Avis juridique important

|

32003D0009

2003/9/EF: Rådets afgørelse af 10. december 2002 om opfyldelse af betingelserne i artikel 3 i tillægsprotokollen til Europaaftalen om oprettelse af en associering mellem De Europæiske Fællesskaber og deres medlemsstater på den ene side og Den Tjekkiske Republik på den anden side om en forlængelse af den periode, der er anført i artikel 8, stk. 4, i protokol nr. 2 til Europaaftalen

EF-Tidende nr. L 007 af 11/01/2003 s. 0074 - 0075

Rådets afgørelseaf 10. december 2002om opfyldelse af betingelserne i artikel 3 i tillægsprotokollen til Europaaftalen om oprettelse af en associering mellem De Europæiske Fællesskaber og deres medlemsstater på den ene side og Den Tjekkiske Republik på den anden side om en forlængelse af den periode, der er anført i artikel 8, stk. 4, i protokol nr. 2 til Europaaftalen(2003/9/EF)RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 87, stk. 3, litra e),under henvisning til Rådets afgørelse af 29. juli 2002 om undertegnelse og midlertidig anvendelse af en tillægsprotokol til Europaaftalen om oprettelse af en associering mellem De Europæiske Fællesskaber og deres medlemsstater på den ene side og Den Tjekkiske Republik på den anden side om en forlængelse af den periode, der er fastlagt i artikel 8, stk. 4, i protokol nr. 2 til Europaaftalen,under henvisning til tillægsprotokollen til Europaaftalen om oprettelse af en associering mellem De Europæiske Fællesskaber og deres medlemsstater på den ene side og Den Tjekkiske Republik på den anden side om en forlængelse af den periode, der er anført i artikel 8, stk. 4, i protokol nr. 2 til Europaaftalen, særlig artikel 3,under henvisning til forslag fra Kommissionen, ogud fra følgende betragtninger:(1) Europaaftalen om oprettelse af en associering mellem De Europæiske Fællesskaber og deres medlemsstater på den ene side og Den Tjekkiske Republik på den anden side(1) blev undertegnet den 4. oktober 1993.(2) Ifølge artikel 8, stk. 4, i protokol nr. 2 til Europaaftalen kan Den Tjekkiske Republik i løbet af de første fem år efter aftalens ikrafttræden som en afvigelse fra stk. 1, nr. iii), undtagelsesvis hvad angår stålprodukter yde offentlig støtte til strukturomlægning af stålindustrien, såfremt støtten medfører, at de begunstigede virksomheder kan overleve under normale markedsvilkår ved udgangen af strukturomlægningsperioden, at støttebeløbet og -intensiteten er strengt begrænset til, hvad der er absolut nødvendigt for at genskabe virksomhedernes konkurrenceevne, og gradvis nedsættes, samt at strukturomlægningsprogrammet er knyttet til en rationalisering og indskrænkning af kapaciteten i Den Tjekkiske Republik.(3) Den indledende femårsperiode udløb den 31. december 1996.(4) Den Tjekkiske Republik anmodede om en forlængelse af ovennævnte periode i februar 1998.(5) Det er hensigtsmæssigt at forlænge den pågældende periode med yderligere otte år fra den 1. januar 1997, eller indtil Den Tjekkiske Republik tiltræder Den Europæiske Union, idet det er det tidspunkt, der falder først, der gælder.(6) Til dette formål undertegnede Fællesskabet og Den Tjekkiske Republik den 9. oktober 2002 en tillægsprotokol til Europaaftalen, og denne tillægsprotokol finder foreløbig anvendelse fra nævnte dato.(7) I tillægsprotokollens artikel 1 indrømmes der en forlængelse af ovennævnte periode med forbehold af opfyldelse af betingelserne i tillægsprotokollens artikel 2 og 3.(8) I henhold til tillægsprotokollens artikel 2 er det en forudsætning for forlængelsen af ovennævnte periode, at Den Tjekkiske Republik forelægger Kommissionen en strukturomlægningsplan og forretningsplaner, der opfylder kravene i artikel 8, stk. 4, i protokol nr. 2 til Europaaftalen og er blevet vurderet og godkendt af landets nationale myndighed for statsstøttekontrol (Kontoret for Konkurrence og Forbrugerbeskyttelse).(9) I juni, juli og september 2002 forelagde Den Tjekkiske Republik Kommissionen en strukturomlægningsplan og forretningsplaner, der er vurderet og godkendt af Kontoret for Konkurrence og Forbrugerbeskyttelse.(10) Ifølge tillægsprotokollens artikel 3 er det endvidere en forudsætning for forlængelsen af ovennævnte periode, at Kommissionen foretager en endelig vurdering af strukturomlægningsplanen og forretningsplanerne.(11) Kommissionen har foretaget en endelig vurdering af strukturomlægningsplanen og de øvrige planer, som Den Tjekkiske Republik har forelagt. I vurderingen gøres der opmærksom på, at der er behov for strukturomlægningsstøtte, for at en række virksomheder i den tjekkiske stålindustri bliver i stand til at overleve. I vurderingen bekræftes det, at gennemførelsen af strukturomlægningsplanen og de øvrige planer vil føre til, at virksomhederne kan overleve under normale markedsvilkår ved udgangen af strukturomlægningsperioden, at støttebeløbet og -intensiteten er strengt begrænset til, hvad der er absolut nødvendigt for at nå dette mål, og at strukturomlægningsstøtten til den tjekkiske stålindustri vil ophøre ved udgangen af 2003, samt at strukturomlægningsplanen er knyttet til en generel rationalisering og indskrænkning af Den Tjekkiske Republiks produktionskapacitet. I vurderingen konkluderes det derfor, at den strukturomlægningsplan og de forretningsplaner, Den Tjekkiske Republik har forelagt, opfylder kravene i artikel 8, stk. 4, i protokol nr. 2 til Europaaftalen.(12) De betingelser, der fastlægges i artikel 2 og 3 i tillægsprotokollen til Europaaftalen, er således opfyldt -TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:Eneste artikelDen strukturomlægningsplan og de forretningsplaner, Den Tjekkiske Republik har forelagt Kommissionen i henhold til artikel 2 i tillægsprotokollen til Europaaftalen om oprettelse af en associering mellem De Europæiske Fællesskaber og deres medlemsstater på den ene side og Den Tjekkiske Republik på den anden side om en forlængelse af den periode, der er anført i artikel 8, stk. 4, i protokol nr. 2 til Europaaftalen, er i overensstemmelse med kravene i artikel 8, stk. 4, i protokol nr. 2.Udfærdiget i Bruxelles, den 10. december 2002.På Rådets vegneP. S. MøllerFormand(1) EFT L 360 af 31.12.1994, s. 2.


Avis juridique important

|

32001D0080

Rådets afgørelse af 22. januar 2001 om oprettelse af Den Europæiske Unions Militærstab

EF-Tidende nr. L 027 af 30/01/2001 s. 0007 - 0011

Rådets afgørelseaf 22. januar 2001om oprettelse af Den Europæiske Unions Militærstab(2001/80/FUSP)RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -under henvisning til traktaten om Den Europæiske Union, særlig artikel 28, stk. 1,under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 207, stk. 2, ogud fra følgende betragtninger:(1) Som led i styrkelsen af den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik (FUSP) og navnlig den fælles europæiske sikkerheds- og forsvarspolitik, jf. artikel 17 i traktaten om Den Europæiske Union, nåede Det Europæiske Råd på mødet i Nice den 7.-11. december 2000 til enighed om at oprette Den Europæiske Unions Militærstab og fastlagde dens opgaver og funktioner.(2) I henhold til retningslinjerne fra Det Europæiske Råd skal Militærstaben sættes i stand til at påbegynde sit arbejde -TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:Artikel 11. Medlemsstaterne udstationerer militært personel ved Generalsekretariatet for Rådet med henblik på oprettelse af Den Europæiske Unions Militærstab (EUMS).2. Militærstaben er en del af Generalsekretariatet for Rådet.Artikel 2Militærstabens opgaver og funktioner er beskrevet i bilag V til formandskabets rapport, som blev godkendt på Det Europæiske Råds møde i Nice, og som er gengivet i bilaget til denne afgørelse.Artikel 3Alle medlemmer af Militærstaben skal være statsborgere i Den Europæiske Unions medlemsstater.Artikel 41. Medlemmerne af Militærstaben er omfattet af de bestemmelser, der fastsættes i en rådsafgørelse.2. Rådets afgørelse 2000/178/FUSP af 28. februar 2000 om ordningen for nationale eksperter på det militære område, som udstationeres ved Generalsekretariatet for Rådet i en overgangsperiode(1), forbliver i kraft, indtil den i stk. 1 nævnte afgørelse træder i kraft.Artikel 5Denne afgørelse træder i kraft på dagen for vedtagelsen.Den finder anvendelse fra den dato, som generalsekretæren/den højtstående repræsentant fastsætter efter høring af Den Udenrigs- og Sikkerhedspolitiske Komité og af IMB/Militærkomitéen, og i princippet inden udgangen af juni 2001.Indtil denne afgørelse finder anvendelse, fungerer generaldirektøren for Militærstaben (DGEUMS), som påbegynder sine funktioner den 1. marts 2001(2), som chef for de militære eksperter, medlemsstaterne udstationerer ved Generalsekretariatet for Rådet(3).Artikel 6Denne afgørelse offentliggøres i EF-Tidende.Udfærdiget i Bruxelles, den 22. januar 2001.På Rådets vegneA. LindhFormand(1) EFT L 57 af 2.3.2000, s. 1.(2) Rådets afgørelse af 22. december 2000.(3) Rådets afgørelse 2000/145/FUSP af 14. februar 2000 om udstationering af nationale eksperter på det militære område ved Generalsekretariatet for Rådet i en overgangsperiode (EFT L 49 af 22.2.2000, s. 3).BILAGDEN EUROPÆISKE UNIONS MILITÆRSTAB (EUMS)1. IndledningEU's medlemsstater besluttede i Helsingfors, at der i Rådet skulle oprettes nye stående politiske og militære organer, der giver EU mulighed for at opfylde sine forpligtelser i forbindelse med alle de konfliktforebyggelses- og krisestyringsopgaver, der er fastlagt i EU-traktaten, Petersberg-opgaverne. Som fastsat i Helsingfors-rapporten yder Militærstaben i Rådets regi "militær ekspertise og støtte til FESFP, herunder gennemførelse af EU-ledede militære krisestyringsoperationer".Med henblik herpå defineres Den Europæiske Unions Militærstabs (EUMS) opgaver således:2. MissionMilitærstaben skal foretage "hurtig varsling, situationsvurdering og strategisk planlægning i forbindelse med Petersberg-opgaverne, herunder identifikation af europæiske nationale og multinationale styrker", og iværksætte politikker og afgørelser efter retningslinjer udstukket af Den Europæiske Unions Militærkomité (EUMC).3. Rolle og opgaver- Den leverer EU's militære ekspertise.- Den sikrer forbindelsen mellem EUMC på den ene side og de militære ressourcer, EU har til rådighed, på den anden side, og den yder militær ekspertise til EU-organerne efter retningslinjer udstukket af EUMC.- Den sikrer kapaciteten til hurtig varsling. Den udarbejder planer, vurderer og udarbejder anbefalinger vedrørende begrebet krisestyring og den overordnede militære strategi, og den iværksætter afgørelser og vejledninger fra EUMC.- Den yder støtte til EUMC i forbindelse med situationsvurdering og militære aspekter af strategisk planlægning(1) for så vidt angår alle Petersberg-opgaverne i alle tilfælde af EU-ledede operationer, uanset om EU trækker på NATO's midler og kapacitet.- Den bidrager til udformningen, vurderingen og gennemgangen af kapacitetsmålene under hensyn til de berørte medlemsstaters behov for at sikre sammenhæng med NATO's forsvarsplanlægningsproces (DPP) og planlægnings- og gennemgangsprocessen (PARP) i partnerskab for fred (PFP) i overensstemmelse med vedtagne procedurer.- Den har ansvaret for at overvåge, vurdere og fremsætte anbefalinger vedrørende de styrker og den kapacitet, medlemsstaterne stiller til rådighed for EU i forbindelse med uddannelse, øvelser og interoperabilitet.4. Funktioner- Den varetager tre centrale operative funktioner: hurtig varsling, situationsvurdering og strategisk planlægning.- Den stiller efter retningslinjer fra EUMC militær ekspertise til rådighed for EU-organer, navnlig generalsekretæren/den højtstående repræsentant.- Den overvåger potentielle kriser under anvendelse af relevant national og multinational efterretningskapacitet.- Den forsyner situationscentret med militære oplysninger og modtager output herfra.- Den varetager de militære aspekter af den forudgående strategiske planlægning med henblik på Petersberg-opgaver.- Den identificerer og udarbejder lister over europæiske nationale og multinationale styrker til EU-ledede operationer, der er koordineret med NATO.- Den bidrager til udvikling og forberedelse (herunder uddannelse og øvelser) af nationale og multinationale styrker, som medlemsstaterne stiller til rådighed for EU. De nærmere bestemmelser om forholdet til NATO fastlægges i de relevante dokumenter.- Den udformer og koordinerer procedurerne med de nationale og multinationale hovedkvarterer, herunder de NATO-hovedkvarterer, der stilles til rådighed for EU, idet den i videst muligt omfang sikrer, at der er overensstemmelse med NATO-procedurer.- Den programmerer, planlægger, gennemfører og evaluerer de militære aspekter af EU's krisestyringsprocedurer, herunder gennemførelsen af procedurerne for samarbejde mellem EU og NATO.- Den deltager i udarbejdelsen af finansielle skøn over operationer og øvelser.- Den sørger for forbindelsen med de nationale hovedkvarterer og de multinationale styrkers multinationale hovedkvarterer.- Den etablerer permanente forbindelser til NATO i overensstemmelse med de permanente ordninger for forholdet mellem EU og NATO og passende forbindelser til bestemte korrespondenter i FN og OSCE med forbehold af en aftale med disse organisationer.a) Supplerende funktioner i krisestyringssituationer- Den anmoder om og behandler specifikke oplysninger fra efterretningsorganisationerne og andre relevante oplysninger fra alle tilgængelige kilder.- Den støtter EUMC i dennes bidrag til den indledende planlægningsvejledning og planlægningsdirektiverne fra Den Udenrigs- og Sikkerhedspolitiske Komité (PSC).- Den udarbejder og prioriterer militærstrategiske valgmuligheder som udgangspunkt for EUMC's militære rådgivning af PSC ved- at definere de første brede valgmuligheder- i fornødent omfang at trække på planlægningsstøtte fra eksterne kilder, som vil foretage en mere detaljeret analyse og bearbejdelse af valgmulighederne- at vurdere resultaterne af det detaljerede arbejde og uddelegere flere opgaver i det omfang, det er nødvendigt- at udarbejde en samlet vurdering med angivelse af passende prioriteringer og anbefalinger til EUMC.- Den kan desuden bidrage til de ikke-militære aspekter af de militære valgmuligheder.- Den identificerer i samarbejde med hvert enkelt lands planlægningsstab og evenuelt NATO de styrker, som vil kunne deltage i eventuelle EU-ledede operationer.- Den bistår operationens øverstbefalende i forbindelse med tekniske udvekslinger med tredjelande, der yder militære bidrag til en EU-ledet operation, samt med forberedelse til "force generation"-konferencen.- Den fortsætter med at overvåge krisesituationer.b) Supplerende funktioner under operationer- EUMS overvåger efter retningslinjer fra EUMC løbende alle operationernes militære aspekter. Den udfører strategiske analyser sammen med den person, der er udpeget som operationernes øverstbefalende, for at støtte EUMC i dennes rolle som rådgiver for PSC, der varetager den strategiske styring.- Den søger på baggrund af den politiske og operative udvikling nye valgmuligheder, som EUMC kan bruge som basis for sin militære rådgivning af PSC.5. Organisation- Den arbejder efter militære retningslinjer fra EUMC, hvortil den rapporterer.- EUMS er en afdeling under Generalsekretariatet for Rådet og er direkte tilknyttet generalsekretæren/den højtstående repræsentant; den er sammensat af personer, der stilles til rådighed af medlemsstaterne, og som har international handleevne i henhold til en statut, som Rådet skal vedtage.- Chefen for EUMS (DGEUMS) skal være en trestjernet officer af generals-/admiralsklassen, og Militærstaben arbejder efter retningslinjer fra EUMC.- Dens organisationsplan, jf. bilag A, gør det muligt for den at klare samtlige Petersberg-opgaver, uanset om EU gør brug af NATO's midler.- Den kan i krisestyringssituationer eller ved krisestyringsøvelser oprette krisehold, der trækker på stabens egen ekspertise, infrastruktur og mandskab. Militærstaben kan desuden om nødvendigt trække på midlertidig militær bistand udefra, som EUMC anmoder EU-medlemsstaterne om.6. Forbindelser med tredjelande- Forbindelserne mellem EUMS og de europæiske NATO-lande, der ikke er medlem af EU, og andre lande, der er kandidater til at tiltræde Den Europæiske Union, vil blive fastlagt i dokumentet om EU's forbindelser med tredjelande.(1) Foreløbige definitioner:Strategisk planlægning: Planlægning, som begynder, så snart der opstår en krise, og afsluttes, når EU's politiske ledelse godkender en eller flere militærstrategiske valgmuligheder. Den strategiske planlægningsproces omfatter militær situationsvurdering, definition af en politisk/militær ramme og udvikling af militærstrategiske valgmuligheder.Militærstrategisk valgmulighed: En mulig militæraktion, hvis formål er at nå de politiske/militære mål, som beskrives i den politiske/militære ramme. En militærstrategisk valgmulighed vil indeholde en skitse til en militær løsning og beskrive de nødvendige ressourcer, begrænsninger og anbefalinger med henblik på valg af operationens øverstbefalende og hovedkvarter.BILAG AORGANISATIONSPLAN FOR EUMS>PIC FILE= "L_2001027DA.001002.EPS">FORKORTELSER>TABELPOSITION>


