger alle relevante oplysninger om gennemførelsen af denne afgørelse for de relevante organer i Rådet i overensstemmelse med artikel 9, stk. 1, i fælles aktion 2002/589/FUSP. Oplysningerne kan navnlig bygge på de regelmæssige rapporter, som UNDP skal aflægge inden for rammerne af kontraktforholdet med Kommissionen.Artikel 41. Denne afgørelse træder i kraft på dagen for vedtagelsen.Den udløber tolv måneder efter indgåelsen af finansieringsaftalen mellem Kommissionen og UNDP.2. Denne afgørelse tages op til fornyet overvejelse ti måneder efter dagen for vedtagelsen.Artikel 5Denne afgørelse offentliggøres i EF-Tidende.Udfærdiget i Luxembourg, den 21. oktober 2002.På Rådets vegneP. S. MøllerFormand(1) EFT L 191 af 19.7.2002, s. 1.


title: Rådets afgørelse (EU) 2016/2369 af 11. november 2016 om undertegnelse på Unions vegne og midlertidig anvendelse af tiltrædelsesprotokollen til handelsaftalen mellem Den Europæiske Union og dens medlemsstater på den ene side og Colombia og Peru på den anden side for at tage hensyn til Ecuadors tiltrædelse af aftalen

text:
               24.12.2016

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 356/1

         RÅDETS AFGØRELSE (EU) 2016/2369
   af 11. november 2016
   om undertegnelse på Unions vegne og midlertidig anvendelse af tiltrædelsesprotokollen til handelsaftalen mellem Den Europæiske Union og dens medlemsstater på den ene side og Colombia og Peru på den anden side for at tage hensyn til Ecuadors tiltrædelse af aftalen
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 91, artikel 100, stk. 2, og artikel 207, stk. 4, første afsnit, sammenholdt med artikel 218, stk. 5,
   under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Den 19. januar 2009 bemyndigede Rådet Kommissionen til på Unionens og dens medlemsstaters vegne at forhandle en flerpartshandelsaftale på plads med de af Det Andinske Fællesskabs medlemslande, der tilsluttede sig målet om en ambitiøs, omfattende og afbalanceret handelsaftale.

               (2)

               Den 26. juni 2012 undertegnede Unionen handelsaftalen mellem Den Europæiske Union og dens medlemsstater på den ene side og Colombia og Peru på den anden side (1) (»aftalen«). Aftalen har fundet midlertidig anvendelse siden den 1. marts 2013 for Peru og siden den 1. august 2013 for Columbia.

               (3)

               Artikel 329 i aftalen fastsætter bestemmelser om andre medlemslande i Det Andinske Fællesskabs tiltrædelse af aftalen.

               (4)

               Forhandlingerne om en tiltrædelsesprotokol til aftalen blev ført mellem Unionen og Ecuador i 2014. Forhandlingerne blev afsluttet den 17. juli 2014.

               (5)

               Teksten til tiltrædelsesprotokollen til handelsaftalen mellem Den Europæiske Union og dens medlemsstater på den ene side og Colombia og Peru på den anden side for at tage hensyn til Ecuadors tiltrædelse af aftalen (»protokollen«) blev godkendt af Handelsudvalget, der er nedsat i henhold til aftalen, på udvalgets møde den 8. februar 2016, jf. kravet i artikel 329, stk. 4, i aftalen.

               (6)

               Protokollen bør undertegnes på Unionens vegne og anvendes midlertidigt indtil afslutningen af de procedurer, som er nødvendige for indgåelse heraf. I protokollens artikel 27, stk. 4, er der fastsat bestemmelser om dens midlertidige anvendelse. Som følge af den midlertidige anvendelse af protokollen skal aftalen finde midlertidig anvendelse.

               (7)

               Den midlertidige anvendelse i medfør af denne afgørelse berører ikke kompetencefordelingen mellem Unionen og dens medlemsstater i overensstemmelse med traktaterne.

               (8)

               Protokollen bør ikke fortolkes således, at den skaber rettigheder eller forpligtelser, som kan påberåbes direkte for Unionens eller medlemsstaternes domstole —

         VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   1.   Der gives herved bemyndigelse til undertegnelse på Unionens vegne af tiltrædelsesprotokollen til handelsaftalen mellem Den Europæiske Union og dens medlemsstater på den ene side og Colombia og Peru på den anden side for at tage hensyn til Ecuadors tiltrædelse af aftalen med forbehold af indgåelse af protokollen.
   2.   Teksten til protokollen er knyttet til denne afgørelse.
   Artikel 2
   Formanden for Rådet bemyndiges herved til at udpege den eller de personer, der er beføjet til at undertegne aftalen på Unionens vegne.
   Artikel 3
   Protokollen anvendes mellem Unionen og Ecuador midlertidigt af Unionen som fastsat i protokollens artikel 27, stk. 4 (2), indtil afslutningen af de procedurer, som er nødvendige for indgåelse heraf. Som følge heraf anvendes bestemmelserne i aftalen midlertidigt af Unionen, jf. aftalens artikel 330, stk. 3, indtil afslutningen af de procedurer, som er nødvendige for indgåelse af nævnte protokol, med undtagelse af aftalens artikel 2, artikel 202, stk. 1, og artikel 291 og 292.
   Artikel 4
   Protokollen må ikke fortolkes således, at den skaber rettigheder eller forpligtelser, som kan påberåbes direkte for Unionens eller medlemsstaternes domstole.
   Artikel 5
   Denne afgørelse træder i kraft på dagen for vedtagelsen.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 11. november 2016.

            På Rådets vegne

         P. ŽIGA

            Formand

      (1)  EUT L 354 af 21.12.2012, s. 3.

      (2)  Den dato, fra hvilken protokollen anvendes midlertidigt, offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende på foranledning af Generalsekretariatet for Rådet.


title: Rådets afgørelse (EU) 2015/1212 af 20. juli 2015 om beskikkelse af et lettisk medlem af Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

text:
               24.7.2015

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 196/18

         RÅDETS AFGØRELSE (EU) 2015/1212
   af 20. juli 2015
   om beskikkelse af et lettisk medlem af Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 302,
   under henvisning til indstilling fra den lettiske regering,
   under henvisning til udtalelse fra Europa-Kommissionen, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Rådet vedtog den 13. september 2010 afgørelse 2010/570/EU, Euratom om beskikkelse af medlemmerne af Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg for perioden fra den 21. september 2010 til den 20. september 2015 (1).

               (2)

               Der er blevet en plads ledig som medlem af Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg, efter at Armands KRAUZEs mandat er udløbet —

         VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   Gustavs NORKĀRKLIS, biedrības »Latvijas Bioloģiskās lauksaimniecības asociācija« valdes priekšsēdētājs, beskikkes som medlem af Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg for den resterende del af mandatperioden, dvs. indtil den 20. september 2015.
   Artikel 2
   Denne afgørelse træder i kraft på dagen for vedtagelsen.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 20. juli 2015.

            På Rådets vegne

         F. MOGHERINI

            Formand

      (1)  EUT L 251 af 25.9.2010, s. 8.