title: 2009/77/EF: Kommissionens afgørelse af 23. januar 2009 om oprettelse af Det Europæiske Værdipapirtilsynsudvalg (EØS-relevant tekst)

text:
               29.1.2009

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 25/18

      KOMMISSIONENS AFGØRELSE

   af 23. januar 2009
   om oprettelse af Det Europæiske Værdipapirtilsynsudvalg
   (EØS-relevant tekst)
   (2009/77/EF)
   KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR —
   under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Som led i den såkaldte Lamfalussy-proces vedtog Kommissionen den 6. juni 2001 afgørelse 2001/527/EF om oprettelse af Det Europæiske Værdipapirtilsynsudvalg (1) (herefter benævnt »udvalget«). Udvalget påbegyndte sit arbejde den 7. juni 2001 og har tjent som et uafhængigt organ for refleksioner, debat og rådgivning af Kommissionen på værdipapirområdet.

               (2)

               I overensstemmelse med bestemmelserne i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/1/EF af 9. marts 2005 om ændring af Rådets direktiv 73/239/EØF, 85/611/EØF, 91/675/EØF, 92/49/EØF og 93/6/EØF og af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 94/19/EF, 98/78/EF, 2000/12/EF, 2001/34/EF, 2002/83/EF og 2002/87/EF med henblik på indførelse af en ny organisationsstruktur for udvalg vedrørende finansielle tjenesteydelser (2) foretog Kommissionen i 2007 en gennemgang af Lamfalussy-processen og forelagde sin vurdering i en meddelelse af 20. november 2007 med titlen »Gennemgang af Lamfalussy-processen: Styrkelse af den tilsynsmæssige konvergens« (3).

               (3)

               I denne meddelelse understregede Kommissionen betydningen af Det Europæiske Værdipapirtilsynsudvalg, Det Europæiske Banktilsynsudvalg og Det Europæiske Tilsynsudvalg for Forsikrings- og Arbejdsmarkedspensionsordninger (herefter benævnt »tilsynsudvalgene«) i et stadig mere integreret europæisk finansielt marked. Den vurderede, at det var nødvendigt med klare rammer for disse tilsynsudvalgs arbejde med hensyn til tilsynsmæssig konvergens og samarbejde.

               (4)

               I forbindelse med gennemgangen af Lamfalussy-processen opfordrede Rådet Kommissionen til at præcisere tilsynsudvalgenes rolle og overveje alle de forskellige muligheder for at styrke disse udvalgs funktion uden at bringe uligevægt i den nuværende institutionelle struktur eller reducere de tilsynsførendes redegørelsespligt (4).

               (5)

               På sit møde den 13. og 14. marts 2008 efterlyste Det Europæiske Råd en hurtig forbedring af tilsynsudvalgenes funktion (5).

               (6)

               Den 14. maj 2008 (6) anmodede Rådet Kommissionen om at revidere sine afgørelser om oprettelsen af EU’s tilsynsudvalg for således at sikre sammenhæng og konsekvens i deres kommissorier og opgaver samt styrke deres bidrag til samarbejdet og konvergensen på tilsynsområdet. Rådet noterede, at specifikke opgaver eksplicit kunne overdrages til EU’s tilsynsudvalg for at fremme samarbejdet og konvergensen på tilsynsområdet og udvalgenes rolle i forbindelse med vurdering af risici for den finansielle stabilitet. Der bør derfor tilvejebringes stærkere retlige rammer for udvalgets rolle og opgaver i denne forbindelse.

               (7)

               Udvalget bør fungere som en uafhængig rådgivningsgruppe for Kommissionen inden for værdipapirområdet.

               (8)

               Udvalget bør også bidrage til den fælles og ensartede løbende gennemførelse af fællesskabslovgivningen og tilsynsmyndighedernes konsekvente anvendelse af denne.

               (9)

               Udvalget har ingen reguleringsbeføjelser på fællesskabsplan. Det bør gennemføre peer reviews, fremme bedste praksis og udstede ikke-bindende retningslinjer, anbefalinger og standarder for at øge konvergensen i Fællesskabet.

               (10)

               Forbedret bilateralt og multilateralt samarbejde på tilsynsområdet afhænger af gensidig forståelse og tillid tilsynsmyndighederne imellem. Udvalget bør bidrage til forbedringen af sådant samarbejde.

               (11)

               Udvalget bør også fremme konvergensen på tilsynsområdet i hele Fællesskabet. For at præcisere dette mål bør der udarbejdes en vejledende, ikke-udtømmende liste over de opgaver, der skal udføres af udvalget.

               (12)

               For at løse grænseoverskridende tvister mellem tilsynsmyndigheder, navnlig inden for tilsynskollegier, bør udvalget tilbyde en frivillig og ikke-bindende mæglingsordning.

               (13)

               For at drage fordel af den ekspertise, som udvalget opbygger, og uden at dette berører tilsynsmyndighedernes beføjelser, bør tilsynsmyndighederne have mulighed for at henvise sager til udvalget med henblik på en ikke-bindende udtalelse.

               (14)

               Udvekslingen af oplysninger mellem tilsynsmyndigheder er afgørende for deres arbejde. Dette er af central betydning for et effektivt tilsyn med værdipapirmarkedet og for finansiel stabilitet. Mens værdipapirlovgivningen pålægger tilsynsmyndighederne klare forpligtelser til at samarbejde og udveksle information, bør udvalget være med til at fremme den praktiske løbende udveksling af information mellem disse myndigheder med forbehold af de relevante fortrolighedsbestemmelser i den gældende lovgivning.

               (15)

               For at reducere overlapning af tilsynsopgaver og derved strømline tilsynsprocessen og reducere den byrde, der pålægges markedsdeltagerne, bør udvalget fremme uddelegeringen af opgaver mellem tilsynsmyndigheder, navnlig i de tilfælde, der er nærmere angivet den relevante lovgivning.

               (16)

               Med henblik på at fremme konvergens og konsekvens mellem tilsynskollegier og derved sikre lige vilkår bør udvalget føre tilsyn med deres arbejde uden at begrænse kollegiemedlemmernes uafhængighed.

               (17)

               Kvalitet, sammenlignelighed og konsekvens i tilsynsrapporterne er af central betydning for effektiviteten af Fællesskabets tilsynsordninger og efterlevelsesbyrden for grænseoverskridende institutioner. Udvalget bør bidrage til at sikre, at overlapning og dobbeltarbejde undgås, og at de indrapporterede data er sammenlignelige og af tilstrækkelig kvalitet.

               (18)

               De finansielle systemer i Fællesskabet hænger tæt sammen, og begivenheder i én medlemsstat kan have betydelige konsekvenser for finansielle institutioner og markeder i andre medlemsstater. Den stadige fremkomst af finansielle konglomerater og udviskningen af grænserne mellem aktiviteterne i virksomheder i bank-, værdipapir- og forsikringssektorerne skaber yderligere tilsynsudfordringer på nationalt plan og fællesskabsplan. For at sikre finansiel stabilitet er det nødvendigt med et system på niveauet for udvalget, Det Europæiske Banktilsynsudvalg og Det Europæiske Tilsynsudvalg for Forsikrings- og Arbejdsmarkedspensionsordninger for at identificere potentielle risici på tværs af grænser og sektorer på et tidligt tidspunkt og, når det er nødvendigt, underrette Kommissionen og de andre udvalg. Desuden er det af afgørende betydning, at udvalget sikrer, at finansministerierne og medlemsstaternes centralbanker holdes underrettet. Udvalget har en rolle at spille i denne forbindelse ved at identificere risici i værdipapirsektorerne og foretage regelmæssige indberetninger til Kommissionen. Rådet bør også underrettes om disse vurderinger. Udvalget bør også samarbejde med Europa-Parlamentet og give det periodiske oplysninger om situationen i værdipapirsektoren. Udvalget bør i denne forbindelse ikke give oplysninger om individuelle enheder, som der føres tilsyn med.

               (19)

               For i tilstrækkelig grad at behandle spørgsmål på tværs af sektorerne bør udvalgets aktiviteter koordineres med aktiviteterne i Det Europæiske Banktilsynsudvalg, Det Europæiske Tilsynsudvalg for Forsikrings- og Arbejdsmarkedspensionsordninger og Banktilsynskomitéen under Det Europæiske System af Centralbanker. Dette er især vigtigt for at kunne behandle mulige tværsektorielle risici med hensyn til finansiel stabilitet.

