title: 2009/941/EF: Rådets afgørelse af 30. november 2009 om Det Europæiske Fællesskabs indgåelse af Haagerprotokollen af 23. november 2007 om, hvilken lov der finder anvendelse på underholdspligt

text:
               16.12.2009

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 331/17

         RÅDETS AFGØRELSE
   af 30. november 2009
   om Det Europæiske Fællesskabs indgåelse af Haagerprotokollen af 23. november 2007 om, hvilken lov der finder anvendelse på underholdspligt
   (2009/941/EF)
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
   under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 61, litra c), sammenholdt med artikel 300, stk. 2, første afsnit, andet punktum, og artikel 300, stk. 3, første afsnit
   under henvisning til forslag fra Kommissionen,
   under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (1), og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Fællesskabet arbejder for at skabe et fælles retsområde baseret på princippet om gensidig anerkendelse af retsafgørelser.

               (2)

               I henhold til Rådets forordning (EF) nr. 4/2009 af 18. december 2008 om kompetence, lovvalg, anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser og samarbejde vedrørende underholdspligt (2) fastlægges den lov, der finder anvendelse på underholdspligt, efter Haagerprotokollen af 23. november 2007 om, hvilken lov der finder anvendelse på underholdspligt (i det følgende benævnt »protokollen«) i de medlemsstater, der er bundet af protokollen.

               (3)

               Protokollen er et værdifuldt bidrag til at sikre større retssikkerhed og retlig forudsigelighed for bidragsberettigede og bidragspligtige. Anvendelse af ensartede regler til at fastlægge, hvilken lov der finder anvendelse, vil sikre fri bevægelighed for retsafgørelser om underholdspligt i Fællesskabet uden nogen form for kontrol i de medlemsstater, hvor de søges fuldbyrdet.

               (4)

               Protokollens artikel 24 giver organisationer for regional økonomisk integration såsom Fællesskabet mulighed for at undertegne, acceptere, godkende eller tiltræde protokollen.

               (5)

               Fællesskabet har enekompetence på alle de områder, der er reguleret af protokollen. Dette berører ikke stillingen for de medlemsstater, der ikke er bundet af denne afgørelse eller underlagt dens anvendelse som nævnt i betragtning 11 og 12.

               (6)

               Fællesskabet bør derfor godkende protokollen.

               (7)

               Protokollen bør anvendes mellem medlemsstaterne senest den 18. juni 2011, som er anvendelsesdatoen for forordning (EF) nr. 4/2009.

               (8)

               Henset til den tætte forbindelse mellem protokollen og forordning (EF) nr. 4/2009 bør protokollens bestemmelser anvendes midlertidigt i Fællesskabet, hvis protokollen ikke er trådt i kraft den 18. juni 2011, som er anvendelsesdatoen for forordning (EF) nr. 4/2009. Der bør ved protokollens indgåelse afgives en ensidig erklæring herom.

               (9)

               Protokollens bestemmelser bør afgøre, hvilken lov der finder anvendelse på en underholdspligt, hvis en afgørelse om underholdspligten skal anerkendes og fuldbyrdes efter bestemmelserne i forordning (EF) nr. 4/2009 om afskaffelse af eksekvatur. For at sikre, at de samme lovvalgsregler finder anvendelse i Fællesskabet i forbindelse med underholdskrav for en periode, der ligger såvel før som efter datoen for protokollens ikrafttræden eller midlertidige anvendelse i Fællesskabet, bør protokollens bestemmelser også finde anvendelse på krav, der vedrører en periode, der ligger før denne dato uanset protokollens artikel 22. Der bør ved protokollens indgåelse afgives en ensidig erklæring herom.

               (10)

               I medfør af artikel 3 i protokollen om Det Forenede Kongeriges og Irlands stilling, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, deltager Irland i vedtagelsen og anvendelsen af denne afgørelse.

               (11)

               I medfør af artikel 1 og 2 i protokollen om Det Forenede Kongeriges og Irlands stilling, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og til traktaten om oprettelse af De Europæiske Fællesskab, deltager Det Forenede Kongerige ikke i vedtagelsen af denne afgørelse, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Det Forenede Kongerige.

               (12)

               I medfør af artikel 1 og 2 i protokollen om Danmarks stilling, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, deltager Danmark ikke i vedtagelsen af denne afgørelse, som derfor ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Danmark —

         TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   Haagerprotokollen af 23. november 2007 om, hvilken lov der finder anvendelse på underholdspligt, godkendes herved på Det Europæiske Fællesskabs vegne.
   Teksten til protokollen er knyttet til denne afgørelse.
   Artikel 2
   Formanden for Rådet bemyndiges til at udpege den (de) person(er), der er beføjet til at undertegne protokollen med bindende virkning for Fællesskabet.
   Artikel 3
   Ved indgåelsen af protokollen afgiver Fællesskabet følgende erklæring i henhold til protokollens artikel 24:

      »Det Europæiske Fællesskab erklærer i henhold til protokollens artikel 24, at det udøver kompetence på alle de sagsområder, der er reguleret af protokollen. Dets medlemsstater vil være bundet af protokollen i kraft af Det Europæiske Fællesskabs indgåelse heraf.
      Med henblik på denne erklæring omfatter udtrykket »Det Europæiske Fællesskab« ikke Danmark i medfør af artikel 1 og 2 i protokollen om Danmarks stilling, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, eller Det Forenede Kongerige i medfør af artikel 1 og 2 i protokollen om Det Forenede Kongeriges og Irlands stilling, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab.«

   Artikel 4
   1.   I Fællesskabet skal protokollens bestemmelser anvendes midlertidigt fra den 18. juni 2011, som er anvendelsesdatoen for forordning (EF) nr. 4/2009, hvis protokollen endnu ikke er trådt i kraft på denne dato, jf. dog artikel 5 i denne afgørelse.
   2.   Ved indgåelsen af protokollen afgiver Fællesskabet følgende erklæring for at tage hensyn til den eventuelle midlertidige anvendelse som omhandlet i stk. 1:

      »Det Europæiske Fællesskab erklærer, at det vil anvende protokollens bestemmelser midlertidigt fra den 18. juni 2011, som er anvendelsesdatoen for Rådets forordning (EF) nr. 4/2009 af 18. december 2008 om kompetence, lovvalg, anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser og samarbejde vedrørende underholdspligt (3), hvis protokollen ikke i medfør af artikel 25, stk. 1, i protokollen er trådt i kraft på denne dato.«

   Artikel 5
   1.   Uanset artikel 22 i protokollen fastlægger protokollens bestemmelser også, hvilken lov der finder anvendelse på underholdsbidrag, der er rejst krav om i en medlemsstat for en periode, der ligger forud for protokollens ikrafttræden eller midlertidige anvendelse i Fællesskabet, i situationer, hvor der i henhold til forordning (EF) nr. 4/2009 er anlagt retssager, er godkendt eller indgået retsforlig, eller udstedt officielt bekræftede dokumenter pr. 18. juni 2011, som er anvendelsesdatoen for forordning (EF) nr. 4/2009.
   2.   Ved indgåelsen af protokollen erklærer Fællesskabet følgende:

      »Det Europæiske Fællesskab erklærer, at det også vil anvende protokollens bestemmelser på underholdsbidrag, der er rejst krav om i en af Fællesskabets medlemsstater for en periode, der ligger forud for protokollens ikrafttræden eller midlertidige anvendelse i Fællesskabet, i situationer, hvor der i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 4/2009 af 18. december 2008 om kompetence, lovvalg, anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser og samarbejde vedrørende underholdspligt (3) er anlagt retssager, godkendt eller indgået retsforlig eller udstedt officielt bekræftede dokumenter pr. 18. juni 2011, som er anvendelsesdatoen for nævnte forordning.«

      Udfærdiget i Bruxelles, den 30. november 2009.

            På Rådets vegne

         B. ASK

            Formand

      (1)  Udtalelse af 24.11.2009 (endnu ikke offentliggjort i EUT).

      (2)  EUT L 7 af 10.1.2009, s. 1.

      (3)  EUT L 7 af 10.1.2009, s. 1.
   BILAG

      OVERSÆTTELSE

         PROTOKOL

         om, hvilken lov der finder anvendelse på underholdspligt

      De stater, som har undertegnet denne protokol,
      som ønsker at fastlægge ensartede regler om, hvilken lov der finder anvendelse på underholdspligt,
      som ønsker at modernisere Haagerkonventionen af 24. oktober 1956 om, hvilken lov der finder anvendelse på underholdspligt over for børn, og Haagerkonventionen af 2. oktober 1973 om, hvilken lov der finder anvendelse på underholdspligt,
      som ønsker at udarbejde generelle regler for lovvalg, der kan supplere Haagerkonventionen af 23. november 2007 om international inddrivelse af børnebidrag og andre former for underholdsbidrag til familiemedlemmer,
      har besluttet at indgå en protokol til dette formål og er blevet enige om følgende bestemmelser:
      Artikel 1
      Anvendelsesområde
      1.   Denne protokol fastlægger, hvilken lov der finder anvendelse på underholdspligt, der udspringer af et familieforhold, slægtskab, ægteskab eller svogerskab, herunder underholdspligt over for et barn uanset forældrenes civilstand.
      2.   Retsafgørelser truffet ved anvendelse af denne protokol berører ikke eksistensen af de familieforhold, der er omhandlet i stk. 1.
      Artikel 2
      Universel anvendelse
      Denne protokol finder anvendelse, også selv om den lov, der skal anvendes, er loven i en ikke-kontraherende stat.
      Artikel 3
      Generel lovvalgsregel
      1.   Underholdspligt er undergivet loven i den stat, hvor den bidragsberettigede har sit sædvanlige opholdssted, medmindre denne protokol indeholder andre bestemmelser.
      2.   Hvis den bidragsberettigede skifter sædvanligt opholdssted, finder loven i den nye opholdsstat anvendelse fra det øjeblik, hvor skiftet finder sted.
      Artikel 4
      Særlige regler til fordel for visse bidragsberettigede
      1.   Følgende bestemmelser finder anvendelse på underholdspligt:

                  a)

                  som forældre har over for deres børn

                  b)

                  som andre personer end forældre har over for personer, som endnu ikke er fyldt 21 år, bortset fra underholdspligt, der følger af de familieforhold, der er omhandlet i artikel 5, og

                  c)

                  som børn har over for deres forældre.

