title: Europa-Parlamentets afgørelse af 23. april 2009 om decharge for gennemførelsen af budgettet for Det Europæiske Miljøagentur for regnskabsåret 2007

text:
               26.9.2009

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 255/180

         EUROPA-PARLAMENTETS AFGØRELSE
   af 23. april 2009
   om decharge for gennemførelsen af budgettet for Det Europæiske Miljøagentur for regnskabsåret 2007
   (2009/673/EF)
   EUROPA-PARLAMENTET,

               —

               der henviser til det endelige årsregnskab for Det Europæiske Miljøagentur for regnskabsåret 2007 (1),

               —

               der henviser til Revisionsrettens beretning om det endelige årsregnskab for Det Europæiske Miljøagentur for regnskabsåret 2007 med agenturets svar (2),

               —

               der henviser til Rådets henstilling af 10. februar 2009 (5588/2009 — C6-0060/2009),

               —

               der henviser til EF-traktaten, særlig artikel 276,

               —

               der henviser til Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 af 25. juni 2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (3), særlig artikel 185,

               —

               der henviser til Rådets forordning (EØF) nr. 1210/90 af 7. maj 1990 om oprettelse af Det Europæiske Miljøagentur og Det Europæiske Miljøoplysnings- og Miljøovervågningsnet (4), særlig artikel 13,

               —

               der henviser til Kommissionens forordning (EF, Euratom) nr. 2343/2002 af 19. november 2002 om rammefinansforordning for de organer, der er omhandlet i artikel 185 i forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 (5), særlig artikel 94,

               —

               der henviser til forretningsordenens artikel 71 og bilag V,

               —

               der henviser til betænkning fra Budgetkontroludvalget og udtalelse fra Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed (A6-0171/2009),

               1.

               meddeler direktøren for Det Europæiske Miljøagentur decharge for gennemførelsen af agenturets budget for regnskabsåret 2007;

               2.

               fremsætter sine bemærkninger i nedenstående beslutning;

               3.

               pålægger sin formand at sende denne afgørelse og beslutningen, der er en integrerende del heraf, til direktøren for Det Europæiske Miljøagentur, Rådet, Kommissionen og Revisionsretten og drage omsorg for, at de offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende (L-udgaven).

         Hans-Gert PÖTTERING

            Formand

         Klaus WELLE

            Generalsekretær

      (1)  EUT C 278 af 31.10.2008, s. 4.

      (2)  EUT C 311 af 5.12.2008, s. 64.

      (3)  EFT L 248 af 16.9.2002, s. 1.

      (4)  EFT L 120 af 11.5.1990, s. 1.

      (5)  EFT L 357 af 31.12.2002, s. 72.
   EUROPA-PARLAMENTETS BESLUTNING
   af 23. april 2009
   med bemærkningerne, der er en integrerende del af afgørelsen om decharge for gennemførelsen af budgettet for Det Europæiske Miljøagentur for regnskabsåret 2007
   EUROPA-PARLAMENTET,

               —

               der henviser til det endelige årsregnskab for Det Europæiske Miljøagentur for regnskabsåret 2007 (1),

               —

               der henviser til Revisionsrettens beretning om det endelige årsregnskab for Det Europæiske Miljøagentur for regnskabsåret 2007 med agenturets svar (2),

               —

               der henviser til Rådets henstilling af 10. februar 2009 (5588/2009 — C6-0060/2009),

               —

               der henviser til EF-traktaten, særlig artikel 276,

               —

               der henviser til Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 af 25. juni 2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (3), særlig artikel 185,

               —

               der henviser til Rådets forordning (EØF) nr. 1210/90 af 7. maj 1990 om oprettelse af Det Europæiske Miljøagentur og Det Europæiske Miljøoplysnings- og Miljøovervågningsnet (4), særlig artikel 13,

               —

               der henviser til Kommissionens forordning (EF, Euratom) nr. 2343/2002 af 19. november 2002 om rammefinansforordning for de organer, der er omhandlet i artikel 185 i forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 (5), særlig artikel 94,

               —

               der henviser til forretningsordenens artikel 71 og bilag V,

               —

               der henviser til betænkning fra Budgetkontroludvalget og udtalelse fra Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed (A6-0171/2009),

               A.

               der henviser til, at Revisionsretten fastslog, at den har fået rimelig sikkerhed for, at årsregnskabet for regnskabsåret 2007 er rigtigt, og at de underliggende transaktioner er lovlige og formelt rigtige,

               B.

               der henviser til, at Europa-Parlamentet den 22. april 2008 meddelte decharge til Det Europæiske Miljøagenturs administrerende direktør for gennemførelsen af instituttets budget for regnskabsåret 2006 (6), og i beslutningen med bemærkningerne til afgørelsen noterede sig, bl.a. på baggrund af agenturets årsberetning, at en tredjedel af medarbejderne havde samme nationalitet, samt agenturets målsætning (som angivet i årsberetningen) om at forbedre personalebalancen og personalets mangfoldighed,

               1.

               betragter Det Europæiske Miljøagentur (agenturet) som en kilde til vigtig miljølovgivning for alle EU-institutioner og for udarbejdelsen af EU's politikker; noterer med tilfredshed, at EEA har været i stand til at koordinere Det Europæiske Miljøoplysnings- og Miljøovervågningsnet og at hjælpe EU's institutioner og medlemsstater med at forbedre kendskabet til miljødata og -oplysninger;

               2.

               opfordrer agenturet til at fortsætte sine bestræbelser på at udvikle sine kommunikationsmetoder yderligere med henblik på at opnå større mediedækning af agenturets resultater og dermed bidrage til den offentlige debat om vigtige miljøspørgsmål, f.eks. klimaændring, biodiversitet og forvaltning af naturressourcer;

               3.

               understreger det forhold, at miljøprogrammernes indvirkning ofte mindskes, fordi der ikke foretages evalueringer af EU's øvrige lovgivning og programmers miljømæssige indvirkning; mener, at agenturet kunne yde bistand i forbindelse med udarbejdelsen af politikker ved at videreudvikle sit arbejde med evaluering af de miljømæssige indvirkninger;

               4.

               understreger agenturets rolle i forbindelse med at evaluere gennemførelsen af EU's miljølovgivning både inden for EU og i mulige medlemsstater;

               5.

               glæder sig over, at agenturet har taget initiativ til at kompensere for de miljøkonsekvenser, der forårsages af flyvninger i forbindelse med tjenesterejser for medarbejderne og deltagere i agenturets virksomhed;

         Ansættelsesprocedurer

               6.

               bemærker Revisionsrettens resultater, hvori man konstaterede, at to ansættelsesprocedurer ikke opfyldte kravene om gennemsigtighed og ikke-diskriminering, idet ansøgere, der ikke opfyldte udvælgelseskriterierne, fortsat blev taget i betragtning ved den videre procedure, og at kriterierne for indkaldelse af de bedste ansøgere til samtale ikke blev dokumenteret;

               7.

               bemærker agenturets svar om, at det medtog de ansøgere, der kom tættest på at opfylde udvælgelseskriterierne, for at få flere ansøgere med i processen; opfordrer agenturet til at holde sit løfte om at genopslå en stilling, når tilsvarende situationer opstår i fremtiden;

               8.

               bemærker agenturets løfte om at dokumentere udvælgelsen af de ansøgere, der går videre, bedre;

         Procedurer for indgåelse af aftaler

               9.

               bemærker, at Revisionsretten fandt to tilfælde, til en omtrentlig samlet værdi af 26 000 EUR, af direkte tildeling af tjenesteydelseskontrakter, der ikke var i overensstemmelse med finansforordningen;

               10.

               finder ikke agenturets svar om, at disse kontrakter blev tildelt, fordi de indebar betydelige fordele for agenturet, og at det var tilstrækkeligt dokumenteret, at disse sager var enestående, tilfredsstillende;

               11.

               bemærker videre, at Revisionsretten rapporterede om en sag om et omtrentligt beløb på 215 000 EUR vedrørende en specifik kontrakt om levering af tjenesteydelser, der ikke var i overensstemmelserne med rammekontrakten, hvor der herskede tvivl om procedurens gennemsigtighed;

               12.

               noterer sig agenturets svar om, at denne sag drejede sig om it-systemer, og at den oprindelige ordre blev udvidet, da der opstod behov for yderligere lagrings- og serverkapacitet; noterer sig svaret om, at betydelige anskaffelser af it-udstyr fremover vil komme i udbud;

               13.

               opfordrer agenturet til at sikre den fuldstændige overholdelse af reglerne for indgåelse af aftaler;

         Svagheder ved forvaltningen af tilskudsaftaler med europæiske temacentre

               14.

               noterer sig Revisionsrettens bemærkninger om, at agenturet kun udførte begrænsede kontroller af betalingerne til de europæiske temacentre i henhold til tilskudsaftaler;

               15.

               er tilfreds med agenturets svar om, at det har indført nye kontrolprocedurer på grundlag af Revisionsrettens bemærkninger, herunder kontrolbesøg og andre detaljerede kontroller forud for de endelige betalinger; noterer sig, at agenturet foretog fire kontrolbesøg vedrørende støtten for 2007;

               16.

               noterer sig Revisionsrettens konstatering af, at tilskudsaftalerne mellem agenturet og de europæiske temacentre indeholdt en fast sats på 20 % direkte udgifter til deres indirekte udgifter (faste udgifter), selv om denne sats begrænses til 7 % i gennemførelsesbestemmelserne til finansforordningen; bemærker, at loftet i henhold til disse regler kun kan overskrides gennem en begrundet beslutning truffet af agenturet; bemærker, at agenturet ikke har truffet en sådan begrundet beslutning;

               17.

               bemærker, at i henhold til Revisionsrettens konstatering ville det udbetalte beløb i 2007 have været 300 000 EUR lavere, hvis man havde benyttet satsen på 7 %;

               18.

               bemærker, at agenturet erkender ikke at have truffet den nødvendige begrundede beslutning, men at det havde overvejet satsen for faste udgifter nøje, inden aftalerne blev indgået, og at man eksplicit tog højde for satsen for faste udgifter ved udformningen af mandatet;

               19.

               noterer, at agenturet har forpligtet sig til at sikre, at dets bestyrelse træffer en sådan begrundet beslutning i forbindelse med kommende udbud vedrørende de europæiske temacentre, som efter planen skal finde sted i 2009/2010;

         Opfølgning på tidligere dechargeprocedurer

               20.

               erindrer om sin anmodning, som blev fremsat i den beslutning, der ledsager dechargeafgørelsen for finansåret 2005 (7), om, at agenturet inden den 1. januar 2010 og herefter hvert femte år lader foretage en uafhængig, ekstern evaluering af dets resultater på grundlag af grundforordningen og det mandat, bestyrelsen har fastlagt;

               21.

               bemærker, at i henhold til oplysningerne i årsberetningen afventer agenturet resultaterne af en uafhængig ekstern evaluering af virkningerne og effektiviteten af dets femårige strategi for perioden 2004-2008;

               22.

               opfordrer agenturet til at underrette dechargemyndigheden om resultaterne af den eksterne evaluering, så snart de foreligger;

               23.

               beklager, at situationen ifølge oplysningerne i agenturets årsberetning vedrørende personalebalancen og personalets mangfoldighed ikke blev forbedret betydeligt i 2007, idet en tredjedel af personalet stadig har samme nationalitet;

               24.

               opfordrer agenturet til at intensivere sine bestræbelser på at forbedre personalebalancen og personalets mangfoldighed;

               25.

               henviser vedrørende øvrige bemærkninger, der ledsager dechargeafgørelsen, og som er af horisontal karakter, til sin beslutning af 23. april 2009 om økonomistyring og kontrol med europæiske agenturer (8).

      (1)  EUT C 278 af 31.10.2008, s. 4.

      (2)  EUT C 311 af 5.12.2008, s. 64.

      (3)  EFT L 248 af 16.9.2002, s. 1.

      (4)  EFT L 120 af 11.5.1990, s. 1.

      (5)  EFT L 357 af 31.12.2002, s. 72.

      (6)  EUT L 88 af 31.3.2009, s. 159.