               (20)

               For at undgå dobbeltarbejde, forhindre manglende konsekvens, holde udvalget på højde med udviklingen og give det mulighed for at udveksle oplysninger med Det Europæiske Banktilsynsudvalg og Det Europæiske Tilsynsudvalg for Forsikrings- og Arbejdsmarkedspensionsordninger med hensyn til tilsynet med finansielle konglomerater kan udvalget deltage i Det Blandede Udvalg for Finansielle Konglomerater.

               (21)

               I betragtning af globaliseringen af finansielle tjenesteydelser og den øgede betydning af internationale standarder bør udvalget også fremme dialog og samarbejde med tilsynsmyndigheder uden for Fællesskabet.

               (22)

               Udvalgets redegørelsespligt over for Fællesskabets institutioner er meget vigtig og bør være af en veletableret standard, samtidig med at de tilsynsførendes uafhængighed respekteres.

               (23)

               Udvalget bør udarbejde sin egen forretningsorden og fuldt ud respektere de berørte institutioners beføjelser og den nuværende institutionelle balance som fastsat i traktaten. De styrkede rammer for udvalgets arbejde bør ledsages af forbedrede arbejdsprocesser. Hvis der ikke kan opnås konsensus, bør der træffes afgørelse med kvalificeret flertal i overensstemmelse med traktatens bestemmelser.

               (24)

               Af hensyn til retssikkerhed og klarhed bør afgørelse 2001/527/EF ophæves —

         TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   Herved oprettes en rådgivende gruppe for værdipapirer i Fællesskabet benævnt »Det Europæiske Værdipapirtilsynsudvalg« (herefter »udvalget«).
   Artikel 2
   Udvalget rådgiver på eget initiativ eller på Kommissionens anmodning Kommissionen navnlig med hensyn til udarbejdelse af udkast til gennemførelsesbestemmelser vedrørende værdipapirer, herunder bestemmelser vedrørende institutter for kollektiv investering i værdipapirer og andre investeringsfonde (investeringsinstitutter).
   Når Kommissionen anmoder udvalget om rådgivning, kan den fastsætte en frist for udvalgets afgivelse af sådan rådgivning. En sådan frist fastsættes under hensyntagen til, hvor meget den pågældende sag haster.
   Artikel 3
   Udvalget udfører de opgaver, det pålægges, og bidrager til en fælles og ensartet gennemførelse og konsekvent anvendelse af Fællesskabets lovgivning ved at udstede ikke-bindende retningslinjer, anbefalinger og standarder.
   Artikel 4
   1.   Udvalget skal forbedre samarbejdet mellem nationale tilsynsmyndigheder på værdipapirområdet og fremme konvergensen mellem medlemsstaternes tilsynspraksis og fremgangsmåder i hele Fællesskabet. Med henblik herpå udfører det mindst følgende arbejdsopgaver:

               a)

               mægle eller fremme mægling mellem tilsynsmyndigheder i de tilfælde, der er fastlagt i den relevante lovgivning, eller på en tilsynsmyndigheds anmodning

               b)

               afgive udtalelser til tilsynsmyndigheder i de tilfælde, der er fastlagt i den relevante lovgivning, eller på deres anmodning

               c)

               fremme effektiv bilateral og multilateral udveksling af information mellem tilsynsmyndigheder, med forbehold af gældende bestemmelser om fortrolighed

               d)

               fremme uddelegeringen af opgaver mellem tilsynsmyndigheder, navnlig ved at identificere opgaver, som kan uddelegeres, og ved at fremme bedste praksis

               e)

               bidrage til at sikre, at tilsynskollegier fungerer effektivt og konsekvent, især ved at fastlægge retningslinjer for kollegiernes operationelle funktion, overvåge kohærensen af de forskellige kollegiers praksis og ved at udveksle bedste praksis

               f)

               bidrage til udviklingen af fælles rapporteringsstandarder af høj kvalitet for tilsynsførelsen

               g)

               revidere den praktiske anvendelse af de ikke-bindende retningslinjer, anbefalinger og standarder, der udstedes af udvalget.

         2.   Udvalget gennemgår løbende medlemsstaternes tilsynspraksis og vurderer konvergensen heraf. Udvalget rapporterer hvert år om de opnåede fremskridt og identificerer de tilbageværende hindringer.
   3.   Udvalget udvikler nye praktiske konvergensværktøjer for at fremme fælles fremgangsmåder ved tilsyn.
   Artikel 5
   1.   Udvalget overvåger og vurderer udviklingen inden for værdipapirsektoren og informerer, når det er nødvendigt, Det Europæiske Banktilsynsudvalg, Det Europæiske Tilsynsudvalg for Forsikrings- og Arbejdsmarkedspensionsordninger og Kommissionen. Udvalget sikrer, at medlemsstaternes finansministerier og nationale centralbanker er informeret om potentielle eller overhængende problemer.
   2.   Udvalget giver mindst to gange om året Kommissionen vurderinger af forsigtighedstendenser på mikroplan, potentielle risici og sårbare punkter i værdipapirsektoren.
   I disse vurderinger inkluderer udvalget en klassificering af de vigtigste risici og sårbare punkter og angiver, i hvilket omfang sådanne risici og sårbare punkter udgør en trussel mod den finansielle stabilitet og foreslår, når det er nødvendigt, præventive eller afhjælpende foranstaltninger.
   Rådet informeres om disse vurderinger.
   3.   Udvalget indfører procedurer, der sætter tilsynsmyndighederne i stand til at reagere hurtigt. Hvor det er hensigtsmæssigt, fremmer udvalget en fælles vurdering blandt tilsynsmyndighederne i Fællesskabet for så vidt angår risici og sårbare punkter, som kan påvirke stabiliteten af Fællesskabets finansielle system negativt.
   4.   Udvalget sikrer en passende dækning af udviklingen, risiciene og de sårbare punkter på tværs af sektorerne gennem et tæt samarbejde med Det Europæiske Banktilsynsudvalg, Det Europæiske Tilsynsudvalg for Forsikrings- og Arbejdsmarkedspensionsordninger og Banktilsynskomitéen under Det Europæiske System af Centralbanker.
   Artikel 6
   1.   Udvalget bidrager til udviklingen af en fælles tilsynspraksis på værdipapirområdet og på tværsektoriel grundlag i tæt samarbejde med Det Europæiske Banktilsynsudvalg og Det Europæiske Tilsynsudvalg for Forsikrings- og Arbejdsmarkedspensionsordninger.
   2.   Med henblik herpå etablerer det navnlig sektorielle og tværsektorielle uddannelsesprogrammer, fremmer udvekslingen af personale og tilskynder de kompetente myndigheder til at intensivere udstationeringsordninger, fælles inspektionshold og tilsynsbesøg samt andre værktøjer.
   3.   Udvalget udvikler, når det er hensigtsmæssigt, nye instrumenter til fremme af udviklingen af en fælles tilsynspraksis.
   4.   Udvalget styrker samarbejdet med tilsynsmyndigheder i tredjelande, især gennem disses deltagelse i uddannelsesprogrammer.
   Artikel 7
   1.   Udvalget består af repræsentanter på højt plan for nationale tilsynsmyndigheder med ekspertise inden for værdipapirer, herunder investeringsinstitutter. Hver medlemsstat udpeger en repræsentant på højt niveau for disse myndigheder inden for værdipapirer, som deltager i udvalgets møder.
   2.   Kommissionen deltager i udvalgets møder og udpeger en repræsentant på højt niveau, der deltager i debatterne.
   3.   Udvalget vælger en formand af sin midte.
   4.   Udvalget kan invitere sagkyndige og observatører til at deltage i møder.
   Artikel 8
   1.   Udvalgets medlemmer må ikke videregive oplysninger, der er undergivet tavshedspligt. Alle deltagere i drøftelser er forpligtet til at overholde de gældende regler for tavshedspligt.
   2.   Når behandlingen af et punkt på dagsordenen indebærer udveksling af fortrolige oplysninger vedrørende et institut, som der er ført tilsyn med, kan deltagelsen i drøftelsen af dette punkt på dagsordenen begrænses alene til de medlemmer, der er direkte involveret i tilsynet.
   Artikel 9
   1.   Udvalget informerer regelmæssigt Kommissionen om resultaterne af sine aktiviteter. Udvalget er i regelmæssig kontakt med Det Europæiske Værdipapirudvalg, der er nedsat ved Kommissionens afgørelse 2001/528/EF (7), og det kompetente udvalg i Europa-Parlamentet.
   2.   Udvalget sikrer tværsektoriel sammenhæng i arbejdet i sektoren for finansielle tjenesteydelser gennem regelmæssigt og tæt samarbejde med Det Europæiske Banktilsynsudvalg og Det Europæiske Tilsynsudvalg for Forsikrings- og Arbejdsmarkedspensionsordninger.
   3.   Udvalgets formand er mindst en gang om måneden i regelmæssig kontakt med formændene for Det Europæiske Banktilsynsudvalg og Det Europæiske Tilsynsudvalg for Forsikrings- og Arbejdsmarkedspensionsordninger.
   Artikel 10
   Udvalget kan nedsætte arbejdsgrupper. Kommissionen inviteres til arbejdsgruppernes møder som observatør.
   Artikel 11
   Udvalget kan deltage i Det Blandede Udvalg for Finansielle Konglomerater.
   Artikel 12
   Før udvalget afgiver udtalelse til Kommissionen, fører det i en tidlig fase på åben og gennemsigtig vis dybtgående konsultationer med markedsdeltagere, forbrugere og slutbrugere. Udvalget offentliggør resultaterne af disse konsultationer, medmindre respondenterne anmoder om andet.
   Artikel 13
   Udvalget udarbejder et årligt arbejdsprogram og fremsender dette til Rådet, Europa-Parlamentet og Kommissionen senest ved udgangen af oktober hvert år. Udvalget informerer regelmæssigt og mindst én gang om året Rådet, Europa-Parlamentet og Kommissionen om resultaterne af de aktiviteter, der indgår i arbejdsprogrammet.
   Artikel 14
   Udvalget arbejder på grundlag af konsensus blandt medlemmerne. Hvis der ikke kan opnås konsensus, træffes afgørelserne ved kvalificeret flertal. Stemmerne for udvalgsmedlemmernes repræsentanter svarer til medlemsstaternes stemmer som fastsat i traktatens artikel 205, stk. 2 og 4.
   Udvalgsmedlemmer, som ikke følger de retningslinjer, anbefalinger, standarder og andre foranstaltninger, som man i udvalget er blevet enige om, skal være rede til at begrunde et sådant valg.
   Artikel 15
   Udvalget vedtager sin egen forretningsorden og tilrettelægger selv sit arbejde.
   For så vidt angår afgørelser om ændringer af forretningsordenen og valg til og afsættelse fra udvalgets bestyrelse, kan der i forretningsordenen indgå beslutningsprocedurer, der afviger fra procedurerne i artikel 14.
   Artikel 16
   Afgørelse 2001/527/EF ophæves.
   Artikel 17
   Denne afgørelse træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 23. januar 2009.