            2.   Hvis den bidragsberettigede i medfør af den lov, som er omhandlet i artikel 3, ikke kan opnå underholdsbidrag fra den bidragspligtige, finder domstolslandets lov anvendelse.
      3.   Uanset artikel 3 finder domstolslandets lov anvendelse, hvis den bidragsberettigede har indbragt sagen for den kompetente myndighed i den stat, på hvis område den bidragspligtige har sit sædvanlige opholdssted. Hvis den bistandsberettigede i medfør af denne lov ikke kan opnå underholdsbidrag fra den bidragspligtige, finder loven i den stat, på hvis område den bistandsberettigede har sit sædvanlige opholdssted, dog anvendelse.
      4.   Hvis den bidragsberettigede i medfør af den lov, som er omhandlet i artikel 3 og stk. 2 og 3 i denne artikel, ikke kan opnå underholdsbidrag fra den bidragspligtige, finder loven i den stat, som de begge er statsborgere i, anvendelse, hvis en sådan findes.
      Artikel 5
      Særlig regel for ægtefæller og tidligere ægtefæller
      I sager om underholdspligt mellem ægtefæller, tidligere ægtefæller eller personer, hvis ægteskab er blevet erklæret ugyldigt, finder artikel 3 ikke anvendelse, hvis en af parterne fremsætter indsigelse, og loven i en anden stat, navnlig den stat, på hvis område parterne havde deres sidste fælles sædvanlige opholdssted, har en nærmere tilknytning til ægteskabet. I så fald finder loven i denne anden stat anvendelse.
      Artikel 6
      Særlig indsigelsesregel
      I sager om andre former for underholdspligt end dem, der følger af et forældre-barn-forhold over for et barn, og den underholdspligt, der er omhandlet i artikel 5, kan den bidragspligtige bestride et krav fra den bistandsberettigede med den begrundelse, at der ikke består en sådan underholdspligt både efter loven i den stat, hvor den bidragspligtige har sit sædvanlige opholdssted, og efter loven i den stat, hvis nationalitet begge parter har, hvis en sådan findes.
      Artikel 7
      Udpegelse af den lov, der skal anvendes med henblik på en bestemt sag
      1.   Uanset bestemmelserne i artikel 3-6 kan den bistandsberettigede og den bistandspligtige alene med henblik på en bestemt sag i en given stat udtrykkeligt udpege denne stats lov som den lov, der skal finde anvendelse på underholdspligten.
      2.   En udpegelse foretaget inden sagens anlæg, skal ske ved en aftale underskrevet af begge parter, som er skriftlig eller registreret på et hvilket som helst medie, således at oplysningerne er tilgængelige med henblik på senere brug.
      Artikel 8
      Udpegelse af den lov, der skal anvendes
      1.   Uanset bestemmelserne i artikel 3-6 kan den bistandsberettigede og den bistandspligtige til enhver tid udpege en af følgende love som den, der skal finde anvendelse på en underholdspligt:

                  a)

                  loven i en stat, i hvilken en af parterne er statsborger har på tidspunktet for udpegelsen

                  b)

                  loven i den stat, på hvis område en af parterne har sit sædvanlige opholdssted på tidspunktet for udpegelsen

                  c)

                  den lov, som ifølge parternes valg eller rent faktisk finder anvendelse på deres formueforhold

                  d)

                  den lov, som ifølge parternes valg eller rent faktisk finder anvendelse på deres skilsmisse eller separation.

            2.   En sådan aftale skal være skriftlig eller registreret på et hvilket som helst medie, således at oplysningerne er tilgængelige med henblik på senere brug, og den skal være underskrevet af begge parter.
      3.   Stk. 1 finder ikke anvendelse på underholdspligt, der vedrører en person under 18 år eller en voksen, der på grund af svækkede eller utilstrækkelige åndsevner ikke er i stand til at varetage sine interesser.
      4.   Uanset parternes lovvalg i medfør af stk. 1 afgøres spørgsmålet om, hvorvidt den bistandsberettigede kan give afkald på sin ret til underholdsbidrag, efter loven i den stat, på hvis område den bistandsberettigede havde sit sædvanlige opholdssted på tidspunktet for udpegelsen.
      5.   Medmindre parterne på tidspunktet for lovvalget var fuldt informeret om og klar over konsekvenserne af deres valg, finder den af parterne valgte lov ikke anvendelse, når anvendelsen af pågældende lov ville føre til klart uretfærdige eller urimelige konsekvenser for en af parterne.
      Artikel 9
      »Domicil« i stedet for »nationalitet«
      En stat, der anvender begrebet »domicil« som en tilknytningsfaktor i familieanliggender, kan meddele Det Permanente Bureau under Haagerkonferencen om International Privatret, at ordet »nationalitet« i artikel 4 og 6 i forbindelse med sager, der indbringes for dens myndigheder, erstattes af begrebet »domicil« som defineret af denne stat.
      Artikel 10
      Offentlige organer
      Et offentligt organs ret til at anmode om godtgørelse af en ydelse, der er udbetalt til den bidragsberettigede i stedet for underholdsbidrag, er undergivet den lov, der gælder for det pågældende organ.
      Artikel 11
      Anvendelsesområdet for den lov, der finder anvendelse
      Den lov, der finder anvendelse på underholdspligten, afgør bl.a.:

                  a)

                  hvorvidt, i hvilket omfang og fra hvem den bidragsberettigede kan kræve underholdsbidrag

                  b)

                  i hvilket omfang den bidragsberettigede kan kræve underholdsbidrag med tilbagevirkende kraft

                  c)

                  på hvilket grundlag underholdsbidragets størrelse beregnes og indekseres

                  d)

                  hvem der er berettiget til at anlægge sag om underholdspligt undtagen med hensyn til spørgsmål vedrørende retsevne og repræsentation i sagen

                  e)

                  forældelsesfrister eller frister for anden rettighedsfortabelse

                  f)

                  omfanget af en bidragspligtig persons forpligtelse, når et offentligt organ anmoder om godtgørelse af ydelser, der er udbetalt til en bidragsberettiget i stedet for underholdsbidrag.

            Artikel 12
      Udelukkelse af renvoi
      I denne protokol forstås ved »lov« den lov, der er gældende i en stat, bortset fra den pågældende stats regler om lovvalg.
      Artikel 13
      Ordre public
      Anvendelsen af den lov, der er udpeget efter denne protokol, kan alene afvises, i det omfang dens virkninger åbenbart ville stride mod de grundlæggende retsprincipper (ordre public) i domstolslandet.
      Artikel 14
      Fastsættelse af underholdsbidragets størrelse
      Selv om den lov, der skal anvendes, bestemmer andet, skal der ved fastsættelsen af underholdsbidragets størrelse tages hensyn til den bidragsberettigedes behov og den bidragspligtiges midler samt til enhver kompensation, der er tildelt den bidragsberettigede i stedet for periodiske underholdsbidrag.
      Artikel 15
      Ikke-anvendelse af protokollen på nationale konflikter
      1.   En kontraherende stat med forskellige retssystemer eller regelsæt vedrørende underholdspligt er ikke forpligtet til at anvende denne protokols bestemmelser på konflikter, der udelukkende består mellem disse forskellige retssystemer eller regelsæt.
      2.   Denne artikel finder ikke anvendelse på en organisation for regional økonomisk integration.
      Artikel 16
      Stater med flere territoriale retssystemer
      1.   For så vidt angår en stat, hvor to eller flere retssystemer eller regelsæt vedrørende spørgsmål, der er omfattet af denne protokol, finder anvendelse i forskellige territoriale enheder:

                  a)

                  forstås en henvisning til loven i en stat, hvor det er relevant, som en henvisning til den lov, der gælder for den pågældende territoriale enhed

                  b)

                  forstås en henvisning til de kompetente myndigheder eller offentlige organer i den pågældende stat, hvor det er relevant, som en henvisning til de myndigheder eller organer, der er beføjede til at handle i den pågældende territoriale enhed

                  c)

                  forstås en henvisning til det sædvanlige opholdssted i den pågældende stat, hvor det er relevant, som en henvisning til det sædvanlige opholdssted i den pågældende territoriale enhed

                  d)

                  forstås en henvisning til den stat, som to personer begge er statsborgere i, som en henvisning til den territoriale enhed, som loven i den pågældende stat udpeger, eller, hvis der ikke findes regler herom, til den territoriale enhed, som underholdspligten har den nærmeste tilknytning til

                  e)

                  forstås en henvisning til den stat, som en person er statsborger i, som en henvisning til den territoriale enhed, som loven i den pågældende stat udpeger, eller, hvis der ikke findes regler herom, til den territoriale enhed, som personen har den nærmeste tilknytning til.

            2.   Med henblik på at fastslå, hvilken lov der skal anvendes ifølge denne protokol for så vidt angår en stat, der består af to eller flere territoriale enheder med hver sit retssystem eller regelsæt vedrørende spørgsmål, som er omfattet af denne protokol, anvendes følgende regler:

                  a)

                  hvis der i den pågældende stat findes regler, der fastslår, hvilken territorial enheds lov der anvendes, finder loven i den pågældende enhed anvendelse

                  b)

                  hvis der ikke findes sådanne regler, finder loven i den territoriale enhed, der er udpeget efter stk. 1, anvendelse.

            3.   Denne artikel finder ikke anvendelse på en organisation for regional økonomisk integration.
      Artikel 17
      Stater med retssystemer for forskellige persongrupper
      Med henblik på at fastslå, hvilken lov der skal anvendes efter denne protokol, for så vidt angår en stat, der i spørgsmål, der er omfattet af denne protokol, har to eller flere retssystemer eller regelsæt, der finder anvendelse på forskellige grupper af personer, skal en henvisning til loven i den pågældende stat forstås som en henvisning til det retssystem, der er bestemt af de gældende regler i denne stat.
      Artikel 18
      Koordination med tidligere Haagerkonventioner om underholdsbidrag
      Mellem de kontraherende stater træder denne protokol i stedet for Haagerkonventionen af 2. oktober 1973 om, hvilken lov der finder anvendelse på underholdspligt, og Haagerkonventionen af 24. oktober 1956 om, hvilken lov der finder anvendelse i sager om underholdspligt over for børn.
      Artikel 19
      Koordination med andre instrumenter
      1.   Denne protokol berører ikke andre internationale instrumenter, som de kontraherende stater har tiltrådt eller tiltræder, og som indeholder bestemmelser om spørgsmål, der er omfattet af denne protokol, medmindre en erklæring om det modsatte er afgivet af de stater, der er bundet af det pågældende instrument.
      2.   Stk. 1 finder endvidere anvendelse på ensartede lovgivninger baseret på særlig tilknytning af regional eller anden art mellem de berørte stater.
      Artikel 20
      Ensartet fortolkning
      Ved fortolkningen af denne protokol skal der tages hensyn til dens internationale karakter og behovet for at fremme en ensartet anvendelse af den.
      Artikel 21
      Vurdering af protokollens praktiske anvendelse
      1.   Generalsekretæren for Haagerkonferencen om International Privatret indkalder om nødvendigt et særligt udvalg, der skal undersøge protokollens anvendelse i praksis.
      2.   Med henblik på en sådan vurdering samarbejder de kontraherende stater med Det Permanente Bureau under Haagerkonferencen om International Privatret om registrering af retspraksis vedrørende anvendelse af protokollen.
      Artikel 22
      Overgangsbestemmelser
      Denne protokol finder ikke anvendelse på underholdskrav i en kontraherende stat, der vedrører en periode før protokollens ikrafttræden i denne stat.
      Artikel 23
      Undertegnelse, ratifikation og tiltrædelse
      1.   Denne protokol er åben for undertegnelse af alle stater.
      2.   Denne protokol skal ratificeres, accepteres eller godkendes af signatarstaterne.
      3.   Denne protokol er åben for tiltrædelse af alle stater.
      4.   Ratifikations-, accept-, godkendelses- eller tiltrædelsesinstrumenterne skal deponeres i Kongeriget Nederlandenes Udenrigsministerium, som er protokollens depositar.
      Artikel 24
      Organisationer for regional økonomisk integration
      1.   En organisation for regional økonomisk integration, der udelukkende består af suveræne stater, og som har kompetence på alle eller nogle af de områder, som protokollen regulerer, kan ligeledes undertegne, acceptere, godkende eller tiltræde protokollen. Organisationen for regional økonomisk integration har i så fald de samme rettigheder og forpligtelser som en kontraherende stat, i det omfang den pågældende organisation har kompetence på de områder, der reguleres af protokollen.
      2.   Organisationen for regional økonomisk integration giver på tidspunktet for undertegnelsen, accepten, godkendelsen eller tiltrædelsen skriftligt depositaren meddelelse om de sagsområder, der er omfattet af denne protokol, og for hvilke organisationen har fået overdraget kompetence fra dens medlemsstater. Organisationen skal straks give depositaren skriftlig meddelelse om eventuelle ændringer af dens kompetence i forhold til dens seneste meddelelse i henhold til dette stykke.
      3.   På tidspunktet for undertegnelsen, accepten, godkendelsen eller tiltrædelsen kan en organisation for regional økonomisk integration i overensstemmelse med artikel 28 erklære, at den har kompetence på alle de sagsområder, som denne protokol regulerer, og at de medlemsstater, der har overført kompetence til den pågældende organisation for regional økonomisk integration, hvad angår de omhandlede sagsområder, vil være bundet af protokollen i kraft af organisationens undertegnelse, accept, godkendelse eller tiltrædelse.
      4.   Med henblik på denne protokols ikrafttræden vil instrumenter, der er deponeret af en organisation for regional økonomisk integration, ikke tælle med, medmindre organisationen for regional økonomisk integration afgiver en erklæring som omhandlet i stk. 3.
      5.   En henvisning i denne protokol til en »kontraherende stat« eller »stat« betragtes ligeledes, hvor det er relevant, som en henvisning til en organisation for regional økonomisk integration, der har tiltrådt protokollen. Hvis en organisation for regional økonomisk integration afgiver en erklæring som omhandlet i stk. 3, betragtes en henvisning i denne protokol til en »kontraherende stat« eller »stat« ligeledes, hvor det er relevant, som en henvisning til organisationens medlemsstater.
      Artikel 25
      Ikrafttræden
      1.   Protokollen træder i kraft den første dag i den måned, der følger efter udløbet af en periode på tre måneder efter deponeringen af det andet ratifikations-, accept-, godkendelses- eller tiltrædelsesinstrument som omhandlet i artikel 23.
      2.   Derefter træder protokollen i kraft:

