Avis juridique important

|

E1994C0037

EFTA-TILSYNSMYNDIGHEDENS BESLUTNING Nr. 37/94/KOL af 11. maj 1994 om ændring af kapitel 27, punkt 3, litra f), i de proceduremæssige og materielle regler for statsstøtte

EF-Tidende nr. L 240 af 15/09/1994 s. 0032 - 0032

EFTA-TILSYNSMYNDIGHEDENS BESLUTNING Nr. 37/94/KOL af 11. maj 1994 om ændring af kapitel 27, punkt 3, litra f), i de proceduremæssige og materielle regler for statsstøtte EFTA-TILSYNSMYNDIGHEDENhar ændret kapitel 27, punkt 3, litra f), i de proceduremæssige og materielle regler for statsstøtte, der blev vedtaget den 19. januar 1994 (1), således at punktet erstattes af det følgende:»Der anvendes en referencerentesats til justering af støtten til nutidsværdi og til beregning af støtteelementet i lån. Referencesatsen skal afspejle den gennemsnitlige rente på det pågældende marked. EFTA-Tilsynsmyndigheden fastsætter referencesatsen i begyndelsen af hvert år på forslag af EFTA-staten på grundlag af gennemsnitssatsen for det forudgående kvartal (af tekniske årsager september, oktober og november). Referencesatsen vil imidlertid blive reguleret på ny i løbet af året, hvis forskellen mellem den gældende referencesats og gennemsnitssatsen, der er registreret i løbet af den seneste tremåneders periode, udgør mere end 15 % af den gældende referencesats.Reference-/kalkulationsrentesatsen for de enkelte EFTA-stater er i øjeblikket fastsat som følger:>TABELPOSITION>Udfærdiget i Bruxelles, den 11. maj 1994.På EFTA-Tilsynsmyndighedens vegneHeinz ZOUREKMedlem af Kollegiet(1) EFT nr. L 231 af 3. 9. 1994, s. 1.


Avis juridique important

|

31995D0284

95/284/EF: Rådets afgørelse af 17. juli 1995 om indgåelse af aftalerne i form af brevveksling mellem Det Europæiske Fællesskab og dels Barbados, Belize, Republikken Congo, Republikken Côte d'Ivoire, Republikken Fiji, Den Kooperative Republik Guyana, Jamaica, Republikken Kenya, Den Demokratiske Republik Madagaskar, Republikken Malawi, Republikken Mauritius, St. Christopher og Nevis, Republikken Surinam, Kongeriget Swaziland, Den Forenede Republik Tanzania, Republikken Trinidad og Tobago, Republikken Uganda, Republikken Zambia og Republikken Zimbabwe, dels Republikken Indien om levering af rårørsukker til raffinering

EF-Tidende nr. L 181 af 01/08/1995 s. 0022 - 0023

RÅDETS AFGØRELSE af 17. juli 1995 om indgåelse af aftalerne i form af brevveksling mellem Det Europæiske Fællesskab og dels Barbados, Belize, Republikken Congo, Republikken Côte d'Ivoire, Republikken Fiji, Den Kooperative Republik Guyana, Jamaica, Republikken Kenya, Den Demokratiske Republik Madagaskar, Republikken Malawi, Republikken Mauritius, St. Christopher og Nevis, Republikken Surinam, Kongeriget Swaziland, Den Forenede Republik Tanzania, Republikken Trinidad og Tobago, Republikken Uganda, Republikken Zambia og Republikken Zimbabwe, dels Republikken Indien om levering af rårørsukker til raffinering (95/284/EF) RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 113 sammenholdt med artikel 228, stk. 2, første punktum,under henvisning til forslag fra Kommissionen, ogud fra følgende betragtninger:Der er ført forhandlinger med de AVS-stater, der deltager i protokol nr. 8 om AVS-sukker, som er knyttet til fjerde AVS-EØF-konvention, og med Indien for at fastlægge betingelserne for indførsel af rårørsukker fra disse lande under den supplerende kvote;ifølge artikel 16 i Rådets forordning (EØF) nr. 1785/81 af 30. juni 1981 om den fælles markedsordning for sukker (1) skal toldkontingenter, som følger af aftaler, der er indgået som led i de multilaterale handelsforhandlinger under Uruguay-runden, åbnes og forvaltes i henhold til gennemførelsesbestemmelser, der vedtages efter proceduren i artikel 41 i nævnte forordning;hvis EF-raffinaderiernes maksimale forsyningsbehov ikke er dækket, kan de manglende mængder ifølge artikel 37, stk. 3, i forordning (EØF) nr. 1785/81 indføres som særligt præferencesukker med særafgift i henhold til aftaler med de i artikel 33 i nævnte forordning nævnte stater og andre stater;de nævnte forhandlinger har resulteret i aftaler, som skal godkendes af dels regeringerne for de pågældende AVS-stater, dels Republikken Indien og af Fællesskabet;der bør åbnes et sådant toldkontingent for rårørsukker til raffinering med henblik på opretholdelse af den nuværende adgang på præferencebetingelser for de AVS-stater, der deltager i protokol nr. 8 til fjerde AVS/EØF-konvention, Republikken Indien og andre tredjelande;aftalerne bør godkendes i form af en brevveksling mellem Det Europæiske Fællesskab og dels de stater, der er nævnt i protokollen, dels Republikken Indien om levering af rårørsukker til raffinering -TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:Artikel 1 Aftalerne i form af brevveksling mellem Det Europæiske Fællesskab og dels Barbados, Belize, Republikken Congo, Republikken Côte d'Ivoire, Republikken Fiji, Den Kooperative Republik Guyana, Jamaica, Republikken Kenya, Den Demokratiske Republik Madagaskar, Republikken Malawi, Republikken Mauritius, St. Christopher og Nevis, Republikken Surinam, Kongeriget Swaziland, Den Forenede Republik Tanzania, Republikken Trinidad og Tobago, Republikken Uganda, Republikken Zambia og Republikken Zimbabwe, dels Republikken Indien om levering af rårørsukker til raffinering godkendes herved på Fællesskabets vegne.Teksten til aftalerne er knyttet til denne afgørelse.Artikel 2 Formanden for Rådet bemyndiges til at udpege den person, der er beføjet til at undertegne de i artikel 1 omhandlede aftaler med bindende virkning for Fællesskabet.Artikel 3 Denne afgørelse offentliggøres i De Europæiske Fællesskabers Tidende.Udfærdiget i Luxembourg, den 17. juli 1995.På Rådets vegneL. ATIENZA SERNAFormand(1) EFT nr. 177 af 1. 7. 1981, s. 4. Forordningen er senest ændret ved forordning (EF) nr. 1101/95 (EFT nr. L 110 af 17. 5. 1995, s. 1).


