title: Rådets afgørelse (FUSP) 2017/1869 af 16. oktober 2017 om Den Europæiske Unions rådgivende mission til støtte for en reform af sikkerhedssektoren i Irak (EUAM Iraq)

text:
               17.10.2017

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 266/12

         RÅDETS AFGØRELSE (FUSP) 2017/1869
   af 16. oktober 2017
   om Den Europæiske Unions rådgivende mission til støtte for en reform af sikkerhedssektoren i Irak (EUAM Iraq)
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Union, særlig artikel 28, artikel 42,4, og artikel 43,2,
   under henvisning til forslag fra Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Den 19. juni 2017 gentog Rådet Unionens urokkelige støtte til Iraks enhed, suverænitet og territoriale integritet og understregede betydningen af sikkerhed og respekt for retsstaten for stabiliteten i Irak. Rådet meddelte, at Unionen som svar på de irakiske myndigheders anmodning var ved at undersøge muligheden for udsendelse af et EU-rådgivnings- og -bistandsteam på sikkerhedssektorreformområdet, der skal bistå i forbindelse med reformbestræbelserne i samarbejde og sammenhæng med andre internationale partnere.

               (2)

               Den 17. juli 2017 godkendte Rådet et krisestyringskoncept for en mulig civil FSFP-mission til støtte for en reform af sikkerhedssektoren i Irak.

               (3)

               Den 24. august 2017 hilste Iraks premierminister den planlagte mission velkommen i en skrivelse til Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik (HR).

               (4)

               Efter henstilling fra direktøren for Den Civile Planlægnings- og Gennemførelseskapacitet bør missionen iværksættes.

               (5)

               Den Udenrigs- og Sikkerhedspolitiske Komité (PSC) bør under ansvar af Rådet og den højtstående repræsentant varetage den politiske kontrol med missionen, stå for den strategiske ledelse heraf og træffe de nødvendige afgørelser i overensstemmelse med artikel 38,3, i traktaten om Den Europæiske Union (TEU).

               (6)

               Vagtkapaciteten bør aktiveres med henblik på denne mission.

               (7)

               Missionen vil blive gennemført i en situation, som kan forværres og hindre, at målene for Unionens optræden udadtil som fastsat i artikel 21 i TEU nås —

         VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   Mission
   Unionen opretter og iværksætter hermed Den Europæiske Unions rådgivende mission til støtte for en reform af sikkerhedssektoren i Irak (EUAM Iraq).
   Artikel 2
   Formål
   De strategiske mål for EUAM Iraq er:

               1)

               at yde rådgivning og ekspertbistand til de irakiske myndigheder på strategisk plan for at bidrage til gennemførelsen af Iraks nationale sikkerhedsstrategi

               2)

               at analysere, vurdere og identificere mulighederne for Unionens eventuelle yderligere engagement til støtte for behovene i forbindelse med reformen af sikkerhedssektoren i Irak på lang sigt

               3)

               at bistå EU-delegationen i Irak i koordineringen af Unionens og medlemsstaternes støtte i forbindelse med reformen af sikkerhedssektoren i Irak.

         Artikel 3
   Opgaver
   1.   Med henblik på at nå de i artikel 2, nr. 1), fastsatte mål skal EUAM Iraq:

               a)

               støtte den nationale komité til bekæmpelse af terrorisme i forbindelse med gennemførelsen af den nationale strategi til bekæmpelse af terrorisme og i forbindelse med identificeringen af delstrategier og handlingsplaner for strategiens gennemførelse

               b)

               støtte direktoratet for planlægning under indenrigsministeriet med henblik på planlægningen af de institutionelle reformer af afdelingen, herunder politiet, som led i gennemførelsen af den nationale sikkerhedsstrategi

               c)

               bidrage til udarbejdelsen af en national strategi til bekæmpelse af organiseret kriminalitet under ledelse af indenrigsministeriets afdeling for organiseret kriminalitet.

         2.   Med henblik på at nå de i artikel 2, nr. 2), fastsatte mål skal EUAM Iraq:

               a)

               foretage en kortlægning af de igangværende aktiviteter til støtte for den civile sikkerhedssektor, herunder grænsesikkerhed, og skabe et overblik over erfaringer og mangler

               b)

               i samarbejde med internationale donorer finde frem til nøgleprojekter, der hurtigt kan levere resultater på kort sigt, og som Unionens institutioner eller medlemsstaterne kan deltage i

               c)

               kortlægge behovene på mellemlang til lang sigt og mulighederne for et eventuelt fremtidigt engagement i forbindelse med reformen af sikkerhedssektoren med henblik på at give input til og støtte Unionens politisk-strategiske planlægning vedrørende et sådant muligt engagement, hvis det er nødvendigt

               d)

               bidrage til forvaltningen og driften af arkitekturen under reformen af sikkerhedssektoren som en del af det fælles sekretariat.