                  a)

                  for hver stat eller hver organisation for regional økonomisk integration, som omhandlet i artikel 24, der ratificerer, accepterer, godkender eller tiltræder den på et senere tidspunkt, på den første dag i den måned, der følger efter udløbet af en periode på tre måneder efter deponeringen af dens ratifikations-, accept-, godkendelses- eller tiltrædelsesinstrument

                  b)

                  for en territorial enhed, i hvilken denne protokol finder anvendelse i overensstemmelse med artikel 26, på den første dag i den måned, der følger efter udløbet af en periode på tre måneder efter meddelelsen af den i nævnte artikel omhandlede erklæring.

            Artikel 26
      Erklæringer vedrørende forskellige retssystemer
      1.   En stat der består af to eller flere territoriale enheder, hvor forskellige retssystemer finder anvendelse vedrørende spørgsmål, der er omfattet af denne protokol, kan ved undertegnelsen, ratifikationen, accepten, godkendelsen eller tiltrædelsen erklære i overensstemmelse med artikel 28, at protokollen skal finde anvendelse i samtlige dens territoriale enheder eller kun i en eller flere af disse, og den kan til enhver tid ændre en sådan erklæring ved at afgive en ny.
      2.   Sådanne erklæringer meddeles depositaren, og de skal udtrykkeligt angive, i hvilke territoriale enheder protokollen finder anvendelse.
      3.   Hvis en stat ikke afgiver nogen erklæring efter denne artikel, finder protokollen anvendelse i samtlige territoriale enheder i denne stat.
      4.   Denne artikel finder ikke anvendelse på en organisation for regional økonomisk integration.
      Artikel 27
      Forbehold
      Der kan ikke tages forbehold over for denne protokol.
      Artikel 28
      Erklæringer
      1.   Erklæringer som omhandlet i artikel 24, stk. 3, og artikel 26, stk. 1, kan afgives i forbindelse med undertegnelse, ratifikation, accept, godkendelse eller tiltrædelse eller på et hvilket som helst tidspunkt herefter, og kan når som helst ændres eller tilbagekaldes.
      2.   Erklæringer, ændringer og tilbagekaldelser skal meddeles til depositaren.
      3.   En erklæring, der afgives i forbindelse med undertegnelsen, ratifikationen, accepten, godkendelsen eller tiltrædelsen, får virkning samtidig med protokollens ikrafttræden for den pågældende stat.
      4.   En erklæring, der afgives på et senere tidspunkt, og en eventuel ændring eller tilbagekaldelse af en erklæring får virkning den første dag i den måned, der følger efter udløbet af en periode på tre måneder efter den dato, hvor depositaren modtog meddelelsen.
      Artikel 29
      Opsigelse
      1.   Enhver stat, der er part i denne protokol, kan opsige den ved en skriftlig meddelelse til depositaren. En sådan opsigelse kan begrænses til en eller flere territoriale enheder i en stat med forskellige retssystemer, som protokollen finder anvendelse i.
      2.   Opsigelsen har virkning fra den første dag i den måned, der følger efter udløbet af en periode på 12 måneder efter den dato, hvor depositaren modtog meddelelse herom. Hvis der i meddelelsen er angivet en længere opsigelsesperiode, har opsigelsen virkning fra udløbet af denne længere periode efter den dato, hvor depositaren modtog meddelelsen.
      Artikel 30
      Underretning
      Depositaren underretter de stater, der er medlemmer af Haagerkonferencen om International Privatret, og de øvrige stater og organisationer for regional økonomisk integration, der har undertegnet, ratificeret, accepteret, godkendt eller tiltrådt denne protokol i overensstemmelse med artikel 23 og 24, om:

                  a)

                  enhver ratifikation, accept, godkendelse og tiltrædelse som omhandlet i artikel 23 og 24

                  b)

                  datoen for protokollens ikrafttræden efter artikel 25

                  c)

                  de i artikel 24, stk. 3, og artikel 26, stk. 1, omhandlede erklæringer

                  d)

                  enhver opsigelse som omhandlet i artikel 29.

         Til bekræftelse heraf har undertegnede, som er behørigt bemyndiget dertil, undertegnet denne protokol.
         Udfærdiget i Haag, den 23. november 2007, på engelsk og fransk, idet begge tekster har samme gyldighed, i et eksemplar, som skal deponeres i Kongeriget Nederlandenes regerings arkiv, og hvoraf en bekræftet genpart vil blive fremsendt ad diplomatisk vej til hver af de stater, som var medlemmer af Haagerkonferencen om International Privatret på tidspunktet for dens 21. samling, samt til hver af de øvrige stater, som deltog i denne samling.


Avis juridique important

|

32001D0527

2001/527/EF: Kommissionens afgørelse af 6. juni 2001 om oprettelse af Det Europæiske Værdipapirtilsynsudvalg (EØS-relevant tekst) (meddelt under nummer K(2001) 1501)

EF-Tidende nr. L 191 af 13/07/2001 s. 0043 - 0044

Kommissionens afgørelseaf 6. juni 2001om oprettelse af Det Europæiske Værdipapirtilsynsudvalg(meddelt under nummer K(2001) 1501)(EØS-relevant tekst)(2001/527/EF)KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, ogud fra følgende betragtninger:(1) Friheden til at udbyde tjenesteydelser og kapitalens frie bevægelighed er hovedmål for Fællesskabet, som anført i traktatens artikel 49 og 56.(2) Skabelsen af et ægte indre marked for finansielle tjenesteydelser er afgørende for at øge den økonomiske vækst og jobskabelsen i Fællesskabet.(3) I Kommissionens handlingsplan for finansielle tjenesteydelser(1) kortlægges en række skridt, der skal tages for at færdiggøre det indre marked for finansielle tjenesteydelser.(4) På sit møde i Lissabon i marts 2000 bad Det Europæiske Råd om at få denne handlingsplan gennemført senest i 2005.(5) Den 17. juli 2000 nedsatte Rådet Vismandsudvalget for Regulering af De Europæiske Værdipapirmarkeder.(6) I sin endelige rapport anbefalede vismandsudvalget, at der blev oprettet to rådgivende udvalg, Det Europæiske Værdipapirudvalg med repræsentanter for medlemsstaterne på højt niveau, og Det Europæiske Værdipapirtilsynsudvalg med højtstående repræsentanter for de nationale offentlige myndigheder med ekspertise inden for værdipapirer, blandt andet med det formål at rådgive Kommissionen.(7) I sin resolution om en mere effektiv regulering af værdipapirmarkederne i Den Europæiske Union reagerede Det Europæiske Råd i Stockholm positivt på Kommissionens hensigt om formelt at oprette et uafhængigt tilsynsudvalg som foreslået i vismandsudvalgets rapport.(8) Det Europæiske Værdipapirtilsynsudvalg skal fungere som et uafhængigt organ, der reflekterer over, diskuterer og rådgiver Kommissionen inden for værdipapirer.(9) Det Europæiske Værdipapirtilsynsudvalg skal også medvirke til konsekvent og rettidig gennemførelse af fællesskabsreglerne i medlemsstaterne ved at sikre et mere effektivt samarbejde mellem tilsynsmyndighederne, foretage peer reviews og fremme den bedste praksis(2).(10) Det Europæiske Værdipapirtilsynsudvalg organiserer selv sin virksomhed og holder tæt operationel forbindelse med Kommissionen og Det Europæiske Værdipapirudvalg. Det vælger en formand af sin midte.(11) Det Europæiske Værdipapirtilsynsudvalg fører på åben og gennemsigtig vis dybtgående konsultationer med markedsdeltagere, forbrugere og slutbrugere på et tidligt stadium i sine overvejelser.(12) Det Europæiske Værdipapirtilsynsudvalg fastlægger egne regler og handler under fuld overholdelse af de berørte institutioners beføjelser og den nuværende institutionelle balance som fastsat i traktaten(3) -TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:Artikel 1Der oprettes hermed i et uafhængigt rådgivende udvalg for værdipapirer i Fællesskabet, Det Europæiske Værdipapirtilsynsudvalg ("udvalget").Artikel 2Udvalgets formål er at rådgive Kommissionen, enten på Kommissionens opfordring eller inden for en tidsfrist, som Kommissionen fastsætter afhængigt af sagens vigtighed, eller på udvalgets eget initiativ, om politiske emner og udarbejdelse af udkast til gennemførelsesforanstaltninger inden for værdipapirer.Artikel 3Udvalget består af repræsentanter på højt plan for nationale tilsynsmyndigheder med ekspertise inden for værdipapirer. Hver medlemsstat udpeger en repræsentant på højt niveau for disse myndigheder inden for værdipapirer, som deltager i udvalgets møder.Kommissionen deltager i udvalgets møder og udpeger en repræsentant på højt niveau til at deltage i samtlige diskussioner.Udvalget vælger en formand af sin midte.Udvalget kan invitere sagkyndige og observatører til sine møder.Artikel 4Udvalget holder tæt operationel forbindelse med Kommissionen og Det Europæiske Værdipapirudvalg.Udvalget kan nedsætte arbejdsgrupper.Artikel 5Før udvalget afgiver udtalelse til Kommissionen, fører det på åben og gennemsigtig vis samt i en tidlig fase dybtgående konsultationer med markedsdeltagere, forbrugere og slutbrugere.Artikel 6Udvalget udarbejder en årsberetning til Kommissionen.Artikel 7Udvalget vedtager egne procedureregler og organiserer selv sin drift.Artikel 8Udvalget påbegynder sit virke den 7. juni 2001.Udfærdiget i Bruxelles, den 6. juni 2001.På Kommissionens vegneFrederik BolkesteinMedlem af Kommissionen(1) KOM(1999) 232 endelig udg.(2) Fra resolutionen fra Det Europæiske Råd i Stockholm, punkt 6, tredje afsnit.(3) Fra indledningen til resolutionen fra Det Europæiske Råd i Stockholm, sidste afsnit.