title: 2004/752/EF, Euratom:Rådets afgørelse af 2. november 2004 om oprettelse af en ret for EU-personalesager

text:
               9.11.2004

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 333/7

      RÅDETS AFGØRELSE

   af 2. november 2004
   om oprettelse af en ret for EU-personalesager
   (2004/752/EF, Euratom)
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
   under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 225 A og 245,
   under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Atomenergifællesskab, særlig artikel 140 B og 160,
   under henvisning til forslag fra Kommissionen,
   under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet,
   under henvisning til udtalelse fra Domstolen, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               I henhold til EF-traktatens artikel 225 A og Euratom-traktatens artikel 140 B kan Rådet oprette retsinstanser, der i første instans skal træffe afgørelse i visse arter af sager og fastsætte bestemmelser om sammensætningen af sådanne retsinstanser og nærmere regler for omfanget af de beføjelser, de tillægges.

               (2)

               Oprettelse af en særlig retsinstans til pådømmelse af EU-personalesager, der skal have den kompetence til at træffe afgørelser i første instans i disse sager, som for øjeblikket udøves af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans, vil kunne bringe Fællesskabets domstolssystem til at fungere bedre. Det imødekommer den opfordring hertil, der blev givet i erklæring nr. 16 vedrørende EF-traktatens artikel 225 A (1), som blev vedtaget ved undertegnelsen af Nice-traktaten den 26. februar 2001.

               (3)

               I tilknytning til Retten i Første Instans bør der derfor oprettes en retsinstans, der på det institutionelle og det organisatoriske plan skal udgøre en integrerende del af Domstolen, og hvis medlemmer får en status svarende til den, medlemmerne af Retten i Første Instans har.

               (4)

               Denne nye retsinstans bør have en betegnelse, der adskiller den fra den måde, hvorpå den eller Retten i Første Instans sættes.

               (5)

               Af hensyn til retssystemets generelle overskuelighed bør bestemmelserne om retsinstansens kompetence, sammensætning, organisation og rettergangsmåde indføjes i et bilag til statutten for Domstolen.

               (6)

               Antallet af retsinstansens dommere bør afpasses efter dens arbejdsbyrde. For at lette Rådets afgørelse om udnævnelse af dommerne bør det fastsættes, at Rådet skal nedsætte et uafhængigt rådgivende udvalg, der skal have til opgave at efterprøve, om kandidaterne opfylder de betingelser, der stilles.

               (7)

               Retsinstansen skal træffe sine afgørelser efter en procedure, der er afpasset efter de særlige forhold, der gør sig gældende for de sager, den skal behandle, og undersøge mulighederne for en mindelig bilæggelse af tvisten på ethvert stadium i sagens behandling.

               (8)

               I overensstemmelse med EF-traktatens artikel 225 A, stk. 3, og Euratom-traktatens artikel 140 B, stk. 3, vil retsinstansens afgørelser kunne appelleres til Retten i Første Instans på samme betingelser som dem, der for øjeblikket gælder for appelsager anlagt for Domstolen mod afgørelser truffet af Retten i Første Instans. De relevante bestemmelser i statutten for Domstolen bør gengives i det bilag til statutten, der vedrører retsinstansen, for derved at undgå henvisninger, der kunne gøre det samlede regelsæt mindre overskueligt.

               (9)

               Denne afgørelse bør indeholde de overgangsbestemmelser, der er nødvendige for at sikre, at retsinstansen kan udøve sine funktioner, så snart den er oprettet —

         TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   Til De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans knyttes en retsinstans til pådømmelse af sager i forbindelse med udøvelsen af Den Europæiske Unions offentlige tjeneste, herefter benævnt »Retten for EU-personalesager« eller i kortform »EU-Personaleretten«. EU-Personaleretten har sæde ved Retten i Første Instans.
   Artikel 2
   I protokollen vedrørende statutten for Domstolen foretages følgende ændringer:

               1)

               Følgende afsnit indsættes:
               »AFSNIT IVa
               RETSINSTANSERNE
               Artikel 62a
               Bestemmelserne om de retsinstanser, der oprettes i henhold til EF-traktatens artikel 225 A og Euratom-traktatens artikel 140 B, hvad angår disses kompetence, sammensætning, organisation og rettergangsmåde, findes i bilaget til denne statut.«

               2)

               Der indsættes et bilag I, hvis tekst findes i bilaget til denne afgørelse.

         Artikel 3
   1.   Den første præsident for EU-Personaleretten udpeges for et tidsrum af tre år på de samme betingelser, som gælder for dommerne, medmindre Rådet beslutter at følge fremgangsmåden i artikel 4, stk. 1, i bilag I til statutten for Domstolen, hvis tekst findes i bilaget til nærværende afgørelse.
   2.   Så snart alle dommerne ved EU-Personaleretten har aflagt ed, udpeger Rådets formand ved lodtrækning de tre medlemmer af denne ret, hvis embedsperiode uanset artikel 2, andet afsnit, første punktum, i bilag I til statutten for Domstolen udløber efter de første tre år.
   3.   Sager som omhandlet i artikel 1 i bilag I til statutten for Domstolen, der allerede er anlagt for Førsteinstansretten på tidspunktet for denne artikels ikrafttræden, og for hvilke skriftvekslingen endnu ikke er afsluttet som beskrevet i artikel 52 i Førsteinstansrettens procesreglement, henvises til EU-Personaleretten.
   4.   Indtil EU-Personalerettens procesreglement træder i kraft, finder Førsteinstansrettens procesreglement tilsvarende anvendelse med undtagelse af dettes bestemmelser vedrørende en enedommer.
   Artikel 4
   Denne afgørelse træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende, med undtagelse af artikel 1 i bilag I til statutten for Domstolen, hvis tekst findes i bilaget til denne afgørelse.
   Artikel 1 i bilag I til statutten for Domstolen træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende af den afgørelse, hvorved præsidenten for Domstolen fastslår, at EU-Personaleretten gyldigt er blevet oprettet.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 2. november 2004.

            På Rådets vegne

         B. R. BOT

            Formand

      (1)  EFT C 80 af 10.3.2001, s. 80.