            På Kommissionens vegne

         Charlie McCREEVY

            Medlem af Kommissionen

      (1)  EFT L 191 af 13.7.2001, s. 43.

      (2)  EUT L 79 af 24.3.2005, s. 9.

      (3)  KOM(2007) 727 endelig.

      (4)  Rådets konklusioner 15698/07 af 4.12.2007.

      (5)  Rådets konklusioner 7652/1/08 rev 1.

      (6)  Rådets konklusioner 8515/3/08 rev 3.

      (7)  EFT L 191 af 13.7.2001, s. 45.


title: 2012/571/EU: Europa-Parlamentets afgørelse af 10. maj 2012 om afslutning af regnskaberne for Det Europæiske Luftfartssikkerhedsagentur for regnskabsåret 2010

text:
               17.10.2012

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 286/183

         EUROPA-PARLAMENTETS AFGØRELSE
   af 10. maj 2012
   om afslutning af regnskaberne for Det Europæiske Luftfartssikkerhedsagentur for regnskabsåret 2010
   (2012/571/EU)
   EUROPA-PARLAMENTET,

               —

               der henviser til det endelige årsregnskab for Det Europæiske Luftfartssikkerhedsagentur for regnskabsåret 2010,

               —

               der henviser til Revisionsrettens beretning om årsregnskabet for Det Europæiske Luftfartssikkerhedsagentur for regnskabsåret 2010, med agenturets svar (1),

               —

               der henviser til Rådets henstilling af 21. februar 2012 (06083/2012 — C7-0051/2012),

               —

               der henviser til artikel 319 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,

               —

               der henviser til Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 af 25. juni 2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (2), særlig artikel 185,

               —

               der henviser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 216/2008 (3) om oprettelse af et europæisk luftfartssikkerhedsagentur, særlig artikel 60,

               —

               der henviser til Kommissionens forordning (EF, Euratom) nr. 2343/2002 af 19. november 2002 om rammefinansforordning for de organer, der er omhandlet i artikel 185 i Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (4), særlig artikel 94,

               —

               der henviser til forretningsordenens artikel 77 og bilag VI,

               —

               der henviser til betænkning fra Budgetkontroludvalget og udtalelse fra Transport- og Turismeudvalget (A7-0124/2012),

               1.

               godkender afslutningen af regnskaberne for Det Europæiske Luftfartssikkerhedsagentur for regnskabsåret 2010;

               2.

               pålægger sin formand at sende denne afgørelse til den administrerende direktør for Det Europæiske Luftfartssikkerhedsagentur, Rådet, Kommissionen og Revisionsretten og drage omsorg for, at den offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende (L-udgaven).

            Formand

         Martin SCHULZ

            Generalsekretær

         Klaus WELLE

      (1)  EUT C 366 af 15.12.2011, s. 21.

      (2)  EFT L 248 af 16.9.2002, s. 1.

      (3)  EUT L 79 af 19.3.2008, s. 1.

      (4)  EFT L 357 af 31.12.2002, s. 72.


title: Kommissionens afgørelse af 23. maj 2017 underretning af Republikken Liberia om muligheden for, at landet af Kommissionen betragtes som et ikke-samarbejdende tredjeland med hensyn til bekæmpelse af ulovligt, urapporteret og ureguleret fiskeri

text:
               30.5.2017

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 169/11

         KOMMISSIONENS AFGØRELSE
   af 23. maj 2017
   underretning af Republikken Liberia om muligheden for, at landet af Kommissionen betragtes som et ikke-samarbejdende tredjeland med hensyn til bekæmpelse af ulovligt, urapporteret og ureguleret fiskeri
   (2017/C 169/12)
   EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
   under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1005/2008 af 29. september 2008 om en EF-ordning, der skal forebygge, afværge og standse ulovligt, urapporteret og ureguleret fiskeri, om ændring af forordning (EØF) nr. 2847/93, (EF) nr. 1936/2001 og (EF) nr. 601/2004 og om ophævelse af forordning (EF) nr. 1093/94 og (EF) nr. 1447/1999 (1), særlig artikel 32, og
   ud fra følgende betragtninger:
   1.   INDLEDNING

               (1)

               Ved forordning (EF) nr. 1005/2008 (»IUU-forordningen«) indføres der en EU-ordning, som skal forebygge, afværge og standse ulovligt, urapporteret og ureguleret fiskeri (IUU-fiskeri).

               (2)

               I IUU-forordningens kapitel VI fastsættes den procedure, der skal følges ved identifikation af ikke-samarbejdende tredjelande, det fastsættes, hvilke foranstaltninger der kan træffes over for sådanne lande, der fastsættes bestemmelser om opstilling af en liste over sådanne tredjelande, om fjernelse fra listen og om offentliggørelse af nævnte liste, og der fastsættes bestemmelser om hasteforanstaltninger.

               (3)

               Kommissionen skal i henhold til IUU-forordningens artikel 31 identificere tredjelande, som den betragter som ikke-samarbejdende for så vidt angår bekæmpelse af IUU-fiskeri. Et tredjeland skal identificeres som ikke-samarbejdende, hvis det ikke opfylder de folkeretlige forpligtelser, det som flag-, havne-, kyst- eller afsætningsstat har til at træffe foranstaltninger til at forebygge, afværge og standse IUU-fiskeri.

               (4)

               Inden identifikation af tredjelande som ikke-samarbejdende i henhold til IUU-forordningens artikel 31 skal Kommissionen først underrette tredjelandene om muligheden for at blive identificeret som et ikke-samarbejdende tredjeland i overensstemmelse med artikel 32 i nævnte forordning. En sådan underretning er foreløbig. Underretningen skal baseres på kriterierne i IUU-forordningens artikel 31. Kommissionen skal ligeledes træffe alle de foranstaltninger, som er anført i artikel 32 i nævnte forordning, med hensyn til de tredjelande, der underrettes. I meddelelsen skal Kommissionen især underrette tredjelandene om de vigtige kendsgerninger og overvejelser, som ligger bag identifikationen, landenes mulighed for at reagere og for at fremsende bevismateriale, der modbeviser en sådan identifikation, eller en eventuel handlingsplan for forbedringer og oplysninger om, hvilke foranstaltninger der er truffet til afhjælpning af situationen. Kommissionen skal give det pågældende tredjeland tilstrækkelig tid til at besvare meddelelsen og en rimelig frist til at afhjælpe situationen.