         3.   EUAM Iraq bistår EU-delegationen i Irak i koordineringen af Unionens og medlemsstaternes støtte i forbindelse med reformen af sikkerhedssektoren i Irak.
   4.   EUAM Iraq sikrer, at menneskerettigheder og kønsperspektiver indarbejdes i missionens opgaver, og at de politikker og planer, der udarbejdes med støtte fra den, er i overensstemmelse med de internationale standarder og forpligtelser på menneskerettigheds- og kønsområdet.
   5.   EUAM Iraq sikrer, at tiltag til bekæmpelse af organiseret kriminalitet omfatter kampen mod ulovlig migration, ulovlig handel med våben og narkotika, cyberkriminalitet og ulovlig handel med kulturgoder og ødelæggelse heraf. Sidstnævnte vil blive koordineret tæt med alle relevante aktører på stedet, navnlig med UNESCO og den globale koalition.
   6.   EUAM Iraq får ingen udøvende funktioner.
   Artikel 4
   Kommandovej og struktur
   1.   EUAM Iraq skal som krisestyringsoperation have én fælles kommandovej.
   2.   EUAM Iraq har sit hovedkvarter i Bagdad.
   3.   EUAM Iraq struktureres i overensstemmelse med planlægningsdokumenterne.
   Artikel 5
   Den øverstbefalende for den civile operation
   1.   Direktøren for Den Civile Planlægnings- og Gennemførelseskapacitet (CPCC) er den øverstbefalende for den civile operation for EUAM Iraq. CPCC står til rådighed for den øverstbefalende for den civile operation med hensyn til planlægning og gennemførelse af EUAM Iraq.
   2.   Den øverstbefalende for den civile operation skal udøve kommandoen og kontrollen på strategisk niveau i forbindelse med EUAM Iraq under politisk kontrol og strategisk ledelse af Den Udenrigs- og Sikkerhedspolitiske Komité (PSC) og under den overordnede myndighed af Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik (HR).
   3.   Den øverstbefalende for den civile operation sikrer korrekt og effektiv gennemførelse af Rådets afgørelser samt PSC's afgørelser for så vidt angår gennemførelsen af operationer, herunder ved om nødvendigt at give missionschefen instrukser på strategisk niveau og ved at yde vedkommende rådgivning og teknisk støtte. Den øverstbefalende for den civile operation aflægger rapport til Rådet via HR.
   4.   Alt udstationeret personale forbliver fuldt ud underlagt henholdsvis den udstationerende stats nationale myndigheders kommando i overensstemmelse med nationale regler eller den pågældende EU-institutions eller Tjenesten for EU's Optræden Udadtils (EU-Udenrigstjenestens) kommando. Disse myndigheder overfører den operative kontrol (OPCON) med deres personale til den øverstbefalende for den civile operation.
   5.   Den øverstbefalende for den civile operation bærer det samlede ansvar med henblik på at sikre, at Unionen opfylder sin pligt til forsvarlig forvaltning.
   6.   Den øverstbefalende for den civile operation og chefen for EU-delegationen i Irak konsulterer hinanden efter behov.
   Artikel 6
   Missionschefen
   1.   Markus RITTER udnævnes til missionschef.
   2.   Missionschefen har ansvaret for EUAM Iraq og udøver kommandoen over og kontrollen med den i indsatsområdet. Missionschefen er direkte ansvarlig over for den øverstbefalende for den civile operation og handler i henhold til sine instrukser.
   3.   Missionschefen er repræsentant for EUAM Iraq i indsatsområdet.
   4.   Missionschefen har det administrative og logistiske ansvar for EUAM Iraq, herunder ansvar for aktiver, ressourcer og informationer, som er stillet til rådighed for EUAM Iraq. Missionschefen kan under sit eget overordnede ansvar uddelegere ledelsesopgaver i personalesager og økonomiske spørgsmål til EUAM Iraqs personale.
   5.   Missionschefen har ansvaret for den disciplinære kontrol med personalet for EUAM Iraq. For udstationeret personale henhører disciplinære sanktioner under henholdsvis den udstationerende stats nationale myndighed i overensstemmelse med nationale regler, under den relevante EU-institution eller under EU-Udenrigstjenesten.
   6.   Missionschefen sikrer, at missionen EUAM Iraq er tilstrækkelig synlig.
   7.   Missionschefen koordinerer med andre EU-aktører på stedet, i det omfang det er relevant. Missionschefen får med forbehold af kommandovejen lokal politisk vejledning fra chefen for EU-delegationen i Irak.
   Artikel 7
   Personale
   1.   EUAM Iraq skal primært bestå af personale udsendt af medlemsstaterne, EU-institutionerne eller EU-Udenrigstjenesten. Den enkelte medlemsstat, den enkelte EU-institution og EU-Udenrigstjenesten afholder omkostningerne i forbindelse med det personale, som den har udstationeret, herunder rejseudgifter til og fra udstationeringsstedet, løn, sygesikring og tillæg, bortset fra dagpenge.
   2.   Henholdsvis medlemsstaten, EU-institutionen eller EU-Udenrigstjenesten har ansvaret for at behandle klager fra eller vedrørende de medarbejdere, som de har udstationeret, vedrørende udstationeringen og for eventuelt at anlægge sag mod sådanne personer.
   3.   Internationalt og lokalt personale kan kontraktansættes af EUAM Iraq, for så vidt de funktioner, der er behov for, ikke kan tilvejebringes af personale udstationeret af medlemsstaterne. Undtagelsesvis kan statsborgere fra deltagende tredjelande i behørigt begrundede tilfælde, hvor der ikke er kvalificerede ansøgere fra medlemsstaterne, ansættes på kontrakt, hvis det er hensigtsmæssigt.
   4.   Ansættelsesvilkår og rettigheder og pligter for internationalt og lokalt personale fastsættes i kontrakterne mellem EUAM Iraq og den pågældende medarbejder.
   Artikel 8
   EUAM Iraqs og dens personales status
   EUAM Iraqs og dens personales status, herunder i relevant omfang de privilegier, immuniteter og yderligere garantier, der er nødvendige, for at EUAM Iraq kan gennemføres og fungere smidigt, fastlægges i en aftale, der indgås i henhold til artikel 37 i TEU i overensstemmelse med proceduren i artikel 218 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde.
   Artikel 9
   Politisk kontrol og strategisk ledelse
   1.   PSC udøver under Rådets og HR's ansvar den politiske kontrol med og den strategiske ledelse af EUAM Iraq. Rådet bemyndiger herved PSC til at træffe de relevante afgørelser med henblik herpå i overensstemmelse med artikel 38,3, i TEU. Denne bemyndigelse omfatter kompetence til at udpege en missionschef efter forslag fra HR og kompetence til at ændre operationsplanen (OPLAN). Beslutningskompetencen med hensyn til EUAM Iraqs mål og afslutning forbliver hos Rådet.
   2.   PSC aflægger med regelmæssige mellemrum rapport til Rådet.
   3.   PSC får regelmæssigt, og i det omfang det er nødvendigt, rapporter fra den øverstbefalende for den civile operation og missionschefen om spørgsmål inden for deres ansvarsområder.
   Artikel 10
   Tredjelandes deltagelse
   1.   Med forbehold af Unionens selvstændige beslutningstagning og fælles institutionelle ramme kan tredjelande opfordres til at bidrage til EUAM Iraq, forudsat at de selv afholder udgifterne til det personale, de udstationerer, inklusive lønninger, all-risk-forsikringer, dagpenge og rejseudgifter til og fra Irak, og bidrager til EUAM Iraqs løbende udgifter i passende omfang.
   2.   Tredjelande, der yder bidrag til EUAM Iraq, har samme rettigheder og forpligtelser som medlemsstaterne i forbindelse med EUAM Iraqs daglige ledelse.
   3.   Rådet bemyndiger PSC til at træffe de relevante afgørelser om accept af de foreslåede bidrag og om nedsættelse af en bidragsyderkomité.
   4.   De detaljerede ordninger vedrørende tredjelandes deltagelse fastlægges i aftaler, som indgås i overensstemmelse med artikel 37 i TEU. Hvis Unionen og et tredjeland indgår eller har indgået en aftale om rammerne for det pågældende tredjelands deltagelse i Unionens krisestyringsoperationer, finder bestemmelserne i en sådan aftale anvendelse i forbindelse med EUAM Iraq.
   Artikel 11
   Sikkerhed
   1.   Den øverstbefalende for den civile operation udstikker retningslinjer for missionschefens planlægning af sikkerhedsforanstaltninger og sikrer, at EUAM Iraq gennemfører disse foranstaltninger korrekt og effektivt i overensstemmelse med artikel 5.
   2.   Missionschefen er ansvarlig for EUAM Iraqs sikkerhed og for at sikre overholdelse af de minimumssikkerhedskrav, der gælder for EUAM Iraq, i overensstemmelse med Unionens politik for sikkerhed for personale, der er udstationeret uden for Unionen som led i operationer i medfør af afsnit V i TEU og instrumenter i tilknytning hertil.
   3.   Missionschefen bistås af en ansvarlig for missionens sikkerhed, der refererer til missionschefen, og som også har et tæt praktisk samarbejde med EU-Udenrigstjenesten.
   4.   EUAM Iraqs personale skal gennemgå obligatorisk sikkerhedstræning, inden de tiltræder deres stilling, i overensstemmelse med OPLAN. De skal også jævnligt have genopfriskningskurser i selve indsatsområdet, som organiseres af den ansvarlige for missionens sikkerhed.
   5.   Missionschefen sikrer beskyttelse af EU's klassificerede informationer i overensstemmelse med Rådets afgørelse 2013/488/EU (1).
   Artikel 12
   Vagtkapacitet
   Vagtkapaciteten aktiveres med henblik på EUAM Iraq.
   Artikel 13
   Retlige ordninger
   EUAM Iraq har beføjelse til at erhverve tjenester og leveringer, indgå kontrakter og administrative aftaler, ansætte personale, indehave bankkonti, erhverve og afhænde aktiver og indfri sine forpligtelser samt optræde som part i retssager som påkrævet for at gennemføre denne afgørelse.
   Artikel 14
   Finansielle ordninger
   1.   Det finansielle referencegrundlag til dækning af udgifterne i forbindelse med EUAM Iraq fra den 16. oktober 2017 til den 17. oktober 2018 udgør 14 000 000 EUR. Det finansielle referencegrundlag for en efterfølgende periode fastsættes af Rådet.
   2.   Alle udgifter forvaltes efter de regler og procedurer, der gælder for Unionens almindelige budget. Fysiske og juridiske personers deltagelse i EUAM Iraqs tildeling af offentlige kontrakter er åben og uden begrænsninger. Endvidere finder oprindelsesregler ikke anvendelse på varer, der indkøbes af EUAM Iraq. EUAM Iraq kan med Kommissionens godkendelse indgå tekniske ordninger med medlemsstaterne, værtsstaten, deltagende tredjelande og andre internationale aktører vedrørende levering af udstyr, tjenesteydelser og lokaler til EUAM Iraq.
   3.   EUAM Iraq har ansvaret for gennemførelsen af missionens budget. EUAM Iraq undertegner med henblik herpå en aftale med Kommissionen.
   4.   EUAM Iraq refererer fuldt ud til og er underlagt tilsyn fra Kommissionen for så vidt angår det arbejde, der udføres inden for rammerne af finansieringsaftalen.
   5.   De finansielle ordninger skal overholde kommandovejen, jf. artikel 4, 5 og 6, og EUAM Iraqs operative behov.
   6.   Udgifterne i forbindelse med EUAM Iraq er støtteberettigede fra og med den dato, hvor denne afgørelse vedtages.
   Artikel 15
   Konsekvens i Unionens reaktion og koordinering
   1.   HR sikrer, at gennemførelsen af denne afgørelse er i overensstemmelse med Unionens optræden udadtil som helhed, herunder Unionens udviklingsprogrammer.
   2.   Med forbehold af kommandovejen handler missionschefen i tæt koordinering med EU-delegationen i Irak for at sikre konsekvens i Unionens indsats i Irak.
   3.   Missionschefen koordinerer nøje med de af medlemsstaternes missionschefer, der er til stede i Irak.
   Artikel 16
   Videregivelse af informationer
   1.   HR har om nødvendigt og i overensstemmelse med EUAM Iraqs behov bemyndigelse til i henhold til afgørelse 2013/488/EU at videregive EU's klassificerede informationer til og med klassifikationsgraden »CONFIDENTIEL UE/EU CONFIDENTIAL«, som er udarbejdet med henblik på EUAM Iraq, til tredjelande, der er tilknyttet denne afgørelse.
   2.   HR har, hvis der er et konkret og umiddelbart operativt behov herfor, også bemyndigelse til i overensstemmelse med afgørelse 2013/488/EU at videregive EU's klassificerede informationer til og med klassifikationsgraden »RESTREINT UE/EU RESTRICTED«, som er blevet udarbejdet med henblik på EUAM Iraq, til værtsstaten. Med henblik herpå etableres der ordninger mellem HR og de kompetente myndigheder i værtsstaten.
   3.   HR har bemyndigelse til at videregive ikkeklassificerede EU-dokumenter, der vedrører Rådets forhandlinger om EUAM Iraq, og som er omfattet af tavshedspligt i henhold til artikel 6,1, i Rådets forretningsorden (2), til tredjelande, der er tilknyttet denne afgørelse.
   4.   HR kan uddelegere beføjelserne samt muligheden for at indgå ordningerne, jf.1, 2 og 3, til personer under HR's myndighed, til den øverstbefalende for den civile operation og til missionschefen, jf. afdeling VII i bilag VI til afgørelse 2013/488/EU.
   Artikel 17
   Ikrafttræden og varighed
   Denne afgørelse træder i kraft på dagen for vedtagelsen.
   Den finder anvendelse indtil den 17. oktober 2018.