      (7)  EUT L 187 af 15.7.2008, s. 107.

      (8)  Se side 206 i denne EUT.


Avis juridique important

|

31982D0728

82/728/EØF: Rådets afgørelse af 26. oktober 1982 om indgåelse af aftalen mellem Det europæiske økonomiske Fællesskab og Indonesien, hvorom der er ført forhandlinger i henhold til artikel XXVIII i GATT vedrørende toldindrømmelserne på liste XXI

EF-Tidende nr. L 310 af 06/11/1982 s. 0022 - 0022 den finske specialudgave: kapitel 11 bind 10 s. 0147  den spanske specialudgave: Kapitel 11 bind 16 s. 0098  den svenske specialudgave: kapitel 11 bind 10 s. 0147  den portugisiske specialudgave: Kapitel 11 bind 16 s. 0098

*****  RAADETS  AFGOERELSE  af 26. oktober 1982  om indgaaelse af aftalen mellem Det europaeiske oekonomiske Faellesskab og Indonesien, hvorom der er foert forhandlinger i henhold til artikel XXVIII i GATT vedroerende toldindroemmelserne paa liste XXI  (82/728/EOEF)  RAADET FOR DE EUROPAEISKE  FAELLESSKABER HAR -  under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab, saerlig artikel 113,  under henvisning til henstilling fra Kommissionen, og  ud fra foelgende betragtninger:  Indonesien har under henvisning til artikel XXVIII i Den almindelige Overenkomst om Told og Udenrigshandel (GATT) meddelt at have til hensigt at dekonsolidere samtlige toldindroemmelser paa liste XXI som foelge af en omlaegning af den indonesiske toldtarif;  da Faellesskabet er direkte begunstiget eller hovedleverandoer for saa vidt angaar visse af disse indroemmelser, har Kommissionen indledt forhandlinger med Indonesien i henhold til artikel XXVIII i GATT og opnaaet en tilfredsstillende aftale med dette land -  TRUFFET FOELGENDE AFGOERELSE:  Artikel 1  Aftalen mellem Det europaeiske oekonomiske Faellesskab og Indonesien, hvorom der er foert forhandlinger i henhold til artikel XXVIII i GATT om aendring af toldindroemmelserne paa liste XXI, godkendes paa Faellesskabets vegne.  Teksten til aftalen er knyttet til denne afgoerelse.  Artikel 2  Formanden for Raadet bemyndiges til at udpege den person, der er befoejet til at undertegne aftalen med bindende virkning for Faelllesskabet.  Udfaerdiget i Luxembourg, den 26. oktober 1982.  Paa Raadets vegne  U. ELLEMANN-JENSEN  Formand


               17.10.2017

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 349/115

         P8_TA(2015)0357
   Udnævnelse af den administrerende direktør for EFSI
   Europa-Parlamentets afgørelse af 14. oktober 2015 om forslaget om udnævnelse af den administrerende direktør for den Europæiske Fond for Strategiske Investeringer (C8-0304/2015 — 2015/0901(NLE))
   (Godkendelse)
   (2017/C 349/34)

      Europa-Parlamentet,

               —

               der henviser til forslaget fra styringsrådet for Den Europæiske Fond for Strategiske Investeringer (EFSI) af 2. oktober 2015 om udnævnelse af fondens administrerende direktør (C8-0304/2015),

               —

               der henviser til artikel 7, stk. 6, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2015/1017 af 25. juni 2015 om Den Europæiske Fond for Strategiske Investeringer, Det Europæiske Centrum for Investeringsrådgivning og Den Europæiske Portal for Investeringsprojekter og om ændring af forordning (EU) nr. 1291/2013 og (EU) nr. 1316/2013 — Den Europæiske Fond for Strategiske Investeringer (1),

               —

               der henviser til forretningsordenen,

               —

               der henviser til de fælles drøftelser mellem Budgetudvalget og Økonomi-. og Valutaudvalget, jf. forretningsordenens artikel 55,

               —

               der henviser til betænkning fra Budgetudvalget og Økonomi- og Valutaudvalget (A8-0292/2015),

               A.

               der henviser til, at det i artikel 7, stk. 6, i forordning (EU) nr. 2015/1017 bestemmes, at den administrerende direktør og den viceadministrerende direktør for EFSI udnævnes af Den Europæiske Investeringsbank (EIB) efter godkendelse af Europa-Parlamentet efter en åben og gennemsigtig udvælgelsesproces i overensstemmelse med EIB's procedurer, hvorunder Europa-Parlamentets holdes behørigt og rettidigt informeret på alle trin;

               B.

               der henviser til, at Styringsrådet for EFSI den 2. oktober 2015 vedtog et forslag om udnævnelsen af den administrerende direktør og den viceadministrerende direktør for EFSI og fremsendte forslaget til Europa-Parlamentet;

               C.

               der henviser til, at Budgetudvalget og Økonomi- og Valutaudvalget den 13. oktober 2015 foretog en høring af Wilhelm Molterer, den indstillede kandidat til stillingen som administrerende direktør for EFSI, hvorunder han fremsatte en indledende erklæring og derefter besvarede spørgsmål fra udvalgsmedlemmerne;

               1.

               godkender udnævnelsen af Wilhelm Molterer til stillingen som administrerende direktør for EFSI;

               2.

               pålægger sin formand at sende denne afgørelse til Rådet, Kommissionen, Den Europæiske Investeringsbank og medlemsstaternes regeringer.

      (1)  EUT L 169 af 1.7.2015, s. 1.


title: Den Europæiske Centralbanks afgørelse (EU) 2015/287 af 31. december 2014 om Lietuvos bankas indbetaling af kapital, overførsel af valutareserveaktiver og bidrag til Den Europæiske Centralbanks reserver og hensættelser (ECB/2014/61)

text:
               21.2.2015

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 50/44

         DEN EUROPÆISKE CENTRALBANKS AFGØRELSE (EU) 2015/287
   af 31. december 2014
   om Lietuvos bankas indbetaling af kapital, overførsel af valutareserveaktiver og bidrag til Den Europæiske Centralbanks reserver og hensættelser (ECB/2014/61)
   STYRELSESRÅDET FOR DEN EUROPÆISKE CENTRALBANK HAR —
   under henvisning til statutten for Det Europæiske System af Centralbanker og Den Europæiske Centralbank, særlig artikel 30.1, 30.3, 48.1 og 48.2, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Ifølge artikel 1 i Rådets afgørelse 2014/509/EU (1) og i henhold til artikel 140, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde opfylder Litauen de nødvendige betingelser for indførelse af euroen, og den dispensation, der er indrømmet Litauen som henvist til i artikel 4 i tiltrædelsestraktaten af 2003 (2), ophæves med virkning fra den 1. januar 2015.

               (2)

               I henhold til artikel 48.1 i statutten for Det Europæiske System af Centralbanker og Den Europæiske Centralbank (herefter »ESCB-statutten«) skal den nationale centralbank i en medlemsstat, hvis dispensation er blevet ophævet, indbetale sin kapitalandel i Den Europæiske Centralbank (ECB) i samme omfang som de nationale centralbanker i andre deltagende medlemsstater, der har euroen som valuta. De nationale centralbanker i de nuværende medlemsstater, der har euroen som valuta, har indbetalt deres kapitalandele fuldt ud (3). Lietuvos Bankas vægt i fordelingsnøglen for kapitalindskuddet i ECB udgør 0,4132 % i henhold til artikel 2 i afgørelse ECB/2013/28 (4). Lietuvos bankas har allerede indbetalt en andel af sit indskud i ECB's indskudte kapital, i henhold til artikel 1 i afgørelse ECB/2013/31 (5). Det udestående beløb udgør derfor 43 051 594,36 EUR, som er resultat af multiplikation af ECB's kapital (10 825 007 069,61 EUR) med kapitalfordelingsnøglevægten for Lietuvos bankas (0,4132 %), fratrukket for dennes vedkommende den andel af dens indskud, som allerede er indbetalt.

               (3)

               I henhold til ESCB-statuttens artikel 48.1, sammenholdt med artikel 30.1, skal en national centralbank i en medlemsstat, hvis dispensation er blevet ophævet, overføre valutareserveaktiver til ECB. Det følger af ESCB-statuttens artikel 48.1, at det beløb, der skal overføres, fastsættes ved at multiplicere euroværdien, beregnet efter de gældende vekselkurser, af de valutareserveaktiver, som allerede er blevet overført til ECB i overensstemmelse med ESCB-statuttens artikel 30.1, med forholdet mellem antallet af kapitalandele indskudt af den pågældende nationale centralbank og antallet af kapitalandele, der allerede er indbetalt af de øvrige nationale centralbanker i de medlemsstater, der har euroen som valuta. Ved bestemmelse af de »valutareserveaktiver, som allerede er blevet overført til ECB i medfør af artikel 30.1«, skal der tages behørigt hensyn til tidligere justeringer af ECB's kapitalfordelingsnøgle (6), i medfør af artikel 29.3 i ESCB-statutten samt udvidelserne af ECB's kapitalfordelingsnøgle i medfør af ESCB-statuttens artikel 48.3 (7). Under hensyn til afgørelse ECB/2013/26 (8) udgør euroværdien af de valutareserveaktiver, som allerede er blevet overført til ECB i medfør af artikel 30.1 i ESCB-statutten, 338 656 541,82 EUR.

               (4)

               De valutareserveaktiver, som skal overføres af Lietuvos bankas, denomineres i amerikanske dollar og guld.

               (5)

               Artikel 30.3 i ESCB-statutten bestemmer, at ECB skal kreditere hver national centralbank i en medlemsstat, der har euroen som valuta, med en fordring, der svarer til de valutareserveaktiver, som den har overført til ECB. Bestemmelserne om pålydende og forrentning af de fordringer, der er krediteret de nationale centralbanker i de medlemsstater, der har euroen som valuta (9), skal også gælde for pålydende og forrentning af Lietuvos bankas fordringer.

               (6)

               Det bestemmes i artikel 48.2 i ESCB-statutten, at en national centralbank i en medlemsstat, hvis dispensation er blevet ophævet, skal bidrage til ECB's reserver, til de hensættelser, der svarer til reserver, samt til de beløb, der stadig skal afsættes til reserver og hensættelser svarende til saldoen på resultatopgørelsen pr. 31. december i året forud for ophævelsen af dispensationen. Beløbet for dette bidrag bestemmes i henhold til artikel 48.2 i ESCB-statutten.