               (5)

               Identifikationen af ikke-samarbejdende tredjelande under IUU-forordningens artikel 31 skal baseres på en undersøgelse af alle oplysninger, der er omhandlet i IUU-forordningens artikel 31, stk. 2.

               (6)

               I henhold til IUU-forordningens artikel 33 skal Rådet opstille en liste over ikke-samarbejdende tredjelande. De foranstaltninger, der bl.a. er fastsat i IUU-forordningens artikel 38, kan anvendes over for sådanne lande.

               (7)

               I henhold til IUU-forordningens artikel 20, stk. 1, skal tredjelandsflagstaten for at få godkendt validerede fangstattester meddele Kommissionen, hvilke ordninger den har iværksat med henblik på at gennemføre, kontrollere og håndhæve de love, administrative bestemmelser og bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger, som de pågældende tredjelandes fiskerfartøjer skal overholde.

               (8)

               I henhold til IUU-forordningens artikel 20, stk. 4, skal Kommissionen samarbejde administrativt med tredjelande på områder, der vedrører gennemførelsen af forordningen.

         2.   PROCEDURE VEDRØRENDE REPUBLIKKEN LIBERIA

               (9)

               Republikken Liberia (i det følgende benævnt »Liberia«) har ikke sendt Kommissionen en meddelelse som omhandlet i IUU-forordningens artikel 20.

               (10)

               Kommissionen har fra den 5. februar 2014 til i dag samarbejdet administrativt med Liberias myndigheder i forbindelse med det administrative samarbejde i IUU-forordningens artikel 20, stk. 4. Samarbejdet omfattede spørgsmål vedrørende gennemførelse og kontrol og håndhævelse af love, administrative bestemmelser og bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger, som Liberia har indført. Der er udvekslet mundtlige og skriftlige kommentarer og foretaget besøg i Liberia mellem den 19. og 23. oktober 2015, hvor Kommissionen indhentede og efterprøvede alle oplysninger, som den anså for nødvendige i forbindelse med de foranstaltninger, som Liberia har truffet for at opfylde sine forpligtelser til at bekæmpe IUU-fiskeri..

               (11)

               Liberia er kontraherende part i Den Internationale Kommission for Bevarelse af Tunfiskebestanden i Atlanterhavet (ICCAT), samarbejdende ikke-kontraherende part i Kommissionen for Tunfisk i Det Indiske Ocean (IOTC), Kommissionen for Fiskeriet i det Nordøstlige Atlanterhav (NEAFC) og Den Regionale Fiskeriforvaltningsorganisation for det Sydlige Stillehav (SPRFMO) og samarbejdende ikke-medlem i Fiskerikommissionen for det Vestlige og Centrale Stillehav (WCPFC) samt Den Interamerikanske Kommission for Tropisk Tunfisk (IATTC). Liberia har ratificeret 1982 De Forenede Nationers havretskommission (UNCLOS) og De Forenede Nationers aftale om fiskebestande (UNFSA) (2).

               (12)

               For at vurdere, om Liberia opfylder sine internationale forpligtelser som flag-, havne-, kyst- eller afsætningsstat som fastsat i de internationale aftaler, der er omhandlet i betragtning 11, samt de forpligtelser, der er fastlagt af de relevante regionale fiskeriforvaltningsorganisationer (RFFO'er), har Kommissionen indhentet og analyseret alle de oplysninger, den anså for at være nødvendige med henblik herpå.

         3.   MULIGHED FOR, AT LIBERIA IDENTIFICERES SOM IKKE-SAMARBEJDENDE TREDJELAND

               (13)

               Kommissionen har i overensstemmelse med IUU-forordningens artikel 31, stk. 3, analyseret Liberias forpligtelser som flag-, havne-, kyst- og afsætningsstat. I forbindelse med denne undersøgelse har Kommissionen taget hensyn til de kriterier, der er anført i IUU-forordningens artikel 31, stk. 4, 5, 6 og 7.

         3.1.   Foranstaltninger, der træffes i forbindelse med gentagne tilfælde af IUU-fiskeri og IUU-handelsstrømme (IUU-forordningens artikel 31, stk. 4)

               (14)

               Den liberiske nationale fiskerilovgivning (»fiskeriforordningen af 2010«) definerer fiskerfartøjer som »ethvert fartøj, der anvendes til fiskeri eller dertil relaterede aktiviteter«. Anvendelsesområdet for fiskeriforordningen af 2010 dækker fiskeri og fiskerirelaterede aktiviteter i farvande, der hører under Liberias jurisdiktion, samt aktiviteter udført af liberiske fartøjer og personer i områder uden for Liberias jurisdiktion, i det omfang dette ikke er i konflikt med andre staters jurisdiktion.

               (15)

               Når de liberiske nationale myndigheder med ansvar for registrering af nationale fartøjer konsulterer fiskerimyndighederne vedrørende registrering af nye fiskerfartøjer, som vil fiske i nationale farvande, konsulterer den enhed, der er ansvarlig for registrering af internationale fartøjer (den liberiske søfartsmyndighed) (3) ikke de nationale fiskerimyndigheder (4), før de registrerer et fiskerfartøj, som har til hensigt at udøve sine aktiviteter uden for Liberias eksklusive økonomiske zone (EEZ). Dette er til hinder for, at der udarbejdes en konsolideret liste over alle fiskerfartøjer, der fører Liberias flag. Det ser ud til, at de nationale fiskerimyndigheder ikke har oplysninger om de liberiske fiskerfartøjer, der udøver aktiviteter uden for landets eksklusive økonomiske zone. At der tilsyneladende ikke finder et samarbejde sted mellem den liberiske søfartsstyrelse og de nationale fiskerimyndigheder, kan vurderes som en situation, der er undergravende for Liberias muligheder for at overvåge størrelsen på landets flåde og dennes aktiviteter, hvorved der opstår risiko for, at operatører, der udøver ulovlige aktiviteter, udnytter Liberias flag uden behørig kontrol.

               (16)

               Kommissionen har konstateret, at der er mere end 100 fiskerfartøjer under liberisk flag, der udøver deres aktiviteter uden for Liberias eksklusive økonomiske zone uden tilladelse fra de relevante liberiske fiskerimyndigheder. De liberiske fiskerimyndigheder har indrømmet, at selv om den liberiske søfartsstyrelse overvåger internationale fartøjer under liberisk flag, overvåges og kontrolleres fartøjer, der udøver aktiviteter uden for landets eksklusive økonomiske zone ikke af fiskerimyndighederne. Fartøjerne hverken indberetter deres geografiske position til Liberias fiskeriovervågningscenter eller udveksler oplysninger om fangster, landinger eller omladninger med Liberias fiskerimyndigheder.

               (17)

               I henhold til IUU-forordningens artikel 31, stk. 4, litra b), har Kommissionen ligeledes undersøgt, hvilke foranstaltninger Liberia havde truffet for at hindre adgangen til landet marked for fiskevarer, der stammer fra IUU-fiskeri.

               (18)

               Fartøjer under liberisk flag, der udøver deres aktiviteter uden for landets EEZ, er ikke genstand for nogen form for kontrol fra de liberiske myndigheders side. Disse fartøjer indberetter ingen oplysninger om deres aktiviteter, landinger eller omladninger til de liberiske myndigheder. Det er derfor ikke sandsynligt, at sporbarheden af fisk eller fiskevarer fra disse fartøjer kan garanteres.