Avis juridique important

|

32000D0436

2000/436/EF: Rådets afgørelse af 29. juni 2000 om nedsættelse af et udvalg for social beskyttelse

EF-Tidende nr. L 172 af 12/07/2000 s. 0026 - 0027

Rådets afgørelseaf 29. juni 2000om nedsættelse af et udvalg for social beskyttelse(2000/436/EF)RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 202, ogud fra følgende betragtninger:(1) Kommissionen fremsatte i sin meddelelse "En samordnet strategi til modernisering af den sociale beskyttelse" af 14. juli 1999 en række forslag med henblik på at styrke samarbejdet inden for social beskyttelse, bl.a. ved at nedsætte en gruppe af højtstående embedsmænd.(2) I sin beslutning af 16. februar 2000 om Kommissionens meddelelse "En samordnet strategi til modernisering af den sociale beskyttelse" glædede Europa-Parlamentet sig over Kommissionens meddelelse og nedsættelsen af en sådan gruppe.(3) Rådet understregede i sine konklusioner af 17. december 1999 om styrkelse af samarbejdet om modernisering og forbedring af den sociale beskyttelse(1) behovet for samarbejde om modernisering af den sociale beskyttelse på grundlag af en struktureret og løbende dialog, opfølgning og udveksling af oplysninger, erfaringer og god praksis mellem medlemsstaterne.(4) I de samme konklusioner:- støttede Rådet Kommissionens forslag om at etablere en mekanisme for et styrket samarbejde som resultat af arbejdet i en gruppe af højtstående embedsmænd med henblik på gennemførelsen af denne aktion- understregede Rådet, at et sådant samarbejde bør omfatte alle former for social beskyttelse og i givet fald bistå medlemsstaterne med at forbedre og styrke deres sociale beskyttelsesordninger i overensstemmelse med de områder, de prioriterer nationalt, og det mindede om medlemsstaternes beføjelser med hensyn til udformningen og finansieringen af den sociale beskyttelse- fandt Rådet det særlig vigtigt, at dette nye samarbejde om forbedring og modernisering af den sociale beskyttelse bliver en sammenhængende aktion, parallel og interaktiv med den europæiske beskæftigelsesstrategi og den makroøkonomiske dialog- tilsluttede Rådet sig de fire overordnede mål, som Kommissionen har fastlagt, nemlig: at sørge for, at det kan betale sig at arbejde og sikre en fast indkomst, at sikre pensionerne og gøre pensionsordningerne bæredygtige, at fremme social integration og at sikre bæredygtig sundhedspleje af høj kvalitet, og erkendte, at de finansielle aspekter er fælles for alle disse mål- fremhævede Rådet, at princippet om ligestilling mellem kvinder og mænd skal integreres i alle aktiviteter, der sigter mod at gennemføre de fire mål, og- fremhævede Rådet den rolle, arbejdsmarkedets parter spiller i moderniseringsprocessen i forbindelse med social beskyttelse.(5) I konklusionerne fra Det Europæiske Råd i Lissabon den 23.-24. marts 2000 erkendte formandskabet den betydning, social beskyttelse har i forbindelse med videreudvikling og modernisering af en aktiv og dynamisk velfærdsstat i Europa, og det opfordrede Rådet til at styrke samarbejdet mellem medlemsstaterne gennem udveksling af erfaringer og god praksis på grundlag af de forbedrede informationsnetværk, der er grundlæggende værktøjer på dette område.(6) Til støtte for dette samarbejde gav Det Europæiske Råd i Lissabon gruppen af højtstående embedsmænd mandat til som første prioritet at udføre visse nøgleopgaver, bl.a.:- at udarbejde en undersøgelse af, hvordan den sociale beskyttelse vil udvikle sig på lang sigt med særlig vægt på holdbarheden af pensionsordningerne, og- at deltage i opstillingen af passende mål og i udarbejdelsen af indikatorer med henblik på at støtte medlemsstaternes og Den Europæiske Unions indsats for at fremme social inddragelse.