Avis juridique important

|

32002D0601(02)

Rådets afgørelse af 23. maj 2002 om udnævnelse af en medformand for et appelkammer og præsident for appelafdelingen under Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)

EF-Tidende nr. C 130 af 01/06/2002 s. 0002 - 0002

Rådets afgørelseaf 23. maj 2002om udnævnelse af en medformand for et appelkammer og præsident for appelafdelingen under Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)(2002/C 130/02)RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20. december 1993 om EF-varemærker(1), særlig artikel 120 og 131,under henvisning til den indstilling, som Administrationsrådet under Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) foretog den 17. april 2002 -TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:Artikel 1Bruno Paul Georges MACHADO, født den 20. august 1945 i Paris (Frankrig) udnævnes til medformand for et appelkammer og præsident for appelafdelingen under Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) for et tidsrum på fem år.Artikel 2Datoen for, hvornår det i artikel 1 omhandlede tidsrum på fem år begynder at løbe, fastsættes af Administrationsrådet under Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design).Udfærdiget i Bruxelles, den 23. maj 2002.På Rådets vegneP. del Castillo VeraFormand(1) EFT L 11 af 14.1.1994, s. 1.


title: 2013/203/EU: Rådets afgørelse af 22. april 2013 om undertegnelse på Den Europæiske Unions vegne af en aftale mellem Den Europæiske Union og Det Schweiziske Forbund om samarbejde om anvendelsen af deres konkurrencelovgivning

text:
               27.4.2013

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 117/6

         RÅDETS AFGØRELSE
   af 22. april 2013
   om undertegnelse på Den Europæiske Unions vegne af en aftale mellem Den Europæiske Union og Det Schweiziske Forbund om samarbejde om anvendelsen af deres konkurrencelovgivning
   (2013/203/EU)
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 103 og artikel 352, sammenholdt med artikel 218, stk. 5,
   under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Den 10. december 2010 bemyndigede Rådet Kommissionen til at indlede forhandlinger med Det Schweiziske Forbund om samarbejde om anvendelsen af Unionens og Det Schweiziske Forbunds konkurrencelovgivning.

               (2)

               Forhandlingerne med Det Schweiziske Forbund er nu afsluttede.

               (3)

               Aftalen bør undertegnes med forbehold af dens indgåelse —

         VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   Der gives herved bemyndigelse til på Unionens vegne at undertegne aftalen mellem Den Europæiske Union og Det Schweiziske Forbund om samarbejde om anvendelsen af deres konkurrencelovgivning, med forbehold af aftalens indgåelse (1).
   Artikel 2
   Rådets formand bemyndiges til at udpege den eller de personer, der er beføjet til at undertegne aftalen på Unionens vegne med forbehold af dens indgåelse.
   Artikel 3
   Denne afgørelse træder i kraft på dagen for vedtagelsen.

      Udfærdiget i Luxembourg, den 22. april 2013.

            På Rådets vegne

         S. COVENEY

            Formand

      (1)  Aftalens tekst offentliggøres sammen med afgørelsen om dens indgåelse.


title: Europa-Parlamentets afgørelse (EU) 2016/1458 af 28 april 2016 om decharge for gennemførelsen af Den Europæiske Unions almindelige budget for regnskabsåret 2014, Sektion II — Det Europæiske Råd og Rådet

text:
               14.9.2016

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 246/20

         EUROPA-PARLAMENTETSAFGØRELSE (EU) 2016/1458
   af 28 april 2016
   om decharge for gennemførelsen af Den Europæiske Unions almindelige budget for regnskabsåret 2014, Sektion II — Det Europæiske Råd og Rådet
   EUROPA-PARLAMENTET,

               —

               der henviser til Den Europæiske Unions almindelige budget for regnskabsåret 2014 (1),

               —

               der henviser til det konsoliderede årsregnskab for Den Europæiske Union for regnskabsåret 2014 (COM(2015) 377 — C8-0201/2015) (2),

               —

               der henviser til Revisionsrettens årsberetning om budgetgennemførelsen i regnskabsåret 2014, med institutionernes svar (3),

               —

               der henviser til Revisionsrettens erklæring (4) for regnskabsåret 2014 om regnskabernes rigtighed og de underliggende transaktioners lovlighed og formelle rigtighed, jf. artikel 287 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,

               —

               der henviser til artikel 314, stk. 10, og artikel 317, 318 og 319 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,

               —

               der henviser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 af 25. oktober 2012 om de finansielle regler vedrørende Unionens almindelige budget og om ophævelse af Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 (5), særlig artikel 55, 99, 164, 165 og 166,

               —

               der henviser til forretningsordenens artikel 94 og bilag V,

               —

               der henviser til betænkning fra Budgetkontroludvalget og udtalelse fra Udvalget om Konstitutionelle Anliggender (A8-0101/2016),

               1.

               udsætter sin afgørelse om decharge til Rådets generalsekretær for gennemførelsen af Det Europæiske Råd og Rådets budget for regnskabsåret 2014;

               2.

               fremsætter sine bemærkninger i nedenstående beslutning;

               3.

               pålægger sin formand at sende denne afgørelse og beslutningen, der er en integrerende del heraf, til Det Europæiske Råd, Rådet, Kommissionen, Den Europæiske Unions Domstol, Revisionsretten, Den Europæiske Ombudsmand, Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse og Tjenesten for EU's Optræden Udadtil og drage omsorg for, at de offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende (L-udgaven).

         Martin SCHULZ

            Formand

         Klaus WELLE

            Generalsekretær

      (1)  EUT L 51 af 20.2.2014.

      (2)  EUT C 377 af 13.11.2015, s. 1.

      (3)  EUT C 373 af 5.11.2015, s. 1.

      (4)  EUT C 377 af 13.11.2015, s. 146.

      (5)  EUT L 298 af 26.10.2012, s. 1.


title: 2006/326/EF: Rådets afgørelse af  27. april 2006  om indgåelse af aftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og Kongeriget Danmark om forkyndelse af retslige og udenretslige dokumenter i civile og kommercielle sager

text:
               5.5.2006

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 120/23

      RÅDETS AFGØRELSE

   af 27. april 2006
   om indgåelse af aftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og Kongeriget Danmark om forkyndelse af retslige og udenretslige dokumenter i civile og kommercielle sager
   (2006/326/EF)
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
   under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 61, litra c), sammenholdt med artikel 300, stk. 2, første afsnit, første punktum, og artikel 300, stk. 3, første afsnit,
   under henvisning til forslag fra Kommissionen,
   under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (1), og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               I medfør af artikel 1 og 2 i protokollen om Danmarks stilling, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, er bestemmelserne i Rådets forordning (EF) nr. 1348/2000 af 29. maj 2000 om forkyndelse i medlemsstaterne af retslige og udenretslige dokumenter i civile og kommercielle sager (2) ikke bindende for Danmark og finder ikke anvendelse i Danmark.

               (2)

               Kommissionen har forhandlet en aftale mellem Det Europæiske Fællesskab og Kongeriget Danmark om udvidelse af bestemmelserne i forordning (EF) nr. 1348/2000 til også at omfatte Danmark.

               (3)

               Aftalen blev undertegnet på Det Europæiske Fællesskabs vegne den 19. oktober 2005, med forbehold af senere indgåelse, i overensstemmelse med Rådets afgørelse 2005/794/EF af 20. september 2005 (3).

               (4)

               Det Forenede Kongerige og Irland deltager i medfør af artikel 3 i protokollen om Det Forenede Kongeriges og Irlands stilling, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, i vedtagelsen og anvendelsen af denne afgørelse.

               (5)

               I medfør af artikel 1 og 2 i protokollen om Danmarks stilling deltager Danmark ikke i vedtagelsen af denne afgørelse, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Danmark.

               (6)

               Aftalen bør godkendes —

         TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   Aftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og Kongeriget Danmark om forkyndelse af retslige og udenretslige dokumenter i civile og kommercielle sager godkendes herved på Fællesskabets vegne.
   Artikel 2
   Formanden for Rådet bemyndiges til at udpege den person, der er beføjet til at give den meddelelse, der er omhandlet i aftalens artikel 10, stk. 2.

      Udfærdiget i Luxembourg, den 27. april 2006.

            På Rådets vegne

         L. PROKOP

            Formand

      (1)  Udtalelse afgivet den 23.3.2006 (endnu ikke offentliggjort i EUT).

      (2)  EFT L 160 af 30.6.2000, s. 37.

      (3)  EUT L 300 af 17.11.2005, s. 53.


Avis juridique important

|

32003D0170

2003/170/RIA: Rådets afgørelse 2003/170/RIA af 27. februar 2003 om fælles benyttelse af forbindelsesofficerer udsendt af medlemsstaternes retshåndhævende myndigheder