               (19)

               De forhold, der er beskrevet i betragtning 15 til 17, betyder, at Liberia ikke opfylder bestemmelserne i artikel 94, stk. 1 og 2, i UNCLOS, hvori det fastsættes, at enhver stat effektivt skal udøve sin jurisdiktion og kontrol over skibe, der fører dens flag. Disse forhold er ligeledes i modstrid med punkt 24 i De Forenede Nationers Fødevare og Landbrugsorganisations (FAO) internationale handlingsplan om forebyggelse, afværgelse og standsning af ulovligt, urapporteret og ureguleret fiskeri (IPOA-IUU) (5), hvori der fastsættes en forpligtelse til at foretage grundig og effektiv kontrol af fiskeriet, og med punkt 35 i samme handlingsplan, hvori det fastsættes, at flagstater, før de registrerer et fartøj, bør sikre sig, at de kan udøve deres ansvar med henblik på at sikre, at fartøjet ikke deltager i IUU-fiskeri. Forholdene er desuden i modstrid med handlingsplanens punkt 36, hvori det fastsættes, at flagstater bør undgå at registrere fartøjer under deres flag, hvis disse tidligere har begået overtrædelser, og med handlingsplanens punkt 42, hvori det fastsættes, at hver enkelt stat skal føre et fartøjsregister med navn og nærmere oplysninger om de fartøjer, der fører dens flag. Handlingsplanens punkt 71, hvori stater opfordres til at træffe foranstaltninger til at gøre deres markeder mere gennemskuelige for at sikre fisks og fiskevarers sporbarhed, efterleves heller ikke. Det samme gælder artikel 11 i FAO's adfærdskodeks for ansvarligt fiskeri, som indeholder en række anbefalinger for at sikre god praksis efter fangsten og ansvarlig international samhandel.

               (20)

               På grundlag af de overvejelser, der er gjort rede for i denne del af afgørelsen, og alle de faktiske oplysninger, som Kommissionen har indsamlet, samt alle Liberias udtalelser, kan det med henvisning til IUU-forordningens artikel 31, stk. 3, og artikel 31, stk. 4, litra a) og b), derfor konstateres, at der er tydelige tegn på, at Liberia ikke har opfyldt sine folkeretlige forpligtelser som flag-, havne-, kyst- eller afsætningsstat, når det drejer sig om IUU-fartøjer og IUU-fiskeri, der udøves eller understøttes af liberiske fiskerfartøjer eller af liberiske statsborgere, og når det drejer sig om at hindre, at fiskevarer fra IUU-fiskeri får adgang til landets marked.

         3.2.   Manglende samarbejde og håndhævelse (IUU-forordningens artikel 31, stk. 5)

               (21)

               Selv om Liberias fiskerimyndigheder generelt var villige til at samarbejde med Kommissionen ved at besvare anmodninger om oplysninger og give feedback, havde de kun begrænsede forudsætninger for at besvare visse anmodninger som følge af deres internationale registers status og manglen på et samarbejde mellem den liberiske søfartsstyrelse og de nationale myndigheder, således som forklaret i del 3.1.

               (22)

               Liberia er en vigtig flagstat, der fører verdens andetstørste internationale register over fartøjer fra tredjelande, der ikke har nogen direkte tilknytning til landet. Som forklaret i betragtning 16 udøver disse fartøjer deres aktiviteter uden for Liberias eksklusive økonomiske zone på åbent hav og i tredjelandes farvande. Liberia er også medlem af eller kontraherende part i seks RFFO'er og samarbejder med andre lande på subregionalt niveau gennem Komitéen for Fiskeriet i den Vestlige Centrale Guineabugt (FCWC). Kommissionen mener imidlertid, at de liberiske fiskerimyndigheder ikke samarbejder eller kan samarbejde med tredjelande i regioner, i hvilke liberiske fiskerfartøjer fisker, med undtagelse af det østlige Atlanterhav. Der finder tilsyneladende ikke et samarbejde sted på trods af, at Liberia er medlemsstat eller kontraherende part i seks RFFO'er, hvilket kan skyldes, at Liberias fiskerimyndigheder ikke synes at have oplysninger om fartøjer, der fører liberisk flag, og som fisker uden for landets eksklusive økonomiske zone og området, som hører under Den Internationale Kommission for Bevarelse af Tunfiskebestanden i Atlanterhavet (ICCAT) som følge af mangel på intern administrativ koordinering af fartøjer, der er registreret af de liberiske søfartsmyndigheder.

               (23)

               Fiskeriforordningerne af 2010 er forældede og skal revideres for at sikre overensstemmelse mellem national lovgivning og de internationalt og regionalt gældende regler. Definitionen af fiskeriaktiviteter i fiskeriforordningerne af 2010 omfatter sporing af fisk, fangst, ombordtagning og høst såvel som enhver aktivitet til støtte for eller forberedelse af disse aktiviteter, også ved hjælp af luftfartøjer. Definitionen af fiskerfartøjer omfatter fartøjer, der udfører fiskerirelaterede aktiviteter. Fiskerirelaterede aktiviteter inkluderer omladning, opbevaring, forarbejdning, transport, bunkring og forsyning til fiskerfartøjer. Sanktionssystemet et kategoriseret i forhold til forbrydelsens alvor, hvilket afspejles i bødeniveauet for hver enkelt overtrædelsestype, og sanktioner kan være afskrækkende og forholdsmæssige som foreskrevet i henhold til internationale forpligtelser. Disse bestemmelser indeholder imidlertid ikke en specifik definition af IUU-fiskeri eller alvorlige overtrædelser som fastlagt i folkeretten.

               (24)

               Liberias Bureau of National Fisheries driver et fiskeriovervågningscenter, således at forpligtelser i forhold til overvågning, kontrol og tilsyn med fiskeri overholdes. Fiskeriovervågningscenteret er udstyret til at kunne udføre overvågnings-, kontrol- og tilsynsfunktioner. Det er imidlertid kun fartøjer, der har tilladelse til at udøve deres aktiviteter i den nationale eksklusive økonomiske zone, som overvåges af fiskeriovervågningscentret, Fartøjer under liberisk flag, der udøver aktiviteter på åbent hav eller i tredjelandes farvande overvåges ikke af fiskeriovervågningscentret. Desuden synes visse overvågnings-, kontrol og tilsynsfunktioner, på grund af begrænsede midler, især til overvågning fra luften, at være begrænset. Dette forhindrer Liberia i at kunne sikre et effektivt og omfattende overvågnings-, kontrol- og tilsynssystem for fiskerfartøjer under liberisk flag. Liberia synes derfor ikke at kunne bevilge tilstrækkelige ressourcer til bekæmpelse af IUU-fiskeri.

               (25)

               Liberias retsregler og håndhævelsesforanstaltninger er ikke i overensstemmelse med de grundlæggende krav i artikel 61, 62 og 117-119 i UNCLOS. De i betragtning 20 til 23 beskrevne forhold viser, at Liberia ikke opfylder betingelserne i artikel 94 i UNCLOS, hvori det fastsættes, at flagstaten skal udøve jurisdiktion i henhold til sit interne retssystem, over ethvert skib, som fører landets flag, og over dets kaptajn, officerer og besætning, og at landet overtræder artikel 18, stk. 3 i UNFSA, som præciserer de foranstaltninger, en stat skal træffe med henblik på fartøjer, der fører landets flag. Liberia har tilsyneladende heller ikke taget hensyn til anbefalingerne i punkt 24 i nævnte handlingsplan, hvori flagstater rådes til at foretage omfattende og effektiv kontrol og overvågning af selve fiskeriet, fra landingen af fangsten til varernes endelige destination, herunder ved at anvende fartøjssporingssystemer om bord på fiskerfartøjer i overensstemmelse med de relevante nationale, regionale og internationale standarder.

               (26)

               I lyset af de overvejelser, som er forklaret i denne del af afgørelsen, og på grundlag af de faktiske oplysninger, som Kommissionen har indsamlet, samt alle Liberias udtalelser, kan det i henhold til IUU-forordningens artikel 31, stk. 3 og 5, fastslås, at Liberia ikke opfylder sine folkeretlige forpligtelser vedrørende samarbejds- og håndhævelsesforanstaltninger.

         3.3.   Manglende gennemførelse af internationale regler (IUU-forordningens artikel 31, stk. 6)

               (27)

               Kommissionen har analyseret alle de oplysninger, den fandt relevante for Liberias status som kontraherende part i UNCLOS, UNFSA og IATTC, som samarbejdende, ikkekontraherende part i NEAFC, SPRFMO og IOTC og som samarbejdende ikkemedlem af WCPFC og IATTC.