               (7)

               I analogi med artikel 3.5 i forretningsordenen for Den Europæiske Centralbank (10) har centralbankchefen for Lietuvos bankas haft lejlighed til at afgive bemærkninger til denne afgørelse før dens vedtagelse —

         VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   Definitioner
   I denne afgørelse forstås ved:
   a)   »valutareserveaktiver«: guld og amerikanske dollar
   b)   »guld«: fine troy ounces guld i form af London Good Delivery Bars som angivet af London Bullion Market Association
   c)   »amerikanske dollar«: den lovmæssige valuta i USA.
   Artikel 2
   Størrelse og form for indbetaling af kapital
   1.   Med virkning fra den 1. januar 2015 indbetaler Lietuvos bankas den resterende del af sit indskud i ECB's kapital, svarende til 43 051 594,36 EUR.
   2.   Lietuvos bankas indbetaler det i stk. 1 angivne beløb til ECB den 2. januar 2015 via en særskilt overførsel i TARGET2 (Trans-European Automated Real-time Gross settlement Express Transfer system).
   3.   Lietuvos bankas betaler til ECB den 2. januar 2015 via en særskilt overførsel i TARGET2 de den 1. januar 2015 påløbne renter på det til ECB skyldige beløb i henhold til stk. 2. De påløbne renter beregnes på dagsbasis efter renteberegningskonventionen »faktisk antal dage/360« til en sats svarende til den marginale rente, der er anvendt af Eurosystemet i dets seneste primære markedsoperation.
   Artikel 3
   Overførsel af valutareserveaktiver
   1.   Lietuvos bankas overfører til ECB med virkning fra den 1. januar 2015 og i overensstemmelse med denne artikel og de foranstaltninger, som er indført med hjemmel heri, et beløb i valutareserveaktiver, som svarer til 338 656 541,82 EUR, som følger:

               Modværdi i euro af amerikanske dollar i form af kontanter

               Modværdi i euro af guld

               Den samlede modværdi i euro

               287 858 060,55

               50 798 481,27

               338 656 541,82

         2.   Modværdien i euro af valutareserveaktiver, som Lietuvos bankas skal overføre i medfør af stk. 1, beregnes på grundlag af valutakursen mellem euro og amerikanske dollar, der fastsættes efter den 24-timers skriftlige samrådsprocedure den 31. december 2014 mellem Eurosystemet og Lietuvos bankas og for gulds vedkommende på grundlag af prisen i amerikanske dollar pr. fine troy ounce guld, som fastsat i forbindelse med London gold fixing kl. 10.30, London-tid, den 31. december 2014.
   3.   ECB bekræfter snarest muligt over for Lietuvos bankas det beløb, som er beregnet i henhold til stk. 2.
   4.   I overensstemmelse med stk. 1 overfører Lietuvos bankas til ECB et kontantbeløb i amerikanske dollar som modværdi til eurobeløbet i tabellen i stk. 1.
   5.   Overførslen af kontantbeløbet i amerikanske dollar som modværdi til eurobeløbet i tabellen i stk. 1, skal ske til de konti, som ECB har specificeret. Afviklingsdagen for overførslen af kontantbeløbet i amerikanske dollar til ECB er den 5. januar 2015. Lietuvos bankas giver instrukser for overførslen til ECB.
   6.   Værdien af guld, som Lietuvos bankas skal overføre til ECB i henhold til stk. 1, skal være så tæt på, men ikke overstige, 50 798 481,27 EUR.
   7.   Lietuvos bankas overfører det i stk. 1 nævnte guld i ikke-investeret form til de konti og lokaliteter, som ECB har angivet. Afviklingsdagen for overførslen af guld til ECB er den 5. januar 2015. Lietuvos bankas giver instrukser for overførslen til ECB.
   8.   Såfremt Lietuvos bankas overfører guld til ECB til en værdi, som er mindre end den, der er angivet i stk. 1, overfører den et kontantbeløb i amerikanske dollar, der svarer til det manglende beløb, den 5. januar 2015 til en konto, som ECB har angivet. Sådanne kontantbeløb i amerikanske dollar udgør ikke en del af de valutareserveaktiver, som Lietuvos bankas overfører til ECB i overensstemmelse med stk. 4.
   9.   En eventuel difference mellem det samlede modbeløb i euro angivet i stk. 1 og det beløb, som er angivet i artikel 4, stk. 1, afvikles i overensstemmelse med aftale af 31. december 2014 mellem Lietuvos bankas og Den Europæiske Centralbank vedrørende den fordring, hvormed Den Europæiske Centralbank krediterer Lietuvos bankas i henhold til artikel 30.3 i statutten for Det Europæiske System af Centralbanker og Den Europæiske Centralbank (11).
   Artikel 4
   Pålydende, forrentning og løbetid af den fordring, der svarer til bidraget
   1.   Med virkning fra den 1. januar 2015 og med forbehold af de nærmere præciseringer i artikel 3 om afviklingsdage for overførsel af valutareserveaktiver krediterer ECB Lietuvos bankas med en fordring denomineret i euro, der svarer til den samlede modværdi i euro af dens bidrag i valutareserveaktiver. Denne fordring udgør 239 453 709,58 EUR.
   2.   Den fordring, som ECB krediterer Lietuvos bankas, forrentes fra afviklingsdagen. Påløbne renter beregnes på dagsbasis efter renteberegningskonventionen »faktisk antal dage/360« til en sats svarende til 85 % af den marginale rente, der er anvendt af Eurosystemet i dets seneste primære markedsoperation.
   3.   De påløbne renter, der er beregnet i overensstemmelse med stk. 2, betales til Lietuvos Bankas ved udgangen af hvert regnskabsår. ECB underretter hvert kvartal Lietuvos bankas om det akkumulerede beløb.
   4.   Fordringen kan ikke forlanges indfriet.
   Artikel 5
   Bidrag til ECB's reserver og hensættelser
   1.   Med virkning fra den 1. januar 2015 skal Lietuvos bankas bidrage til ECB's reserver, til de hensættelser, der svarer til reserver, samt til de beløb, der stadig skal afsættes til reserver og hensættelser svarende til saldoen på resultatopgørelsen pr. 31. december 2014.
   2.   Det beløb, som Lietuvos bankas skal bidrage med, fastsættes i overensstemmelse med artikel 48.2 i ESCB-statutten. Ved henvisningen i artikel 48.2 til »antallet af kapitalandele betalt af den pågældende centralbank« og »antallet af kapitalandele, der allerede er indbetalt af de øvrige centralbanker«, forstås den respektive vægt i ECB's kapitalfordelingsnøgle for Lietuvos bankas og for centralbankerne i de medlemsstater, der har euroen som valuta, i henhold til afgørelse ECB/2013/26.
   3.   I stk. 1 skal »ECB's reserver« og »hensættelser, der svarer til reserver« omfatte ECB's almindelige reservefond, saldi på revalueringskonti og hensættelser for valutakurs-, rente-, kredit-, markedspris- og guldprisrisici.
   4.   Senest den første arbejdsdag efter Styrelsesrådets godkendelse af ECB's årsregnskab for 2014, beregner ECB og bekræfter over for Lietuvos bankas det beløb, som Lietuvos bankas skal bidrage med i henhold til stk. 1.
   5.   Den anden arbejdsdag efter Styrelsesrådets godkendelse af ECB's årsregnskab for 2014 betaler Lietuvos bankas til ECB via TARGET2:

               a)

               det skyldige beløb til ECB i henhold til stk. 4, fratrukket alle beløb, der er overført ud over fordringen i artikel 4, stk. 1, på afviklingsdagene i artikel 3, stk. 5, og artikel 3, stk. 7, (et »forhåndsbidrag«), og

               b)

               de påløbne renter for perioden fra den 1. januar 2015 og indtil denne dag på det skyldige beløb til ECB, beregnet i henhold til stk. 4, og fratrukket alle forhåndsbidrag.

         6.   Alle påløbne renter omhandlet i stk. 5, litra b), beregnes på dagsbasis efter renteberegningskonventionen »faktisk antal dage/360« til en sats svarende til den marginale rente, der er anvendt af Eurosystemet i dets seneste primære markedsoperation.
   Artikel 6
   Kompetencer
   1.   I nødvendigt omfang giver ECB's Direktion instruktioner til Lietuvos bankas til nærmere specifikation og effektuering af bestemmelser i denne afgørelse og tilvejebringelse af hensigtsmæssige foranstaltninger til løsning af eventuelle problemer.
   2.   En instruktion udstedt af Direktionen i henhold til stk. 1 meddeles straks Styrelsesrådet, og Direktionen følger Styrelsesrådets beslutninger i anledning heraf.
   Artikel 7
   Afsluttende bestemmelse
   Denne afgørelse træder i kraft den 1. januar 2015.

      Udfærdiget i Frankfurt am Main, den 31. december 2014.

         Mario DRAGHI

            Formand for ECB

      (1)  Rådets afgørelse 2014/509/EU af 23. juli 2014 om Litauens indførelse af euroen den 1. januar 2015 (EUT L 228 af 31.7.2014, s. 29).

      (2)  Akt vedrørende vilkårene for Den Tjekkiske Republiks, Republikken Estlands, Republikken Cyperns, Republikken Letlands, Republikken Litauens, Republikken Ungarns, Republikken Maltas, Republikken Polens, Republikken Sloveniens og Den Slovakiske Republiks tiltrædelse og tilpasningerne af de traktater, der danner grundlag for Den Europæiske Union (EUT L 236 af 23.9.2003, s. 33).

      (3)  Den Europæiske Centralbanks afgørelse ECB/2013/30 af 29. august 2013 om indbetaling af Den Europæiske Centralbanks kapital af de nationale centralbanker i medlemsstater, der har euroen som valuta (EUT L 16 af 21.1.2014, s. 61).

      (4)  Den Europæiske Centralbanks afgørelse ECB/2013/28 af 29. august 2013 om de nationale centralbankers andele i fordelingsnøglen for kapitalindskud i Den Europæiske Centralbank (EUT L 16 af 21.1.2014, s. 53).

      (5)  Den Europæiske Centralbanks afgørelse ECB/2013/31 af 30. august 2013 om indbetaling af Den Europæiske Centralbanks kapital af de nationale centralbanker uden for euroområdet (EUT L 16 af 21.1.2014, s. 63).

      (6)  Se fodnote 4.

      (7)  Den Europæiske Centralbanks afgørelse ECB/2013/17 af 21. juni 2013 om de nationale centralbankers fordelingsnøgle for kapitalindskud i Den Europæiske Centralbank (EUT L 187 af 6.7.2013, s. 15).

      (8)  Den Europæiske Centralbanks afgørelse ECB/2013/26 af 29. august 2013 om fastsættelse af de foranstaltninger, som er nødvendige for bidraget til den akkumulerede værdi af Den Europæiske Centralbanks egenkapital og for justeringen af de nationale centralbankers fordringer svarende til de overførte valutareserveaktiver (EUT L 16 af 21.1.2014, s. 47).

      (9)  I henhold til Den Europæiske Centralbanks retningslinje ECB/2000/15 af 3. november 1998 som ændret ved retningslinje af 16. november 2000 om sammensætning, værdiansættelse og fremgangsmåde vedrørende den første overførsel af valutareserveaktiver samt pålydende og forrentning af hertil svarende fordringer (EFT L 336 af 30.12.2000, s. 114).

      (10)  Den Europæiske Centralbanks afgørelse ECB/2004/2 af 19. februar 2004 om vedtagelse af forretningsordenen for Den Europæiske Centralbank (EUT L 80 af 18.3.2004, s. 33).

      (11)  EUT C 64 af 21.2.2015, s. 5.


title: 2010/427/EU: Rådets afgørelse af 26. juli 2010 om, hvordan Tjenesten for EU's Optræden Udadtil skal tilrettelægges og fungere

text:
               3.8.2010

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 201/30

         RÅDETS AFGØRELSE
   af 26. juli 2010
   om, hvordan Tjenesten for EU's Optræden Udadtil skal tilrettelægges og fungere
   (2010/427/EU)
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Union, særlig artikel 27, stk. 3,
   under henvisning til forslag fra Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik (»den højtstående repræsentant«),
   under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet,
   under henvisning til godkendelse fra Europa-Kommissionen, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Formålet med denne afgørelse er at fastlægge, hvordan Tjenesten for EU's Optræden Udadtil (»EU-Udenrigstjenesten«) skal tilrettelægges og fungere som et funktionelt autonomt EU-organ under den højtstående repræsentants myndighed, jf. artikel 27, stk. 3, i traktaten om Den Europæiske Union (»TEU«) som ændret ved Lissabontraktaten. Denne afgørelse og navnlig anvendelsen af udtrykket »den højtstående repræsentant« vil blive fortolket i overensstemmelse med dennes forskellige funktioner i medfør af artikel 18 i TEU.

               (2)

               I overensstemmelse med artikel 21, stk. 3, andet afsnit, i TEU, påser Unionen, at der er sammenhæng mellem de forskellige områder inden for dens optræden udadtil og mellem disse områder og dens øvrige politikker. Rådet og Kommissionen, der bistås af Unionens højtstående repræsentant, vil sikre denne sammenhæng og vil samarbejde i den henseende.