      Udfærdiget i Luxembourg, den 16. oktober 2017.

            På Rådets vegne

         F. MOGHERINI

            Formand

      (1)  Rådets afgørelse 2013/488/EU af 23. september 2013 om reglerne for sikkerhedsbeskyttelse af EU's klassificerede informationer (EUT L 274 af 15.10.2013, s. 1).

      (2)  Rådets afgørelse 2009/937/EU af 1. december 2009 om vedtagelse af Rådets forretningsorden (EUT L 325 af 11.12.2009, s. 35).


title: Kommissionens afgørelse (EU) 2016/1621 af 7. september 2016 om vedtagelse af et retningslinjedokument for miljøverifikatorers anmeldelse til akkrediteringsorganer og licensudstedelsesorganer, når der udøves aktiviteter i en anden medlemsstat end den, hvor akkrediteringen eller licensen er udstedt, i medfør af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1221/2009 (meddelt under nummer C(2016) 5648) (EØS-relevant tekst)

text:
               9.9.2016

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 242/32

         KOMMISSIONENS AFGØRELSE (EU) 2016/1621
   af 7. september 2016
   om vedtagelse af et retningslinjedokument for miljøverifikatorers anmeldelse til akkrediteringsorganer og licensudstedelsesorganer, når der udøves aktiviteter i en anden medlemsstat end den, hvor akkrediteringen eller licensen er udstedt, i medfør af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1221/2009

         (meddelt under nummer C(2016) 5648)

   (EØS-relevant tekst)
   EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
   under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1221/2009 (1) af 25. november 2009 om organisationers frivillige deltagelse i en fællesskabsordning for miljøledelse og miljørevision (EMAS) og om ophævelse af forordning (EF) nr. 761/2001 og Kommissionens beslutning 2001/681/EF og 2006/193/EF, særlig artikel 30, stk. 6, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Artikel 30, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1221/2009 fastsætter en mulighed for, at forummet af akkrediterings- og licensudstedelsesorganer udarbejder retningslinjer om spørgsmål i forbindelse med akkrediterings- og licensudstedelsesorganers kompetenceområde for at harmonisere de procedurer, der anvendes af akkrediterings- og licensudstedelsesorganer i forbindelse med tilsyn med miljøverifikatorer.

               (2)

               Miljøverifikatorer, som udøver aktiviteter i forskellige medlemsstater, skal anmelde deres aktiviteter til de relevante akkrediterings- og licensudstedelsesorganer, jf. artikel 24 i forordning (EF) nr. 1221/2009.

               (3)

               Anvendelsen i praksis af denne anmeldelsesprocedure har vist, at de enkelte akkrediterings- og licensudstedelsesorganer reagerer forskelligt på miljøverifikatorer, som ikke overholder deres anmeldelsespligt. Følgelig er der brug for yderligere retningslinjer for at sikre en konsekvent anvendelse af anmeldelsesprocedurerne i forbindelse med miljøverifikatorer, som er akkrediteret eller har en licens i én medlemsstat, og som udfører verifikations- og valideringsaktiviteter i en anden medlemsstat.