EU-Tidende nr. L 067 af 12/03/2003 s. 0027 - 0030

Rådets afgørelse 2003/170/RIAaf 27. februar 2003om fælles benyttelse af forbindelsesofficerer udsendt af medlemsstaternes retshåndhævende myndighederRÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -under henvisning til traktaten om Den Europæiske Union, særlig artikel 30, stk. 1, litra a), b) og c), artikel 30, stk. 2, litra c), og artikel 34, stk. 2, litra c),under henvisning til initiativ fra Kongeriget Danmark(1),under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet(2), ogud fra følgende betragtninger:(1) Rådet (retlige og indre anliggender) vedtog på sin samling den 3. december 1998 Rådets og Kommissionens handlingsplaner(3) for, hvorledes Amsterdam-traktatens bestemmelser om indførelse af et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed bedst kan gennemføres. Det bestemmes i punkt 48 heri, at der inden for fem år fra traktatens ikrafttræden skal træffes foranstaltninger til fremme af samarbejde og fælles initiativer inden for uddannelse, udveksling af forbindelsesofficerer, udstationering, brug af udstyr og kriminalvidenskabelig forskning.(2) Det Europæiske Råd godkendte på sit møde i Wien den 11. og 12. december 1998 i punkt 83 i formandskabets konklusioner Rådets og Kommissionens handlingsplan for, hvorledes Amsterdam-traktatens bestemmelser om indførelse af et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed bedst kan gennemføres, og opfordrede i punkt 89 til en styrkelse af indsatsen til bekæmpelse af international organiseret kriminalitet på baggrund af de nye muligheder, som traktaten havde åbnet.(3) Det Europæiske Råd opfordrede på sit møde i Tammerfors den 15. og16. oktober 1999 Rådet og Kommissionen til i tæt samarbejde med Europa-Parlamentet at fremme en fuldstændig og øjeblikkelig gennemførelse af Amsterdam-traktaten på grundlag af den handlingsplan, der var blevet vedtaget af Rådet (retlige og indre anliggender) den 3. december 1998 og godkendt på Det Europæiske Råds møde i Wien den 11. og 12. december 1998, og de politiske retningslinjer og konkrete mål for uddybning af politisamarbejdet med henblik på at bekæmpe grænseoverskridende kriminalitet, der blev opnået enighed om i Tammerfors.(4) Det Europæiske Råd opfordrede på sit møde i Helsingfors den 10. og 11. december 1999 Den Europæiske Union til at intensivere sine bestræbelser på internationalt plan ved at intensivere samarbejdet med tredjelande om begrænsning af efterspørgslen efter og udbuddet af narkotika samt om retlige og indre anliggender. Det Europæiske Råd bemærkede samtidig, at der vil være behov for en samlet indsats fra alle relevante myndigheder med en særlig rolle til Europol.(5) Det Europæiske Råd bekræftede på sit møde i Laeken den 14. og 15. december 2001, i punkt 37 i formandskabets konklusioner, de retningslinjer og mål, der var blevet fastlagt i Tammerfors, og noterede sig samtidig, at der er brug for nye impulser og rettesnore for at indhente forsinkelserne på visse områder.(6) Rådet vedtog den 14. oktober 1996 fælles aktion 96/602/RIA vedrørende indførelse af en fælles referenceramme for medlemsstaternes initiativer med hensyn til forbindelsesofficerer(4).(7) I lyset af erfaringerne vedrørende anvendelsen af den fælles aktion og i lyset af Amsterdam-traktatens bestemmelser om bekæmpelse af grænseoverskridende kriminalitet er der behov for en styrkelse og en videreudvikling af samarbejdet mellem medlemsstaterne om udsendelse af forbindelsesofficerer til tredjelande og internationale organisationer og om disses arbejdsopgaver.(8) Europol skal, i det omfang det er hensigtsmæssigt for at gennemføre de opgaver, der er fastsat i Europol-konventionen(5), oprette og opretholde samarbejdsforbindelser med tredjelande og internationale organisationer.(9) Europol har oprettet og vil løbende oprette og opretholde samarbejdsforbindelser med en lang række tredjelande og internationale organisationer.(10) Der er behov for at give Europol den nødvendige støtte og muligheder for effektivt at fungere som omdrejningspunktet for det europæiske politisamarbejde. Det Europæiske Råd har fremhævet, at Europol spiller en central rolle i samarbejdet mellem medlemsstaternes myndigheder om efterforskning af grænseoverskridende kriminalitet ved at understøtte forebyggelse, analyse og efterforskning af kriminalitet på EU-plan.(11) Der er et behov for, at Europol får mulighed for i et vist omfang at benytte medlemsstaternes forbindelsesofficerer i tredjelande for derigennem at styrke Europols operative støttefunktion i forhold til de nationale politimyndigheder.(12) Medlemsstaterne anerkender, at der i stor udstrækning allerede finder samarbejde sted mellem forbindelsesofficerer, som medlemsstaterne har udsendt til tredjelande og internationale organisationer med henblik på deres nationale behov. Der er imidlertid behov for at styrke dele af samarbejdet mellem medlemsstaternes forbindelsesofficerer for derved at udnytte medlemsstaternes ressourcer bedst muligt.(13) Der er behov for at styrke samarbejdet mellem medlemsstaterne på dette område for derved at lette udvekslingen af oplysninger med henblik på bekæmpelse af grov grænseoverskridende kriminalitet.(14) Medlemsstaterne tillægger samarbejdet om bekæmpelse af grænseoverskridende kriminalitet særlig stor betydning, idet de finder, at en styrkelse af samarbejdet om udveksling af oplysninger vil styrke de nationale myndigheders muligheder for effektivt at bekæmpe kriminalitet. Medlemsstaterne finder i den forbindelse, at Europol bør spille en central rolle.(15) Formålet med denne afgørelse er at regulere spørgsmål vedrørende bekæmpelse af grov grænseoverskridende kriminalitet.(16) De bestemmelser i konventionen om gennemførelse af Schengen-aftalen af 14. juni 1985 mellem regeringerne for staterne i Den Økonomiske Union Benelux, Forbundsrepublikken Tyskland og Den Franske Republik om gradvis ophævelse af kontrollen ved de fælles grænser(6) (i det følgende benævnt "konventionen om gennemførelse af Schengen-aftalen"), der vedrører fælles benyttelse af forbindelsesofficerer, bør videreudvikles med henblik på en styrkelse af samarbejdet mellem medlemsstaterne om bekæmpelse af grænseoverskridende kriminalitet.(17) For så vidt angår Island og Norge er denne afgørelse med undtagelse af artikel 8 en videreudvikling af bestemmelserne i Schengen-reglerne i overensstemmelse med den aftale, som Rådet for Den Europæiske Union har indgået med Republikken Island og Kongeriget Norge om sidstnævntes associering i gennemførelsen, anvendelsen og den videre udvikling af Schengen-reglerne(7), der falder ind under artikel 1, litra H, i Rådets afgørelse 1999/437/EF om visse gennemførelsesbestemmelser til nævnte aftale(8).(18) Det Forenede Kongerige deltager i denne afgørelse i overensstemmelse med artikel 5 i protokollen om integration af Schengen-reglerne i Den Europæiske Union, der er knyttet til traktaten om Den Europæiske Union og traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, og artikel 8, stk. 2, i Rådets afgørelse 2000/365/EF af 29. maj 2000 om anmodningen fra Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland om at deltage i visse bestemmelser i Schengen-reglerne(9).(19) Irland deltager i denne afgørelse i henhold til artikel 5 i protokollen om integration af Schengen-reglerne i Den Europæiske Union, der er knyttet til traktaten om Den Europæiske Union og traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, og artikel 6, stk. 2, i Rådets afgørelse 2002/192/EF af 28. februar 2002 om anmodningen fra Irland om at deltage i visse bestemmelser i Schengen-reglerne(10).(20) Fælles aktion 96/602/RIA og bestemmelsen i artikel 47, stk. 4, i konventionen om gennemførelse af Schengen-aftalen bør derfor ophæves -TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:Artikel 1Definition1. Ved "forbindelsesofficer" forstås i denne afgørelse en repræsentant for en af medlemsstaterne, som en retshåndhævende myndighed udsender til et eller flere tredjelande eller til internationale organisationer i udlandet for i de pågældende lande eller internationale organisationer at etablere og opretholde kontakt med myndighederne med henblik på at bidrage til forebyggelse og opklaring af strafbare handlinger.2. Denne afgørelse foregriber ikke de opgaver, som medlemsstaternes forbindelsesofficerer udfører inden for rammerne af deres beføjelser og i overensstemmelse med national ret, nationale behov og eventuelle mere gunstige aftaler med værtsstaten eller den internationale organisation.Artikel 2Forbindelsesofficerernes opgaver1. Hver medlemsstat skal sørge for, at deres forbindelsesofficerer etablerer og opretholder direkte kontakt med kompetente myndigheder i værtsstaten eller den internationale organisation med henblik på at fremme og fremskynde indsamling og udveksling af oplysninger.2. Hver medlemsstats forbindelsesofficer bidrager desuden til indsamling og udveksling af oplysninger, som kan være nyttige med henblik på bekæmpelse af grov grænseoverskridende kriminalitet, herunder oplysninger, som fremmer kendskabet til retssystemerne og operative metoder, der kan anvendes i de pågældende lande eller internationale organisationer.3. Forbindelsesofficerer skal udføre deres opgaver inden for deres ansvarsområde og i henhold til de bestemmelser, herunder bestemmelserne om beskyttelse af personoplysninger, der er fastsat i national ret og i eventuelle aftaler med værtsstaten eller den internationale organisation.Artikel 3Underretning om udsendelse af forbindelsesofficerer1. Medlemsstaterne orienterer hinanden om deres planer om udstationering af forbindelsesofficerer i tredjelande og internationale organisationer, og de underretter hver år Generalsekretariatet for Rådet for Den Europæiske Union Generalsekretariatet for Rådet om udsendelsen af forbindelsesofficerer, herunder om deres pligter og eventuelle samarbejdsaftaler mellem medlemsstaterne om udsendelse af forbindelsesofficerer.2. Generalsekretariatet udarbejder hvert år en oversigt, som sendes til medlemsstaterne og Europol, om medlemsstaternes udsendelse af forbindelsesofficerer, herunder om disses opgaver og eventuelle samarbejdsaftaler mellem medlemsstaterne om udsendelse af forbindelsesofficerer.Artikel 4Netværket af forbindelsesofficerer i tredjelande1. Medlemsstaterne sørger for, at deres forbindelsesofficerer, der er udsendt til samme tredjelande eller internationale organisationer, mødes regelmæssigt, eller når det er nødvendigt, med henblik på udveksling af relevante oplysninger. Den medlemsstat, der varetager formandskabet for Rådet for Den Europæiske Union, sørger for, at dens forbindelsesofficer tager initiativ til afholdelse af sådanne møder. Hvis den medlemsstat, der varetager formandskabet, ikke er repræsenteret i det pågældende tredjeland eller den pågældende internationale organisation, tager repræsentanten for det kommende eller det efterfølgende formandskab initiativ til at afholde mødet. Kommissionen og Europol indbydes til møderne, når det er hensigtsmæssigt.2. Medlemsstaterne sørger for, at deres forbindelsesofficerer, der er udsendt til samme tredjelande eller internationale organisationer, yder hinanden bistand i forbindelse med kontakter til værtslandets myndigheder. Når det er relevant, kan medlemsstaterne aftale, at deres forbindelsesofficerer fordeler opgaverne imellem sig.3. Medlemsstaterne kan bilateralt eller multilateralt aftale, at forbindelsesofficerer, der er udsendt af en medlemsstat til et tredjeland eller en international organisation, tillige varetager en eller flere andre medlemsstaters interesser.Artikel 5Samarbejde mellem medlemsstaterne om udveksling af oplysninger via forbindelsesofficerer i tredjelande1. Medlemsstaterne sørger for, at deres forbindelsesofficerer i tredjelande og internationale organisationer i overensstemmelse med national ret og relevante internationale instrumenter og i overensstemmelse med de gældende bestemmelser om beskyttelse af personoplysninger meddeler deres respektive nationale myndigheder oplysninger vedrørende grove kriminelle trusler mod andre medlemsstater, der ikke er repræsenteret ved egne forbindelsesofficerer i det pågældende tredjeland eller den pågældende internationale organisation. De nationale myndigheder vurderer i overensstemmelse med national ret og afhængigt af, hvor alvorlig truslen er, om de berørte medlemsstater skal underrettes herom.2. Medlemsstaternes forbindelsesofficerer i tredjelande og internationale organisationer kan i overensstemmelse med national ret og relevante internationale instrumenter og i overensstemmelse med de gældende bestemmelser om beskyttelse af personoplysninger meddele oplysninger vedrørende grove kriminelle trusler mod andre medlemsstater direkte til den pågældende medlemsstats egne forbindelsesofficerer, hvis denne er repræsenteret i det pågældende tredjeland eller den pågældende internationale organisation.3. I overensstemmelse med national ret og relevante internationale instrumenter kan medlemsstater, som ikke har forbindelsesofficerer i et tredjeland eller en international organisation, rette henvendelse til en anden medlemsstat, som har forbindelsesofficerer i det pågældende tredjeland eller den pågældende internationale organisation, med henblik på udveksling af relevante oplysninger.4. Medlemsstaterne behandler en anmodning som omhandlet i stk. 3 i overensstemmelse med deres respektive nationale ret og relevante internationale instrumenter og meddeler hurtigst muligt, om en sådan anmodning kan imødekommes.5. Hver medlemsstat kan give sit samtykke til, at oplysninger udveksles direkte mellem forbindelsesofficerer i tredjelande og internationale organisationer og andre medlemsstaters myndigheder i overensstemmelse med de gældende bestemmelser om beskyttelse af personoplysninger.6. Udførelsen af de opgaver, der er omhandlet i stk. 1 og 2, må ikke forhindre forbindelsesofficererne i at udføre deres egentlige pligter.Artikel 6Fælles seminarer for forbindelsesofficerer1. For at forbedre samarbejdet mellem forbindelsesofficerer i et eller flere tredjelande og en eller flere internationale organisationer kan medlemsstaterne, hvis der er særlige behov for viden om og indsats i de pågældende tredjelande og internationale organisationer, afholde fælles seminarer vedrørende kriminalitetsudviklingen og de mest effektive metoder til bekæmpelse af grov grænseoverskridende kriminalitet under behørig hensyntagen til gældende EU-ret. Kommissionen og Europol indbydes til at deltage i sådanne seminarer.2. Deltagelse i de seminarer, der er omhandlet i stk. 1, må ikke forhindre forbindelsesofficererne i at udføre deres egentlige pligter.Artikel 7Kompetente nationale myndigheder1. Medlemsstaterne udpeger kontaktpunkter i deres kompetente myndigheder med henblik på at lette de opgaver, der er omhandlet i denne afgørelse, og sikrer, at de nationale kontaktpunkter kan udføre deres opgaver effektivt og hurtigt.2. Hver medlemsstat giver Generalsekretariatet skriftlige oplysninger om sine kontaktpunkter i de kompetente myndigheder samt senere ændringer i medfør af denne afgørelse. Generalsekretariatet lader oplysningerne offentliggøre i Den Europæiske Unions Tidende.3. Denne afgørelse gælder med forbehold af eksisterende nationale bestemmelser, herunder især kompetencefordelingen mellem de forskellige myndigheder og tjenester i de berørte medlemsstater.Artikel 8Europol1. Hver medlemsstat letter, i overensstemmelse med national ret og Europol-konventionen, behandlingen af anmodninger fra Europol om oplysninger fra medlemsstaternes forbindelsesofficerer i tredjelande eller internationale organisationer, hvor Europol ikke er repræsenteret. Europols anmodninger skal rettes til medlemsstaternes nationale enheder, der i overensstemmelse med national ret og Europol-konventionen tager stilling til anmodningen. Videregivelse af oplysninger fra medlemsstaternes forbindelsesofficerer i tredjelande eller internationale organisationer til Europol sker i overensstemmelse med national ret og Europol-konventionen.2. I forbindelse med tilrettelæggelsen af medlemsstaternes forbindelsesofficerers pligter tager medlemsstaterne, når det skønnes hensigtsmæssigt, hensyn til de opgaver, der i henhold til Europol-konventionen udføres af Europol.Artikel 9Anvendelse for så vidt angår GibraltarDenne afgørelse finder anvendelse på Gibraltar.Artikel 10EvalueringRådet evaluerer gennemførelsen af denne afgørelse senest to år efter vedtagelsen.Artikel 11Ophævelse1. Fælles aktion 96/602/RIA ophæves.2. Artikel 47, stk. 4, i konventionen om gennemførelse af Schengen-aftalen ophæves.Artikel 12IkrafttrædenDenne afgørelse træder i kraft fjorten dage efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.Udfærdiget i Bruxelles, den 27. februar 2003.På Rådets vegneM. ChrisochoïdisFormand(1) EFT C 176 af 24.7.2002, s. 8.(2) Europa-Parlamentets udtalelse af 20.11.2002 (endnu ikke offentliggjort i EUT).(3) EFT C 19 af 23.1.1999, s. 1.(4) EFT L 268 af 19.10.1996, s. 2.(5) EFT C 316 af 27.11.1995, s. 2.(6) EFT L 239 af 22.9.2000, s. 19.(7) EFT L 176 af 10.7.1999, s. 36.(8) EFT L 176 af 10.7.1999, s. 31.(9) EFT L 131 af 1.6.2000, s. 43.(10) EFT L 64 af 7.3.2002, s. 20.