               (3)

               EU-Udenrigstjenesten vil støtte den højtstående repræsentant, der også er næstformand i Kommissionen og formand for Rådet for Udenrigsanliggender, under opfyldelsen af dennes mandat, der er at føre Unionens fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik (»FUSP«) og påse, at der er sammenhæng i Unionens optræden udadtil, som omhandlet i navnlig artikel 18 og 27 i TEU. EU-Udenrigstjenesten vil støtte den højtstående repræsentant i dennes egenskab af formand for Rådet for Udenrigsanliggender, uden at dette berører Generalsekretariatet for Rådets sædvanlige opgaver. EU-Udenrigstjenesten vil også støtte også den højtstående repræsentant i dennes egenskab af næstformand i Kommissionen for så vidt angår varetagelsen i Kommissionen af de ansvarsområder, Kommissionen har med hensyn til eksterne forbindelser, samt koordineringen af de andre aspekter af Unionens optræden udadtil, uden at dette berører Kommissionens tjenestegrenes sædvanlige opgaver.

               (4)

               EU-Udenrigstjenesten bør, når den bidrager til Unionens eksterne samarbejdsprogrammer, søge at sikre, at programmerne opfylder målene for optræden udadtil, jf. artikel 21 i TEU, især stk. 2, litra d), og at de respekterer målene for EU's udviklingspolitik i overensstemmelse med artikel 208 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (»TEUF«). I den forbindelse bør EU-Udenrigstjenesten også fremme opfyldelsen af målene for den europæiske konsensus om udvikling (1) og den europæiske konsensus om humanitær bistand (2).

               (5)

               Det følger af Lissabontraktaten, at EU-Udenrigstjenesten for at gennemføre traktatens bestemmelser skal være operationel så hurtigt som muligt efter traktatens ikrafttræden.

               (6)

               Europa-Parlamentet vil fuldt ud spille sin rolle i Unionens optræden udadtil, herunder sine politiske kontrolfunktioner som omhandlet i artikel 14, stk. 1, i TEU, samt i lovgivnings- og budgetspørgsmål som fastsat i traktaterne. Desuden vil den højtstående repræsentant regelmæssigt høre Europa-Parlamentet om de vigtigste aspekter og grundlæggende valg i forbindelse med FUSP i overensstemmelse med artikel 36 i TEU, og den højtstående repræsentant påser, at der tages behørigt hensyn til Europa-Parlamentets synspunkter. EU-Udenrigstjenesten bistår den højtstående repræsentant hermed. Der bør udformes særlige ordninger med henblik på at give medlemmer af Europa-Parlamentet adgang til klassificerede dokumenter og informationer på FUSP-området. Indtil der er vedtaget sådanne ordninger, vil de eksisterende bestemmelser i den interinstitutionelle aftale af 20. november 2002 mellem Europa-Parlamentet og Rådet om Europa-Parlamentets adgang til Rådets følsomme oplysninger på det sikkerheds- og forsvarspolitiske område (3) finde anvendelse.

               (7)

               Den højtstående repræsentant eller dennes repræsentant bør varetage de ansvarsopgaver, der er omhandlet i de respektive retsakter om oprettelse af Det Europæiske Forsvarsagentur (4), EU's Satellitcenter (5), Den Europæiske Unions Institut for Sikkerhedsstudier (6) og Det Europæiske Sikkerheds- og Forsvarsakademi (7). EU-Udenrigstjenesten bør yde disse enheder den støtte, der i øjeblikket ydes af Generalsekretariatet for Rådet.

               (8)

               Der bør vedtages bestemmelser om EU-Udenrigstjenestens personale og ansættelse heraf, hvis sådanne bestemmelser er nødvendige for at fastlægge, hvordan EU-Udenrigstjenesten skal tilrettelægges og fungere. Sideløbende hermed bør der i overensstemmelse med artikel 336 i TEUF foretages de nødvendige ændringer af vedtægten for tjenestemænd i De Europæiske Fællesskaber (»personalevedtægten«) og ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte i Fællesskaberne (8) (»AØAF«), jf. dog artikel 298 i TEUF. I personalesager behandles EU-Udenrigstjenesten som en institution i henhold til personalevedtægten og AØAF. Den højtstående repræsentant vil blive ansættelsesmyndighed for både tjenestemænd, der er omfattet af personalevedtægten, og ansatte, der er omfattet af AØAF. Antallet af tjenestemænd og øvrige ansatte i EU-Udenrigstjenesten vil blive fastsat hvert år som led i budgetproceduren og vil blive afspejlet i stillingsfortegnelsen.

               (9)

               EU-Udenrigstjenestens personale bør i udøvelsen af dets tjeneste og i dets adfærd udelukkende lade sig lede af Unionens interesser.

               (10)

               Ansættelse bør være baseret på fortjeneste og sikre passende geografisk balance og balance mellem kønnene. EU-Udenrigstjenestens personale bør have en fornuftig tilstedeværelse af statsborgere fra alle medlemsstaterne. Den revision, der efter planen skal foretages i 2013, bør også omfatte dette spørgsmål, herunder om nødvendigt forslag til yderligere specifikke foranstaltninger med henblik på at korrigere eventuelle ubalancer.

               (11)

               I overensstemmelse med artikel 27, stk. 3, i TEU omfatter EU-Udenrigstjenesten tjenestemænd fra Generalsekretariatet for Rådet og Kommissionen samt udstationeret personale fra medlemsstaternes diplomatiske tjenester. Med henblik herpå vil de relevante tjenestegrene og funktioner i Generalsekretariatet for Rådet og Kommissionen blive overført til EU-Udenrigstjenesten sammen med tjenestemænd og midlertidigt ansatte, der beklæder stillinger i sådanne tjenestegrene eller funktioner. Inden den 1. juli 2013 vil EU-Udenrigstjenesten udelukkende ansætte tjenestemænd fra Generalsekretariatet for Rådet og Kommissionen samt personale, der er udstationeret fra medlemsstaternes diplomatiske tjenester. Efter denne dato bør alle tjenestemænd og øvrige ansatte i Den Europæiske Union kunne søge de ledige stillinger i EU-Udenrigstjenesten.

               (12)

               EU-Udenrigstjenesten kan i specifikke tilfælde anvende specialiserede udstationerede nationale eksperter, som vil blive underlagt den højtstående repræsentants myndighed. Nationale eksperter, der er udstationeret i EU-Udenrigstjenesten, vil ikke blive medregnet i den tredjedel af EU-Udenrigstjenestens samlede personale på administrator (»AD«) niveau, som personale fra medlemsstaterne bør udgøre, når EU-Udenrigstjenesten vil være nået op på fuld kapacitet. Deres overførsel i oprettelsesfasen for EU-Udenrigstjenesten vil ikke blive automatisk og vil ske med godkendelse fra myndighederne i de medlemsstater, de kommer fra. Ved datoen for udløbet af kontrakten for en udstationeret national ekspert, der er overført til EU-Udenrigstjenesten i henhold til artikel 7, vil den relevante funktion blive konverteret til en stilling som midlertidigt ansat i tilfælde, hvor den funktion, som den udstationerede nationale ekspert udførte, svarer til en funktion, der normalt udføres af personale på AD-niveau, forudsat at den nødvendige stilling er til rådighed i stillingsfortegnelsen.

               (13)

               Kommissionen og EU-Udenrigstjenesten aftaler de detaljerede ordninger med hensyn til udstedelse af instrukser fra Kommissionen til delegationerne. Disse bør navnlig foreskrive, at når Kommissionen vil udstede instrukser til delegationerne, vil den samtidig give delegationscheferne og EU-Udenrigstjenestens centraladministration en kopi heraf.

               (14)

               Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 af 25. juni 2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (9) (»finansforordningen«) bør ændres, således at EU-Udenrigstjenesten indsættes i dens artikel 1 med en specifik sektion i EU-budgettet. I overensstemmelse med de gældende regler og som det er tilfældet med andre institutioner vil en del af Revisionsrettens årsberetning endvidere blive afsat til EU-Udenrigstjenesten, og EU-Udenrigstjenesten vil afgive svar på sådanne beretninger. EU-Udenrigstjenesten vil blive underlagt dechargeprocedurer, jf. artikel 319 i TEUF og artikel 145-147 i finansforordningen. Den højtstående repræsentant yder Europa-Parlamentet al den støtte, der er nødvendig for udøvelsen af Europa-Parlamentets rettigheder som dechargemyndighed. Gennemførelsen af driftsbudgettet vil blive varetaget af Kommissionen i overensstemmelse med artikel 317 i TEUF. Afgørelser med finansielle virkninger vil navnlig være i overensstemmelse med det ansvar, der er fastlagt i finansforordningens afsnit IV, særlig artikel 64-68 om de finansielle aktørers ansvar og artikel 75 om forvaltning af udgifter.

               (15)

               Etableringen af EU-Udenrigstjenesten bør være baseret på princippet om omkostningseffektivitet med sigte på budgetneutralitet. Med henblik herpå vil der skulle anvendes overgangsordninger og en gradvis kapacitetsopbygning. Unødig overlapning af opgaver, funktioner og ressourcer i forhold til andre strukturer bør undgås. Alle rationaliseringsmuligheder bør udnyttes.
               Derudover vil der blive behov for et antal yderligere stillinger til midlertidigt ansatte fra medlemsstaterne, som vil skulle finansieres inden for rammerne af den nuværende flerårige finansielle ramme.

               (16)

               Der bør fastsættes bestemmelser om EU-Udenrigstjenestens aktiviteter og dens personale for så vidt angår sikkerhed, beskyttelsen af klassificerede informationer og åbenhed.

               (17)

               Der erindres om, at protokollen vedrørende Den Europæiske Unions privilegier og immuniteter vil finde anvendelse på EU-Udenrigstjenesten, dens tjenestemænd og øvrige ansatte, som vil være omfattet af enten personalevedtægten eller AØAF.

               (18)

               Den Europæiske Union og Det Europæiske Atomenergifællesskab er fortsat omfattet af en fælles institutionel ramme. Det er derfor afgørende at sikre sammenhæng mellem begges eksterne forbindelser og tillade Unionens delegationer at repræsentere Det Europæiske Atomenergifællesskab i tredjelande og ved internationale organisationer.

               (19)

               Den højtstående repræsentant bør senest medio 2013 foretage en gennemgang af, hvordan EU-Udenrigstjenesten tilrettelægges og fungerer, eventuelt ledsaget af forslag til revision af denne afgørelse. En sådan revision bør vedtages senest primo 2014 —

         VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   Art og anvendelsesområde
   1.   I denne afgørelse fastlægges det, hvordan Tjenesten for EU's Optræden Udadtil (»EU-Udenrigstjenesten«) skal tilrettelægges og fungere.
   2.   EU-Udenrigstjenesten, som har hovedkvarter i Bruxelles, er et funktionelt autonomt EU-organ, der er adskilt fra Generalsekretariatet for Rådet og fra Kommissionen, med den rets- og handleevne, der er nødvendig for, at den kan løse sine opgaver og nå sine mål.
   3.   EU-Udenrigstjenesten er underlagt den højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitiks (»den højtstående repræsentants«) myndighed.
   4.   EU-Udenrigstjenesten består af en centraladministration og af Unionens delegationer i tredjelande og ved internationale organisationer.
   Artikel 2
   Opgaver
   1.   EU-Udenrigstjenesten støtter den højtstående repræsentant under opfyldelsen af dennes mandater som omhandlet i navnlig artikel 18 og 27 i TEU:

               —

               under opfyldelsen af dennes mandat om at varetage Den Europæiske Unions fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik (»FUSP«), herunder den fælles sikkerheds- og forsvarspolitik (»FSFP«), at bidrage med forslag til udformningen af denne politik, som denne gennemfører som Rådets bemyndigede, samt at påse, at der er sammenhæng i Unionens optræden udadtil

               —

               i dennes egenskab af formand for Rådet for Udenrigsanliggender, uden at dette berører Generalsekretariatet for Rådets sædvanlige opgaver

               —

               i dennes egenskab af næstformand i Kommissionen, for så vidt angår varetagelsen i Kommissionen af de ansvarsområder, Kommissionen har med hensyn til eksterne forbindelser, samt koordineringen af de andre aspekter af Unionens optræden udadtil, uden at dette berører Kommissionens tjenestegrenes sædvanlige opgaver.