      BILAG

            »BILAG I
            RETTEN FOR EU-PERSONALESAGER
            Artikel 1
            Retten for EU-personalesager, herefter benævnt »EU-Personaleretten«, udøver i første instans de beføjelser til at træffe afgørelse om tvister mellem Fællesskabet og dets ansatte i henhold til EF-traktatens artikel 236 og Euratom-traktatens artikel 152, herunder tvister mellem ethvert organ og dets personale, der er tillagt Domstolen.
            Artikel 2
            EU-Personaleretten består af syv dommere. Hvis Domstolen anmoder herom, kan Rådet med kvalificeret flertal vedtage at forøge antallet af dommere.
            Dommerne udnævnes for en periode på seks år. Afgående dommere kan genudnævnes.
            Hvis en stilling som dommer bliver ledig, udnævnes der en ny dommer for en periode på seks år.
            Artikel 3
            1.   Dommerne udnævnes af Rådet, der træffer afgørelse i henhold til EF-traktatens artikel 225 A, stk. 4, og Euratom-traktatens artikel 140 B, stk. 4, efter høring af det udvalg, der nedsættes i henhold til denne artikel. Rådet påser ved udnævnelsen af dommerne, at retten får en afbalanceret sammensætning på så bredt et geografisk grundlag som muligt blandt medlemsstaternes statsborgere og for så vidt angår de repræsenterede nationale retssystemer.
            2.   Enhver unionsborger, der opfylder betingelserne i EF-traktatens artikel 225 A, stk. 4, og Euratom-traktatens artikel 140 B, stk. 4, kan indgive sin ansøgning. Rådet, der træffer afgørelse med kvalificeret flertal efter henstilling fra Domstolen, fastsætter betingelserne og de nærmere bestemmelser vedrørende indgivelse og behandling af ansøgningerne.
            3.   Der nedsættes et udvalg bestående af syv medlemmer, der er valgt blandt tidligere medlemmer af Domstolen og Retten i Første Instans og jurister med anerkendte faglige kvalifikationer. Rådet træffer med kvalificeret flertal og efter indstilling fra Domstolens præsident afgørelse om udpegelsen af udvalgets medlemmer og dets forretningsorden.
            4.   Udvalget afgiver udtalelse om kandidaternes kvalifikationer til at udøve embedet som dommer ved EU-Personaleretten. Udvalget knytter til denne udtalelse en liste over kandidater, der besidder de mest hensigtsmæssige erfaringer på højt niveau. En sådan liste skal indeholde et antal kandidater svarende til mindst det dobbelte af det antal dommere, Rådet skal udnævne.
            Artikel 4
            1.   Dommerne vælger af deres midte for et tidsrum af tre år EU-Personalerettens præsident. Denne kan genvælges.
            2.   EU-Personaleretten sættes i afdelinger bestående af tre dommere. I visse tilfælde, som fastlægges nærmere i procesreglementet, kan retten sættes i plenum, i en afdeling bestående af fem dommere eller af én enkelt dommer.
            3.   Præsidenten for EU-Personaleretten er formand for plenum og for afdelingen med fem dommere. Formændene for afdelingerne med tre dommere udpeges efter reglerne i stk. 1. Hvis EU-Personalerettens præsident er tilknyttet en afdeling med tre dommere, fører han forsædet i denne afdeling.
            4.   I procesreglementet fastsættes plenums beføjelser og beslutningsdygtige antal medlemmer samt regler om afdelingernes sammensætning og om sagsfordelingen.
            Artikel 5
            Artikel 2-6, artikel 14, artikel 15, artikel 17, stk. 1, 2 og 5, samt artikel 18 i statutten for Domstolen finder anvendelse på EU-Personaleretten og dens medlemmer.
            Den ed, der er omhandlet i artikel 2 i statutten, aflægges for Domstolen, og de beslutninger, der er omhandlet i statuttens artikel 3, 4 og 6, træffes af Domstolen efter høring af EU-Personaleretten.
            Artikel 6
            1.   EU-Personaleretten anvender Domstolens og Førsteinstansrettens administrative tjenester. Domstolens præsident eller eventuelt Førsteinstansrettens præsident fastsætter efter fælles aftale med præsidenten for EU-Personaleretten de regler, hvorefter tjenestemænd og øvrige ansatte ved Domstolen eller Retten skal kunne gøre tjeneste i EU-Personaleretten med henblik på udøvelsen af dennes virksomhed. Visse tjenestemænd eller øvrige ansatte skal undergives EU-Personalerettens justitssekretær under tilsyn af denne rets præsident.
            2.   EU-Personaleretten udnævner sin justitssekretær og træffer bestemmelse om hans stilling. Artikel 3, stk. 4, og artikel 10, 11 og 14 i statutten for Domstolen finder anvendelse på rettens justitssekretær.
            Artikel 7
            1.   Afsnit III i statutten for Domstolen, bortset fra artikel 22 og 23, finder anvendelse på rettergangsmåden ved EU-Personaleretten. I nødvendigt omfang præciseres og udfyldes disse regler i denne rets procesreglement.
            2.   Bestemmelserne om den sprogordning, der gælder for Retten i Første Instans, gælder også for EU-Personaleretten.
            3.   Skriftudvekslingen omfatter indgivelse af stævning og svarskrift, medmindre EU-Personaleretten bestemmer, at yderligere skriftudveksling er nødvendig. Når en yderligere skriftudveksling har fundet sted, kan EU-Personaleretten med parternes samtykke beslutte at træffe afgørelse uden mundtlig forhandling.
            4.   På ethvert stadium i sagens behandling, også umiddelbart efter stævningens indgivelse, kan EU-Personaleretten undersøge mulighederne for en mindelig bilæggelse af tvisten og bestræbe sig på at fremme en sådan bilæggelse.
            5.   Afgørelse om sagsomkostninger træffes af retten. Medmindre andet gælder i henhold til særlige bestemmelser i procesreglementet, pålægges det den tabende part at betale sagens omkostninger, hvis der er nedlagt påstand herom.
            Artikel 8
            1.   Indgives en stævning eller et processkrift, der er stilet til EU-Personaleretten, fejlagtigt til Domstolens eller Førsteinstansrettens justitssekretær, fremsender denne straks dokumentet til EU-Personalerettens justitssekretær. På samme måde gælder, at når en stævning eller et andet processkrift, der er stilet til Domstolen eller Førsteinstansretten, fejlagtigt indgives til EU-Personalerettens justitssekretær, fremsender denne straks dokumentet til Domstolens eller Førsteinstansrettens justitssekretær.
            2.   Finder EU-Personaleretten, at den ikke er kompetent til at påkende en sag, der er omfattet af Domstolens eller Førsteinstansrettens kompetence, henviser den sagen til Domstolen eller Førsteinstansretten. Når Domstolen eller Førsteinstansretten finder, at en sag henhører under EU-Personalerettens kompetence, henviser den ret, ved hvilken sagen anlægges, på samme måde sagen til denne, der i så fald ikke kan erklære sig inkompetent.
            3.   Såfremt der indbringes sager for EU-Personaleretten og Førsteinstansretten, som rejser det samme fortolkningsspørgsmål, eller hvori gyldigheden af den samme retsakt anfægtes, kan EU-Personaleretten efter høring af parterne suspendere proceduren, indtil Førsteinstansretten har truffet afgørelse.
            Såfremt der indbringes sager for EU-Personaleretten og Førsteinstansretten, som har samme genstand, erklærer EU-Personaleretten sig inkompetent, således at Førsteinstansretten kan træffe afgørelse.
            Artikel 9
            Der kan iværksættes appel til Førsteinstansretten senest to måneder efter forkyndelsen af den pågældende anfægtede afgørelse, af afgørelser, hvorved den pågældende sags behandling ved EU-Personaleretten er blevet afsluttet, samt af afgørelser, der afgør en del af en sags realitet, eller hvorved der tages stilling til en formalitetsindsigelse vedrørende rettens kompetence eller en påstand om afvisning af sagen.
            Appel kan iværksættes af enhver part, som helt eller delvis ikke har fået medhold. Andre intervenienter end medlemsstaterne og fællesskabsinstitutionerne kan dog kun iværksætte appel, såfremt den af EU-Personaleretten trufne afgørelse berører dem direkte.
            Artikel 10
            1.   Den, hvis begæring om intervention ikke er blevet taget til følge af EU-Personaleretten, kan appellere afgørelsen til Førsteinstansretten senest to uger efter forkyndelsen af afgørelsen om, at begæringen ikke tages til følge.
            2.   Afgørelser truffet af EU-Personaleretten i henhold til EF-traktatens artikel 242 eller 243 eller artikel 256, stk. 4, eller Euratom-traktatens artikel 157 eller 158 eller artikel 164, stk. 3, kan appelleres af parterne i sagen inden to måneder efter, at afgørelsen er forkyndt for dem.
            3.   Appel efter stk. 1 og 2 kan påkendes af præsidenten for Førsteinstansretten efter en summarisk fremgangsmåde, der i fornødent omfang kan afvige fra visse af bestemmelserne i dette bilag, og som fastlægges i Førsteinstansrettens procesreglement.
            Artikel 11
            1.   Appel til Førsteinstansretten er begrænset til retsspørgsmål. Den kan kun støttes på, at EU-Personaleretten savner kompetence, at der er begået rettergangsfejl ved denne ret, der krænker appellantens interesser, eller at EU-Personaleretten har overtrådt fællesskabsretten.
            2.   Appel kan ikke iværksættes alene til forandring af afgørelser om sagsomkostningerne eller om disses størrelse.
            Artikel 12
            1.   Appel til Førsteinstansretten har ikke opsættende virkning, jf. dog EF-traktatens artikel 242 og 243 og Euratom-traktatens artikel 157 og 158.
            2.   Når en afgørelse fra EU-Personaleretten appelleres, består retsforhandlingerne ved Førsteinstansretten af en skriftveksling og en mundtlig forhandling. I henhold til reglerne i Førsteinstansrettens procesreglement kan denne efter at have hørt parterne træffe afgørelse uden mundtlig forhandling.
            Artikel 13
            1.   Giver Førsteinstansretten appellanten medhold, ophæver den den af EU-Personaleretten trufne afgørelse og træffer selv afgørelse i sagen. Førsteinstansretten hjemviser sagen til EU-Personaleretten til afgørelse, hvis den ikke er moden til påkendelse.
            2.   I tilfælde af hjemvisning er EU-Personaleretten bundet af de afgørelser om retsspørgsmål, der er indeholdt i Førsteinstansrettens afgørelse.«


Avis juridique important

|

31996D1003(01)

Rådets Afgørelse af 16. september 1996 om udnævnelse af to medlemmer af og tre suppleanter til Det Rådgivende Udvalg for Jordemoderuddannelsen

EF-Tidende nr. C 290 af 03/10/1996 s. 0001 - 0001

RÅDETS AFGØRELSE af 16. september 1996 om udnævnelse af to medlemmer af og tre suppleanter til Det Rådgivende Udvalg for Jordemoderuddannelsen (96/C 290/01)RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -under henvisning til Rådets afgørelse 80/156/EØF af 21. januar 1980 om nedsættelse af et rådgivende udvalg for jordemoderuddannelsen (1), særlig artikel 3 og 4, ogud fra følgende betragtninger:Ved afgørelse af 23. oktober 1995 (2) udnævnte Rådet Ute GELLER og Eveline FUGGER til medlemmer af og Hannah RAUSCH, Geert AMSTRUP og Maria KAMMENOU til suppleanter til udvalget for perioden indtil den 22. oktober 1998;den østrigske regering har indstillet Renate GROSSBICHLER som efterfølger for Ute GELLER, Margarita KINDL som efterfølger for Eveline FUGGER og Eva Maria KIRKOVICS som efterfølger for Hannah RAUSCH;den danske regering har indstillet Lars PETERSEN som efterfølger for Geert AMSTRUP;den græske regering har indstillet Maria NOULA som efterfølger for Maria KAMMENOU -TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:Artikel 1 Renate GROSSBICHLER udnævnes til medlem af Det Rådgivende Udvalg for Jordemoderuddannelsen som efterfølger for Ute GELLER for den resterende del af dennes mandatperiode, dvs. indtil den 22. oktober 1998.Artikel 2 Margarita KINDL udnævnes til medlem af Det Rådgivende Udvalg for Jordemoderuddannelsen som efterfølger for Eveline FUGGER for den resterende del af dennes mandatperiode, dvs. indtil den 22. oktober 1998.Artikel 3 Eva Maria KIRKOVICS udnævnes til suppleant til Det Rådgivende Udvalg for Jordemoderuddannelsen som efterfølger for Hannah RAUSCH for den resterende del af dennes mandatperiode, dvs. indtil den 22. oktober 1998.Artikel 4 Lars PETERSEN udnævnes til suppleant til Det Rådgivende Udvalg for Jordemoderuddannelsen som efterfølger for Geert AMSTRUP for den resterende del af dennes mandatperiode, dvs. indtil den 22. oktober 1998.Artikel 5 Maria NOULA udnævnes til suppleant til Det Rådgivende Udvalg for Jordemoderuddannelsen som efterfølger for Maria KAMMENOU for den resterende del af dennes mandatperiode, dvs. indtil den 22. oktober 1998.Udfærdiget i Bruxelles, den 16. september 1996.På Rådets vegneI. YATESFormand(1) EFT nr. L 33 af 11. 2. 1980, s. 13.(2) EFT nr. C 292 af 7. 11. 1995, s. 2.


title: 2007/666/EF: Kommissionens afgørelse af 9. oktober 2007 om udnævnelse af et medlem af Den Europæiske Gruppe vedrørende Etik inden for Naturvidenskab og Ny Teknologi for dens tredje mandatperiode

text:
               16.10.2007

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 271/15

      KOMMISSIONENS AFGØRELSE

   af 9. oktober 2007
   om udnævnelse af et medlem af Den Europæiske Gruppe vedrørende Etik inden for Naturvidenskab og Ny Teknologi for dens tredje mandatperiode
   (2007/666/EF)
   KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR —
   under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
   under henvisning til Kommissionens afgørelse 2005/383/EF af 11. maj 2005 om forlængelse af mandatet for Den Europæiske Gruppe vedrørende Etik inden for Naturvidenskab og Ny Teknologi (1), og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Dr. C. CASINI har ved brev af 12. juli 2006 meddelt, at han trådte tilbage som medlem af EGE efter, at han var blevet medlem af Europa-Parlamentet.