               (4)

               Foranstaltningerne i denne afgørelse er i overensstemmelse med udtalelse fra det udvalg, der er nedsat ved artikel 49 i forordning (EF) nr. 1221/2009 —

         VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   Herved vedtages det retningslinjedokument for miljøverifikatorers anmeldelse til akkrediteringsorganer og licensudstedelsesorganer i medfør af forordning (EF) nr. 1221/2009, som er anført i bilaget.
   Artikel 2
   Denne afgørelse er rettet til medlemsstaterne.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 7. september 2016.

            På Kommissionens vegne

         Karmenu VELLA

            Medlem af Kommissionen

      (1)  EUT L 342 af 22.12.2009, s. 1.

      BILAG

         Retningslinjedokument for miljøverifikatorers anmeldelse til akkrediteringsorganer og licensudstedelsesorganer, når der udøves aktiviteter i en anden medlemsstat end den, hvor akkrediteringen eller licensen er udstedt, i medfør af forordning (EF) nr. 1221/2009

      INDLEDNING
      Disse retningslinjer harmoniserer de anmeldelsesprocedurer, der gælder for miljøverifikatorer, som udøver aktiviteter i en anden medlemsstat end den, hvor akkrediteringen eller licensen er udstedt.
      1.   Forpligtelser, som skal være opfyldt inden anmeldelsen

      1.1.   Akkrediterings- eller licensudstedelsesorganet skal offentliggøre sine anmeldelsesprocedurer for miljøverifikatorer, som er akkrediteret i en anden medlemsstat, og sørge for, at de er umiddelbart tilgængelige. De offentliggjorte oplysninger om de pågældende procedurer skal også angive eventuelle gebyrer (eksklusive rejseomkostninger), som akkrediterings- eller licensudstedelsesorganet beregner sig for anmeldelsen og tilsyn.
      1.2.   Det akkrediterings- eller licensudstedelsesorgan, som har udstedt akkrediteringen eller licensen pålægger sine akkrediterede eller licensindehavende miljøverifikatorer at have fulgt den anmeldelsesprocedure, der er fastlagt i artikel 24, stk. 1, før de udfører verifikations- eller valideringsaktiviteter i en anden medlemsstat end den, hvor akkrediteringen eller licensen er udstedt. Akkrediterings- eller licensudstedelsesorganet skal som led i sit tilsyn med sine akkrediterede eller licensindehavende miljøverifikatorer også kontrollere, at anmeldelseskravene i forordning (EF) nr. 1221/2009 var opfyldt, hvis miljøverifikatoren har udført aktiviteter i en anden medlemsstat.
      1.3.   Akkrediterings- eller licensudstedelsesorganet skal anbefale sine akkrediterede eller licensindehavende miljøverifikatorer at informere deres klientorganisationer om, at de skal tillade tilsyn i henhold til artikel 23, stk. 6, i forordning (EF) nr. 1221/2009, og at det kan forhindre organisationens registrering, hvis den nægter at tillade et sådant tilsyn.
      2.   Meddelelsens indhold

      2.1.   Anmeldelseskravene i artikel 24, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1221/2009 anses for overholdt, når alle følgende oplysninger er forelagt:

                  a)

                  akkrediterings- og licensoplysninger sammen med dokumentation for, at akkrediteringen eller licensen stadig er gyldig og hverken suspenderet eller tilbagekaldt, og at den er tilstrækkelig til de specifikke aktiviteter hos den organisation, der skal foretages verifikation eller validering for

                  b)

                  oplysninger om verifikatorholdets sammensætning og kompetencer, herunder navnlig kendskab til gældende lovbestemte miljøkrav og det officielle sprog i den medlemsstat, hvor verifikationen eller valideringen skal udføres

                  c)

                  om nødvendigt personaleoplysninger såsom dokumentation for relevante kvalifikationer, uddannelse og specifik erfaring fra den økonomiske sektor, som verificeres

                  d)

                  tid og sted for verifikation og validering, herunder miljøverifikatorernes besøg hos organisationen og alle etaper før og efter dette besøg, jf. artikel 25 i forordning (EF) nr. 1221/2009

                  e)

                  adresse og kontaktoplysninger på den organisation, der er genstand for verifikation og validering, herunder alle lokaliteter og aktiviteter, der er omfattet af verifikationen og valideringen, og antallet af medarbejdere.

            Anmodningen om yderligere oplysninger, der er omhandlet i litra c), skal være begrundet af den specifikke situation og må ikke begrænse miljøverifikatorens ret til at levere ydelser i en anden medlemsstat end den, hvor akkrediteringen eller licensen er udstedt.
      2.2.   Hvis anmeldelsen opfylder anmeldelseskravene i artikel 24, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1221/2009, underretter akkrediterings- eller licensudstedelsesorganet miljøverifikatoren herom, inden de verifikations- eller valideringsaktiviteter, der er beskrevet i artikel 25 i forordning (EF) nr. 1221/2009, påbegyndes. Hvis muligt, skal denne underretning gives to uger før påbegyndelsen af verifikations- eller valideringsaktiviteterne. Samtidig oplyser akkrediterings- eller licensudstedelsesorganet miljøverifikatoren om omfanget og indholdet af det tilsyn, som det påtænker at udføre, og om de hermed forbundne omkostninger.
      2.3.   Hvis akkrediterings- eller licensudstedelsesorganet får kendskab til, at verifikations- eller valideringsaktiviteter påtænkes udført eller allerede er udført uden anmeldelse, skal akkrediterings- eller licensudstedelsesorganet minde miljøverifikatoren om kravene vedrørende anmeldelse, jf. forordning (EF) nr. 1221/2009, for det pågældende land (se punkt 2.1).
      Hvis de oplysninger, der er nævnt i artikel 24, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1221/2009, ikke forelægges rettidigt, eller hvis anmeldelsen ikke opfylder anmeldelseskravene i den pågældende artikel, finder punkt 3.1 i disse retningslinjer anvendelse.
      2.4.   Eftersom resultatet af anmeldelsen kan have indflydelse på verifikations- og valideringsprocesser, skal akkrediterings- eller licensudstedelsesorganet anbefale miljøverifikatoren at underrette sin klient om resultatet af anmeldelsen.
      3.   Konsekvenser, hvis anmeldelsesproceduren ikke følges