         2.   EU-Udenrigstjenesten bistår Det Europæiske Råds formand, Kommissionens formand og Kommissionen i udøvelsen af deres respektive funktioner med hensyn til eksterne forbindelser.
   Artikel 3
   Samarbejde
   1.   EU-Udenrigstjenesten støtter og samarbejder med medlemsstaternes diplomatiske tjenester samt med Generalsekretariatet for Rådet og Kommissionens tjenestegrene for at sikre sammenhæng mellem de forskellige områder af Unionens optræden udadtil og mellem disse områder og dens øvrige politikker.
   2.   EU-Udenrigstjenesten og Kommissionens tjenestegrene hører hinanden om alle spørgsmål vedrørende Unionens optræden udadtil i forbindelse med udøvelsen af deres respektive funktioner bortset fra spørgsmål, der er omfattet af FSFP. EU-Udenrigstjenesten deltager i det forberedende arbejde og de forberedende procedurer i forbindelse med akter, der udarbejdes af Kommissionen på dette område.
   Dette stykke gennemføres i overensstemmelse med afsnit V, kapitel 1, i TEU og artikel 205 i TEUF.
   3.   EU-Udenrigstjenesten kan indgå serviceleveranceordninger med relevante tjenestegrene i Generalsekretariatet for Rådet, Kommissionen eller andre af Unionens kontorer eller interinstitutionelle organer.
   4.   EU-Udenrigstjenesten sørger for passende støtte til og samarbejde med Unionens øvrige institutioner og organer, navnlig Europa-Parlamentet. EU-Udenrigstjenesten kan også drage fordel af støtte fra og samarbejde med disse institutioner og organer, herunder agenturer, når det er hensigtsmæssigt. EU-Udenrigstjenestens interne revisor samarbejder med Kommissionens interne revisor for at sikre en sammenhængende revisionspolitik, navnlig under henvisning til Kommissionens ansvar for driftsudgifterne. Derudover samarbejder EU-Udenrigstjenesten med Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (»OLAF«) i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 1073/1999 (10). Den skal navnlig hurtigt vedtage den afgørelse, der kræves i den nævnte forordning, om retningslinjerne og betingelserne for interne undersøgelser. Som fastsat i den nævnte forordning yder både medlemsstaterne, i overensstemmelse med nationale bestemmelser, og institutionerne den støtte, der er nødvendig for, at OLAF’s ansatte kan løse deres opgaver.
   Artikel 4
   EU-Udenrigstjenestens centraladministration
   1.   EU-Udenrigstjenesten ledes af en administrerende generalsekretær, der handler under den højtstående repræsentants myndighed. Den administrerende generalsekretær træffer alle de foranstaltninger, der er nødvendige for at sikre, at EU-Udenrigstjenesten fungerer smidigt, herunder den administrative og budgetmæssige forvaltning. Den administrerende generalsekretær sikrer en effektiv koordinering mellem alle centraladministrationens tjenestegrene samt med Unionens delegationer.
   2.   Den administrerende generalsekretær bistås af to vicegeneralsekretærer.
   3.   EU-Udenrigstjenestens centraladministration opdeles i generaldirektorater.

               a)

               Den omfatter især:

                           —

                           en række generaldirektorater omfattende geografiske kontorer, der dækker alle verdens lande og regioner, samt multilaterale og tematiske kontorer. Disse tjenestegrene koordinerer efter behov med Generalsekretariatet for Rådet og med de relevante tjenestegrene i Kommissionen

                           —

                           et generaldirektorat for forhold vedrørende administration, personale, budget, sikkerhed samt kommunikations- og informationssystemer, der arbejder inden for de rammer af EU-Udenrigstjenesten, der forvaltes af den administrerende generalsekretær. Den højtstående repræsentant udpeger i overensstemmelse med de sædvanlige ansættelsesbestemmelser en generaldirektør for budget og administration, som arbejder under den højtstående repræsentants myndighed. Han er over for den højtstående repræsentant ansvarlig for den administrative og interne budgetmæssige forvaltning af EU-Udenrigstjenesten. Han overholder de samme budgetposter og administrative bestemmelser som dem, der finder anvendelse på den del af sektion III i Unionens budget, der henhører under udgiftsområde 5 i den flerårige finansielle ramme

                           —

                           Direktoratet for Krisestyring og Planlægning, Den Civile Planlægnings- og Gennemførelseskapacitet, Den Europæiske Unions Militærstab og EU's Situationscenter, der er placeret under den højtstående repræsentants direkte myndighed og ansvar, og som bistår denne i opgaven med at føre Unionens FUSP i overensstemmelse med traktatens bestemmelser under overholdelse af Unionens øvrige kompetencer i overensstemmelse med artikel 40 i TEU.

                     De særlige forhold i forbindelse med disse strukturer og de nærmere enkeltheder vedrørende deres funktioner samt personalets ansættelse og status respekteres.
               Der sikres fuld koordinering mellem alle EU-Udenrigstjenestens strukturer.

               b)

               EU-Udenrigstjenestens centraladministration omfatter desuden:

                           —

                           en tjenestegren for strategisk politisk planlægning

                           —

                           en juridisk tjeneste under den administrerende generalsekretærs administrative myndighed, som arbejder tæt sammen med Rådets og Kommissionens juridiske tjenester

                           —

                           tjenestegrene for interinstitutionelle forbindelser, information og offentligt diplomati, intern revision og inspektioner samt beskyttelse af personoplysninger.