               (2)

               Kommissionen offentliggjorde derefter den 15. marts 2007 en indkaldelse af ansøgninger med henblik på udvælgelse af et nyt medlem af Den Europæiske Gruppe vedrørende Etik inden for Naturvidenskab og Ny Teknologi, og en jury bestående af ledende embedsmænd i Kommissionen har vurderet de indkomne ansøgninger og opstillet en kort liste med henblik på Kommissionens afgørelse —

         TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   Francesco D. BUSNELLI udpeges som medlem af EGE for gruppens aktuelle mandatperiode (2005-2009) til erstatning af tidligere EGE-medlem Carlo CASINI.
   Artikel 2
   Det nye EGE-medlems mandat får virkning på dagen for vedtagelsen af denne afgørelse.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 9. oktober 2007.

            På Kommissionens vegne

         José Manuel BARROSO

            Formand

      (1)  EUT L 127 af 20.5.2005, s. 17.


Avis juridique important

|

31993D0465

93/465/EØF: Rådets afgørelse af 22. juli 1993 om modulerne for de forskellige faser i procedurerne for overensstemmelsesvurdering og regler om anbringelse og anvendelse af »CE-overensstemmelsesmærkningen«, med henblik på anvendelse i direktiverne om teknisk harmonisering

EF-Tidende nr. L 220 af 30/08/1993 s. 0023 - 0039 den finske specialudgave: kapitel 13 bind 24 s. 0218  den svenske specialudgave: kapitel 13 bind 24 s. 0218