               (28)

               Mellem 2014 og 2016 blev Liberia samarbejdende part i, samarbejdende ikkekontraherende part i eller samarbejdende ikkemedlem af seks RFFO'er (6). I løbet af evalueringsmissionen til Monrovia mellem den 19. og 23. oktober 2015 viste det sig, at det var de liberiske søfartsmyndigheder, der havde taget skridt til at slutte sig til alle disse RFFO'er, med undtagelse af ICCAT, uden at konsultere de nationale fiskerimyndigheder. De nationale fiskerimyndigheder var ansvarlige for tiltrædelse af ICCAT. Situationen risikerer at hindre Liberia i at opfylde sine forpligtelser i hver RFFO og har resulteret i forsinket indsendelse af rapport (ICCAT) eller manglende rapportering (SPRFMO) og har således ikke overholdt sine forpligtelser i henhold til den enkelte RFFO.

               (29)

               Liberia har ratificeret to internationale retsakter vedrørende fiskeriforvaltning: UNCLOS og UNFSA. Liberias præstation, når det gælder efterlevelse af internationale retsakter, lever ikke op til anbefalingerne i punkt 11 i FAO's internationale handlingsplan, hvori staterne opfordres til hurtigst muligt at ratificere, godkende eller tiltræde ikke kun UNCLOS og UNFSA, men også FAO-aftalen for at fremme, at fiskerfartøjer på åbent hav overholder de internationale bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger. Landets præstation er ligeledes i modstrid med punkt 14 i IPOA IUU, hvori det fastsættes, at staterne bør sørge for fuldt ud og reelt at gennemføre adfærdskodeksen og de dertil knyttede internationale handlingsplaner.

               (30)

               Liberia har ikke ratificeret FAO's aftale om havnestatsforanstaltninger (PSMA) fra 2009. Direkte landinger af fiskevarer i Liberia er ikke ret hyppige på nuværende tidspunkt, men der forekommer dog landinger, og Liberia er i forbindelse med et internationalt projekt ved at udvikle landingsfaciliteter. Landet skal derefter være i stand til at udføre sine forpligtelser som havnestat.

               (31)

               Liberia har i strid med anbefalingerne i punkt 25-27 i FAO's internationale handlingsplan undladt at udarbejde en national handlingsplan mod IUU-fiskeri.

               (32)

               De liberiske myndigheder har i forbindelse med evalueringsmødet, der blev afholdt den 24. marts 2015, desuden forklaret Kommissionen, at forvaltningen af Liberias internationale register udføres af en privat virksomhed uden for Liberia. I løbet af dette møde og efterfølgende udvekslinger kunne Liberia ikke gøre rede for, hvordan landet sikrer, at fiskerfartøjer, der fører landets flag, har en ægte forbindelse til landet. Dette er i modstrid med artikel 91 i UNCLOS, hvori det fastsættes, at der skal bestå en ægte forbindelse mellem en stat og de fartøjer, der fører dens flag.

               (33)

               I lyset af de overvejelser, som er forklaret i denne del af afgørelsen, og på grundlag af de faktiske elementer, som Kommissionen har indsamlet, samt alle landets udtalelser, kunne det i henhold til IUU-forordningens artikel 31, stk. 3 og 6, fastslås, at Liberia ikke har opfyldt sine folkeretlige forpligtelser med hensyn til internationale regler, administrative bestemmelser og bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger.

         3.4.   Specifikke begrænsninger i udviklingslande (IUU-forordningens artikel 31, stk. 7)

               (34)

               Ifølge De Forenede Nationers indeks over menneskelig udvikling (UNHDI) (7) ansås Liberia i 2015 for at være et land med et lavt niveau af menneskelig udvikling (nr. 177 ud af 188 lande).

               (35)

               Selv om der kan være specifikke kapacitetsmæssige begrænsninger med hensyn til kontrol og overvågning, kan Liberias specifikke begrænsninger som følge af landets udviklingsniveau ikke begrunde alle de mangler, der er beskrevet i afgørelsens foregående dele. Dette handler især om manglen på intern koordinering med hensyn til registrering af fiskerfartøjer i det liberiske internationale register og manglen på konsoliderede oplysninger om disse fartøjers identitet og med deraf følgende manglende mulighed for at føre effektiv kontrol.

               (36)

               De konstaterede mangler skyldes efter alt at dømme hovedsagelig et mangelfuldt administrativt miljø, som betyder, at det ikke sikres, at Liberia udøver sine forpligtelser som flag-, kyst-, havne- eller afsætningsstat på effektiv vis. Liberia har modtaget støtte fra regionale initiativer, som har til formål at styrke forvaltningen og bekæmpe IUU-fiskeri, herunder gennem forbedret overvågning, kontrol og tilsyn, samt sektorstøtte under partnerskabsaftalen om bæredygtigt fiskeri (SFPA) mellem EU og Liberia. Landet modtog også støtte til overvågning fra luften fra De Forenede Nationers mission i Liberia. Reduktionen af FN-missionen har dog bragt den støtte til ophør, og der ydes ingen national støtte til at vedligeholde denne overvågnings-, kontrol- og tilsynsaktivitet, hvilket forhindrer det liberiske overvågnings, kontrol- og tilsynssystem i at fungere effektivt.

               (37)

               I lyset af de overvejelser, der er gjort rede for i denne del af afgørelsen, og på grundlag af alle de faktiske oplysninger, som Kommissionen har indsamlet, samt landets udtalelser kan det med henvisning til IUU-forordningens artikel 31, stk. 7, konstateres, at Liberias udviklingsstatus og overordnede præstation med hensyn til fiskeriforvaltning kan være påvirket af landets udviklingsniveau. Under hensyntagen til arten af de mangler, der er konstateret i Liberia, kan landets udviklingsniveau imidlertid ikke fuldt ud undskylde eller på anden måde begrunde Liberias overordnede præstation som flag-, havne-, kyst- eller afsætningsstat, når det gælder fiskeri, eller de mangelfulde foranstaltninger, landet har truffet for at forebygge, afværge og standse IUU-fiskeri.

         4.   KONKLUSION OM DEN MULIGE IDENTIFIKATION SOM ET IKKE-SAMARBEJDENDE TREDJELAND

               (38)

               På baggrund af ovenstående konklusioner om Liberias manglende opfyldelse af sine folkeretlige forpligtelser som flag-, havne-, kyst- eller afsætningsstat til at træffe foranstaltninger til at forebygge, afværge og standse IUU-fiskeri bør dette land i henhold til IUU-forordningens artikel 32 underrettes om, at det muligvis kan blive identificeret som et land, som Kommissionen betragter som et ikke-samarbejdende tredjeland for så vidt angår bekæmpelse af IUU-fiskeri.

               (39)

               Kommissionen bør ligeledes træffe alle de foranstaltninger, der er anført i IUU-forordningens artikel 32, over for Liberia. For at sikre en forsvarlig forvaltning bør der fastsættes en frist for landet til at svare skriftligt på meddelelsen og afhjælpe situationen.

               (40)

               Underretningen af Liberia om, at det muligvis kan blive identificeret som et land, som Kommissionen i forbindelse med denne afgørelse betragter som et ikke-samarbejdende tredjeland, udelukker ikke og fører heller ikke automatisk til, at Kommissionen eller Rådet efterfølgende tager skridt til at identificere ikke-samarbejdende tredjelande og opstille en liste over dem —

         BESTEMT FØLGENDE:
   Eneste artikel
   Liberia underrettes hermed om muligheden for, at landet af Kommissionen betragtes som et ikke-samarbejdende tredjeland med hensyn til bekæmpelse af ulovligt, urapporteret og ureguleret fiskeri.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 23. maj 2017.

            På Kommissionens vegne

         Karmenu VELLA

            Medlem af Kommissionen

      (1)  EUT L 286 af 29.10.2008, s. 1.

      (2)  https://treaties.un.org/

      (3)  Dette gennemføres via det liberiske internationale skibs- og virksomhedsregister

      (4)  Bureau of National Fisheries

      (5)  International Plan of Action to Prevent, Deter and Eliminate Illegal, Unreported and Unregulated Fishing, Food and Agriculture Organization of the United Nations, 2001.

      (6)  Kontraherende part i ICCAT, samarbejdende ikkekontraherende part i NEAFC, SPRFMO og IOTC, samarbejdende ikkemedlem af WCPFC og IATTC. Liberia er ikke medlem/samarbejdende ikkemedlem af CCSBT, men 18 fartøjer har tilladelse til at fiske i denne RFFO.