      3.1.   Hvis anmeldelsen ikke opfylder anmeldelseskravene i artikel 24, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1221/2009, følger akkrediterings- eller licensudstedelsesorganet proceduren i punkt 3.1.1 til 3.1.4.
      3.1.1.   Hvis akkrediterings- og licensoplysninger og oplysninger om kompetencer, tid og sted for verifikation og validering, adresse- og kontaktoplysninger for organisationen, oplysninger om kendskab til gældende lovbestemte miljøkrav og det officielle sprog i den medlemsstat, hvor verifikationen eller valideringen skal udføres, og, i givet fald, verifikatorholdets sammensætning ikke forelægges eller ikke forelægges rettidigt, skal miljøverifikatoren hurtigst muligt underrettes om eventuelle manglende oplysninger og manglende overholdelse af anmeldelsesfristen.
      3.1.2.   Hvis akkrediterings- eller licensudstedelsesorganet mener, at de manglende oplysninger ikke hindrer et tilstrækkeligt tilsyn med miljøverifikatoren, skal akkrediterings- eller licensudstedelsesorganet anse anmeldelsen for tilstrækkelig i forbindelse med gennemførelsen af tilsynsaktiviteterne og anmode miljøverifikatoren om at forelægge de manglende oplysninger på et senere tidspunkt. Miljøverifikatoren skal underrettes om denne afgørelse rettidigt og inden verifikations- og valideringsaktiviteterne.
      3.1.3.   Hvis akkrediterings- eller licensudstedelsesorganet mener, at oplysninger, som er væsentlige for gennemførelsen af et tilfredsstillende tilsyn af verifikations- eller valideringsaktiviteten (f.eks. tid og sted for verifikation og validering, adresse- og kontaktoplysninger for organisationen, akkrediterings- og licensoplysninger for miljøverifikatoren, verifikatorholdets sammensætning eller kompetencer, herunder navnlig oplysninger om kendskab til gældende lovbestemte miljøkrav og det officielle sprog i den medlemsstat, hvor verifikationen eller valideringen skal udføres) ikke er modtaget, skal akkrediterings- eller licensudstedelsesorganet underrette miljøverifikatoren om, at anmeldelsen anses for at være utilstrækkelig, og at organet, hvis verifikationen eller valideringen finder sted før forelæggelsen af supplerende oplysninger, vil anbefale det kompetente organ ikke at registrere organisationen.
      3.1.4.   Hvis akkrediterings- eller licensudstedelsesorganet beslutter at anbefale det kompetente organ ikke at registrere organisationen, meddeles dette miljøverifikatoren, det akkrediterings- eller licensudstedelsesorgan, der har udstedt akkrediteringen eller licensen, organisationen, hvis det er muligt, og det kompetente organ.


title: 2007/3/EF,Euratom: Rådets afgørelse af 1. januar 2007 om beskikkelse af bulgarske og rumænske medlemmer af Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

text:
               4.1.2007

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 1/6

      RÅDETS AFGØRELSE

   af 1. januar 2007
   om beskikkelse af bulgarske og rumænske medlemmer af Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg
   (2007/3/EF, Euratom)
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
   under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 259,
   under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Atomenergifællesskab, særlig artikel 167,
   under henvisning til akten om Bulgariens og Rumæniens tiltrædelse, særlig artikel 12 og 48,
   under henvisning til indstillinger fra Republikken Bulgariens og Rumæniens regeringer,
   under henvisning til udtalelse fra Kommissionen, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Medlemmerne af Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg er blevet beskikket for perioden 21. september 2006 til 20. september 2010 ved afgørelse 2006/524/EF, Euratom (1), 2006/651/EF, Euratom (2) og 2006/703/EF, Euratom (3).

               (2)

               Som følge af Republikken Bulgariens og Rumæniens tiltrædelse af Den Europæiske Union bør Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg udvides ved beskikkelse af 27 medlemmer, der repræsenterer de forskellige økonomiske og sociale grupper i civilsamfundet —

         TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   De personer, hvis navne og stillingsbetegnelser er anført i bilaget, beskikkes som medlemmer af Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg for perioden indtil den 20. september 2010.
   Artikel 2
   Denne afgørelse har virkning fra dagen for vedtagelsen.
   Den anvendes fra den 1. januar 2007.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 1. januar 2007.

            På Rådets vegne

         F.-W. STEINMEIER

            Formand

      (1)  EUT L 207 af 28.7.2006, s. 30.

      (2)  EUT L 269 af 28.9.2006, s. 13.

      (3)  EUT L 291 af 21.10.2006, s. 33.

      BILAG
      REPUBLIKKEN BULGARIEN

                  Milena ANGELOVA
                  Executive Director of the Bulgarian Industrial Capital Association

                  Nansen BEHAR, PhD
                  Member of the Managing Board of the Union for Private Economic Enterprise

                  Bojidar DANEV
                  Chairman of the Bulgarian Industrial Association

                  Plamen DIMITROV
                  Vice President of the Confederation of Independent Trade Unions in Bulgaria

                  Liubomir HADJIYSKI
                  Deputy Chairman of the Economic Commission at the Bulgarian Union of Private Entrepreneurs »Vuzrazdane«

                  Jeliazko HRISTOV
                  President of the Confederation of Independent Trade Unions in Bulgaria

                  Dimitar MANOLOV
                  Vice President of the Confederation of Labour »Podkrepa«

                  Veselin MITOV
                  Head of the International Policy Department of the Confederation of Labour »Podkrepa«

                  Donka SOKOLOVA
                  Representative of the Democratic Union of Women

                  Ludmilla TODOROVA
                  Representative of the Bulgarian Farmers Association

                  Andriana TOSHEVA
                  Executive Director of the Confederation of Employers and Industrialists in Bulgaria

                  Plamen ZAHARIEV
                  Representative of the National Council of and for People with Disabilities

            RUMÆNIEN

                  Lavinia ANDREI
                  Président,
                  Fondation Terra Mileniul IU

                  Ana BONTEA
                  Directrice du Département Juridique et Dialogue Social,
                  Conseil National des Petites et Moyennes Entreprises Privées de Roumanie

                  Petru Sarin DANDEA
                  Vice-président,
                  Confédération Nationale Syndicale »CartelALFA«

                  Dumitru FORNEA
                  Chef du Département Relations Internationales,
                  Confédération Syndicale Nationale MERIDIAN

                  Minel IVAȘCU
                  Vice-président,
                  Bloc National Syndical

                  Eugen LUCAN
                  Président,
                  Association Angel

                  Mihai MANOLIU
                  Secrétaire Général,
                  Alliance des Confédérations Patronales de Roumanie

                  Radu NICOSEVICI
                  Président,
                  Association Academia de Advocacy

                  Marius Eugen OPRAN
                  Président Exécutif,
                  Union Générale des Industriels de Roumanie — 1903 (UGIR — 1903)

                  Cristian PARVULESCU
                  Président,
                  Association Pro Democratia

                  Marius PETCU
                  Président,
                  Confédération Nationale des Syndicats Libres de Roumanie — FRĂȚIA

                  Aurel Laurențiu PLOȘCEANU
                  Vice-président,
                  Association Roumaine des Entrepreneurs de Bâtiments

                  Sabin RUSU
                  Secrétaire Général,
                  Confédération des Syndicats Démocratiques de Roumanie

                  Ionut SIBIAN
                  Directeur exécutif,
                  Fondation pour le Développement de la Société Civile

                  Ștefan VARFALVI
                  Président,
                  Association Permanente UGIR


Avis juridique important

|

32003D0304(01)

Rådets afgørelse af 18. februar 2003 om udnævnelse af medlemmer af Det Rådgivende Udvalg for Euratoms Forsyningsagentur