RAADETS AFGOERELSE af 22. juli 1993 om modulerne for de forskellige faser i procedurerne for overensstemmelsesvurdering og regler om anbringelse og anvendelse af »CE-overensstemmelsesmaerkningen«, med henblik paa anvendelse i direktiverne om teknisk  harmonisering  RAADET FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR - under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab, saerlig artikel 100 A,  under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),  i samarbejde med Europa-Parlamentet (2),  under henvisning til udtalelse fra Det OEkonomiske og Sociale Udvalg (3), og ud fra foelgende betragtninger:  Der boer foretages omfattende aendringer af Raadets afgoerelse 90/683/EOEF af 13. december 1990 om modulerne for de forskellige faser i procedurerne for overensstemmelsesvurdering med henblik paa anvendelse i direktiverne om teknisk harmonisering (4); af  hensyn til klarheden og af praktiske grunde boer naevnte afgoerelse kodificeres;  Raadet har den 21. december 1989 vedtaget en resolution om en global metode for overensstemmelsesvurdering (5);  gennemfoerelsen af harmoniserede ordninger for overensstemmelsesvurdering samt vedtagelse af en faelles doktrin med hensyn til deres anvendelse vil lette vedtagelsen af fremtidig tekniske harmoniseringsdirektiver om markedsfoering af industriprodukter og  vil dermed fremme gennemfoerelsen af det indre marked;  disse metoder skal sikre, at produkterne er helt i overensstemmelse med de saerlige krav i de tekniske harmoniseringsdirektiver for navnlig at sikre brugernes og forbrugernes sundhed og sikkerhed;  overensstemmelsen boer sikres, uden at fabrikanterne paalaegges unoedvendigt bebyrdende vilkaar og ved hjaelp af klare og letforstaaelige procedurer;  der boer indfoeres begraenset fleksibilitet med hensyn til brugen af yderligere moduler eller modulvarianter, naar de saerlige forhold inden for en bestemt sektor eller et saerdirektiv kraever det, men ikke i en saadan grad, at formaalet med denne afgoerelse  undergraves og kun i saerligt begrundede tilfaelde;  Raadet har ved ovennaevnte resolution af 21. december 1989 godkendt som hovedprincip, at der vedtages faelles bestemmelser med hensyn til anvendelsen af »CE-maerkningen«;  Raadet har ved afgoerelse 90/683/EOEF fastsat, at markedsfoering af industriprodukter, som omhandles i disse direktiver, kun kan foretages, efter at fabrikanten har anbragt »CE-maerkningen« paa dem;  for at lette inspektoerernes kontrol med EF-markedet og for at tydeliggoere, hvilke pligter der paahviler de oekonomiske operatoerer med hensyn til maerkning i henhold til de forskellige EF-bestemmelser, boer der udelukkende anvendes én »CE-maerkning«;  formaalet med »CE-maerkningen« er at vise, at et produkt er i overensstemmelse med de beskyttelsesniveauer, der i almenhedens interesse er fastsat i totalharmoniseringsdirektiverne, og at angive, at den oekonomiske operatoer har underkastet sig alle de  vurderingsprocedurer, der er fastsat i EF-retten vedroerende hans produkt - TRUFFET FOELGENDE AFGOERELSE:  Artikel 1  1. De procedurer for overensstemmelsesvurdering, der skal anvendes i de tekniske harmoniseringsdirektiver om markedsfoering af industriprodukter, skal vaelges blandt de moduler, der er anfoert i bilaget og efter de kriterier, der er anfoert i denne  afgoerelse og i de generelle retningslinjer i bilaget.  Disse procedurer maa kun afvige fra modulerne, hvis de saerlige forhold inden for en bestemt sektor eller et direktiv berettiger hertil. Disse afvigelser fra modulerne skal vaere af begraenset omfang og saerligt begrundede i det paagaeldende direktiv.  2. Denne afgoerelse fastlaegger den ordning for anbringelse af »CE-overensstemmelsesmaerkningen«, der indgaar i EF-bestemmelserne om konstruktion, fremstilling, markedsfoering, ibrugtagning eller anvendelse af industriprodukter.  3. Kommissionen aflaegger med jaevne mellemrum beretning om afgoerelsens virkemaade samt om, hvorvidt procedurerne for overensstemmelsesvurdering og CE-maerkning virker tilfredsstillende eller boer aendres.  Senest ved udgangen af overgangsperioden i 1997 eller tidligere, hvis det viser sig noedvendigt, aflaegger Kommissionen ogsaa beretning om eventuelle saerlige problemer, der maatte vaere opstaaet ved indfoejelsen af Raadets direktiv 73/23/EOEF af 19. februar 1973  om tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivning om elektrisk materiel bestemt til anvendelse inden for visse spaendingsgraenser (6) i »CE-maerkningsprocedurerne«, og navnlig om sikkerheden er bragt i fare. Den anfoerer ogsaa eventuelle problemer i forbindelse  med overlapning mellem raadsdirektiver, samt om der kraeves yderligere foranstaltninger fra faellesskabets side.  Artikel 2  1. Afgoerelse 90/683/EOEF ophaeves.  2. Henvisninger til den ophaevede afgoerelse skal anses som henvisninger til naervaerende afgoerelse.  Udfaerdiget i Bruxelles, den 22. juli 1993.  Paa Raadets vegne M. OFFECIERS-VAN DE WIELE Formand (1) EFT nr. C 160 af 20. 6. 1991, s. 14, og EFT nr. C 28 af 2. 2. 1993, s. 16.(2) EFT nr. C 125 af 18. 5. 1992, s. 178, EFT nr. C 115 af 26. 4. 1993, s. 117, og afgoerelse af 14. juli 1993 (endnu ikke offentliggjort i Tidende).(3) EFT nr. C 14  af 20. 1. 1992, s. 15, og EFT nr. C 129 af 10. 5. 1993, s. 3.(4) EFT nr. L 380 af 31. 12. 1990, s. 13.(5) EFT nr. C 10 af 16. 1. 1990, s. 1.(6) EFT nr. L 77 af 26. 3. 1973, s. 29.   BILAG   PROCEDURER FOR OVERENSSTEMMELSESVURDERING OG »CE-MAERKNING I DIREKTIVERNE OM TEKNISK HARMONISERING«  I. GENERELLE RETNINGSLINJER A. De vigtigste retningslinjer for anvendelsen af procedurerne for overensstemmelsesvurdering i direktiverne om teknisk harmonisering er foelgende:  a) det vaesentligste maal for en procedure for overensstemmelsesvurdering er at give de offentlige myndigheder mulighed for at sikre sig, at markedsfoerte produkter opfylder de relevante krav i direktiverne, navnlig vedroerende brugernes og forbrugernes  sikkerhed og sundhed b) overensstemmelsesvurderingen kan opdeles i moduler, som angaar henholdsvis produkternes konstruktions- og produktionsfase c) som hovedregel maa et produkt foerst markedsfoeres, naar det har vaeret underkastet begge faser med et positivt resultat (1)() d) der findes en lang raekke moduler, som daekker de to faser paa flere forskellige maader. I direktiverne fastsaettes de valgmuligheder, som Raadet kan overveje med henblik paa over for de offentlige myndigheder at sikre det hoeje sikkerhedsniveau, som disse  myndigheder tilstraeber for et givet produkt eller en given produktsektor e) ved fastsaettelsen af de muligheder, som fabrikanten kan vaelge imellem, skal der i direktiverne navnlig tages hensyn til saadanne spoergsmaal som modulernes egnethed i forbindelse med produkttypen, arten af de paagaeldende risici, de oekonomiske  infrastrukturer i den givne sektor (f.eks. tilstedevaerelsen af tredjeparter eller ikke), produktionstyperne og produktionens betydning mv. Det skal i de paagaeldende direktiver udtrykkeligt anfoeres, hvilke faktorer der er taget i betragtning f) ved fastsaettelsen af de mulige moduler for et givet produkt eller en given produktsektor skal det i direktiverne tilstraebes, at fabrikanten gives stoerst mulig valgfrihed, samtidig med at det sikres, at kravene overholdes i direktiverne fastsaettes de kriterier, som gaelder for fabrikantens valg af de i direktiverne fastsatte moduler, der er mest velegnede til produktionen g) det skal undgaas, at direktiverne unoedigt indeholder saadanne krav om anvendelse af moduler, som vil vaere alt for byrdefulde i forhold til maalsaetningerne for de enkelte direktiver h) de bemyndigede organer boer tilskyndes til at anvende modulerne uden unoedig byrde for virksomhederne. For at sikre en konsekvent teknisk anvendelse af modulerne soerger Kommissionen i samarbejde med medlemsstaterne for, at der organiseres et naert  samarbejde mellem de bemyndigede organer i) for at beskytte fabrikanterne skal den tekniske dokumentation, der indleveres til de bemyndigede organer, kun omfatte saadanne elementer, som er noedvendige, for at der kan foretages en vurdering af overensstemmelsen. Fortrolige oplysninger skal nyde  retlig beskyttelse j) gives der i direktiverne mulighed for, at fabrikanten kan anvende moduler baseret paa kvalitetssikringsteknikker, skal han ligeledes have mulighed for at kombinere med moduler, der ikke indebaerer kvalitetssikring, og omvendt, medmindre overholdelsen  af de relevante krav i direktiverne medfoerer, at der kun anvendes en af de to fremgangsmaader k) for saa vidt angaar anvendelsen af modulerne udpeger medlemsstaterne paa eget ansvar blandt de organer, der hoerer under deres jurisdiktion, og som er i besiddelse af den tekniske kompetence, dem, der opfylder direktivets krav. Dette ansvar betyder, at  medlemsstaterne har pligt til at sikre sig, at de bemyndigede organer til stadighed er i besiddelse af den tekniske kompetence, der kraeves i direktiverne, og at de holder de kompetente nationale myndigheder underrettet om udfoerelsen af deres hverv. Hvis  en medlemsstat tilbagekalder en bemyndigelse, skal den traeffe passende foranstaltninger til, at sagsbehandlingen overgaar til et andet bemyndiget organ for at sikre kontinuiteten l) endvidere, for saa vidt angaar overensstemmelsesvurdering, skal overdragelsen af underleverancer underlaegges visse betingelser, som kan sikre:  - at underleverandoeren er kompetent for saa vidt angaar opfyldelsen af standarderne i serie EN 45 000, samt at den medlemsstat, som har bemyndiget det organ, der har overdraget underleverancen, har kapacitet til at sikre en reel kontrol med disse  standarders overholdelse - det bemyndigede organs evne til at paatage sig et reelt ansvar for det arbejde, der udfoeres i henhold til underleveranceaftalen m) de bemyndigede organer, som ved forelaeggelse af attest eller anden dokumentation kan godtgoere, at de opfylder de harmoniserede standarder (EN 45 000-serien), anses for at opfylde kravene i direktiverne. Medlemsstater, der har udpeget organer, som  ikke kan paavise, at de opfylder de harmoniserede standarder (EN 45 000-serien), kan anmodes om at meddele Kommissionen fyldestgoerende begrundelse for, at organerne er blevet udpeget n) listerne over bemyndigede organer offentliggoeres af Kommissionen i De Europaeiske Faellesskabers Tidende og skal til stadighed ajourfoeres.  B. De vigtigste retningslinjer for anbringelse og anvendelse af »CE-maerkningen« er foelgende:  a) »CE-maerkningen« viser, at alle forpligtelser, som paahviler fabrikanterne vedroerende produktet i henhold til EF-direktiverne om anbringelse af maerkningen, er opfyldt.  Der er saaledes ikke tale om, at det kun er de vaesentlige krav vedroerende sikkerhed, folkesundhed, forbrugerbeskyttelse osv., der skal vaere opfyldt, idet visse direktiver kan indeholde saerlige forpligtelser, som ikke noedvendigvis er medtaget i de  saakaldte vaesentlige krav.  b) Naar »CE-maerkningen« er anbragt paa industriprodukter, viser den, at den fysiske eller juridiske person, der har foretaget eller ladet foretage anbringelsen af maerket, har sikret sig, at produktet opfylder alle de bestemmelser i  totalharmoniseringsdirektiverne, som gaelder for produktet, og at dette er blevet underkastet de relevante procedurer for overeensstemmelsesvurdering.  c) Naar industriprodukter omfattes af andre direktiver, der vedroerer andre aspekter, og som indeholder bestemmelser om anbringelse af »CE-maerkning«, angiver denne maerkning, at de paagaeldende produkter anses for at opfylde bestemmelserne i de paagaeldende  direktiver.  Hvis fabrikanten i henhold til et eller flere af disse direktiver frit kan vaelge, hvilken ordning han vil anvende i en overgangsperiode, viser »CE-maerkningen« imidlertid kun, at der er overensstemmelse med de direktiver, som fabrikanten anvender. I saa  fald skal referencerne for disse direktiver, som offentliggjort i De Europaeiske Faellesskabers Tidende, anfoeres paa de dokumenter, vejledninger eller instruktioner, som ledsager produkterne, eller eventuelt paa maerkepladen.  d) 1. »CE-overensstemmelsesmaerkningen« bestaar af bogstaverne »CE« i foelgende udformning:  Hvis »CE-maerkningen« formindskes eller forstoerres, skal modellens stoerrelsesforhold, som anfoert ovenfor, overholdes.  2. Hvis direktiverne ikke naevner specifikke dimensioner, skal »CE-maerkningen« mindst vaere 5 mm hoej.  3. »CE-maerkningen« anbringes paa produktet eller paa maerkepladen. Naar produktet er af en saadan art, at det ikke er muligt eller berettiget at anbringe »CE-maerkningen« paa det, anbringes denne paa emballagen, naar en saadan findes, og paa foelgedokumenterne, naar  dette er fastsat i direktiverne.  4. »CE-maerkningen« anbringes paa en maade, saa den er synlig, letlaeselig og ikke kan slettes.  e) Ethvert industriprodukt, som omfattes af de tekniske harmoniseringsdirektiver, der er baseret paa principperne i den globale metode, skal vaere forsynet med »CE-maerkningen«, medmindre der er fastsat undtagelser i saerdirektiverne; der er ikke tale om at  undlade maerkningen, men om at undlade at foretage administrative procedurer i forbindelse med overensstemmelsesvurderingen, som anses for at vaere for tunge i visse tilfaelde. Maerkningen kan saaledes ikke udelades, medmindre det er begrundet.  »CE-maerkningen« er det eneste bevis for, at industriprodukterne er i overensstemmelse med de naevnte direktiver, der er baseret paa principperne i den globale metode.  Medlemsstaterne undlader i deres nationale bestemmelser at henvise til andre overensstemmelsesmaerkninger end »CE-maerkningen« for saa vidt angaar overensstemmelsen med samtlige de bestemmelser, der er omhandlet i direktiverne om »CE-maerkning«.  f) »CE-maerkningen« foretages under produktionskontrolfasen.  g) Efter »CE-overensstemmelsesmaerkningen« anfoeres identifikationsnummeret for det bemyndigede organ i henhold til afsnit I A, naar dette organ deltager i produktionskontrolfasen i den i denne afgoerelse fastsatte betydning.  Kommissionen tildeler de bemyndigede organer et identifikationsnummer i forbindelse med notifikationsproceduren. Kommissionen offentliggoer listerne over de bemyndigede organer i De Europaeiske Faellesskabers Tidende og ajourfoerer regelmaessigt disse  lister.  