         4.   Den højtstående repræsentant udpeger formændene for de forberedende rådsorganer, hvor formanden er en repræsentant for den højtstående repræsentant, herunder formanden for Den Udenrigs- og Sikkerhedspolitiske Komité, i overensstemmelse med de detaljerede ordninger i bilag II til Rådets afgørelse 2009/908/EU af 1. december 2009 om fastsættelse af gennemførelsesforanstaltninger til Det Europæiske Råds afgørelse om udøvelsen af formandskabet for Rådet og om formandskabet for Rådets forberedende organer (11).
   5.   Den højtstående repræsentant og EU-Udenrigstjenesten bistås om nødvendigt af Generalsekretariatet for Rådet og de relevante tjenestegrene i Kommissionen. EU-Udenrigstjenesten, Generalsekretariatet for Rådet og de relevante tjenestegrene i Kommissionen kan til dette formål udarbejde serviceleveranceordninger.
   Artikel 5
   Unionens delegationer
   1.   Afgørelsen om at åbne eller lukke en delegation vedtages af den højtstående repræsentant efter aftale med Rådet og Kommissionen.
   2.   Hver af Unionens delegationer står under en delegationschefs myndighed.
   Delegationschefen har myndighed over hele delegationens personale uanset dets status og med hensyn til alle dets aktiviteter. Han refererer til den højtstående repræsentant vedrørende den overordnede forvaltning af delegationens arbejde og for at sikre koordineringen af alle Unionens tiltag.
   Personalet ved delegationerne omfatter personale fra EU-Udenrigstjenesten og, når det er hensigtsmæssigt med henblik på gennemførelsen af Unionens budget og andre af Unionens politikker end dem, der hører under EU-Udenrigstjenestens ansvarsområde, personale fra Kommissionen.
   3.   Delegationschefen modtager instrukser fra den højtstående repræsentant og EU-Udenrigstjenesten og er ansvarlig for deres udførelse.
   På områder, hvor Kommissionen udøver de beføjelser, der er tillagt den i traktaterne, kan Kommissionen også i overensstemmelse med artikel 221, stk. 2, i TEUF udstede instrukser til delegationerne, som skal udføres under delegationschefens overordnede ansvar.
   4.   Delegationschefen gennemfører driftsbevillinger i forbindelse med EU-projekter i det pågældende tredjeland, når Kommissionen har subdelegeret denne opgave, i overensstemmelse med finansforordningen.
   5.   Driften af de enkelte delegationer evalueres med jævne mellemrum af generalsekretæren for EU-Udenrigstjenesten; evalueringen omfatter en finansiel og en administrativ revision. Til dette formål kan generalsekretæren for EU-Udenrigstjenesten bede om bistand fra Kommissionens relevante tjenestegrene. Ud over de interne foranstaltninger, der gennemføres af EU-Udenrigstjenesten, udøver OLAF sine beføjelser, navnlig ved at gennemføre foranstaltninger til bekæmpelse af svig, i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 1073/1999.
   6.   Den højtstående repræsentant indgår de nødvendige ordninger med de pågældende værtslande, internationale organisationer eller tredjelande. Den højtstående repræsentant træffer navnlig de foranstaltninger, der er nødvendige for at sikre, at værtslande indrømmer Unionens delegationer, deres personale og deres ejendom privilegier og immuniteter, der svarer til dem, der er omhandlet i Wienerkonventionen af 18. april 1961 om diplomatiske forbindelser.
   7.   Unionens delegationer har beføjelse til at imødekomme andre EU-institutioners behov, navnlig Europa-Parlamentet, i deres kontakter med de internationale organisationer eller tredjelande, som delegationerne er akkrediteret til.
   8.   Delegationschefen har beføjelse til at repræsentere Unionen i det land, hvor delegationen er akkrediteret, navnlig til indgåelse af kontrakter og som part i retssager.
   9.   Unionens delegationer arbejder tæt sammen og udveksler oplysninger med medlemsstaternes diplomatiske tjenester.
   10.   Unionens delegationer støtter i overensstemmelse med artikel 35, stk. 3, i TEU og efter anmodning fra medlemsstaterne disse i deres diplomatiske forbindelser og i deres konsulære beskyttelse af unionsborgere i tredjelande på et ressourceneutralt grundlag.
   Artikel 6
   Personale
   1.   Bortset fra stk. 3 finder denne artikel anvendelse med forbehold af vedtægten for tjenestemænd i De Europæiske Fællesskaber (»personalevedtægten«) og ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte i Fællesskaberne (»AØAF«), herunder de ændringer, der foretages i disse regler for at tilpasse dem til EU-Udenrigstjenestens behov i overensstemmelse med artikel 336 i TEUF.
   2.   EU-Udenrigstjenesten omfatter tjenestemænd og øvrige ansatte i Den Europæiske Union, herunder personale fra medlemsstaternes diplomatiske tjenester, der er udpeget som midlertidigt ansatte.
   Personalevedtægten og AØAF finder anvendelse på dette personale.
   3.   EU-Udenrigstjenesten kan om nødvendigt anvende et begrænset antal specialiserede udstationerede nationale eksperter i specifikke tilfælde.
   Den højtstående repræsentant vedtager regler svarende til dem, der er fastsat i Rådets afgørelse 2003/479/EF af 16. juni 2003 om ansættelsesvilkårene for udstationerede nationale eksperter og militærpersoner i Generalsekretariatet for Rådet (12), hvorefter udstationerede nationale eksperters specialiserede ekspertise stilles til rådighed for EU-Udenrigstjenesten.
   4.   EU-Udenrigstjenestens personale skal i udøvelsen af dets pligter og i dets adfærd udelukkende lade sig lede af Unionens interesser. Det må hverken søge eller modtage instrukser fra regeringer, myndigheder, organisationer eller personer uden for EU-Udenrigstjenesten eller fra andre organer eller personer end den højtstående repræsentant, jf. dog artikel 2, stk. 1, tredje led, artikel 2, stk. 2, og artikel 5, stk. 3. I overensstemmelse med personalevedtægtens artikel 11, stk. 2, må EU-Udenrigstjenestens personale ikke modtage vederlag af nogen art fra anden side uden for EU-Udenrigstjenesten.
   5.   De beføjelser, som vedtægten tillægger ansættelsesmyndigheden, og de beføjelser, som AØAF tillægger den myndighed, der er beføjet til at indgå kontrakter, tildeles den højtstående repræsentant, som kan uddelegere disse beføjelser inden for EU-Udenrigstjenesten.
   6.   Ansættelse i EU-Udenrigstjenesten skal være baseret på fortjeneste og på at sikre passende geografisk balance og balance mellem kønnene. EU-Udenrigstjenestens personale skal have en fornuftig tilstedeværelse af statsborgere fra alle medlemsstaterne. Den i artikel 13, stk. 3, omhandlede gennemgang omfatter tillige dette forhold, herunder, hvor det er hensigtsmæssigt, forslag til yderligere specifikke foranstaltninger til at korrigere eventuelle ubalancer.
   7.   Tjenestemænd i Unionen og midlertidigt ansatte fra medlemsstaternes diplomatiske tjenester har samme rettigheder og forpligtelser og skal behandles lige, især med hensyn til deres adgang til alle stillinger på lige vilkår. Der skelnes ikke mellem midlertidigt ansatte fra nationale diplomatiske tjenester og tjenestemænd i Unionen med hensyn til tildeling af de opgaver, som skal udføres på alle EU-Udenrigstjenestens aktivitets- og politikområder. I overensstemmelse med bestemmelserne i finansforordningen støtter medlemsstaterne Unionen i håndhævelsen af det finansielle ansvar for midlertidigt ansatte i EU-Udenrigstjenesten, der kommer fra medlemsstaternes diplomatiske tjenester, der følger af et ansvar i medfør af finansforordningens artikel 66.
   8.   Den højtstående repræsentant fastlægger udvælgelsesprocedurerne for EU-Udenrigstjenestens personale, der bør foregå efter en gennemsigtig procedure baseret på fortjeneste med et mål om at sikre tjenesten personale af højeste standard med hensyn til kvalifikationer, effektivitet og integritet og samtidig sikre en passende geografisk balance og balance mellem kønnene og en fornuftig tilstedeværelse af statsborgere fra alle medlemsstater i EU-Udenrigstjenesten. Repræsentanter for medlemsstaterne, Generalsekretariatet for Rådet og for Kommissionen inddrages i ansættelsesproceduren vedrørende de ledige stillinger i EU-Udenrigstjenesten.
   9.   Når EU-Udenrigstjenesten er nået op på fuld kapacitet, bør personale fra medlemsstaterne som omhandlet i stk. 2, første afsnit, udgøre mindst en tredjedel af EU-Udenrigstjenestens samlede personale på AD-niveau. På samme måde bør fastansatte EU-tjenestemænd udgøre mindst 60 % af alt personale i EU-Udenrigstjenesten på AD-niveau, herunder personale fra medlemsstaternes diplomatiske tjenester, der er blevet fastansatte EU-tjenestemænd i overensstemmelse med bestemmelserne i personalevedtægten. Den højtstående repræsentant aflægger hvert år rapport til Europa-Parlamentet og Rådet om besættelsen af stillinger i EU-Udenrigstjenesten.
   10.   Den højtstående repræsentant fastsætter reglerne for mobilitet for at sikre, at der er en høj grad af mobilitet for EU-Udenrigstjenestens personale. Der gælder særlige og detaljerede ordninger for det personale, der er nævnt i artikel 4, stk. 3, litra a), tredje led. I princippet skal alt personale i EU-Udenrigstjenesten med jævne mellemrum gøre tjeneste ved Unionens delegationer. Den højtstående repræsentant fastsætter regler herfor.
   11.   I overensstemmelse med de gældende bestemmelser i national ret giver hver medlemsstat sine embedsmænd, som er blevet midlertidigt ansatte i EU-Udenrigstjenesten, en garanti for øjeblikkelig genansættelse efter deres tjenesteperiode i EU-Udenrigstjenesten. I overensstemmelse med artikel 50b i AØAF må denne tjenesteperiode ikke overstige otte år, medmindre den forlænges med højst to år under ekstraordinære omstændigheder og i tjenestens interesse.
   EU-tjenestemænd, der gør tjeneste i EU-Udenrigstjenesten, har ret til at søge stillinger i deres oprindelige institution på samme vilkår som interne kandidater.
   12.   Der tages skridt til at give EU-Udenrigstjenestens personale passende fælles uddannelse, især med udgangspunkt i den praksis og de strukturer, der allerede findes på nationalt plan og i EU. Den højtstående repræsentant træffer passende foranstaltninger med henblik herpå inden et år efter denne afgørelses ikrafttræden.
   Artikel 7
   Overgangsbestemmelser vedrørende personalet
   1.   De relevante tjenestegrene og funktioner i Generalsekretariatet for Rådet og i Kommissionen, der er anført i bilaget, overføres til EU-Udenrigstjenesten. Tjenestemænd og midlertidigt ansatte, der beklæder stillinger i de tjenestegrene eller udfører de funktioner, der er opført i bilaget, overføres til EU-Udenrigstjenesten. Dette gælder tilsvarende for kontraktansatte og lokalt ansatte i disse tjenestegrene og funktioner. Udstationerede nationale eksperter, der arbejder i disse tjenestegrene eller funktioner, overføres også til EU-Udenrigstjenesten med godkendelse fra myndighederne i den medlemsstat, de kommer fra.
   Disse overførsler får virkning den 1. januar 2011.
   Ved overførslen til EU-Udenrigstjenesten anviser den højtstående repræsentant i overensstemmelse med personalevedtægten hver tjenestemand en stilling i den ansættelsesgruppe, der svarer til den pågældende tjenestemands lønklasse.
   2.   De procedurer for ansættelse af personale til stillinger, som overføres til EU-Udenrigstjenesten, der er i gang på tidspunktet for denne afgørelses ikrafttræden, forbliver gyldige. De vil blive fortsat og afsluttet under den højtstående repræsentants myndighed i overensstemmelse med de relevante stillingsopslag og de gældende regler i personalevedtægten og AØAF.
   Artikel 8
   Budget
   1.   Funktionerne som anvisningsberettiget for EU-Udenrigstjenestens sektion i Den Europæiske Unions almindelige budget uddelegeres i overensstemmelse med finansforordningens artikel 59. Den højtstående repræsentant vedtager de interne regler for forvaltningen af de administrative budgetposter. Driftsudgifter forbliver i Kommissionens sektion af budgettet.
   2.   EU-Udenrigstjenesten udøver sine beføjelser i overensstemmelse med finansforordningen vedrørende Den Europæiske Unions almindelige budget inden for rammerne af de bevillinger, der afsættes til den.
   3.   Ved udarbejdelsen af overslag over EU-Udenrigstjenestens administrationsudgifter vil den højtstående repræsentant høre henholdsvis kommissæren med ansvar for udviklingspolitik og kommissæren med ansvar for naboskabspolitik vedrørende deres respektive ansvarsområder.
   4.   I overensstemmelse med artikel 314, stk. 1, i TEUF opstiller EU-Udenrigstjenesten et overslag over sine udgifter for det følgende regnskabsår. Kommissionen sammenfatter disse overslag i et budgetforslag, der kan indeholde afvigende overslag. Kommissionen kan ændre budgetforslaget som omhandlet i artikel 314, stk. 2, i TEUF.
   5.   For at sikre den budgetmæssige gennemsigtighed på området for Unionens optræden udadtil tilsender Kommissionen sammen med forslaget til Den Europæiske Unions almindelige budget budgetmyndigheden et arbejdsdokument med en samlet oversigt over alle udgifter i forbindelse med Unionens optræden udadtil.
   6.   EU-Udenrigstjenesten underlægges de dechargeprocedurer, der er omhandlet i artikel 319 i TEUF og artikel 145-147 i finansforordningen. EU-Udenrigstjenesten vil i den forbindelse fuldt ud samarbejde med de institutioner, der er inddraget i dechargeproceduren og i fornødent omfang forelægge de nødvendige supplerende oplysninger, herunder ved at deltage i møder i de relevante organer.
   Artikel 9
   Instrumenter for optræden udadtil samt programmering
   1.   Forvaltningen af Unionens eksterne samarbejdsprogrammer henhører under Kommissionens ansvar med forbehold af Kommissionens og EU-Udenrigstjenestens respektive roller i programmeringen som omhandlet i de følgende stykker.
   2.   Den højtstående repræsentant sikrer den overordnede politiske koordinering af Unionens optræden udadtil og påser navnlig via følgende eksterne bistandsinstrumenter, at Unionens optræden udadtil fremtræder som en helhed og er sammenhængende og effektiv:

               —

               instrumentet til finansiering af udviklingssamarbejde (13)

               —

               Den Europæiske Udviklingsfond (14)

               —

               Det Europæiske Instrument for Demokrati og Menneskerettigheder (15)

               —

               det europæiske naboskabs- og partnerskabsinstrument (16)

               —

               instrumentet for samarbejdet med industrialiserede lande (17)

               —

               instrumentet for samarbejde om sikkerhed på det nukleare område (18)

               —

               stabilitetsinstrumentet vedrørende den bistand, der er omhandlet i artikel 4 i forordning (EF) nr. 1717/2006 (19).

         3.   EU-Udenrigstjenesten bidrager navnlig til programmerings- og forvaltningscyklussen i forbindelse med de i stk. 2 omhandlede instrumenter på grundlag af policymålene i disse instrumenter. Den har især ansvaret for at forberede følgende afgørelser fra Kommissionen om de strategiske, flerårige skridt i programmeringscyklussen:

               i)

               landeallokeringer for at fastlægge den samlede finansielle ramme for de enkelte regioner med forbehold af den vejledende fordeling i den flerårige finansielle ramme. Inden for hver region afsættes en del af midlerne til regionale programmer

               ii)

               landestrategidokumenter og regionale strategidokumenter

               iii)

               nationale og regionale vejledende programmer.

         Under hele programmerings-, planlægnings- og gennemførelsescyklussen for de i stk. 2 omhandlede instrumenter arbejder den højtstående repræsentant og EU-Udenrigstjenesten i overensstemmelse med artikel 3 sammen med Kommissionens relevante medlemmer og tjenestegrene, jf. dog artikel 1, stk. 3. Alle forslag til afgørelse vil blive udarbejdet ved at følge kommissionens procedurer og vil blive forelagt Kommissionen til vedtagelse.
   4.   Med hensyn til Den Europæiske Udviklingsfond og instrumentet til finansiering af udviklingssamarbejdet udarbejdes alle forslag, herunder forslag om ændring af grundforordningerne og programmeringsdokumenterne, jf. stk. 3, i fællesskab af de relevante tjenestegrene i EU-Udenrigstjenesten og i Kommissionen under kommissæren med ansvar for udviklingspolitiks ansvar, og de forelægges i fællesskab med den højtstående repræsentant Kommissionen til vedtagelse.
   Den relevante tjenestegren i Kommissionen udarbejder tematiske programmer med undtagelse af Det Europæiske Instrument for Demokrati og Menneskerettigheder, instrumentet for samarbejde om sikkerhed på det nukleare område og den del af stabilitetsinstrumentet, der er omhandlet i stk. 2, syvende led, under vejledning af kommissæren med ansvar for udviklingspolitik, og de forelægges kommissærkollegiet efter aftale med den højtstående repræsentant og de andre relevante kommissærer.
   5.   Med hensyn til det europæiske naboskabs- og partnerskabsinstrument udarbejdes alle forslag, herunder forslag om ændring af grundforordningerne og programmeringsdokumenterne i stk. 3, i fællesskab af de relevante tjenestegrene i EU-Udenrigstjenesten og Kommissionen under kommissæren med ansvar for naboskabspolitiks ansvar, og de forelægges i fællesskab med den højtstående repræsentant Kommissionen til vedtagelse.
   6.   Foranstaltninger, der iværksættes i medfør af: FUSP-budgettet, stabilitetsinstrumentet med undtagelse af den del, der er omhandlet i stk. 2, syvende led, instrumentet for samarbejdet med industrialiserede lande, kommunikation og foranstaltninger vedrørende offentligt diplomati samt valgobservationsmissioner henhører under den højtstående repræsentants/EU-Udenrigstjenestens ansvar. Kommissionen er ansvarlig for deres finansielle gennemførelse under den højtstående repræsentants myndighed i dennes egenskab af næstformand i Kommissionen. Den tjenestegren i Kommissionen, der har ansvaret for denne gennemførelse, samlokaliseres med EU-Udenrigstjenesten.
   Artikel 10
   Sikkerhed
   1.   Den højtstående repræsentant træffer efter høring af det udvalg, der er omhandlet i del II, afsnit I, punkt 3 i bilaget til Rådets afgørelse 2001/264/EF af 19. marts 2001 om vedtagelse af Rådets sikkerhedsforskrifter (20), afgørelse om sikkerhedsbestemmelserne for EU-Udenrigstjenesten og træffer alle passende foranstaltninger for at sikre, at EU-Udenrigstjenesten effektivt styrer risici for dens personale, fysiske aktiver og informationer, og at den opfylder sin pligt til at udvise rettidig omhu i denne henseende. Sådanne bestemmelser finder anvendelse på hele EU-Udenrigstjenestens personale og alle Unionens delegationer uanset deres administrative status eller oprindelse.
   2.   Indtil vedtagelsen af den afgørelse, der er omhandlet i stk. 1:

               —

               anvender EU-Udenrigstjenesten sikkerhedsforanstaltningerne i bilaget til afgørelse 2001/264/EF med hensyn til beskyttelsen af klassificerede oplysninger

               —

               anvender EU-Udenrigstjenesten Kommissionens forskrifter om sikkerhed, jf. det relevante bilag til Kommissionens forretningsorden (21), med hensyn til andre sikkerhedsaspekter.