      (7)  Oplysninger fra: http://hdr.undp.org/sites/default/files/2015_human_development_report_1.pdf


title: 2012/299/EU: Rådets afgørelse af 7. juni 2012 om elektronisk udveksling med Estland af dna-oplysninger

text:
               12.6.2012

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 151/31

         RÅDETS AFGØRELSE
   af 7. juni 2012
   om elektronisk udveksling med Estland af dna-oplysninger
   (2012/299/EU)
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
   under henvisning til Rådets afgørelse 2008/615/RIA af 23. juni 2008 om intensivering af det grænseoverskridende samarbejde, navnlig om bekæmpelse af terrorisme og grænseoverskridende kriminalitet (1), særlig artikel 2, stk. 3, og artikel 25,
   under henvisning til Rådets afgørelse 2008/616/RIA af 23. juni 2008 om gennemførelse af afgørelse 2008/615/RIA (2), særlig artikel 20 og kapitel 4 i bilaget, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               I henhold til protokollen om overgangsbestemmelser, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union, til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde og til traktaten om Det Europæiske Atomenergifællesskab, bevares retsvirkningerne af retsakter, der er vedtaget af Unionens institutioner, organer, kontorer og agenturer inden Lissabontraktatens ikrafttrædelse, så længe disse retsakter ikke er ophævet, annulleret eller ændret i medfør af traktaterne.

               (2)

               Artikel 25 i afgørelse 2008/615/RIA finder derfor anvendelse, og Rådet afgør med enstemmighed, om medlemsstaterne har gennemført bestemmelserne i kapitel 6 i denne rådsafgørelse.

               (3)

               Artikel 20 i afgørelse 2008/616/RIA bestemmer, at afgørelser som omhandlet i artikel 25, stk. 2, i afgørelse 2008/615/RIA træffes på grundlag af en evalueringsrapport, der baseres på et spørgeskema. For så vidt angår elektronisk dataudveksling i henhold til kapitel 2 i afgørelse 2008/615/RIA baseres evalueringsrapporten på et evalueringsbesøg og en forsøgsfase.

               (4)

               Estland har meddelt Generalsekretariatet for Rådet, hvilke nationale dna-analysedatabaser artikel 2-6 i afgørelse 2008/615/RIA finder anvendelse på, og betingelserne for elektronisk søgning som omhandlet i artikel 3, stk. 1, i afgørelsen, i overensstemmelse med artikel 36, stk. 2, i samme afgørelse.

               (5)

               I henhold til kapitel 4, punkt 1.1, i bilaget til afgørelse 2008/616/RIA vedrører det spørgeskema, der udarbejdes af den relevante arbejdsgruppe i Rådet, hver af de elektroniske dataudvekslinger og skal besvares af en medlemsstat, så snart den mener, at den opfylder forudsætningerne for dataudveksling i den relevante datakategori.

               (6)

               Estland har besvaret spørgeskemaet om databeskyttelse og spørgeskemaet om udveksling af dna-oplysninger.

               (7)

               Estland har gennemført en vellykket forsøgsfase med Nederlandene.

               (8)

               Der er blevet gennemført et evalueringsbesøg i Estland, og den nederlandske evalueringsgruppe har udarbejdet en rapport om evalueringsbesøget, som er blevet sendt til den relevante arbejdsgruppe i Rådet.

               (9)

               Rådet har fået forelagt en samlet evalueringsrapport, som opsummerer resultaterne af spørgeskemaerne, evalueringsbesøget og forsøgsfasen vedrørende udveksling af dna-oplysninger —

         VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   Med henblik på elektronisk søgning og sammenligning af dna-oplysninger har Estland fuldt ud gennemført de generelle bestemmelser om databeskyttelse i kapitel 6 i afgørelse 2008/615/RIA og har ret til at modtage og levere personoplysninger i henhold til artikel 3 og 4 i nævnte afgørelse fra datoen for nærværende afgørelses ikrafttræden.
   Artikel 2
   Denne afgørelse træder i kraft på dagen for vedtagelsen.

      Udfærdiget i Luxembourg, den 7. juni 2012.

            På Rådets vegne

         M. BØDSKOV

            Formand

      (1)  EUT L 210 af 6.8.2008, s. 1.

      (2)  EUT L 210 af 6.8.2008, s. 12.


title: 2011/614/EU: Europa-Parlamentets afgørelse af 10. maj 2011 om decharge for gennemførelsen af budgettet for fællesforetagendet med henblik på gennemførelse af det fælles teknologiinitiativ om innovative lægemidler for regnskabsåret 2009

text:
               27.9.2011

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 250/250

         EUROPA-PARLAMENTETS AFGØRELSE
   af 10. maj 2011
   om decharge for gennemførelsen af budgettet for fællesforetagendet med henblik på gennemførelse af det fælles teknologiinitiativ om innovative lægemidler for regnskabsåret 2009
   (2011/614/EU)
   EUROPA-PARLAMENTET,
   der henviser til det endelige årsregnskab for fællesforetagendet med henblik på gennemførelse af det fælles teknologiinitiativ om innovative lægemidler for regnskabsåret 2009,
   der henviser til Revisionsrettens beretning om årsregnskabet for fællesforetagendet for initiativet om innovative lægemidler for det regnskabsår, der afsluttedes den 31. december 2009, med fællesforetagendets svar (1),
   der henviser til Rådets henstilling af 15. februar 2011 (05894/2011 — C7-0051/2011),
   der henviser til EF-traktatens artikel 276 og artikel 319 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
   der henviser til Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 af 25. juni 2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (2), særlig artikel 185,
   der henviser til Rådets forordning (EF) nr. 73/2008 af 20. december 2007 om oprettelse af et fællesforetagende med henblik på gennemførelse af det fælles teknologiinitiativ om innovative lægemidler (3), særlig artikel 11, stk. 4,
   der henviser til Kommissionens forordning (EF, Euratom) nr. 2343/2002 af 19. november 2002 om rammefinansforordning for de organer, der er omhandlet i artikel 185 i Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (4), særlig artikel 94,
   der henviser til forretningsordenens artikel 77 og bilag VI,
   der henviser til betænkning fra Budgetkontroludvalget (A7-0129/2011),

               1.

               meddeler den administrerende direktør for fællesforetagendet med henblik på gennemførelse af det fælles teknologiinitiativ om innovative lægemidler decharge for gennemførelsen af fællesforetagendets budget for regnskabsåret 2009;

               2.

               fremsætter sine bemærkninger i nedenstående beslutning;

               3.

               pålægger sin formand at sende denne afgørelse og beslutningen, der er en integrerende del heraf, til den administrerende direktør for fællesforetagendet med henblik på gennemførelse af det fælles teknologiinitiativ om innovative lægemidler, Rådet, Kommissionen og Revisionsretten og drage omsorg for, at de offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende (L-udgaven).

         Jerzy BUZEK

            Formand

         Klaus WELLE

            Generalsekretær

      (1)  EUT C 342 af 16.12.2010, s. 15.

      (2)  EFT L 248 af 16.9.2002, s. 1.

      (3)  EUT L 30 af 4.2.2008, s. 38.

      (4)  EFT L 357 af 31.12.2002, s. 72.
    ---documentbreak---

               27.9.2011

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 250/252

         EUROPA-PARLAMENTETS BESLUTNING
   af 10. maj 2011
   med bemærkningerne, der er en integrerende del af afgørelsen om decharge for gennemførelsen af budgettet for fællesforetagendet med henblik på gennemførelse af det fælles teknologiinitiativ om innovative lægemidler for regnskabsåret 2009
   EUROPA-PARLAMENTET,
   der henviser til det endelige årsregnskab for fællesforetagendet med henblik på gennemførelse af det fælles teknologiinitiativ om innovative lægemidler for regnskabsåret 2009,
   der henviser til Revisionsrettens beretning om årsregnskabet for fællesforetagendet for initiativet om innovative lægemidler for det regnskabsår, der afsluttedes den 31. december 2009, med fællesforetagendets svar (1),
   der henviser til Rådets henstilling af 15. februar 2011 (05894/2011 — C7-0051/2011),
   der henviser til EF-traktatens artikel 276 og artikel 319 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
   der henviser til Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 af 25. juni 2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (2), særlig artikel 185,
   der henviser til Rådets forordning (EF) nr. 73/2008 af 20. december 2007 om oprettelse af et fællesforetagende med henblik på gennemførelse af det fælles teknologiinitiativ om innovative lægemidler (3), særlig artikel 11, stk. 4,
   der henviser til de finansielle bestemmelser for fællesforetagendet med henblik på gennemførelse af det fælles teknologiinitiativ om innovative lægemidler vedtaget af bestyrelsen den 2. februar 2009,
   der henviser til Kommissionens forordning (EF, Euratom) nr. 2343/2002 af 19. november 2002 om rammefinansforordning for de organer, der er omhandlet i artikel 185 i Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (4), særlig artikel 94,
   der henviser til forretningsordenens artikel 77 og bilag VI,
   der henviser til betænkning fra Budgetkontroludvalget (A7-0129/2011),