Et bemyndiget organ tildeles det samme nummer, naar det bemyndiges efter flere direktiver. Kommissionen skal sikre sig, at det enkelte bemyndigede organ kun tildeles ét identifikationsnummer, uanset hvor mange direktiver det er bemyndiget efter.  h) For visse produkters vedkommende er det noedvendigt at fastsaette bestemmelser vedroerende deres brug. I saa fald kan der efter »CE-maerkningen« og det bemyndigede organs identifikationsnummer anfoeres et piktogram eller enhver anden form for angivelse  f.eks. vedroerende brugskategori.  i) Det er ikke tilladt at anbringe anden maerkning, der kan vildlede tredjemand med hensyn til »CE-maerkningens« betydning og grafiske udforming.  j) Et produkt kan vaere forsynet med forskellige maerker, f.eks. maerker, der angiver overensstemmelse med nationale eller europaeiske standarder, eller maerker, der angiver overensstemmelse med de klassiske optionsdirektiver, forudsat at saadanne angivelser  ikke kan forveksles med »CE-maerkningen«.  Disse angivelser kan derfor kun anbringes paa produktet, emballagen eller den dokumentation, der ledsager produktet paa betingelse af, at de ikke goer »CE-maerkningen« mindre synlig eller letlaeselig.  k) »CE-maerkningen« anbringes af fabrikanten eller dennes i Faellesskabet etablerede repraesentant. I velbegrundede undtagelsestilfaelde kan det i saerdirektiverne fastsaettes, at »CE-maerkningen« kan anbringes af den ansvarlige for markedsfoeringen af  produktet paa EF-markedet.  Det bemyndigede organs identifikationsnummer anbringes paa organets ansvar, enten af organet selv eller af fabrikanten eller dennes i Faellesskabet etablerede repraesentant.  l) Medlemsstaterne vedtager alle noedvendige nationale retsbestemmelser for at forbyde enhver mulighed for forveksling og for at hindre ethvert misbrug ved anvendelse af »CE-maerkningen«.  Hvis en medlemsstat konstaterer, at »CE-maerkningen« er blevet anbragt uberettiget, er fabrikanten eller dennes i Faellesskabet etablerede repraesentant eller undtagelsesvis, naar saerdirektiverne fastsaetter det, den ansvarlige for markedsfoeringen af det  paagaeldende produkt paa EF-markedet, forpligtet til at soerge for, at produktet igen bringes til at opfylde overeensstemmelseskriterierne, og at overtraedelsen bringes til ophoer paa de betingelser, som medlemsstaten har fastsat, for saa vidt andet ikke er  fastsat i bestemmelserne om anvendelse af sikkerhedsklausulen i det paagaeldende direktiv. Saafremt produktet fortsat ikke opfylder kravene, skal medlemsstaten traeffe alle egnede foranstaltninger for at begraense eller forbyde markedsfoering af det  paagaeldende produkt eller sikre, at det traekkes tilbage fra markedet efter fremgangsmaaden i sikkerhedsklausulerne.  II. MODULER FOR OVERENSSTEMMELSESVURDERING Forklarende noter Det kan i saerdirektiver fastsaettes, at »CE-maerkningen« kan anbringes paa emballagen eller paa foelgedokumenterne i stedet for paa selve produktet.  Overensstemmelseserklaeringen eller overensstemmelsesattesten (alt efter hvilken der gaelder i det paagaeldende direktiv) skal daekke enten et eller flere produkter og skal enten ledsage det (de) paagaeldende produkt(er) eller opbevares af fabrikanten.  Fremgangsmaaden skal praeciseres i de enkelte direktiver.  Referencer til artikler henviser til standardafsnittene i bilag II B i Raadets resolution af 7. maj 1985 (EFT nr. C 136 af 4. 6. 1985, s. 1), som er blevet standardartikler i direktiverne vedroerende den nye metode.  Det planlaegges inden for INSIS at udvikle edb-styret kommunikation af attester og andre dokumenter udstedt af udpegede organer.  Der kan i saerdirektiver anvendes modul A, C og H med yderligere afsnit indeholdende supplerende bestemmelser, som er anfoert i kasserne i modulerne.  Modul C er beregnet til at skulle anvendes i kombination med modul B (EF-typeafproevning). Modul D, E og F anvendes ligeledes normalt i kombination med modul B; i saerlige tilfaelde (f.eks. hvor der er tale om visse produkter med meget enkel udformning og  opbygning) kan de imidlertid anvendes saerskilt.  Modul A (intern fabrikationskontrol) 1. Dette modul beskriver den procedure, hvorved fabrikanten eller dennes i Faellesskabet etablerede repraesentant, der opfylder forpligtelserne i punkt 2, garanterer og erklaerer, at de paagaeldende produkter opfylder de krav i direktivet, der gaelder for  dem. Fabrikanten, eller dennes i Faellesskabet etablerede repraesentant, anbringer »CE-maerkningen« paa hvert enkelt produkt og udsteder en skriftlig overensstemmelseserklaering.  2. Fabrikanten udarbejder den tekniske dokumentation, der er beskrevet i punkt 3, og fabrikanten eller dennes i Faellesskabet etablerede repraesentant stiller den til raadighed for de nationale myndigheder med henblik paa inspektion i mindst ti aar (2)() fra  datoen for ophoeret med fremstillingen af produktet.  Er hverken fabrikanten eller dennes repraesentant etableret i Faellesskabet, paahviler pligten til at fremlaegge den tekniske dokumentation den person, som er ansvarlig for markedsfoeringen af produktet i Faellesskabet.  3. Den tekniske dokumentation skal goere det muligt at vurdere produktets overensstemmelse med direktivets krav. Dokumentation skal i det omfang, det er noedvendigt for vurderingen, daekke produktets konstruktion, fremstilling og funktion (3)().  4. Fabrikanten eller dennes repraesentant opbevarer sammen med den tekniske dokumentation en kopi af overensstemmelseserklaeringen.  5. Fabrikanten traeffer alle noedvendige foranstaltninger for, at fremstillingsprocessen sikrer, at de fremstillede produkter er i overensstemmelse med den tekniske dokumentation, der er omhandlet i punkt 2, og med de relevante krav i direktivet.  Modul A a Dette modul svarer til modul A suppleret med foelgende krav:  For hvert enkelt fremstillet produkt udfoeres der af fabrikanten eller paa hans vegne (4)() en eller flere proevninger af et eller flere specifikke aspekter ved produktet. Proevningerne udfoeres under ansvar af et bemyndiget organ, udvalgt af fabrikanten.  Under fremstillingsprocessen anbringer fabrikanten paa det bemyndigede organs ansvar dettes identifikationsnummer paa produktet.  eller:  Et bemyndiget organ, udvalgt af fabrikanten, foretager eller lader foretage kontrol af produkterne med skiftende mellemrum. Det bemyndigede organ udtager paa virksomheden en passende stikproeve til kontrol af de faerdige produkter, og der gennemfoeres  proevninger, som omhandlet i den (de) relevante standard(er), jf. artikel 5, eller tilsvarende proevninger, for at kontrollere, om produkterne opfylder kravene i det paagaeldende direktiv. Opfylder et eller flere produkter ikke kravene, traeffer det  bemyndigede organ de noedvendige foranstaltninger.  Der anvendes foelgende elementer under produktkontrollen:  (Her anfoeres relevante elementer som f.eks. den statistiske metode, der skal anvendes, karakteristika ved proeveudtagningen) Under fremstillingsprocessen anbringer fabrikanten paa det bemyndigede organs ansvar dettes identifikationsnummer paa produktet.  Modul B (EF-typeafproevning) 1. Dette modul beskriver den del af proceduren, hvorved et bemyndiget organ konstaterer og attesterer, at en proeve, som er repraesentativ for den paagaeldende produktion, opfylder de relevante krav i direktivet.  2. Anmodning om EF-typeafproevning indgives af fabrikanten eller dennes i Faellesskabet etablerede repraesentant til et bemyndiget organ efter eget valg.  Anmodningen skal indeholde:  - fabrikantens navn og adresse samt navn og adresse paa fabrikantens repraesentant, hvis anmodningen indgives af denne - en skriftlig erklaering om, at samme anmodning ikke er indgivet til andre bemyndigede organer - den tekniske dokumentation, jf. punkt 3.  Ansoegeren stiller en proeve, som er repraesentativ for den paagaeldende produktion, og som i det foelgende benaevnes »type« (5)(), til raadighed for det udpegede organ. Det bemyndigede organ kan anmode om yderligere proeveeksemplarer, saafremt dette er  noedvendigt af hensyn til gennemfoerelsen af proevningsprogrammet.  3. Den tekniske dokumentation skal goere det muligt at vurdere produktets overensstemmelse med direktivets krav. I det omfang, det er noedvendigt for vurderingen, skal den omfatte produktets konstruktion, fremstilling og funktion (6)().  4. Det bemyndigede organ:  4.1. undersoeger den tekniske dokumentation, kontrollerer, at typen er fremstillet i overensstemmelse med denne, og fastslaar, hvilke elementer der er konstrueret i overensstemmelse med de relevante bestemmelser i de i artikel 5 naevnte standarder, samt  hvilke elementer der er konstrueret, uden at de relevante bestemmelser i disse standarder er blevet anvendt 4.2. gennemfoerer eller lader gennemfoere de noedvendige undersoegelser og proevninger til kontrol af, om fabrikantens loesninger opfylder de vaesentlige krav i direktivet i de tilfaelde, hvor de i artikel 5 naevnte standarder ikke er anvendt 4.3. gennemfoerer eller lader gennemfoere de noedvendige undersoegelser og proevninger til kontrol af, om de relevante standarder rent faktisk er blevet anvendt i de tilfaelde, hvor fabrikanten har valgt at anvende disse 4.4. aftaler med ansoegeren, hvor undersoegelserne og de noedvendige proevninger skal gennemfoeres.  5. Konstateres det, at typen opfylder direktivets bestemmelser, udsteder det bemyndigede organ en »EF-typeafproevningsattest« til ansoegeren. Attesten skal indeholde fabrikantens navn og adresse, undersoegelsens resultater, betingelserne for dens gyldighed  samt de noedvendige data til identificering af den godkendte type (7)().  En oversigt over de relevante dele af den tekniske dokumentation vedlaegges attesten, og en kopi heraf opbevares af det bemyndigede organ.  Afslaar det bemyndigede organ at udstede en typeafproevningsattest til fabrikanten, skal det give en detaljeret redegoerelse for aarsagerne hertil.  Der fastlaegges en klageprocedure.  6. Ansoegeren skal underrette det bemyndigede organ, som opbevarer den tekniske dokumentation vedroerende »EF-typeafproevningen«, om enhver aendring af det godkendte produkt; produktet skal godkendes paa ny, hvis saadanne aendringer kan paavirke  overensstemmelsen med de vaesentlige krav eller de foreskrevne betingelser for anvendelse af produktet. Denne tillaegsgodkendelse gives i form af en tilfoejelse til den oprindelige »EF-typeafproevningsattest«.  7. Alle bemyndigede organer meddeler de oevrige bemyndigede organer relevante oplysninger om udstedte »EF-typeafproevningsattester« og udstedte eller tilbagekaldte tillaegsgodkendelser (8)().  8. De oevrige bemyndigede organer kan indhente kopi af »EF-typeafproevningsattesterne« og/eller tillaegsgodkendelserne. Bilagene til attesterne stilles til de oevrige bemyndigede organers raadighed.  9. Fabrikanten eller dennes repraesentant skal ud over den tekniske dokumentation tillige opbevare en kopi af »EF-typeafproevningsattesten« og eventuelle tillaeg til denne i mindst ti aar fra datoen for ophoeret af fremstillingen af produktet (9)().  Er hverken fabrikanten eller dennes repraesentant etableret i Faellesskabet, paahviler pligten til at fremlaegge den tekniske dokumentation den person, som er ansvarlig for markedsfoeringen af produktet i Faellesskabet.  Modul C (typeoverensstemmelse) 1. Dette modul beskriver den del af proceduren, hvorved fabrikanten eller dennes i Faellesskabet etablerede repraesentant garanterer og erklaerer, at de paagaeldende produkter er i overensstemmelse med typen som beskrevet i EF-typeafproevningsattesten og  opfylder de krav i direktivet, der gaelder for dem. Fabrikanten, eller dennes i Faellesskabet etablerede repraesentant, anbringer »CE-maerkningen« paa hvert enkelt produkt og udsteder en skriftlig overensstemmelseserklaering.  2. Fabrikanten traeffer alle noedvendige foranstaltninger for, at fremstillingsprocessen sikrer, at de fremstillede produkter er i overensstemmelse med typen som beskrevet i »EF-typeafproevningsattesten« og med de relevante krav i direktivet.  3. Fabrikanten eller dennes repraesentant skal opbevare en kopi af overensstemmelseserklaeringen i mindst ti aar fra datoen for ophoeret af fremstillingen af produktet (10)().  Er hverken fabrikanten eller dennes repraesentant etableret i Faellesskabet, paahviller pligten til at fremlaegge den tekniske dokumentation den person, som er ansvarlig for markedsfoeringen af produktet i Faellesskabet.  Eventuelle supplerende bestemmelser:  For hvert enkelt fremstillet produkt udfoeres der af fabrikanten eller paa hans vegne (11)() en eller flere proevninger af et eller flere specifikke aspekter ved produktet. Proevningerne udfoeres under ansvar af et bemyndiget organ, udvalgt af fabrikanten.  Under fremstillingsprocessen anbringer fabrikanten paa det bemyndigede organs ansvar dettes identifikationsnummer paa produktet.  eller:  Et bemyndiget organ efter fabrikantens valg foretager eller lader foretage kontrol af produkterne med skiftende mellemrum. Det bemyndigede organ udtager paa stedet en passende stikproeve til kontrol af de faerdige produkter, og der gennemfoeres proevninger  som omhandlet i den (de) relevante standard(er), jf. artikel 5, eller tilsvarende proevninger for at kontrollere, om produktionen opfylder kravene i det relevante direktiv. Opfylder et eller flere produkter ikke kravene, traeffer det bemyndigede organ de  noedvendige foranstaltninger.  Der anvendes foelgende elementer under produktkontrollen:  (Her anfoeres relevante elementer som f.eks. den statistiske metode, der skal anvendes, karakteristika ved proeveudtagningen) Under fremstillingsprocessen anbringer fabrikanten paa det bemyndigede organs ansvar dettes identifikationsnummer paa produktet.  Modul D (12)() (kvalitetssikring af produktionen) 1. Dette modul beskriver den del af proceduren, hvorved en fabrikant, der opfylder bestemmelserne i punkt 2, garanterer og erklaerer, at de paagaeldende produkter [er i overensstemmelse med typen som beskrevet i »EF-typeafproevningsattesten« og] opfylder de  krav i direktivet, der gaelder for dem. Fabrikanten, eller dennes i Faellesskabet etablerede repraesentant, anbringer »CE-maerkningen« paa hvert enkelt produkt og udsteder en skriftlig overensstemmelseserklaering. Sammen med »CE-maerkningen« anfoeres det  identifikationsnummer, der anvendes af det bemyndigede organ, som er ansvarlig for den i punkt 4 omhandlede kontrol.  