         3.   EU-Udenrigstjenesten skal have en tjenestegren med ansvar for sikkerhedsspørgsmål, der bistås af medlemsstaternes relevante tjenester.
   4.   Den højtstående repræsentant træffer alle nødvendige foranstaltninger for at gennemføre sikkerhedsbestemmelser i EU-Udenrigstjenesten, især for så vidt angår beskyttelsen af klassificerede informationer og de foranstaltninger, der skal træffes for det tilfælde, at ansatte i EU-Udenrigstjenesten ikke overholder sikkerhedsbestemmelserne. Med henblik herpå søger EU-Udenrigstjenesten rådgivning fra Generalsekretariatet for Rådets Sikkerhedskontor, fra de relevante tjenestegrene i Kommissionen og fra medlemsstaternes relevante tjenester.
   Artikel 11
   Aktindsigt, arkiver og databeskyttelse
   1.   EU-Udenrigstjenesten anvender de bestemmelser, der er fastsat i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1049/2001 af 30. maj 2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter (22). Den højtstående repræsentant træffer afgørelse om gennemførelsesbestemmelserne for EU-Udenrigstjenesten.
   2.   EU-Udenrigstjenestens administrerende generalsekretær organiserer tjenestens arkiver. De relevante arkiver i de tjenestegrene, der overføres fra Generalsekretariatet for Rådet og Kommissionen, overføres til EU-Udenrigstjenesten.
   3.   EU-Udenrigstjenesten beskytter fysiske personer i forbindelse med behandling af deres personoplysninger i overensstemmelse med bestemmelserne i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 45/2001 af 18. december 2000 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger i fællesskabsinstitutionerne og -organerne og om fri udveksling af sådanne oplysninger (23). Den højtstående repræsentant træffer afgørelse om gennemførelsesbestemmelserne for EU-Udenrigstjenesten.
   Artikel 12
   Fast ejendom
   1.   Generalsekretariatet for Rådet og Kommissionens relevante tjenestegrene træffer alle nødvendige foranstaltninger, således at de overførsler, der er omhandlet i artikel 7, kan ledsages af de overførsler af råds- og kommissionsbygninger, der er nødvendige for, at EU-Udenrigstjenesten kan fungere.
   2.   De betingelser, hvorunder fast ejendom stilles til rådighed for EU-Udenrigstjenestens centraladministration og Unionens delegationer, afgøres i fællesskab af den højtstående repræsentant og, alt efter hvad der er relevant, Generalsekretariatet for Rådet eller Kommissionen.
   Artikel 13
   Afsluttende og generelle bestemmelser
   1.   Den højtstående repræsentant, Rådet, Kommissionen og medlemsstaterne er ansvarlige for gennemførelsen af denne afgørelse og træffer alle de nødvendige foranstaltninger til støtte herfor.
   2.   Den højtstående repræsentant aflægger rapport til Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen om, hvordan EU-Udenrigstjenesten fungerer, senest inden udgangen af 2011. Denne rapport skal navnlig omfatte gennemførelsen af artikel 5, stk. 3 og 10, og artikel 9.
   3.   Senest medio 2013 foretager den højtstående repræsentant en gennemgang af, hvordan EU-Udenrigstjenesten tilrettelægges og fungerer, som bl.a. vil omfatte gennemførelsen af artikel 6, stk. 6, 8 og 11. Gennemgangen ledsages om nødvendigt af passende forslag til revision af denne afgørelse. I så tilfælde reviderer Rådet senest primo 2014 denne afgørelse i lyset af denne gennemgang i overensstemmelse med artikel 27, stk. 3, i TEU.
   4.   Denne afgørelse træder i kraft på dagen for vedtagelsen. Bestemmelserne om finansiel forvaltning og ansættelse får først virkning, når de nødvendige ændringer i personalevedtægten, AØAF og finansforordningen samt ændringsbudgettet er vedtaget. For at sikre en smidig overgang indgår den højtstående repræsentant, Generalsekretariatet for Rådet og Kommissionen de nødvendige ordninger, og de hører medlemsstaterne.
   5.   Inden for en måned efter denne afgørelses ikrafttræden forelægger den højtstående repræsentant Kommissionen et overslag over EU-Udenrigstjenestens indtægter og udgifter, herunder en stillingsfortegnelse, således at Kommissionen kan forelægge et forslag til ændringsbudget.
   6.   Denne afgørelse offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 26. juli 2010.

            På Rådets vegne

         S. VANACKERE

            Formand

      (1)  EUT C 46 af 24.2.2006, s. 1.

      (2)  Meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet og Rådet — på vej mod en europæisk konsensus om humanitær bistand (KOM(2007) 317 endelig). Ikke offentliggjort i EUT.

      (3)  EFT C 298 af 30.11.2002, s. 1.

      (4)  Rådets fælles aktion 2004/551/FUSP af 12.7.2004 om oprettelse af Det Europæiske Forsvarsagentur (EUT L 245 af 17.7.2004, s. 17).

      (5)  Rådets fælles aktion 2001/555/FUSP af 20.7.2001 om oprettelse af et EU-satellitcenter (EFT L 200 af 25.7.2001, s. 5).

      (6)  Rådets fælles aktion 2001/554/FUSP af 20.7.2001 om oprettelse af Den Europæiske Unions Institut for Sikkerhedsstudier (EFT L 200 af 25.7.2001, s. 1).

      (7)  Rådets fælles aktion 2008/550/FUSP af 23.6.2008 om oprettelse af Det Europæiske Sikkerheds- og Forsvarsakademi (ESDC) (EUT L 176 af 4.7.2008, s. 20).

      (8)  Forordning nr. 31 (EØF), nr. 11 (Euratom) om vedtægten for tjenestemænd og om ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte i Det Europæiske Økonomiske Fællesskab og Det Europæiske Atomenergifællesskab (EFT 45 af 14.6.1962, s. 1387/62).

      (9)  EFT L 248 af 16.9.2002, s. 1.

      (10)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1073/1999 af 25.5.1999 om undersøgelser, der foretages af Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF) (EFT L 136 af 31.5.1999, s. 1).

      (11)  EUT L 322 af 9.12.2009, s. 28.

      (12)  EUT L 160 af 28.6.2003, s. 72.

      (13)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1905/2006 af 18.12.2006 om oprettelse af et instrument til finansiering af udviklingssamarbejde (EUT L 378 af 27.12.2006, s. 41).

      (14)  Forordning nr. 5 om fastsættelse af de nærmere bestemmelser for indkaldelser og overførsler af finansielle bidrag, budgetforhold og forvaltning af midlerne under Udviklingsfonden for de oversøiske lande og territorier (EFT 33 af 31.12.1958, s. 681/58).

      (15)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1889/2006 af 20. december 2006 om oprettelse af et finansieringsinstrument til fremme af demokrati og menneskerettigheder på verdensplan (Det Europæiske Instrument for Demokrati og Menneskerettigheder) (EUT L 386 af 29.12.2006, s. 1).

      (16)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1638/2006 af 24.10.2006 om almindelige bestemmelser om oprettelse af et europæisk naboskabs- og partnerskabsinstrument (EUT L 310 af 9.11.2006, s.1).

      (17)  Rådets forordning (EF) nr. 382/2001 af 26.2.2001 om gennemførelse af projekter til fremme af samarbejde og handelsmæssige forbindelser mellem Den Europæiske Union og de industrialiserede lande i Nordamerika, Fjernøsten og Australasien (EFT L 57 af 27.2.2001, s. 10).

      (18)  Rådets forordning (Euratom) nr. 300/2007 af 19.2.2007 om oprettelse af et instrument for samarbejde om sikkerhed på det nukleare område (EUT L 81 af 22.3.2007, s. 1).

      (19)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1717/2006 af 15.11.2006 om oprettelse af et stabilitetsinstrument (EUT L 327 af 24.11.2006, s. 1).

      (20)  EFT L 101 af 11.4.2001, s. 1.

      (21)  EFT L 308 af 8.12.2000, s. 26.

      (22)  EFT L 145 af 31.5.2001, s. 43.

      (23)  EFT L 8 af 12.1.2001, s. 1.

      BILAG

         TJENESTEGRENE OG FUNKTIONER, DER SKAL OVERFØRES TIL EU-UDENRIGSTJENESTEN
          (1)

      Følgende er en liste over alle de administrative enheder, der skal overføres samlet til EU-Udenrigstjenesten. Dette foregriber hverken de yderligere behov og den tildeling af ressourcer, der skal besluttes i de samlede budgetforhandlinger om oprettelse af EU-Udenrigstjenesten, eller beslutningerne om tilvejebringelsen af det fornødne personale med ansvar for støttefunktioner eller de hermed forbundne behov for serviceleveranceordninger mellem Generalsekretariatet for Rådet og Kommissionen og EU-Udenrigstjenesten.
      1.   GENERALSEKRETARIATET FOR RÅDET
      Alt personale i nedenstående afdelinger og funktioner overføres samlet til EU-Udenrigstjenesten, bortset fra et meget begrænset antal ansatte, der skal udføre Generalsekretariatet for Rådets sædvanlige opgaver i overensstemmelse med artikel 2, stk. 1, andet led, og bortset fra visse specifikke funktioner, der er angivet nedenfor:

         Policyenheden

         FSFP og krisestyringsstrukturer

                  —

                  Direktoratet for Krisestyring og Planlægning (CMPD)

                  —

                  Den Civile Planlægnings- og Gennemførelseskapacitet (CPCC)

                  —

                  Den Europæiske Unions Militærstab (EUMS)

                              —

                              Afdelinger under DGEUMS's direkte myndighed

                              —

                              Direktoratet for Koncepter og Kapacitet

                              —

                              Efterretningsdirektoratet

                              —

                              Direktoratet for Operationer

                              —

                              Direktoratet for Logistik

                              —

                              Direktoratet for Kommunikations- og Informationssystemer

                  —

                  EU's Situationscenter (SITCEN)

            Undtagelse:

                  —

                  Personale i SITCEN, der understøtter Sikkerhedsgodkendelsesmyndigheden

         Generaldirektorat E

                  —

                  Enheder placeret under generaldirektørens direkte myndighed

                  —

                  Direktoratet for Nord-, Syd- og Mellemamerika og De Forenede Nationer

                  —

                  Direktoratet for det Vestlige Balkan, Østeuropa og Centralasien

                  —

                  Direktoratet for Ikke-spredning af Masseødelæggelsesvåben

                  —

                  Direktoratet for Parlamentariske Anliggender på FUSP-området

                  —

                  Forbindelseskontoret i New York

                  —

                  Forbindelseskontoret i Genève

         Tjenestemænd i Generalsekretariatet for Rådet udstationeret ved EU's særlige repræsentanter og FSFP-missioner

      2.   KOMMISSIONEN (HERUNDER DELEGATIONERNE)
      Alt personale i de tjenestegrene og funktioner, der er opført på listen nedenfor, overføres samlet til EU-Udenrigstjenesten, bortset fra et begrænset antal medlemmer af personalet, der nævnes nedenfor som undtagelser

         Generaldirektoratet for Eksterne Forbindelser

                  —

                  Alle stillinger i hierarkiet og det støttepersonale, der er direkte knyttet til dem

                  —

                  Direktorat A (kriseplatform og politikkoordinering inden for FUSP)

                  —

                  Direktorat B (multilaterale forbindelser og menneskerettigheder)

                  —

                  Direktorat C (Nordamerika, Østasien, Australien, New Zealand, EØS, EFTA, San Marino, Andorra, Monaco)

                  —

                  Direktorat D (koordinering af den europæiske naboskabspolitik)

                  —

                  Direktorat E (Østeuropa, det sydlige Kaukasus, republikkerne i Centralasien)

                  —

                  Direktorat F (Mellemøsten, det sydlige Middelhavsområde)

                  —

                  Direktorat G (Latinamerika)

                  —

                  Direktorat H (Asien, ekskl. Japan og Korea)

                  —

                  Direktorat I (centrale ressourcer, information og interinstitutionelle forbindelser)

                  —

                  Direktorat K (delegationerne)

                  —

                  Direktorat L (strategi, koordinering og analyse)

                  —

                  Taskforce vedrørende det østlige partnerskab

                  —

                  Relex-01-Enheden (audit)

            Undtagelser:

                  —

                  Personale med ansvar for forvaltning af finansielle instrumenter

                  —

                  Personale med ansvar for udbetaling af lønninger og godtgørelser til personalet ved delegationerne

         Delegationerne

                  —

                  Alle delegationschefer og stedfortrædende delegationschefer og det støttepersonale, der er direkte knyttet til dem

                  —

                  Alle politiske afdelinger eller celler og deres personale

                  —

                  Alle afdelinger vedrørende information og offentligt diplomati og deres personale

                  —

                  Alle administrative afdelinger.