               A.

               der henviser til, at Revisionsretten har fastslået, at den har fået rimelig sikkerhed for, at årsregnskabet for regnskabsåret 2009 er rigtigt, og at de underliggende transaktioner er lovlige og formelt rigtige,

               B.

               der henviser til, at fællesforetagendet med henblik på gennemførelse af det fælles teknologiinitiativ om innovative lægemidler (IMI-fællesforetagendet) blev oprettet i februar 2007 med henblik på i betydelig grad at forbedre produktivitet og effektivitet i forbindelse med lægemiddeludviklingsprocessen med det langsigtede mål, at lægemiddelsektoren skulle kunne producere mere effektive og sikre innovative lægemidler,

               C.

               der henviser til, at fællesforetagendet befinder sig i opstartfasen og ikke fuldt ud havde implementeret sine systemer for intern kontrol og finansielle oplysninger ved udgangen af regnskabsåret 2009,

      Budgetgennemførelsen

               1.

               konstaterer, at der på fællesforetagendets endelige budget for 2009 var opført 82 000 000 EUR i forpligtelsesbevillinger og 82 000 000 EUR i betalingsbevillinger; konstaterer endvidere, at udnyttelsesgraden for forpligtelses- og betalingsbevillingerne var på henholdsvis 97 % og 1 %;

               2.

               erkender, at fællesforetagendet stadig befinder sig i opstartfasen; er dog foruroliget over, at udnyttelsesgraden for betalingerne kun var på 1 %;

      Medlemsbidrag

               3.

               opfordrer fællesforetagendet til at harmonisere opførelsen af medlemsbidrag i regnskaberne på grundlag af en vejledning fra Kommissionen;

               4.

               opfordrer endvidere fællesforetagendet til at udbygge bestemmelserne om medlemskab og medfinansiering, især hvad angår:

                           —

                           ordningerne for optagelse af nye medlemmer

                           —

                           medlemmernes bidrag i form af naturalydelser

                           —

                           vilkår og betingelser for fællesforetagendets revision af medlemmernes bidrag

                           —

                           betingelserne for bestyrelsens godkendelse af medfinansiering;

      Interne kontrolsystemer

               5.

               opfordrer indtrængende fællesforetagendet til at afslutte implementeringen af sine systemer for intern kontrol og finansielle oplysninger;

               6.

               opfordrer desuden fællesforetagendet til at indarbejde en særlig henvisning til de beføjelser, der tillægges den interne revisionstjeneste (IAS) i dennes egenskab af intern revisor for fællesforetagendet, i sine finansielle bestemmelser på grundlag af bestemmelserne i rammefinansforordningen for fællesskabsorganer;

               7.

               mener især, at IAS' rolle som intern revisor bør være at rådgive fællesforetagendet om risikostyring ved at afgive uafhængige udtalelser om forvaltnings- og kontrolsystemernes kvalitet og ved at fremsætte henstillinger til forbedring af betingelserne for transaktionernes gennemførelse og til fremme af en forsvarlig økonomisk forvaltning; anser det ligeledes for vigtigt, at fællesforetagendet forelægger dechargemyndigheden en beretning udarbejdet af dets administrerende direktør, som opsummerer det antal og de typer interne revisioner, der er udført af den interne revisor og de anbefalinger, der er fremsat, samt opfølgningen heraf;

               8.

               er af den opfattelse, at fællesforetagendet i betragtning af størrelsen af dets budget og kompleksiteten af dets opgaver bør nedsætte et revisionsudvalg, der rapporterer direkte til bestyrelsen;

      Manglende værtsstatsaftale

               9.

               opfordrer indtrængende fællesforetagendet til hurtigt at indgå en værtsstatsaftale med Belgien om kontorlokaler, privilegier og immuniteter og anden støtte fra Belgien til fællesforetagendet som fastsat i forordning (EF) nr. 73/2008 om oprettelse af fællesforetagendet.

      (1)  EUT C 342 af 16.12.2010, s. 15

      (2)  EFT L 248 af 16.9.2002, s. 1.

      (3)  EUT L 30 af 4.2.2008, s. 38.

      (4)  EFT L 357 af 31.12.2002, s. 72.


title: Europa-Parlamentets afgørelse (EU, Euratom) 2017/1710 af 27. april 2017 om afslutning af regnskaberne for Euratoms Forsyningsagentur for regnskabsåret 2015

text:
               29.9.2017

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 252/302

         EUROPA-PARLAMENTETS AFGØRELSE (EU, Euratom) 2017/1710
   af 27. april 2017
   om afslutning af regnskaberne for Euratoms Forsyningsagentur for regnskabsåret 2015
   EUROPA-PARLAMENTET,

               —

               der henviser til det endelige årsregnskab for Euratoms Forsyningsagentur for regnskabsåret 2015,

               —

               der henviser til Revisionsrettens beretning om årsregnskabet for Euratoms Forsyningsagentur for regnskabsåret 2015 med agenturets svar (1),

               —

               der henviser til Revisionsrettens erklæring (2) for regnskabsåret 2015 om regnskabernes rigtighed og de underliggende transaktioners lovlighed og formelle rigtighed, jf. artikel 287 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,

               —

               der henviser til Rådets henstilling af 21. februar 2017 om decharge til agenturet for gennemførelsen af budgettet for regnskabsåret 2015 (05873/2017 — C8-0069/2017),

               —

               der henviser til artikel 319 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,

               —

               der henviser til artikel 106A i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Atomenergifællesskab,

               —

               der henviser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 af 25. oktober 2012 om de finansielle regler vedrørende Unionens almindelige budget og om ophævelse af Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 (3), særlig artikel 1, stk. 2,

               —

               der henviser til Rådets afgørelse 2008/114/EF, Euratom af 12. februar 2008 om fastsættelse af vedtægterne for Euratoms Forsyningsagentur (4), særlig artikel 8 i bilaget,

               —

               der henviser til forretningsordenens artikel 94 og bilag IV,

               —

               der henviser til betænkning fra Budgetkontroludvalget (A8-0126/2017),

               1.

               godkender afslutningen af regnskaberne for Euratoms Forsyningsagentur for regnskabsåret 2015;

               2.

               pålægger sin formand at sende denne afgørelse til generaldirektøren for Euratoms Forsyningsagentur, Rådet, Kommissionen og Revisionsretten og drage omsorg for, at den offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende (L-udgaven).

         Antonio TAJANI

            Formand

         Klaus WELLE

            Generalsekretær

      (1)  EUT C 449 af 1.12.2016, s. 184.

      (2)  Se fodnote 1.

      (3)  EUT L 298 af 26.10.2012, s. 1.

      (4)  EUT L 41 af 15.2.2008, s. 15.


title: Kommissionens afgørelse af 21. december 2012 om fridage i 2014 for Den Europæiske Unions institutioner

text:
               12.2.2013

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 39/26

      KOMMISSIONENS AFGØRELSE

   af 21. december 2012
   om fridage i 2014 for Den Europæiske Unions institutioner
   2013/C 39/03

      FRIDAGE I 2014

               1. januar

               Onsdag, nytårsdag

               2. januar

               Torsdag, dagen efter nytårsdag

               17. april

               Skærtorsdag

               18. april

               Langfredag

               21. april

               2. påskedag

               1. maj

               Torsdag, arbejdernes internationale kampdag

               9. maj

               Fredag, årsdagen for Schumanerklæringen fra 1950

               29. maj

               Torsdag, Kristi Himmelfart

               30. maj

               Fredag, dagen efter Kristi Himmelfart

               9. juni

               2. pinsedag

               21. juli

               Mandag, Belgiens nationaldag

               15. august

               Fredag, Mariæ Himmelfart

               24. december til 31. december

               Onsdag
               6 dage, jul og nytår
               Onsdag

               I ALT

               18 dage

         Luxembourg: de samme dage som i Bruxelles.
   Arbejdet genoptages normalt mandag den 5. januar 2015.
   Selv om der endnu ikke foreligger nogen oversigt over fridagene i 2015, ligger det allerede nu fast, at fredag den 2. januar 2015 vil være en fridag.
   Kommissionen forbeholder sig ret til at ændre disse bestemmelser, hvis tjenesten kræver det.