2. Fabrikanten skal anvende et godkendt kvalitetssystem for produktion og foretage kontrol og proevninger af de faerdige produkter som beskrevet i punkt 3, og er underlagt den i punkt 4 omhandlede kontrol.  3. Kvalitetssystem 3.1. Fabrikanten indsender en ansoegning om vurdering af kvalitetssystemet for de paagaeldende produkter til et bemyndiget organ efter eget valg.  Ansoegningen skal indeholde:  - alle oplysninger, der er relevante for den planlagte produktkategori - dokumentation vedroerende kvalitetssystemet - i givet fald den tekniske dokumentation for den godkendte type og en kopi af »EF-typeafproevningsattesten«.  3.2. Kvalitetssystemet skal sikre, at produkterne er i overensstemmelse med [typen som beskrevet i »EF-typeafproevningsattesten« samt med] de relevante krav i direktivet.  Alle de forhold, krav og bestemmelser, som fabrikanten har taget hensyn til, skal dokumenteres paa systematisk og overskuelig maade i en skriftlig redegoerelse for forholdsregler, procedurer og instruktioner. Denne dokumentation vedroerende  kvalitetssystemet skal sikre, at kvalitetsprogrammer, -planer, -manualer og -registre fortolkes ens.  Redegoerelsen skal navnlig indeholde en fyldestgoerende beskrivelse af:  - kvalitetsmaalsaetninger og organisationsstruktur samt ledelsens ansvar og befoejelser med hensyn til produktkvalitet - fremstillingsprocesser, teknikker vedroerende kvalitetskontrol og -sikring samt de systematiske foranstaltninger, der vil blive anvendt - de undersoegelser og proevninger, der skal udfoeres foer, under og efter fremstillingen, og den hyppighed, hvormed dette sker - kvalitetsregistre, herunder kontrolrapporter og proevnings- og kalibreringsdata, rapporter over personalets kvalifikationer mv.  - hvordan det kontrolleres, at den kraevede produktkvalitet er opnaaet, og at kvalitetssystemet fungerer effektivt.  3.3. Det bemyndigede organ vurderer kvalitetssystemet for at fastslaa, om det opfylder kravene i punkt 3.2. Organet skal antage, at disse krav er opfyldt, hvis kvalitetssystemerne anvender den harmoniserende standard paa omraadet (13)().  Kontrolholdet skal mindst omfatte ét medlem, som har erfaring med at vurdere den paagaeldende produktteknologi. Vurderingsproceduren skal omfatte et besoeg paa fabrikantens anlaeg.  Afgoerelsen skal meddeles fabrikanten. Meddelelsen skal indeholde resultaterne af undersoegelsen og den begrundede vurderingsafgoerelse.  3.4. Fabrikanten forpligter sig til at opfylde sine forpligtelser i henhold til kvalitetssystemet, saaledes som det er godkendt, og til at vedligeholde det, saaledes at det forbliver hensigtsmaessigt og effektivt.  Fabrikanten eller dennes repraesentant underretter det bemyndigede organ, som har godkendt kvalitetsystemet, om enhver paataenkt aendring af kvalitetssystemet.  Det bemyndigede organ vurderer foreslaaede aendringer og afgoer, om det aendrede kvalitetssystem stadig opfylder de i punkt 3.2 omhandlede krav, eller om en fornyet vurdering er noedvendig.  Det bemyndigede organ meddeler fabrikanten afgoerelsen. Meddelelsen skal indeholde resultaterne af undersoegelsen og den begrundede vurderingsafgoerelse.  4. Kontrol paa det udpegede organs ansvar 4.1. Formaalet med EF-kontrollen er at sikre, at fabrikanten fuldt ud opfylder sine forpligtelser i henhold til det godkendte kvalitetssystem.  4.2. Fabrikanten skal give det bemyndigede organ adgang til at inspicere produktions-, kontrol-, proevnings- samt oplagringsfaciliteterne og give det alle noedvendige oplysninger, herunder:  - dokumentation vedroerende kvalitetssystemet - kvalitetsregisteringer, herunder kontrolrapporter, proevnings- og kalibreringsdata, rapporter vedroerende personalets kvalifikationer mv.  4.3. Det bemyndigede organ skal gennemfoere periodiske kontrolbesoeg (14)() for at sikre, at fabrikanten vedligeholder og anvender kvalitetssystemet; det udsteder en kontrolrapport til fabrikanten.  4.4. Det bemyndigede organ kan derudover aflaegge uanmeldte besoeg hos fabrikanten. Under disse besoeg kan det foretage eller lade foretage proevninger for om noedvendigt at kontrollere, om kvalitetssystemet fungerer hensigtsmaessigt. Det udsteder en  besoegsrapport og i givet fald en proevningsrapport til fabrikanten.  5. Fabrikanten skal i mindst ti aar fra datoen for ophoeret af fremstillingen af produktet (15)() kunne forelaegge de nationale myndigheder:  - den i punkt 3.1, andet afsnit, andet led, omhandlede dokumentation - de i punkt 3.4, andet afsnit, omhandlede meddelelser om aendringer - de i punkt 3.4, fjerde afsnit, og punkt 4.3 og 4.4 omhandlede afgoerelser og rapporter fra det bemyndigede organ.  6. Hvert bemyndiget organ meddeler de oevrige bemyndigede organer relevante oplysninger om udstedte eller tilbagekaldte godkendelser af kvalitetssystemer (16)().  Modul E (17)() (kvalitetssikring af produkterne) 1. Dette modul beskriver den procedure, hvorved en fabrikant, der opfylder bestemmelserne i punkt 2, garanterer og erklaerer, at de paagaeldende produkter [er i overensstemmelse med typen som beskrevet i EF-typeafproevningsattesten og] opfylder de relevante  krav i direktivet. Fabrikanten, eller dennes i Faellesskabet etablerede repraesentant, anbringer »CE-maerkningen« paa hvert enkelt produkt og udsteder en skriftlig overensstemmelseserklaering. Sammen med »CE-maerkningen« anfoeres det identifikationsnummer, der  anvendes af det bemyndigede organ, som er ansvarligt for den i punkt 4 omhandlede kontrol.  2. Fabrikanten anvender et godkendt kvalitetssystem for endelig produktkontrol og proevning som beskrevet i punkt 3 og er underlagt den i punkt 4 omhandlede kontrol.  3. Kvalitetssystem 3.1. Fabrikanten indsender en ansoegning om vurdering af kvalitetssystemet for de paagaeldende produkter til et bemyndiget organ efter eget valg.  Ansoegningen skal indeholde:  - alle relevante oplysninger vedroerende den planlagte produktkategori - dokumentation vedroerende kvalitetssystemet - i givet fald den tekniske dokumentation for den godkendte type og en kopi af »EF-typeafproevningsattesten«.  3.2. Under kvalitetssystemet undersoeges hvert enkelt produkt, og der gennemfoeres de proevninger, der er omhandlet i den (de) relevante standard(er), jf. artikel 5, eller tilsvarende proevninger for at sikre, at produktet opfylder de relevante krav i  direktivet. Alle de forhold, krav og bestemmelser, som fabrikanten har taget hensyn til, skal dokumenteres paa systematisk og overskuelig maade i en skriftlig redegoerelse for forholdsregler, procedurer og instruktioner. Denne dokumentation for  kvalitetssystemet skal sikre, at kvalitetsprogrammer, -planer, -manualer og -registre fortolkes ens.  Redegoerelsen skal bl.a. indeholde en fyldestgoerende beskrivelse af:  - kvalitetsmaalsaetninger og organisationsstruktur samt ledelsens ansvar og befoejelser med hensyn til produktkvalitet - de undersoegelser og proevninger, der vil blive udfoert efter fremstillingen - hvordan det kontrolleres, at kvalitetssystemet fungerer effektivt - kvalitetsregistreringer, herunder kontrolrapporter samt proevnings- og kalibreringsdata, rapporter vedroerende personalets kvalifikationer mv.  3.3. Det bemyndigede organ vurderer kvalitetssystemet for at fastslaa, om det opfylder kravene i punkt 3.2. Organet skal antage, at disse krav er opfyldt, hvis kvalitetssystemerne anvender den harmoniserede standard paa omraadet (18)().  Kontrolholdet skal mindst omfatte ét medlem, som har erfaring med at vurdere den paagaeldende produktteknologi. Vurderingsproceduren skal omfatte et besoeg paa fabrikantens anlaeg.  Afgoerelsen skal meddeles fabrikanten. Meddelelsen skal indeholde resultaterne af undersoegelsen og den begrundede vurderingsafgoerelse.  3.4. Fabrikanten forpligter sig til at opfylde sine forpligtelser i henhold til kvalitetssystemet, saaledes som det er godkendt, og til at vedligeholde det, saaledes at det forbliver hensigtsmaessigt og effektivt.  Fabrikanten eller dennes repraesentant underretter det bemyndigede organ, som har godkendt kvalitetssystemet, om enhver paataenkt aendring af kvalitetssystemet.  Det bemyndigede organ vurderer de foreslaaede aendringer og afgoer, om det aendrede kvalitetssystem stadig opfylder de i punkt 3.2 omhandlede krav, eller om en fornyet vurdering er noedvendig.  Det bemyndigede organ meddeler fabrikanten sin afgoerelse. Meddelelsen skal indeholde resultaterne af undersoegelsen og den begrundede vurderingsafgoerelse.  4. Kontrol paa det bemyndigede organs ansvar 4.1. Formaalet med kontrollen er at sikre, at fabrikanten fuldt ud opfylder sine forpligtelser i henhold til det godkendte kvalitetssystem.  4.2. Fabrikanten skal give det bemyndigede organ adgang til at kontrollere kontrol-, proevnings- og oplagringsfaciliteterne og give det alle noedvendige oplysninger, herunder:  - dokumentation vedroerende kvalitetssystemet - teknisk dokumentation - kvalitetsregistreringer, herunder kontrolrapporter, proevnings- og kalibreringsdata, rapporter over personalets kvalifikationer mv.  4.3. Det bemyndigede organ skal gennemfoere periodiske kontrolbesoeg (19)() for at sikre, at fabrikanten vedligeholder og anvender kvalitetssystemet, og skal udarbejde en kontrolrapport til fabrikanten.  4.4. Det bemyndigede organ kan derudover aflaegge uanmeldte besoeg hos fabrikanten. I forbindelse med saadanne besoeg kan det bemyndigede organ foretage eller lade foretage proevninger for om noedvendigt at kontrollere, om kvalitetssystemet fungerer  effektivt; det udsteder en besoegsrapport og i givet fald en proevningsrapport til fabrikanten.  5. Fabrikanten skal i mindst ti aar (20)() fra datoen for ophoeret af fremstillingen af produktet kunne forelaegge de nationale myndigheder:  - den i punkt 3.1, andet afsnit, tredje led, omhandlede dokumentation - de i punkt 3.4, andet led, omhandlede meddelelser om aendringer - de i punkt 3.4, sidste led, og i punkt 4.3 og 4.4 omhandlede afgoerelser og rapporter fra det bemyndigede organ.  6. Alle bemyndigede organer meddeler de oevrige bemyndigede organer relevante oplysninger om udstedte eller tilbagekaldte godkendelser af kvalitetssystemer (21)().  Modul F (22)() (produktverifikation) 1. Dette modul beskriver den procedure, hvorved fabrikanten eller dennes i Faellesskabet etablerede repraesentant garanterer og erklaerer, at de produkter, som bestemmelserne i punkt 3 er blevet anvendt paa, [er i overensstemmelse med typen som beskrevet i  »EF-typeafproevningsattesten« og] opfylder de relevante krav i direktivet.  2. Fabrikanten traeffer alle noedvendige foranstaltninger for at sikre, at fremstillingsprocessen sikrer, at produkterne er i overensstemmelse med [typen som beskrevet i »EF-typeproevningsattesten« og med] de relevante krav i direktivet. Fabrikanten, eller  dennes i Faellesskabet etablerede repraesentant, anbringer »CE-maerkningen« paa hvert enkelt produkt og udsteder en overensstemmelseserklaering.  3. Det bemyndigede organ foretager de noedvendige undersoegelser og proevninger for at verificere, at produktet er i overensstemmelse med direktivets krav; dette kan efter fabrikantens valg foregaa enten ved kontrol og proevning af hvert enkelt produkt som  beskrevet i punkt 4 eller ved kontrol og proevning af produkterne paa et statistisk grundlag som beskrevet i punkt 5 (23)().  3a Fabrikanten eller dennes repraesentant opbevarer en kopi af overensstemmelseserklaeringen i mindst ti aar (24)() fra datoen for ophoeret af fremstillingen af produktet.  4. Verifikation ved kontrol og proevning af hvert enkelt produkt 4.1. Alle produkter undersoeges enkeltvis, og der gennemfoeres de proevninger, der er omhandelt i den (de) relevante standard(er), jf. artikel 5, eller tilsvarende proevninger for at verificere, at produkterne er i overensstemmelse med [typen som beskrevet  i »EF-typeafproevningsattesten« og med] de relevante krav i direktivet.  4.2. Det bemyndigede organ anbringer eller lader anbringe sit identifikationsnummer paa hvert godkendt produkt og udsteder en skriftlig overensstemmelsesattest vedroerende de gennemfoerte proevninger.  4.3. Fabrikanten eller dennes repraesentant skal paa opfordring kunne forevise den overensstemmelsesattest, der er udstedt af det bemyndigede organ.  5. Statistisk verifikation 5.1. Fabrikanten fremlaegger sine produkter i form af ensartede partier og traeffer alle noedvendige foranstaltninger for at sikre, at fremstillingsprocessen garanterer, at alle producerede partier bliver ensartede.  5.2. Alle produkter skal kunne verificeres i form af ensartede partier. Der udtages en stikproeve af hvert parti. Produkterne i en proeve undersoeges enkeltvis, og der gennemfoeres de proevninger, der er omhandelt i den (de) relevante standard(er), jf.  artikel 5, eller tilsvarende proevninger for at verificere, om produkterne er i overensstemmelse med de relevante krav i direktivet, og for at fastslaa, om partiet skal godkendes eller kasseres.  5.3. Der anvendes foelgende elementer under den statistiske procedure:  (Her anfoeres relevante elementer som f.eks. den statistiske metode, der skal anvendes, karakteristika ved proeveudtagningen osv.) 5.4. For saa vidt angaar godkendte partier skal det bemyndigede organ anbringe eller lade anbringe sit identifikationsnummer paa hvert enkelt produkt og udstede en skriftlig overensstemmelsesattest vedroerende de foretagne proevninger. Alle produkter i  partiet kan markedsfoeres, undtagen de produkter fra proeven, der ikke opfylder overensstemmelseskravene.  Kasseres et parti, traeffer vedkommende bemyndigede organ de noedvendige foranstaltninger til at forhindre, at det paagaeldende parti markedsfoeres. Hvis der ofte maa kasseres partier, kan det bemyndigede organ stille den statistiske verifikation i bero.  Fabrikanten kan under fremstillingsprocessen paa det bemyndigede organs ansvar anbringe dettes identifikationsnummer paa produktet.  5.5. Fabrikanten eller dennes repraesentant skal paa opfordring kunne forevise den overensstemmelsesattest, der er udstedt af det bemyndigede organ.  