title: 87/422/EØF: Rådets afgørelse af 11. december 1986 om midlertidig anvendelse af aftalen mellem Det Europæiske Økonomiske Fællesskab og Malaysia om handel med tekstilvarer

text:
Nr . L 233 / 82                           De Europæiske Fællesskabers Tidende                                                      19 . 8 . 87
                                                  RÅDETS AFGØRELSE
                                                   af 11 . december 1986
                 om midlertidig anvendelse af aftalen mellem Det Europæiske Økonomiske Fællesskab og
                                           Malaysia om handel med tekstilvarer
                                                       ( 87 / 422 / EØF )
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR —                           fra den 1 . januar 1987 , indtil den indgås formelt , med
                                                                     forbehold af, at den ligeledes anvendes midlertidigt af
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Euro            partnerlandet .
pæiske Økonomiske Fællesskab , særlig artikel 113 ,
under henvisning til forslag fra Kommissionen , og                   Teksten til aftalen er knyttet til denne afgørelse (')•
ud fra følgende betragtninger :
Kommissionen har på Fællesskabets vegne forhandlet en
                                                                                Artikel 2
aftale om handel med tekstilvarer med Malaysia ;
nævnte aftale bør anvendes midlertidigt fra den 1 . januar           Kommissionen opfordres til at give partnerlandet meddelelse
1987 , indtil de nødvendige procedurer for indgåelsen er             om denne afgørelse og indhente dets godkendelse , som den
afsluttet , med forbehold af, at den ligeledes anvendes              meddeler Rådet .
midlertidigt af partnerlandet —
TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE :
                                                                     Udfærdiget i Bruxelles , den 11 . december 1986 .
                          Artikel 1
                                                                                På Rådets vegne
                                                                                K. CLARKE
Aftalen mellem Det Europæiske Økonomiske Fællesskab og
Malaysia om handel med tekstilvarer anvendes midlertidigt                                                               Formand
                                                                     ( 1 ) Af materielle årsager offentliggøres denne aftale i De Europæiske
                                                                           Fællesskabers Tidende på det sprog , hvorpå forhandlingerne har
                                                                           været ført .


title: 2004/490/EF, Euratom:Afgørelse truffet af repræsentanterne for regeringerne for Den Europæiske Unions medlemsstater den 1. maj 2004 om udnævnelse af dommere ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans

text:
               1.5.2004

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 169/23

      AFGØRELSE TRUFFET AF REPRÆSENTANTERNE FOR REGERINGERNE FOR DEN EUROPÆISKE UNIONS MEDLEMSSTATER

   den 1. maj 2004
   om udnævnelse af dommere ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans
   (2004/490/EF, Euratom)
   REPRÆSENTANTERNE FOR REGERINGERNE FOR DEN EUROPÆISKE UNIONS MEDLEMSSTATER HAR —
   under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 224,
   under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Atomenergifællesskab, særlig artikel 140,
   under henvisning til akten vedrørende vilkårene for Den Tjekkiske Republiks, Republikken Estlands, Republikken Cyperns, Republikken Letlands, Republikken Litauens, Republikken Ungarns, Republikken Maltas, Republikken Polens, Republikken Sloveniens og Den Slovakiske Republiks tiltrædelse og tilpasningerne af de traktater, der danner grundlag for Den Europæiske Union (»tiltrædelsesakten af 2003«), særlig artikel 46, stk. 1 og stk. 2, litra b), og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               I henhold til artikel 46, stk. 1 og stk. 2, litra b), i tiltrædelsesakten af 2003 skal der udnævnes ti dommere til Retten i Første Instans. Mandatet for fem af disse dommere udløber den 31. august 2004. Disse dommere udpeges ved lodtrækning. De andre dommeres mandat udløber den 31. august 2007.

               (2)

               Der skal derfor i overensstemmelse med nævnte artikel, og efter at den heri omhandlede lodtrækning har fundet sted, udnævnes yderligere ti dommere til Retten i Første Instans.

               (3)

               Den tiende dommer vil først kunne udnævnes på et senere tidspunkt —

         TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   Til dommer ved Retten i Første Instans for perioden 1. maj 2004 til 31. august 2004 udnævnes:

               Küllike JÜRIMÄE

               Savvas S. PAPASAVVAS

               Ottó CZÚCZ

               Irena WISZNIEWSKA-BIAŁECKA

               Daniel ŠVÁBY.

         Artikel 2
   Til dommer ved Retten i Første Instans for perioden 1. maj 2004 til 31. august 2007 udnævnes:

               Irena PELIKÁNOVÁ

               Ingrīda LABUCKA

               Vilenas VADAPALAS

               Ena CREMONA.

         Artikel 3
   Denne afgørelse har virkning fra den 1. maj 2004.
   Artikel 4
   Denne afgørelse offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 1. maj 2004.

         A. ANDERSON

            Formand


Avis juridique important

|

31963D0266

Rådets afgørelse af 2. april 1963 om opstilling af almindelige principper for gennemførelse af en fælles politik for faglig uddannelse (63/266/EØF)

EF-Tidende nr. 063 af 20/04/1963 s. 1338 - 1341 den finske specialudgave: kapitel 16 bind 1 s. 0003  den danske specialudgave: serie I kapitel 1963-1964 s. 0022  den svenske specialudgave: kapitel 16 bind 1 s. 0003  den engelske specialudgave: serie I kapitel 1963-1964 s. 0025  den græske specialudgave: Kapitel 05 bind 1 s. 0012  den spanske specialudgave: Kapitel 05 bind 1 s. 0030  den portugisiske specialudgave: Kapitel 05 bind 1 s. 0030