EU-Tidende nr. C 050 af 04/03/2003 s. 0001 - 0001

Rådets afgørelseaf 18. februar 2003om udnævnelse af medlemmer af Det Rådgivende Udvalg for Euratoms Forsyningsagentur(2003/C 50/01)RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR --under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Atomenergifællesskab, særlig artikel 54, stk. 2 og 3,under henvisning til artikel X i vedtægterne for Euratoms Forsyningsagentur(1), senest ændret ved afgørelse 95/1/EF, Euratom, EKSF af 1. januar 1995(2),under henvisning til Rådets afgørelse af 27. september 2001 om udnævnelse af medlemmerne af Det Rådgivende Udvalg for Euratoms Forsyningsagentur(3),under henvisning til udtalelse fra Kommissionen, ogud fra følgende betragtninger:(1) Tre pladser som medlemmer af ovennævnte udvalg er blevet ledige ved Javier Aranas, Javier Villalbas og José Luis González' tilbagetræden, der blev meddelt Rådet den 2. oktober 2002.(2) Disse ledige pladser bør derfor besættes.(3) Den spanske regering indstillede kandidater den 2. oktober 2002 --TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:Eneste artikelJosé Manuel Redondo, Eduardo González og Germán Garcia-Calderón udnævnes til medlemmer af Det Rådgivende Udvalg for Euratoms Forsyningsagentur for den resterende del af dette udvalgs mandatperiode, dvs. indtil den 28. marts 2003.Udfærdiget i Bruxelles, den 18. februar 2003.På Rådets vegneN. ChristodoulakisFormand(1) EFT 27 af 6.12.1958, s. 534/58.(2) EFT L 1 af 1.1.1995, s. 1.(3) EFT C 281 af 5.10.2001, s. 3.


Avis juridique important

|

31982D0164

82/164/EØF: Rådets afgørelse af 23. februar 1982 vedrørende et bidrag til Det europæiske Kul- og Stålfællesskab over Fællesskabernes almindelige budget

EF-Tidende nr. L 074 af 18/03/1982 s. 0027

*****  RAADETS  AFGOERELSE  af 23. februar 1982  vedroerende et bidrag til Det europaeiske Kul- og Staalfaellesskab over Faellesskabernes almindelige budget  (82/164/EOEF)  RAADET FOR DE EUROPAEISKE  FAELLESSKABER HAR -  under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab, saerlig artikel 235,  under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),  under henvisning til udtalelse fra EuropaParlamentet (2), og  ud fra foelgende betragtninger:  som foelge af de nuvaerende vanskeligheder i Faellesskabets jern- og staalindustri har der inden for rammerne af EKSF-traktaten maattet vedtages et program for strukturomlaegning af denne sektor;  dette program omfatter en raekke foranstaltninger til rationalisering af produktionsapparatet og foroegelse af sektorens produktivitet for at sikre den tilstraekkelig konkurrencedygtighed paa verdensmarkedet i overensstemmelse med de generelle maal for staal i EKSFtraktatens artikel 46;  denne raekke af strukturomlaegningsforanstaltninger omfatter noedvendigvis visse sociale foranstaltninger med henblik paa at mildne virkningerne heraf paa beskaeftigelsen; det har i denne henseende vist sig hensigtsmaessigt fuldt ud at anvende de i artikel 56, stk. 2, i EKSF-traktaten omhandlede former for omskolingsstoette til fordel for arbejdstagere i den paagaeldende sektor;  Raadet har i sin resolution af 26. og 27. marts om saneringspolitikken for jern- og staalindustrien paa ny understreget, at det er oenskeligt, at der traeffes saadanne foranstaltninger;  under de nuvaerende omstaendigheder er de finansielle midler, som EKSF-traktaten hjemler, ikke tilstraekkelige til at sikre finansiering af disse foranstaltninger;  hvis disse vanskeligheder ikke afhjaelpes, vil den foreliggende situation, navnlig som foelge af de sekundaere virkninger heraf, i hoej grad kunne forvaerre den generelle beskaeftigelsessituation i Faellesskabet og forhindre en harmonisk udvikling af den oekonomiske virksomhed, hvilket kan haemme gennemfoerelsen af et af Faellesskabets vaesentlige maal;  Kommissionen har fremsat en anmodning om et midlertidigt exceptionelt bidrag over Faellesskabernes almindelige budget for at give den mulighed for at gennemfoere den sociale del af strukturomlaegningsprogrammet for jern- og staalsektoren og dermed afboede foelgerne af indfoerelsen af en kvoteordning for produktionen; EKSF boer derfor tildeles bidrag over Faellesskabernes almindelige budget -  TRUFFET FOELGENDE AFGOERELSE:  Eneste artikel  Der tildeles Det europaeiske Kul- og Staalfaellesskab et bidrag paa 62 mio. ECU for 1981 over Faellesskabernes almindelige budget med henblik paa at sikre Faellesskabets finansiering af midlertidige saerydelser til de ar  bejdstagere ved Faellesskabets jern- og staalvirksomheder og jernminer, hvis arbejdsplads nedlaegges eller er direkte eller indirekte truet af nedlaeggelse som foelge af en strukturomlaegningsplan, der er vedtaget af virksomheden, virksomhedsgruppen eller de offentlige myndigheder i overensstemmelse med de generelle maal for staal.  Udfaerdiget i Bruxelles, den 23. februar 1982.  Paa Raadets vegne  L. TINDEMANS  Formand  (1) EFT nr. C 118 af 13. 5. 1980, s. 6.  (2) EFT nr. C 197 af 4. 8. 1980, s. 60.


title: Rådets afgørelse (EU) 2016/333 af 4. marts 2016 om beskikkelse af et medlem af Regionsudvalget, som foreslået af Forbundsrepublikken Tyskland

text:
               9.3.2016

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 62/16

         RÅDETS AFGØRELSE (EU) 2016/333
   af 4. marts 2016
   om beskikkelse af et medlem af Regionsudvalget, som foreslået af Forbundsrepublikken Tyskland
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 305,
   under henvisning til indstilling fra den tyske regering, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Rådet vedtog den 26. januar 2015, den 5. februar 2015 og den 23. juni 2015 afgørelse (EU) 2015/116 (1), (EU) 2015/190 (2) og (EU) 2015/994 (3) om beskikkelse af medlemmer af og suppleanter til Regionsudvalget for perioden fra den 26. januar 2015 til den 25. januar 2020.

               (2)

               Der er blevet en plads ledig som medlem af Regionsudvalget, efter at Dagmar MÜHLENFELDs mandatperiode er udløbet —

         VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   Følgende beskikkes hermed som medlem af Regionsudvalget for den resterende del af mandatperioden, dvs. indtil den 25. januar 2020:

               —

               Herr Joachim WOLBERGS, Oberbürgermeister der Stadt Regensburg.

         Artikel 2
   Denne afgørelse træder i kraft på dagen for vedtagelsen.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 4. marts 2016.

            På Rådets vegne

         S.A.M. DIJKSMA

            Formand

      (1)  Rådets afgørelse (EU) 2015/116 af 26. januar 2015 om beskikkelse af medlemmer af og suppleanter til Regionsudvalget for perioden fra den 26. januar 2015 til den 25. januar 2020 (EUT L 20 af 27.1.2015, s. 42).

      (2)  Rådets afgørelse (EU) 2015/190 af 5. februar 2015 om beskikkelse af medlemmer af og suppleanter til Regionsudvalget for perioden fra den 26. januar 2015 til den 25. januar 2020 (EUT L 31 af 7.2.2015, s. 25).