Modul G (endhedsverifikation) 1. Dette modul beskriver den procedure, hvorved fabrikanten garanterer og erklaerer, at det paagaeldende produkt, for hvilket der er udstedt den i punkt 2 omhandlede attest, er i overensstemmelse med de relevante krav i direktivet. Fabrikanten, eller  dennes i Faellesskabet etablerede repraesentant, anbringer »CE-maerkningen« paa produktet og udsteder en overensstemmelseserklaering.  2. Det bemyndigede organ undersoeger produktet og gennemfoerer de proevninger, der er omhandlet i den (de) relevante standard(er), jf. artikel 5, eller tilsvarende proevninger for at sikre, at det er i overensstemmelse med de relevante krav i direktivet.  Det bemyndigede organ anbringer eller lader anbringe sit identifikationsnummer paa det godkendte produkt og udsteder en overensstemmelsesattest vedroerende de gennemfoerte proevninger.  3. Den tekniske dokumentation skal goere det muligt at vurdere produktets overensstemmelse med direktivets krav samt forstaa dets konstruktion, fremstilling og funktion (25)().  Modul H (fuld kvalitetssikring) 1. Dette modul beskriver den procedure, hvorved en fabrikant, der opfylder bestemmelserne i punkt 2, garanterer og erklaerer, at de paagaeldende produkter opfylder de relevante krav i direktivet. Fabrikanten, eller dennes i Faellesskabet etablerede  repraesentant, anbringer »CE-maerkningen« paa hvert enkelt produkt og udsteder en skriftlig overensstemmelseserklaering. Sammen med »CE-maerkningen« anfoeres det identifikationsnummer, der anvendes af det bemyndigede organ, som er ansvarligt for den i punkt 4  omhandlede kontrol.  2. Fabrikanten anvender et godkendt kvalitetssystem for konstruktion, fremstilling, endelig produktkontrol og proevning som beskrevet i punkt 3 og er underlagt den i punkt 4 omhandlede kontrol.  3. Kvalitetssystem 3.1. Fabrikanten indsender en ansoegning om vurdering af kvalitetssystemet til et bemyndiget organ.  Ansoegningen skal indeholde:  - alle relevante oplysninger for den planlagte produktkategori - dokumentation vedroerende kvalitetssystemet.  3.2. Kvalitetssystemet skal sikre, at produkterne opfylder de relevante krav i direktivet.  Alle de forhold, krav og bestemmelser, som fabrikanten har taget hensyn til, skal dokumenteres paa systematisk og overskuelig maade i en skriftlig redegoerelse for forholdsregler, procedurer og instruktioner. Denne dokumentation for kvalitetssystemet skal  sikre, at kvalitetspolitik og -procedurer, saasom kvalitetsprogrammer, -planer, -manualer og -registre fortolkes ens.  Redegoerelsen skal navnlig indeholde en fyldestgoerende beskrivelse af:  - ekvalitetsmaalsaetninger og organisationsstruktur samt ledelsens ansvar og befoejelser med hensyn til konstruktions- og produktkvalitet - de tekniske konstruktionsspecifikationer, herunder standarder, der vil blive anvendt, samt, hvis de i artikel 5 omhandlede standarder ikke anvendes fuldt ud, hvordan det sikres, at de vaesentlige krav i direktivet, der gaelder for produkterne, vil blive  opfyldt - de teknikker til konstruktionskontrol og -verifikation samt de processer og systematiske foranstaltninger, der vil blive anvendt ved konstruktionen af produkterne, for saa vidt angaar paagaeldende produktkategori- de tilsvarende teknikker for fremstilling, kvalitetskontrol og kvalitetssikring samt de systematiske fremgangsmaader og foranstaltninger, der vil blive anvendt - de undersoegelser og proevninger, der skal udfoeres foer, under og efter produktionen, og den hyppighed, hvormed dette sker - kvalitetsregistre, herunder kontrolrapporter og proevnings- og kalibreringsdata, rapporter over personalets kvalifikationer mv.  - metoderne til verifikation af, at den kraevede konstruktions- og produktkvalitet er opnaaet, og at kvalitetssystemet fungerer effektivt.  3.3. Det bemyndigede organ vurderer kvalitetssystemet for at fastslaa, om det opfylder kravene i punkt 3.2. Organet skal antage, at disse krav er opfyldt, hvis kvalitetssystemerne anvender den relevante harmoniserede standard (26)().  Vurderingsholdet skal mindst omfatte ét medlem, som har erfaring med at vurdere den paagaeldende produktteknologi. Vurderingsproceduren skal omfatte et besoeg paa fabrikantens anlaeg.  Afgoerelsen skal meddeles til fabrikanten. Meddelelsen skal indeholde resultaterne af undersoegelsen og den begrundede vurderingsafgoerelse.  3.4. Fabrikanten forpligter sig til at opfylde sine forpligtelser i henhold til kvalitetssystemet, saaledes som det er godkendt, og til at vedligeholde det, saaledes at det forbliver hensigtsmaessigt og effektivt.  Fabrikanten eller dennes repraesentant underretter det bemyndigede organ, som har godkendt kvalitetssystemet, om enhver paataenkt aendring af dette.  Det bemyndigede organ vurderer de foreslaaede aendringer og afgoer, om det aendrede kvalitetssystem stadig opfylder de i punkt 3.2 omhandlede krav, eller om en fornyet vurdering er noedvendig.  Det bemyndigede organ meddeler fabrikanten afgoerelsen. Meddelelsen skal indeholde resultaterne af undersoegelsen og den begrundede vurderingsafgoerelse.  4. EF-kontrol paa det bemyndigede organs ansvar 4.1. Formaalet med EF-kontrollen er at sikre, at fabrikanten fuldt ud opfylder sine forpligtelser i henhold til det godkendte kvalitetssystem.  4.2. Fabrikanten skal give det bemyndigede organ adgang til at kontrollere konstruktions-, produktions-, kontrol- og proevnings- samt oplagringsfaciliteterne og skal give det alle noedvendige oplysninger, herunder:  - dokumentation vedroerende kvalitetssystemet - kvalitetsregistreringer i henhold til konstruktionsdelen i kvalitetssystemet saasom resultater af analyser, beregninger, proevninger mv.  - kvalitetsregistreringer i henhold til produktionsdelen i kvalitetssystemet, saasom kontrolrapporter samt proevnings- og kalibreringsdata, rapporter over personalets kvalifikationer mv.  4.3. Det bemyndigede organ skal gennemfoere periodiske kontrolbesoeg (27)() for at sikre, at fabrikanten vedligeholder og anvender kvalitetssystemet, og udarbejde en kontrolrapport til fabrikanten.  4.4. Det bemyndigede organ kan desuden aflaegge uanmeldte besoeg hos fabrikanten. Under disse besoeg kan det bemyndigede organ om noedvendigt foretage eller faa foretaget »proever« for at kontrollere, om kvalitetssystemet fungerer tilfredsstillende. Det  udsteder en besoegsrapport og, i givet fald, en »proeverapport« til fabrikanten.  5. Fabrikanten skal i et tidsrum paa mindst ti aar (28)() fra datoen for ophoeret af fremstillingen af produktet kunne forelaegge de nationale myndigheder:  - den i punkt 3.1, andet afsnit, andet led, omhandlede dokumentation - de i punkt 3.4, andet afsnit, omhandlede meddelelser om aendringer - de i punkt 3.4, sidste afsnit, og i punkt 4.3 og 4.4 omhandlede afgoerelser og rapporter fra det bemyndigede organ.  6. Alle bemyndigede organer meddeler de oevrige bemyndigede organer relevante oplysninger om udstedte eller tilbagekaldte godkendelser af kvalitetssystemer (29)().  Eventuelle supplerende krav Konstruktionsproevning 1. Fabrikanten indgiver anmodning om afproevning af konstruktionen til et bemyndiget organ.  2. Anmodningen skal goere det muligt at forstaa produktets konstruktion, fremstilling og funktion samt goere det muligt at vurdere overensstemmelsen med direktivets krav.  Den skal omfatte:  - de tekniske konstruktionsspecifikationer, herunder standarder, der er anvendt - det noedvendige materiale for at bevise, at de er relevante, navnlig i de tilfaelde hvor de i artikel 5 naevnte standarder ikke er anvendt fuldt ud. Dette stoettemateriale skal omfatte resultaterne af proevninger, som er udfoert af fabrikantens laboratorium  eller for hans regning.  3. Det bemyndigede organ undersoeger anmodningen, og hvis konstruktionen opfylder de bestemmelser i direktivet, der gaelder for den, udsteder det en »EF-konstruktionsafproevningsattest« til ansoegeren. Attesten skal indeholde undersoegelsens resultater,  betingelserne for dens gyldighed samt de noedvendige data til identificering af den godkendte konstruktion og i givet fald en beskrivelse af produktets funktion.  4. Ansoegeren skal holde det bemyndigede organ, som har udstedt EF-konstruktionsafproevningsattesten, underrettet om enhver aendring af den godkendte konstruktion. AEndres den godkendte konstruktion, skal aendringerne ogsaa godkendes af det bemyndigede organ,  som har udstedt EF-konstruktionsafproevningsattesten, hvis saadanne aendringer kan paavirke overensstemmelsen med de vaesentlige krav i direktivet eller de foreskrevne betingelser for anvendelse af produktet. Denne tillaegsgodkendelse gives i form af en  tilfoejelse til »EF-konstruktionsafproevningsattesten«.  5. De bemyndigede organer skal meddele de oevrige bemyndigede organer relevante oplysninger om:  - udstedte »EF-konstruktionsafproevningsattester« og tillaegsgodkendelser - tilbagekaldte »EF-konstruktionsafproevningsattester« og tillaegsgodkendelser (30)().  (1)() Denne passage vil sandsynligvis blive udmoentet forskelligt i de enkelte saerdirektiver.(2)() Dette tidsrum kan aendres i saerdirektiverne.(3)() Indholdet af den tekniske dokumentation skal fastlaegges i de enkelte direktiver afhaengigt af,  hvilke produkter der er tale om. Dokumentationen kan for eksempel indeholde foelgende oplysninger, for saa vidt de er relevante for vurderingen: - en almindeling beskrivelse af produktet - konstruktions- og produktionstegninger samt lister over  komponenter, delmontager, kredsloeb mv. - de noedvendige beskrivelser og forklaringer til forstaaelse af ovennaevnte tegninger og lister samt af produktets funktion - en liste over de standarder, der er naevnt i artikel 5, og som helt eller delvis finder  anvendelse, samt beskrivelser af de loesninger, der er valgt med henblik paa at opfylde de vaesentlige krav i direktivet i de tilfaelde, hvor de i artikel 5 naevnte standarder ikke er anvendt - resultater af konstruktionsberegninger og kontrolundersoegelser  mv. - proeverapporter.(4)() Anvendes denne mulighed i et saerdirektiv, skal de paagaeldende produkter specificeres tillige med de proevninger, der skal foretages.(5)() En type kan omfatte flere forskellige produktvarianter, naar blot forskellene mellem  varianterne ikke beroerer sikkerhedsniveauet eller de oevrige krav til produktets kvalitet.(6)() Indholdet af den tekniske dokumentation skal fastlaegges i de enkelte direktiver afhaengigt af, hvilke produkter der er tale om. Dokumentationen kan for  eksempel indeholde foelgende oplysninger, for saa vidt de er relevante for vurderingen: - en almindelig beskrivelse af typen - konstruktions- og produktionstegninger samt lister over komponenter, delmontager, kredsloeb mv. - de noedvendige beskrivelser og  forklaringer til forstaaelse af ovennaevnte tegninger og lister samt af produktets funktion - en liste over de standarder, der er naevnt i artikel 5, og som helt eller delvis finder anvendelse, samt beskrivelser af de loesninger, der er valgt med henblik paa  at opfylde de vaesentlige krav i de tilfaelde, hvor de i artikel 5 naevnte standarder ikke er anvendt - resultater af konstruktionsberegninger og undersoegelser mv. - proeverapporter.(7)() Der kan i saerdirektiverne fastsaettes en gyldighedsperiode for  attesten.(8)() Vil sandsynligvis blive udmoentet forskelligt i de enkelte saerdirektiver.(9)() Dette tidsrum kan aendres i saerdirektiverne.(10)() Anvendes denne mulighed i et saerdirektiv, skal de paagaeldende produkter specificeres tillige med de proevninger,  der skal foretages.(11)() Dette tidsrum kan aendres i saerdirektiverne.(12)() Anvendes dette modul uden modul B: - skal det (mellem punkt 1 og 2) suppleres med punkt 2 og 3 i modul A, saaledes at det fremgaar, at teknisk dokumentation er paakraevet - udgaar  teksten i skarp parentes.(13)() Denne harmoniserende standard er EN 29 002, om noedvendigt suppleret for at tage hoejde for egenarten af de produkter, som den anvendes paa.(14)() Det kan i saerdirektiverne angives, hvor ofte kontrolbesoegene skal finde  sted.(15)() Dette tidsrum kan aendres i saerdirektiverne.(16)() Vil sandsynligvis blive udmoentet forskelligt i de enkelte saerdirektiver.(17)() Anvendes dette modul uden modul B: - skal det (mellem punkt 1 og 2) suppleres med punkt 2 og 3 i modul A,  saaledes at det fremgaar, at teknisk dokumentation er paakraevet - udgaar teksten i skarp parentes.(18)() Denne harmoniserede standard er EN 29 003, om noedvendigt suppleret for at tage hoejde for egenarten af de produkter, som den anvendes paa.(19)() Det kan i  saerdirektiverne angives, hvor ofte kontrolbesoegene skal finde sted.(20)() Dette tidsrum kan aendres i saerdirektiverne.(21)() Vil sandsynligvis blive udmoentet forskelligt i de enkelte saerdirektiver.(22)() Anvendes dette modul uden modul B: - skal det  (mellem punkt 1 og 2) suppleres med punkt 2 og 3 i modul A, saaledes at det fremgaar, at teknisk dokumentation er paakraevet - udgaar teksten i skarp parentes.(23)() Fabrikantens valgmulighed kan begraenses i saerdirektiverne.(24)() Dette tidsrum kan aendres i  saerdirektiverne.(25)() Den tekniske dokumentation skal fastlaegges i hvert enkelt direktiv, alt efter hvilket produkt der er tale om. Dokumentationen kan for eksempel indeholde foelgende oplysninger, for saa vidt de er relevante for vurderingen: - en  almindelig beskrivelse af typen - konstruktionstegninger og produktionstegninger samt lister over komponenter, delmontager, kredsloeb osv. - de noedvendige beskrivelser og forklaringer til forstaaelse af overnaevnte tegninger og lister samt af produktets  funktion - en liste over de standarder, der er naevnt i artikel 5, og som helt eller delvis finder anvendelse, samt beskrivelser af de loesninger, der er valgt med henblik paa at opfylde de vaesentlige krav i de tilfaelde, hvor de i artikel 5 naevnte  standarder ikke er anvendt - resultater af konstruktionsberegninger og kontrolundersoegelser mv. - proeverapporter.(26)() Denne harmoniserede standard er EN 29 001, eventuelt suppleret med henblik paa at tage hoejde for egenarten af de produkter, som den  anvendes paa.(27)() Det kan i saerdirektiverne angives, hvor ofte kontrolbesoegene skal finde sted.(28)() Dette tidsrum kan aendres i saerdirektiverne.(29)() Vil sandsynligvis blive udmoentet forskelligt i de enkelte saerdirektiver.(30)() Vil sandsynligvis  blive udmoentet forskelligt i de enkelte saerdirektiver.