++++  RAADETS AFGOERELSE  af 2 . april 1963  om opstilling af almindelige principper for gennemfoerelse af en faelles politik for faglig uddannelse   ( 63/266/EOEF )  RAADET FOR DET EUROPAEISKE OEKONOMISKE FAELLESSKAB HAR  under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab , saerlig artikel 128 ,  under henvisning til forslag fra Kommissionen ,  under henvisning til udtalelse fra Det oekonomiske og sociale Udvalg ,  under henvisning til udtalelse fra Det europaeiske Parlament ( 1 ) , og  ud fra foelgende betragtninger :  Opfyldelsen af de forpligtelser , som i henhold til traktaten er paalagt medlemsstaterne med hensyn til at foere en oekonomisk politik , der isaer sikrer opretholdelsen af et hoejt beskaeftigelsesniveau , forudsaetter , at der traeffes tilsvarende foranstaltninger for at tilpasse arbejdskraftens faglige kvalifikationer til det stade , der er naaet i den almindelige oekonomiske udvikling og de tekniske produktionsforholds udvikling ;  de strukturaendringer , der for tiden finder sted inden for visse oekonomiske omraader , rejser paa baggrund af den fremskyndede gennemfoerelse af faellesmarkedet , i forbindelse med koordineringen af den regionale politik og den gradvise gennemfoerelse af en faelles landbrugspolitik , presserende problemer for faglig uddannelse og omskoling ;  en faelles politik for faglig uddannelse , der i henhold til traktatens artikel 128 skal kunne bidrage til en harmonisk udvikling i saavel de enkelte landes oekonomi som i faellesmarkedet som helhed , skal fastsaettes under hensyn til traktatens almindelige maalsaetninger og isaer dens indledning og artikel 2 ;  gennemfoerelsen af en faelles politik om effektiv faglig uddannelse vil fremme gennemfoerelsen af arbejdskraftens frie bevaegelighed ;  den enkeltes fundamentale ret til frit at vaelge erhverv , uddannelsesinstitution samt uddannelsessted og arbejdsplads skal respekteres ;  enhver skal paa de forskellige trin af sin erhvervsmaessige loebebane have mulighed for at opnaa en passende uddannelse , for at videreuddanne sig og for at faa den faglige omskoling , han maatte have behov for ;  de almindelige principper for gennemfoerelsen af en faelles politik for faglig uddannelse skal tage sigte paa hele den faglige uddannelse af unge og voksne , som kommer til at udfoere erhvervsmaessig beskaeftigelse i stillinger op til mellemplan eller allerede udfoerer en saadan ; der skal i denne forbindelse laegges saerlig vaegt paa uddannelse og videreuddannelse af laerere og instruktoerer ;  gennemfoerelsen af de maal , der er angivet i de foelgende almindelige principper , kraever ikke alene foranstaltninger fra de enkelte landes side , men forudsaetter ogsaa , at Kommissionen inden for traktatens rammer kan foreslaa Raadet eller medlemsstaterne hensigtsmaessige foranstaltninger , og forudsaetter endvidere et snaevert samarbejde baade mellem medlemsstaterne indbyrdes og mellem disse og Faellesskabets kompetente myndigheder ;  det vil vaere hensigtsmaessigt , isaer ved nedsaettelse af et raadgivende udvalg i tilknytning til Kommissionen , at sikre samarbejdet mellem offentlige og private myndigheder , som i de enkelte medlemsstater er saerligt interesserede i spoergsmaal om faglig uddannelse ;  foelgende almindelige principper , der er i overensstemmelse med den nuvaerende oekonomiske og sociale situation i Faellesskabet , kan senere gradvis udvides i overensstemmelse med de krav , Faellesskabet maatte stille ,  VEDTAGET FOELGENDE AFGOERELSE :  De almindelige principper til gennemfoerelse af en faelles politik for faglig uddannelse opstilles saaledes :  Foerste princip  Ved en faelles politik for faglig uddannelse forstaas en faelles sammenhaengende og trinvis gennemfoert fremgangsmaade , der forudsaetter , at hver medlemsstat opstiller programmer og gennemfoerer planer , der er i overensstemmelse med disse almindelige principper og de til gennemfoerelse heraf noedvendige foranstaltninger .  De almindelige principper skal give den enkelte mulighed for en passende uddannelse og ret til frit valg af erhverv , uddannelsesinstitution , uddannelsessted og arbejdsplads .  De omfatter uddannelsen af unge og voksne , som kommer til at udoeve en erhvervsmaessig beskaeftigelse i stillinger op til mellemplan eller allerede udoever en saadan .  Inden for traktatens rammer paahviler det medlemsstaterne og Faellesskabets kompetente institutioner at gennemfoere de her opstillede almindelige principper .  Andet princip  Den faelles politik for faglig uddannelse skal tilstraebe at opfylde foelgende principielle maal :  a ) Tilvejebringelse af forudsaetninger for , at der sikres alle ret til en passende faglig uddannelse ;  b ) rettidig oprettelse af hensigtsmaessige uddannelsesinstitutioner , saaledes at der sikres de forskellige erhvervsgrene den noedvendige arbejdskraft ;  c ) tilvejebringelse af en paa den almindelige skoleuddannelse baseret faglig uddannelse , der er tilstraekkeligt omfattende til , at den kan bidrage til at fremme den harmoniske udvikling af personligheden og tilfredsstille de krav , de tekniske fremskridt , de nye produktionsmetoder og den sociale og oekonomiske udvikling stiller ;  d ) mulighed for alle for at erhverve de tekniske kundskaber og faerdigheder , der er noedvendige for at udoeve en bestemt faglig beskaeftigelse , og for at opnaa den bedst mulige uddannelse ; herved boer der navnlig laegges vaegt paa at fremme de unges intellektuelle og moralske udvikling , samfundsmaessige uddannelse og fysiske udvikling ;  e ) undgaaelse af enhver uheldig afbrydelse af uddannelsen mellem den almindelige skolegangs ophoer og paabegyndelsen af den faglige uddannelse og under den faglige uddannelse ;  f ) fremme af en faglig uddannelse og videreuddannelse , der er tilpasset kravene , samt af en eventuel omskoling paa forskellige trin af den erhvervsmaessige loebebane ;  g ) adgang for enhver til at opnaa bedre beskaeftigelse i sit fag eller til forberedelse til en ny beskaeftigelse paa et hoejere niveau i overensstemmelse med oensker , evner , kundskaber og faglige erfaringer gennem stadige foranstaltninger til fremme af hans erhvervsmaessige niveau ;  h ) oprettelse af den snaevrest mulige forbindelse mellem de forskellige faglige uddannelser og erhvervsomraader , saaledes at den faglige uddannelse i saa vid udstraekning som muligt opfylder de krav , erhvervslivet stiller , og imoedekommer de personers interesser , der er under uddannelse , og saaledes at problemerne vedroerende faglig uddannelse omfattes med behoerig interesse af alle erhvervs - og fagkredse .  Tredje princip  Ved gennemfoerelsen af den faelles politik for faglig uddannelse boer der navnlig laegges vaegt paa :   - prognoser og beregninger vedroerende de kvantitative og kvalitative behov for arbejdskraft i de forskellige erhvervsgrene saavel i de enkelte stater som i Faellesskabet ;   - permanente informations - og erhvervsvejledningskontorer for unge og voksne , som har kendskab til den enkeltes forudsaetninger og de tilstedevaerende uddannelses og beskaeftigelsesmuligheder , og som virker i snaevert samarbejde med de forskellige erhvervsgrene inden for produktion og afsaetning , med de institutioner , der har interesse i faglig uddannelse , og med de almindelige skoler ;   - mulighed for at den enkelte til enhver tid kan soege vejledning hos ovennaevnte kontorer saavel forud for valg af erhverv som under den faglige uddannelse og under hele sin erhvervsmaessige beskaeftigelse .  Fjerde princip  I overensstemmelse med disse almindelige principper og med henblik paa at naa de heri angivne maal kan Kommissionen inden for traktatens rammer foreslaa Raadet eller medlemsstaterne saadanne foranstaltninger , som maatte vise sig paakraevede .  Endvidere skal Kommissionen i snaevert samarbejde med medlemsstaterne gennemfoere saadanne studier og forskningsprojekter vedroerende faglig , uddannelse , som er noedvendige for at sikre gennemfoerelsen af den faelles politik , navnlig med henblik paa at fremme arbejdskraftens faglige kvalifikationer og den geografiske og faglige frie bevaegelighed inden for Faellesskabet .  Kommissionen skal desuden udarbejde en fortegnelse over de uddannelsesinstitutioner , der findes i medlemsstaterne , og sammenholde disse med eksisterende behov med henblik paa at fastsaette foranstaltninger , som det kan anbefales medlemsstaterne at ivaerksaette , idet der i givet fald opstilles en prioritetsliste ; Kommissionen skal eventuelt fremme afslutning af bilaterale eller multilaterale overenskomster .  Kommissionen skal overvaage gennemfoerelsen af disse foranstaltninger , foretage sammenligninger af resultaterne og give medlemsstaterne underretning herom .  For at saette Kommissionen i stand til at loese de opgaver , der er paalagt Kommissionen vedroerende faglig uddannelse , bistaas denne af en tresidig raadgivende komité , hvis sammensaetning og statutter fastsaettes af Raadet efter indhentet udtalelse fra Kommissionen .  Femte princip  For at skabe bedst muligt kendskab til alle oplysninger og publikationer , som vedroerer den faglige uddannelses stade og udvikling inden for Faellesskabet , og for at fremme moderniseringen af de anvendte undervisningsmidler , skal Kommissionen traeffe alle hensigtsmaessige foranstaltninger for at indsamle , udsende og udveksle alle relevante oplysninger samt undervisningsmateriale mellem medlemsstaterne . Kommissionen skal navnlig drage omsorg for systematisk udsendelse af materiale vedroerende planlagte eller allerede indfoerte reformer . Medlemsstaterne skal paa deres side yde Kommissionen enhver fornoeden bistand og stoette til loesningen af disse forskellige opgaver og navnlig tilvejebringe alle noedvendige oplysninger om den faglige uddannelses stade og udvikling i deres lande .  Sjette princip  Kommissionen skal i samarbejde med medlemsstaterne fremme alle former for direkte udveksling af erfaringer vedroerende faglig uddannelse , som kan bidrage til , at baade myndigheder , som beskaeftiger sig med faglig uddannelse , og sagkyndige paa dette omraade faar lejlighed til at goere sig bekendt med og studere andre faellesskabslandes planer og reformer paa den faglige uddannelses omraade .  Den naevnte udveksling skal navnlig finde sted ved afholdelse af seminarer og ved besoeg og ophold paa institutioner for faglig uddannelse .  Syvende princip  En afgoerende forudsaetning for enhver effektiv politik for faglig uddannelse er at fremme en hensigtsmaessig uddannelse af et stigende antal laerere og instruktoerer med forbedrede faglige og paedagogiske kvalifikationer .  Det er medlemsstaternes opgave - eventuelt med Kommissionens bistand - at stoette alle foranstaltninger , som kan bidrage til en forbedring og udvikling af denne uddannelse , navnlig foranstaltninger , som kan sikre en kontinuerlig tilpasning til oekonomiske og tekniske fremskridt .  Uddannelse af saerligt kvalificerede arbejdstagere til instruktoerer skal fremmes .  Det skal tilstraebes , at der sker en tilnaermelse af de forskellige former for instruktoeruddannelser , hvorved kan benyttes enhver form for udveksling af erfaringer og andre lignende formaalstjenlige foranstaltninger , saaledes som de isaer er anfoert i sjette princip .  I Faellesskabets lande skal der ivaerksaettes saerlige foranstaltninger med henblik paa at fremme uddannelse og videreuddannelse af laerere og instruktoerer , som skal udoeve deres virksomhed i mindre begunstigede omraader inden for Faellesskabet og i udviklingslande og udviklingsomraader , isaer saadanne , som er associerede med Faellesskabet .  Ottende princip  Den faelles politik paa den faglige uddannelses omraade skal navnlig udformes paa en saadan maade , at den muliggoer en gradvis tilnaermelse af uddannelsesniveauerne .  Kommissionen skal i samarbejde med medlemsstaterne i den udstraekning , der er behov herfor , opstille harmoniserede beskrivelser af de almene krav , der skal vaere opfyldt for at faa adgang til de forskellige uddannelsestrin inden for fag , der kraever en bestemt uddannelse .  Paa grundlag af disse beskrivelser skal der tilstraebes en tilnaermelse af de objektive betingelser , der gaelder for bestaaelse af afsluttende proever , for derigennem at naa frem til gensidig anerkendelse af certifikater og andre beviser paa en afsluttet faglig uddannelse .  Medlemsstaterne og Kommissionen skal fremme gennemfoerelsen af europaeiske fagkonkurrencer og proever .  Niende princip  For at sikre ligevaegt i udbud af og efterspoergsel efter arbejdskraft i Faellesskabet kan medlemsstaterne og Kommissionen i faellesskab - under hensyn til de prognoser , der er udarbejdet med henblik herpaa - traeffe formaalstjenlige foranstaltninger , navnlig med henblik paa opstilling af hensigtsmaessige uddannelsesprogrammer .  Disse foranstaltninger og programmer skal tage sigte paa en fremskyndet uddannelse af voksne samt paa faglig omskoling under hensyntagen til de forhold , der opstaar som foelge af oekonomisk fremgang eller tilbagegang , tekniske omstillinger , strukturaendringer og af saerlige behov inden for bestemte fag , faggrupper eller omraader .  Tiende princip  Ved anvendelse af de almindelige principper for faelles politik paa den faglige uddannelses omraade skal der tages saerligt hensyn til specielle problemer inden for visse erhvervsomraader eller persongrupper ; i dette oejemed kan saerlige foranstaltninger ivaerksaettes .  De foranstaltninger , der ivaerksaettes til virkeliggoerelse af maalene for den faelles politik paa den faglige uddannelses omraade , vil kunne finansieres i faellesskab .  Udfaerdiget i Bruxelles , den 2 . april 1963 .  Paa Raadets vegne  Eugene SCHAUS  Formand  ( 1 ) EFT nr . 31 af 26 . 4 . 1962 , s . 1034/62 .


title: 2006/837/EF: Europa-Parlamentets afgørelse af 27. april 2006 om afslutning af regnskaberne for Det Europæiske Agentur for Lægemiddelvurdering for regnskabsåret 2004

text:
               6.12.2006

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 340/108

         EUROPA-PARLAMENTETS AFGØRELSE
   af 27. april 2006
   om afslutning af regnskaberne for Det Europæiske Agentur for Lægemiddelvurdering for regnskabsåret 2004
   (2006/837/EF)
   EUROPA-PARLAMENTET,

               —

               der henviser til det endelige årsregnskab for Det Europæiske Agentur for Lægemiddelvurdering for regnskabsåret 2004 (1),

               —

               der henviser til Revisionsrettens beretning om årsregnskabet for Det Europæiske Agentur for Lægemiddelvurdering for regnskabsåret 2004 med Lægemiddelagenturets svar (2),

               —

               der henviser til Rådets henstilling af 14. marts 2006 (5972/2006 — C6-0093/2006),

               —

               der henviser til EF-traktaten, særlig artikel 276,

               —

               der henviser til Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 af 25. juni 2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (3), særlig artikel 185,

               —

               der henviser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 726/2004 af 31. marts 2004 om fastlæggelse af fællesskabsprocedurer for godkendelse og overvågning af human- og veterinærmedicinske lægemidler og om oprettelse af et europæisk lægemiddelagentur (4), særlig artikel 68,