      (3)  Rådets afgørelse (EU) 2015/994 af 23. juni 2015 om beskikkelse af medlemmer af og suppleanter til Regionsudvalget for perioden fra den 26. januar 2015 til den 25. januar 2020 (EUT L 159 af 25.6.2015, s. 70).


Avis juridique important

|

31997D0169

Kommissionens Afgørelse af 30. januar 1997 om afslutning af antidumpingproceduren vedrørende importen til Spanien af visse typer Portland cement med oprindelse i Rumænien, Tunesien og Tyrkiet

EF-Tidende nr. L 067 af 07/03/1997 s. 0027 - 0030

KOMMISSIONENS AFGØRELSE af 30. januar 1997 om afslutning af antidumpingproceduren vedrørende importen til Spanien af visse typer Portland cement med oprindelse i Rumænien, Tunesien og Tyrkiet (97/169/EF)KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 384/96 af 22. december 1995 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (1), særlig artikel 23,under henvisning til Rådets forordning (EØF) nr. 2423/88 af 11. juli 1988 om beskyttelse mod dumpingimport eller subsidieret import fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Økonomiske Fællesskab (2), i det følgende benævnt »grundforordningen«, særlig artikel 9,efter konsultation af Det Rådgivende Udvalg, ogud fra følgende betragtninger:A. PROCEDURE(1) Kommissionen modtog i januar 1992 en klage indgivet af Oficemen (landsorganisationen af spanske cementproducenter) på vegne af samtlige spanske producenter af Portland cement.(2) Klagen indeholdt umiddelbart beviser for, at der fandt dumping sted på regional basis og forvoldtes skade som følge heraf. De fremlagte beviser blev anset for tilstrækkelige til at begrunde iværksættelsen af en procedure for at fastslå, om de påståede forhold eksisterede og berettigede, at der blev truffet foranstaltninger. Kommissionen offentliggjorde derfor en meddelelse i De Europæiske Fællesskabers Tidende (3) om indledning af en antidumpingprocedure vedrørende importen til Spanien af visse typer Portland cement med oprindelse i Tyrkiet, Rumænien og Tunesien og indledte en undersøgelse. Den pågældende vare er Portland cement, bortset fra hvid cement, også kunstigt farvet, i løs vægt eller i sække, henhørende under KN-kode 2523 29 00.(3) Kommissionen underrettede officielt de producenter, eksportører og importører, som den vidste var berørt af sagen, samt repræsentanter for eksportlandene og klagerne og gav de direkte berørte parter lejlighed til at tilkendegive deres mening skriftligt og til at anmode om at blive hørt mundtligt.(4) Den tyrkiske og tunesiske regering og producenterne og eksportørerne i de berørte lande tilkendegav deres mening skriftligt. Alle parter, som anmodede herom, blev hørt mundtligt.(5) Undersøgelsen omfattede perioden fra den 1. april 1991 til den 31. marts 1992.(6) Kommissionen anmodede om og efterprøvede alle oplysninger, som den anså for nødvendige med henblik på at træffe en afgørelse vedrørende dumping og skade, og aflagde kontrolbesøg hos følgende spanske producenter:- Asland Cataluna y del Mediterranneo, Barcelona- Asland, SA, Madrid- Cementos Atlantico, SA, Madrid- Cementos Molins, SA, Barcelona- Compania Valenciana de Cementos Portland, SA, Valencia- Portland Iberia, SA, Madrid- Sociedad Financiera y Minera, SA, Madrid- Uniland Cementera, SA, Barcelona.(7) På grundlag af resultaterne af denne undersøgelse konkluderede Kommissionen efter at have konsulteret Antidumpingudvalget, at proceduren skulle afsluttes uden indførelse af foranstaltninger, da det fandtes, at den pågældende import ikke havde forvoldt væsentlig skade for erhvervsgrenen i Spanien, og at der ikke forelå trussel herom.(8) På grund af indsigelse i Det Rådgivende Udvalg forelagde Kommissionen den 10. februar 1994 i overensstemmelse med artikel 9 i grundforordningen en rapport for Rådet sammen med et forslag om, at proceduren afsluttedes uden indførelse af foranstaltninger.Rådet besluttede den 7. marts 1994 ikke at afslutte proceduren.(9) Efter Rådets beslutning analyserede Kommissionen igen resultaterne af sin undersøgelse i lyset af såvel oplysninger fra erhvervsgrenen i Spanien, der efterprøvedes under undersøgelsen, som yderligere indlæg fra klagerne. I denne forbindelse var den fornyede undersøgelse begrænset af, at den kun kunne anvende oplysninger fra undersøgelsesperioden, og oplysningerne vedrørende en senere periode kan derfor ikke tages i betragtning.(10) Denne fornyede undersøgelse førte til, at Kommissionen opretholdt det forslag, der fremsattes for Rådet i 1994.B. SAMME VARE(11) Undersøgelsen viste, at de forskellige typer Portland cement, der sælges på hjemmemarkederne i de berørte lande, svarede til de typer, der eksporteres til Spanien. Ligeledes svarede de forskellige typer af Portland cement, der fremstilles i Spanien, til de typer, der eksporteres til Spanien fra de tre pågældende lande, for så vidt angår de grundlæggende fysiske egenskaber og den endelige anvendelse. Kommissionen konkluderede derfor, at alle typer Portland cement i forbindelse med denne procedure skulle anses for at være samme vare, jf. artikel 2, stk. 12, i grundforordningen.C. REGIONALITET(12) Kommissionen fastslog, at 94 % af den spanske erhvervsgrens samlede produktion af den pågældende vare blev solgt på det spanske marked, og at den samlede efterspørgsel i Spanien som defineret ved det synlige forbrug af den pågældende cementtype ikke i nævneværdigt omfang blev dækket af producenter fra andre dele af Fællesskabet. Erhvervsgrenen i Spanien havde i undersøgelsesperioden en andel af hjemmemarkedet på tæt ved 89 %, mens importen fra andre medlemsstater udgjorde 2 %. Desuden gik 89 % af Fællesskabets samlede import fra de lande, der er omfattet af undersøgelsen, til Spanien.Erhvervsgrenen i Spanien kan derfor betragtes som erhvervsgrenen i Fællesskabet i henhold til bestemmelserne i grundforordningens artikel 4, stk. 5.D. DUMPING(13) De foreliggende oplysninger tydede på, at samme vare importeret fra de tre pågældende lande var blevet solgt på det spanske marked til priser, der i visse tilfælde i høj grad tydede på dumping. Dette forhold blev imidlertid ikke fulgt op i lyset af nedenfor anførte undersøgelsesresultater vedrørende skade.E. SKADE1. Forbrug, importens omfang og markedsandel(14) Det spanske marked udgjorde, som defineret ved det synlige forbrug, 26 mio. tons i 1989 og 28 mio. tons i undersøgelsesperioden. Importen fra de pågældende lande steg fra 857 000 tons i 1989 til 2 388 000 tons i undersøgelsesperioden. Som følge heraf steg Tyrkiets, Rumæniens og Tunesiens markedsandel fra 3,28 % i 1989 til 8,54 % i undersøgelsesperioden.2. Virkningerne af den pågældende import for erhvervsgrenen i Spanien(15) For så vidt angår den pågældende imports