            Undtagelser

                  —

                  Personale med ansvar for gennemførelse af finansielle instrumenter

         Generaldirektoratet for Udvikling

                  —

                  Direktorat D (AVS II — Vest- og Centralafrika, Vestindien og OLT) undtagen OLT-taskforcen

                  —

                  Direktorat E (Afrikas Horn, Østafrika og det sydlige Afrika, Det Indiske Ocean og Stillehavet)

                  —

                  Enhed CI (AVS I: Programmering og forvaltning af bistand): Personale med ansvar for programmering

                  —

                  Enhed C2 (Panafrikanske anliggender og institutioner, forvaltningspraksis og migration): Personale med ansvar for panafrikanske forbindelser

                  —

                  Alle stillinger i hierarkiet og det støttepersonale, der er direkte knyttet til dem.

         (1)  De menneskelige ressourcer, der skal overføres, finansieres alle fra udgiftsområde 5 (administration) i den flerårige finansielle ramme.


Avis juridique important

|

32000D0812

2000/812/EF: Rådets afgørelse af 14. december 2000 om indgåelse af aftalen i form af brevveksling om midlertidig anvendelse af protokollen om fastsættelse af de fiskerimuligheder og den finansielle modydelse, der er omhandlet i aftalen mellem Det Europæiske Økonomiske Fællesskab og Republikken Côte d'Ivoire om fiskeri ud for Côte d'Ivoire, for perioden 1. juli 2000 til 30. juni 2003

EF-Tidende nr. L 329 af 27/12/2000 s. 0001 - 0002

Rådets afgørelseaf 14. december 2000om indgåelse af aftalen i form af brevveksling om midlertidig anvendelse af protokollen om fastsættelse af de fiskerimuligheder og den finansielle modydelse, der er omhandlet i aftalen mellem Det Europæiske Økonomiske Fællesskab og Republikken Côte d'Ivoire om fiskeri ud for Côte d'Ivoire, for perioden 1. juli 2000 til 30. juni 2003(2000/812/EF)RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 300, stk. 2,under henvisning til forslag fra Kommissionen, ogud fra følgende betragtninger:(1) I overensstemmelse med aftalen mellem Det Europæiske Økonomiske Fællesskab og Republikken Côte d'Ivoire om fiskeri ud for Côte d'Ivoire(1) har Fællesskabet og Republikken Côte d'Ivoire ført forhandlinger for at fastsætte de ændringer og tilføjelser, der skal foretages i denne aftale ved udløbet af gyldigheden af den til aftalen knyttede protokol.(2) Som resultat af disse forhandlinger blev der den 26. maj 2000 paraferet en ny protokol.(3) I henhold til denne protokol indrømmes fiskerne fra Fællesskabet fiskerimuligheder i farvandene henhørende under Côte d'Ivoires højhedsområde eller jurisdiktion i perioden 1. juli 2000 til 30. juni 2003.(4) For at undgå en afbrydelse af EF-fartøjernes fiskeri er det nødvendigt, at den pågældende protokol snarest muligt finder anvendelse. De to parter har derfor paraferet en aftale i form af brevveksling om midlertidig anvendelse af den paraferede protokol fra dagen efter den dato, på hvilken den gældende protokol udløber. Aftalen bør godkendes med forbehold af en endelig afgørelse i henhold til traktatens artikel 37.(5) Fiskerimulighederne bør fordeles mellem medlemsstaterne på grundlag af den traditionelle fordeling af de fiskerimuligheder, fiskeriaftalen giver -TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:Artikel 1Aftalen i form af brevveksling om midlertidig anvendelse af protokollen om fastsættelse af de fiskerimuligheder og den finansielle modydelse, der er omhandlet i aftalen mellem Det Europæiske Økonomiske Fællesskab og Republikken Côte d'Ivoire om fiskeri ud for Côte d'Ivoire, for perioden 1. juli 2000 til 30. juni 2003, godkendes herved på Fællesskabets vegne.Teksten til aftalen i form af brevveksling og til protokollen er knyttet til denne afgørelse.Artikel 2De fiskerimuligheder, der er fastsat i protokollen, fordeles mellem medlemsstaterne således:a) demersalt fiskeri:>TABELPOSITION>b) tunfiskeri:i) notfartøjer til tunfiskeri>TABELPOSITION>ii) langlinefartøjer med flydeline>TABELPOSITION>iii) stangfiskerfartøjer til tunfiskeri>TABELPOSITION>Hvis licensansøgningerne fra disse medlemsstater ikke udtømmer de i protokollen fastsatte fiskerimuligheder, kan Kommissionen tage licensansøgninger fra andre medlemsstater i betragtning.Artikel 3Formanden for Rådet bemyndiges til at udpege den (de) person(er), der er beføjet til at undertegne aftalen i form af brevveksling med bindende virkning for Fællesskabet.Udfærdiget i Bruxelles, den 14. december 2000.På Rådets vegneJ. GlavanyFormand(1) EFT L 379 af 31.12.1990, s. 3.


title: 2004/806/EF: Kommissionens afgørelse af 19. november 2004 om afslutning af undersøgelsesproceduren vedrørende Canadas handelshindrende praksis i forbindelse med visse geografiske betegnelser for vin (meddelt under nummer K(2004) 4388)

text:
               30.11.2004

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 354/30

      KOMMISSIONENS AFGØRELSE

   af 19. november 2004
   om afslutning af undersøgelsesproceduren vedrørende Canadas handelshindrende praksis i forbindelse med visse geografiske betegnelser for vin
   (meddelt under nummer K(2004) 4388)
   (2004/806/EF)
   KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR —
   under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
   under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 3286/94 af 22. december 1994 om fastsættelse af fællesskabsprocedurer på området for den fælles handelspolitik med henblik på at sikre udøvelsen af Fællesskabets rettigheder i henhold til internationale handelsregler, navnlig regler fastlagt i Verdenshandelsorganisationens regi (1), særlig artikel 11, stk. 1,
   efter høring af det rådgivende udvalg, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Den 6. december 2001 indgav CIVB (Conseil interprofessionel du vin de Bordeaux) en klage under henvisning til artikel 4 i forordning (EF) nr. 3286/94 (i det følgende benævnt »forordningen«).

               (2)

               CIVB hævdede, at Fællesskabets salg af Bordeaux- og Médoc-vine i Canada vanskeliggjordes af en handelshindring i betydningen »enhver handelspraksis, der indføres eller videreføres af et tredjeland, og overfor hvilken der i henhold til internationale handelsregler er ret til indgreb«, jf. artikel 2, stk. 1, i forordningen.

               (3)

               Den påståede handelshindring var et resultat af ændring C-57 af den canadiske lov om varemærker, som fratog de geografiske betegnelser Bordeaux og Médoc den beskyttelse, de normalt er sikret i henhold til beskyttelsesbestemmelserne i Verdenshandelsorganisationens aftale om handelsrelaterede intellektuelle ejendomsrettigheder (TRIPs-aftalen) for geografiske betegnelser på vin.

               (4)

               Kommissionen fastslog, at klagen indeholdt tilstrækkelige beviser til, at det var berettiget at indlede en undersøgelsesprocedure. En meddelelse herom blev offentliggjort i De Europæiske Fællesskabers Tidende
                   (2).

               (5)

               Undersøgelsen har givet klageren medhold i påstanden om, at C-57-ændringen af den canadiske lov om varemærker krænker artikel 23, stk. 1 og 2, samt artikel 24, stk. 3, (den såkaldte fastfrysningsklausul) i TRIPs-aftalen, og at en sådan krænkelse ikke kan begrundes med undtagelsesbestemmelserne i TRIPs-aftalens artikel 24, stk. 6.

               (6)

               Undersøgelsesproceduren fastslog også, at C-57-ændringen truer med at udsætte klageren for negative handelsvirkninger, jf. forordningens artikel 2, stk. 4, og artikel 10, stk. 4.

               (7)

               Slutrapporten vedrørende undersøgelsesproceduren blev den 12. februar 2003 behandlet af det rådgivende udvalg, der er nedsat ved forordningen.

               (8)

               Den 24. april 2003 paraferede Kommissionen en bilateral aftale med Canada om handel med vin og spiritus, som indebar, at betegnelserne Bordeaux, Médoc og Medoc blev definitivt slettet af listen over generiske betegnelser ved aftalens ikrafttræden.

               (9)

               Den 9. juli 2003 besluttede Kommissionen at suspendere undersøgelsesproceduren (3) med henblik på at afslutte den, så snart Canada rent faktisk havde slettet de pågældende navne fra listen over generiske betegnelser i C-57-ændringen.

               (10)

               Den 30. juli 2003 godkendte Rådet på Fællesskabets vegne den bilaterale aftale med Canada om handel med vin og spiritus (4). Den bilaterale aftale trådte i kraft den 1. juni 2004 (5).

               (11)

               Ved bekendtgørelse om ændring af afsnit 11.18 (3) og (4) i loven om varemærker (6) slettede Canada betegnelserne Bordeaux, Médoc og Medoc fra listen over generiske betegnelser i C-57-ændringen.

               (12)

               Det er derfor hensigtsmæssigt at afslutte undersøgelsesproceduren —

         TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:
   Eneste artikel
   Undersøgelsesproceduren vedrørende Canadas handelshindrende praksis i forbindelse med visse geografiske betegnelser for vin afsluttes herved.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 19. november 2004.

            På Kommissionens vegne

         Pascal LAMY

            Medlem af Kommissionen

      (1)  EFT L 349 af 31.12.1994, s. 71. Ændret ved forordning (EF) nr. 356/95 (EFT L 41 af 23.2.1995, s. 3).

      (2)  EFT C 124 af 25.5.2002, s. 6.

      (3)  EUT L 170 af 9.7.2003, s. 29.

      (4)  EUT L 35 af 6.2.2004, s. 1.

      (5)  I henhold til artikel 41 i den bilaterale aftale »træder aftalen i kraft på den første dag i den anden måned efter den dato, hvor de kontraherende parter har udvekslet diplomatiske noter, som bekræfter, at deres respektive ikrafttrædelsesprocedurer for denne aftale er afsluttet.« EU’s note blev fremsendt den 16.9.2003, og Canada fremsendte sit svar den 26.4.2004.

      (6)  Industriministeriet offentliggjorde bekendtgørelse om ændring af afsnit 11.18 (3) og (4) i loven om varemærker i del II i Canada Gazette af 5.5.2004. Bekendtgørelsen har virkning fra registreringsdatoen, som er den 22.4.2004.