               —

               der henviser til Kommissionens forordning (EF, Euratom) nr. 2343/2002 af 19. november 2002 om rammefinansforordning for de organer, der er omhandlet i artikel 185 i Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (5), særlig artikel 94,

               —

               der henviser til forretningsordenens artikel 71 og bilag V,

               —

               der henviser til betænkning fra Budgetkontroludvalget og udtalelse fra Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed (A6-0101/2006),

               1.

               bemærker følgende tal i regnskaberne for Det Europæiske Agentur for Lægemiddelvurdering for regnskabsårene 2004 og 2003:
               Resultatopgørelse for regnskabsårene 2004 og 2003

                           (1000 EUR)

                           2004

                           2003 (6)

                           Indtægter

                           Gebyrer for markedsføringstilladelser

                           68 412

                           58 657

                           Tilskud fra Kommissionen, herunder EØS-bidrag

                           20 529

                           19 786

                           Fællesskabstilskud til lægemidler til sjældne sygdomme

                           4 026

                           2 814

                           Bidrag til fællesskabsprogrammer

                           0

                           1 208

                           Indtægter vedrørende administrativt arbejde

                           1 973

                           1 703

                           Diverse indtægter

                           1 473

                           1 788

                              I alt (a)

                              96 413

                              85 956

                           Udgifter (6)

                           Personaleudgifter

                           34 333

                           29 663

                           Driftsudgifter

                           11 224

                           10 835

                           Aktionsudgifter

                           38 573

                           32 838

                           Afskrivninger

                           3 650

                           2 364

                           Andre elementer

                           280

                           0

                              I alt (b)

                              88 060

                              75 700

                              Resultat (c = a — b)

                              8 353

                              10 256

                              Resultat (e)

                              1 160

                              676

                              Regnskabsårets resultat (f = c + e)

                              9 513

                              10 932

               2.

               godkender afslutningen af regnskaberne for Det Europæiske Agentur for Lægemiddelvurdering for regnskabsåret 2004;

               3.

               pålægger sin formand at sende denne afgørelse til den administrerende direktør for Det Europæiske Agentur for Lægemiddelvurdering, Rådet, Kommissionen og Revisionsretten og drage omsorg for, at den offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende (L-udgaven).

         Josep BORRELL FONTELLES

            Formand

         Julian PRIESTLEY

            Generalsekretær

      (1)  EUT C 269 af 28.10.2005, s. 17.

      (2)  EUT C 332 af 28.12.2005, s. 8.

      (3)  EFT L 248 af 16.9.2002, s. 1.

      (4)  EFT L 136 af 30.4.2004, s. 1.

      (5)  EFT L 357 af 31.12.2002, s. 72. Ændret ved forordning (EF, Euratom) nr. 1261/2005 (EUT L 201 af 2.8.2005, s. 3).

      (6)  Hvor stor en del af de fremførte bevillinger der skal betragtes som regnskabsårets udgifter, er baseret på en samlet vurdering og ikke på en undersøgelse af de enkelte transaktioner.
    ---documentbreak---

               6.12.2006

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 340/110

         EUROPA-PARLAMENTETS BESLUTNING
   med bemærkningerne, der er en integrerende del af afgørelsen om decharge for gennemførelsen af budgettet for Det Europæiske Agentur for Lægemiddelvurdering for regnskabsåret 2004
   EUROPA-PARLAMENTET,

               —

               der henviser til det endelige årsregnskab for Det Europæiske Agentur for Lægemiddelvurdering for regnskabsåret 2004 (1),

               —

               der henviser til Revisionsrettens beretning om årsregnskabet for Det Europæiske Agentur for Lægemiddelvurdering for regnskabsåret 2004 med Lægemiddelagenturets svar (2),

               —

               der henviser til Rådets henstilling af 14. marts 2006 (5972/2006 — C6-0093/2006),

               —

               der henviser til EF-traktaten, særlig artikel 276,

               —

               der henviser til Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 af 25. juni 2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (3), særlig artikel 185,

               —

               der henviser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 726/2004 af 31. marts 2004 om fastlæggelse af fællesskabsprocedurer for godkendelse og overvågning af human- og veterinærmedicinske lægemidler og om oprettelse af et europæisk lægemiddelagentur (4), særlig artikel 68,

               —

               der henviser til Kommissionens forordning (EF, Euratom) nr. 2343/2002 af 19. november 2002 om rammefinansforordning for de organer, der er omhandlet i artikel 185 i Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (5), særlig artikel 94,

               —

               der henviser til forretningsordenens artikel 71 og bilag V,

               —

               der henviser til betænkning fra Budgetkontroludvalget og udtalelse fra Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed (A6-0101/2006),

               A.

               der henviser til, at Revisionsretten fastslog, at den havde fået rimelig sikkerhed for, at årsregnskabet for det regnskabsår, der afsluttedes pr. 31. december 2004, var rigtigt, og at de underliggende transaktioner som helhed betragtet var lovlige og formelt rigtige,

               B.

               der henviser til, at Revisionsretten fastslog, at den havde fået rimelig sikkerhed for, at årsregnskabet for regnskabsåret 2004 for samtlige agenturer var rigtigt, når der ses bort fra de konkrete forbehold, der er taget for henholdsvis Det Europæiske Genopbygningsagentur, Det Europæiske Center for Udvikling af Erhvervsuddannelse, Det Europæiske Erhvervsuddannelsesinstitut, Det Europæiske Observationscenter for Racisme og Fremmedhad og Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet,

               1.

               minder om, at Parlamentet i henhold til finansforordningens artikel 185 meddeler decharge for gennemførelsen af budgettet for de organer, Fællesskaberne opretter, og som er juridiske personer, der rent faktisk modtager støtte over budgettet; understreger dog, at ikke alle disse organer helt eller delvis finansieres ved hjælp af støtte over budgettet; understreger, at dechargeafgørelsen derfor dækker både den budgetmæssige og ikke-budgetmæssige finansiering af disse organer; finder det uacceptabelt, at nogle af de organer, der oprettes af Den Europæiske Union, skal stå til regnskab for anvendelsen af indtægter fra andre kilder end budgettet, mens andre, der ikke modtager støtte over budgettet, ikke skal; bekræfter det princip, at Parlamentet skal meddele decharge til samtlige agenturer, uanset om de modtager støtte over budgettet eller ej, selv i de tilfælde, hvor en anden dechargemyndighed har beføjelser i henhold til det pågældende agenturs oprettelsesdokument, og konkluderer på denne baggrund, at alle tekster, som strider mod dette princip, bør tages op til revision;

               2.

               mener, at tabel i 1 Revisionsrettens årsberetning, der indførtes for første gang i forbindelse med decharge for regnskabsåret 2003, og som opsummerer agenturets kompetenceområder, ansvar, ledelse, ressourcer, produkter og tjenesteydelser, er af stor værdi; bemærker, at oplysningerne i tabel 1 stammer fra agenturet; anmoder Revisionsretten om at verificere indholdet af tabel 1;

               3.

               mener, at agenturerne ikke alene skal anvende bevillingerne korrekt, men også bestræbe sig for at udnytte bevillingerne så effektivt og produktivt som muligt; opfordrer Revisionsretten til at overveje muligheden for at lade de særlige årsberetninger vedrørende agenturerne omfatte en evaluering af præstationer og gennemførelsen af målsætningerne; insisterer i den forbindelse og i overensstemmelse med sine beslutninger om decharge for 2003 på, at dobbeltarbejde mellem de forskellige agenturer så vidt muligt bør undgås, og at der bør foretages en nærmere præcisering af foranstaltningerne med henblik på at øge gennemskueligheden i kommunikationen med offentligheden og i EU's foranstaltninger vedrørende positiv særbehandling på kønsområdet på alle niveauer i forbindelse med ansættelsesforhold, uddannelse og ansvarsfordeling;

               4.

               gør opmærksom på, at agenturerne ikke altid har et godt image eller får positiv omtale i pressen, og at flere af disse ikke fortjener dette dårlige image; mener, at det så ofte, det måtte være nødvendigt, og med de midler, der skal til, skal gøres klart for EU-borgerne, at disse agenturer har en eksistensberettigelse, og at de opnår resultater; anmoder Kommissionen om med de midler, den skønner nødvendige, at tage skridt til at føre dette ud i livet;

               5.

               fastslår, at EU's udvidelse i 2004 har haft mange konsekvenser for agenturernes strukturer og måde at fungere på; henviser til, at flere af agenturerne gør opmærksom herpå i deres aktivitetsrapporter, især hvad angår stigningen i antallet af administratorer; anmoder Kommissionen om at analysere de vanskeligheder, man er stødt på eller forventer at støde på i den forbindelse, og foreslå de nødvendige tilpasninger af bestemmelserne;

               6.

               gør opmærksom på, at Kommissionen bestræber sig på at harmonisere udarbejdelsen af sine generaldirektoraters aktivitetsrapporter; ser gerne, at der bliver gjort tilsvarende overvejelser om agenturernes aktivitetsrapporter, som indholdsmæssigt afviger overordentlig meget fra hinanden; anmoder Kommissionen om over for agenturerne at præcisere, hvilke oplysninger og indikatorer vedrørende aktiviteterne der skal være obligatoriske;

               7.

               bemærker, at Revisionsretten har konstateret, at de aftaler, der er indgået med banker, har været gældende i over fem år, selv om der i henhold til gennemførelsesbestemmelserne til agenturets finansforordning skal afholdes et nyt udbud mindst hvert femte år; bemærker agenturets svar med en redegørelse for grundene til forsinkelsen i udbudsproceduren og fordelene ved direkte forhandlinger med banken og vil have dette i tankerne i forbindelse med en revision af finansforordningen;

               8.

               bemærker at gennemførelsesgraden for både aktions- og administrationsbudgettet var lavere i 2004 end i 2003; glæder sig over den fuldstændige udnyttelse af budgetposten vedrørende lægemidler til sjældne sygdomme;

               9.

               understreger, at den nye lovgivning vedrørende lægemidler, der vedtoges i 2004, havde en væsentlig indflydelse på agenturets arbejde og forvaltningsstrukturer; glæder sig over agenturets effektive tilpasning til de nye lovgivningsrammer;

               10.

               bemærker, at medlemsstaternes gennemførelse af det europæiske lægemiddelovervågnings- og indberetningssystem (databasen EudraVigilance) har været langsommere end forventet; er dog tilfreds med de seneste udtalelser fra den administrerende direktør om, at situationen er blevet væsentligt forbedret i 2005;

               11.

               opfordrer agenturet til at forbedre kontakterne til forbrugerbeskyttelsesorganisationer for at forbedre oplysningen om giftige og potentielt skadelige stoffer i medicin; understreger agenturets forpligtelse til at handle i offentlighedens interesse;

               12.

               opfordrer Kommissionen til at hjælpe agenturerne med at følge den arbejdsplan, der er fastlagt for det kommende år, så nøje som muligt, så aktiviteterne kan planlægges og gennemføres behørigt, og større ændringer i sidste øjeblik undgås;

               13.

               anmoder Kommissionen om at forbedre synergien mellem agenturerne ved hjælp af et mere effektivt samarbejde og dermed undgå dobbeltarbejde og mangler, navnlig i forbindelse med fælles aspekter som f.eks. uddannelse, tværgående anvendelse af EU's politikker, integrering af de seneste forvaltningssystemer og løsning af problemer med henblik en på forsvarlig forvaltning af budgettet.

      (1)  EUT C 269 af 28.10.2005, s. 17.

      (2)  EUT C 332 af 28.12.2005, s. 8.

      (3)  EFT L 248 af 16.9.2002, s. 1.

      (4)  EFT L 136 af 30.4.2004, s. 1.

      (5)  EFT L 357 af 31.12.2002, s. 72. Ændret ved forordning (EF, Euratom) nr. 1261/2005 (EUT L 201 af 2.8.2005, s. 3).