eventuelle virkninger på erhvervsgrenens situation i Spanien, tog Kommissionen hensyn til følgende faktiske forhold:a) Den spanske produktion var stabil og udgjorde ca. 27 mio. tons om året i løbet af den undersøgte periode.b) Den foreliggende kapacitet blev anslået til 39 mio. tons i 1989, 1990 og 1991, og øgedes med ca. 5 % til 41 mio. tons i undersøgelsesperioden. Kapacitetsudnyttelsen var uændret 69 % mellem 1989 og 1991, men faldt til 66 % i undersøgelsesperioden. Dette fald i kapacitetsudnyttelsesgraden skyldtes udelukkende kapacitetsforøgelsen. I denne forbindelse bemærker Kommissionen, at der i forhold til den samlede efterspørgsel i Spanien eksisterede en stor overkapacitet på gennemsnitlig 32 % i erhvervsgrenen i Spanien gennem hele den undersøgte periode.c) Den spanske erhvervsgrens samlede salgsmængde lå stabilt på ca. 25 mio. tons gennem hele den pågældende periode. På grund af den beherskede vækst i forbruget faldt erhvervsgrenens markedsandel imidlertid fra 96 % i 1989 til 89 % i undersøgelsesperioden. Til trods for dette fald opretholdte erhvervsgrenen i Spanien konsekvent en høj markedsandel.d) De undersøgte spanske producenters indekserede salgspriser til uafhængige kunder steg fra indeks 100 i 1989 til 103 i 1990 og faldt derefter til 97 i 1991 og 94 i undersøgelsesperioden.e) De undersøgte selskabers indtjening på salget til uafhængige kunder faldt i gennemsnit fra 36 % i 1989 til 32 % i 1990, 21 % i 1991 og 18 % i undersøgelsesperioden.f) Beskæftigelsen hos de undersøgte producenter faldt løbende gennem hele perioden fra indeks 100 i 1989 til 98 i 1990, 94 i 1991 og 92 i undersøgelsesperioden.g) Kommissionen undersøgte endvidere den eventuelle skade, der kunne være forårsaget af den pågældende import på underregionalt niveau, idet den tog hensyn til de spanske producenters forskellige beliggenhed. Kommissionens undersøgelse af skadesfaktorer viste, at kun producenterne i kystregionen ved Middelhavet, som tegner sig for 52 % af den klagende erhvervsgrens samlede produktion, havde oplevet en klart forværret situation i modsætning til producenter, der var beliggende længere inde i landet. Målt i salgsmængde faldt kystregionens salg med 10 % mellem 1989 og undersøgelsesperioden, mens indlandsproducenternes salgsmængde steg med 3 %, og målt i omsætning faldt kystregionens salg med 9 %, medens indlandsproducenternes salg steg svagt med 1 %. For så vidt angår erhvervsgrenen i kystregionen er dens rentabilitet siden 1989 faldet med 4 procentpoint mere end indlandserhvervsgrenens rentabilitet. Til trods for dette fald havde erhvervsgrenen i kystregionen en rentabilitet, der lå stabilt på 18 % i undersøgelsesperioden.F. KONKLUSIONER VEDRØRENDE SKADE(16) Skønt situationen for erhvervsgrenen i Spanien i nogen grad blev forværret i løbet af den undersøgte periode, især vedrørende producenter beliggende i kystregionen ved Middelhavet, skal denne situation vurderes i forhold til de spanske producenter generelt for at fastslå, om der er forvoldt væsentlig skade. Ved denne vurdering lagde Kommissionen særlig vægt på følgende faktorer:a) Produktions- og salgsmængder var stabile. Skønt forøgelsen af forbruget tilsyneladende har gavnet dumpingimporten og ikke den indenlandske produktion, fastholdt erhvervsgrenen i Spanien dog stadig en markedsandel på 89 %.b) Det fremgik af Kommissionens undersøgelse, at skønt der forelå prisunderbud, kunne virkningerne heraf ikke betragtes som betydelige i betragtning af på den ene side de respektive markedsandele for indenlandske producenter og for importerede varer fra de tre pågældende lande og på den anden side denne imports virkning, som var geografisk begrænset til erhvervsgrenen i kystregionen.c) Den store overkapacitet og den deraf følgende omstrukturering af den indenlandske erhvervsgren spillede en vigtig rolle for forklaringen af stigningen i produktionsomkostningerne og derfor den faldende fortjeneste. I denne forbindelse konstaterede de spanske producenter et fald i deres fortjeneste på salg, som dog stadig i gennemsnit udgjorde 18 % i undersøgelsesperioden for erhvervsgrenen som helhed.Alternative indikatorer for indtjeningen, f.eks. afkastet af investeringer, som foreslået af erhvervsgrenen i Spanien, er blevet undersøgt. På grundlag af de oplysninger, som klageren har fremlagt, og som i tilfredsstillende grad blev efterprøvet i løbet af undersøgelsen, fandtes det, at efter hensyntagen til inflationsomkostningstrykket og efter at have taget forbehold for overskudskapaciteten, udgjorde afkastet af investeringerne i undersøgelsesperioden 7 %, hvilket ansås for tilstrækkeligt til, at erhvervsgrenen kunne udskifte sine produktionsaktiver.d) Beskæftigelsen i den klagende erhvervsgren faldt med 8 % mellem 1989 og undersøgelsesperioden. Dette fald skyldtes dog i vid udstrækning omstruktureringen af produktionsprocessen.På grundlag af ovenstående faktorer kan det ikke konkluderes, at erhvervsgrenen i Spanien har lidt væsentlig skade. Denne konklusion kan forklares ved, at nærværende procedure vedrører et regionalt marked som påpeget i betragtning 11. I sådanne tilfælde kræves det i henhold til artikel 4, stk. 5, i grundforordningen, at der forvoldes skade for producenterne af hele eller næsten hele produktionen på det pågældende regionale marked. I denne procedure førte Kommissionens undersøgelse af de individuelle producenter, der undersøgtes i såvel indlands- som kystregionerne, imidlertid ikke til den konklusion, at denne betingelse var opfyldt.G. TRUSSEL OM SKADE(17) Kommissionen er af den opfattelse, at selv om klageren også påstod, at der forelå en trussel om væsentlig skade, fremlagde klageren ikke vægtige beviser for en sådan trussel ved indgivelsen af klagen, og sådanne beviser fandtes heller ikke i løbet af undersøgelsen.H. AFSLUTNING AF PROCEDUREN(18) Da der ikke er forvoldt skade eller foreligger trussel herom mod producenterne af hele eller næsten hele produktionen på det undersøgte regionale marked, kan der ikke konstateres væsentlig skade for så vidt angår den erhvervsgren i Fællesskabet, som er omfattet af denne procedure.Det konkluderes derfor, at en indførelse af beskyttelsesforanstaltninger forekommer unødvendig, og at antidumpingproceduren bør afsluttes -TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:Eneste artikelAntidumpingproceduren vedrørende importen til Spanien af visse typer Portland cement med oprindelse i Tyrkiet, Rumænien og Tunesien afsluttes.Udfærdiget i Bruxelles, den 30. januar 1997.På Kommissionens vegneLeon BRITTANNæstformand(1) EFT nr. L 56 af 6. 3. 1996, s. 1.(2) EFT nr. L 209 af 2. 8. 1988, s. 1.(3) EFT nr. C 100 af 22. 4. 1992, s. 4.