(7) Det er hensigtsmæssigt at fortsætte det arbejde, som allerede er påbegyndt af interimsgruppen af højtstående embedsmænd, som blev nedsat i henhold til Det Europæiske Råds ovennævnte konklusioner, idet denne gruppe erstattes af et rådgivende udvalg i overensstemmelse med denne afgørelse -TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:Artikel 11. Der nedsættes et rådgivende udvalg for social beskyttelse (i det følgende benævnt "udvalget"), som skal styrke samarbejdet mellem medlemsstaterne om politikkerne vedrørende social beskyttelse i fuld overensstemmelse med traktaten og under hensyn til Fællesskabets institutioners og organers beføjelser.2. Udvalget har til opgave:- at følge udviklingen af politikkerne vedrørende social beskyttelse i medlemsstaterne og Fællesskabet- at fremme udvekslingen af oplysninger, erfaringer og god praksis mellem medlemsstaterne og med Kommissionen- med forbehold af traktatens artikel 207 at udarbejde en årsberetning om social beskyttelse, som skal forelægges for Rådet, og hvori der redegøres for de foranstaltninger, der er truffet for at nå de mål, Rådet har fastlagt.På anmodning af Rådet eller Kommissionen eller på eget initiativ kan udvalget udarbejde andre rapporter eller udtalelser eller udføre andre opgaver inden for rammerne af sine beføjelser.3. Udvalget skal, i det omfang det er hensigtsmæssigt, samarbejde med andre relevante organer og udvalg vedrørende sociale forhold samt økonomisk politik, f.eks. Beskæftigelsesudvalget og Udvalget for Økonomisk Politik.4. Under udførelsen af sit mandat etablerer udvalget hensigtsmæssige kontakter med arbejdsmarkedets parter.Artikel 21. Hver medlemsstat udpeger to repræsentanter til udvalget, som desuden består af to repræsentanter for Kommissionen. Repræsentanterne kan bistås af to suppleanter.2. Udvalget kan gøre brug af eksterne eksperter, når dette er hensigtsmæssigt.Artikel 31. Udvalget vælger en formand blandt medlemsstaternes repræsentanter for en toårig periode, som ikke kan forlænges.2. Formanden bistås af fire næstformænd, hvoraf de to vælges af udvalget blandt dets medlemmer for en toårig periode. Den tredje næstformand repræsenterer den medlemsstat, som har formandskabet i Rådet, og den fjerde repræsenterer den medlemsstat, som efterfølgende får formandskabet.3. Kommissionen stiller analytisk og organisatorisk støtte til rådighed for udvalget. Den udpeger en af sine ansatte til sekretær, som handler efter instruks fra udvalget, når den pågældende bistår udvalget med at udføre sine opgaver. Kommissionen holder kontakt med Rådets Generalsekretariat om afholdelsen af møder.4. Udvalget fastsætter selv sin forretningsorden.5. Formanden indkalder til møde i udvalget, enten på eget initiativ eller på anmodning af mindst halvdelen af udvalgets medlemmer.Artikel 4Udvalget kan overlade behandlingen af særlige spørgsmål til suppleanterne eller kan nedsætte arbejdsgrupper med dette formål. I så fald fungerer et ordinært medlem af eller en suppleant i udvalget eller en tjenestemand fra Kommissionen, der udnævnes af udvalget, som formand. Arbejdsgrupperne kan anmode eksperter om bistand.Artikel 5Interimsgruppen af højtstående embedsmænd, som blev nedsat i overensstemmelse med Rådets konklusioner af 17. december 1999, indstiller sin virksomhed på datoen for det første møde i det udvalg, som er nedsat ved denne afgørelse. Udvalgets første møde finder sted senest seks måneder efter datoen for vedtagelsen af denne afgørelse.Udfærdiget i Luxembourg, den 29. juni 2000.På Rådets vegneM. ArcanjoFormand(1) EFT C 8 af 12.1.2000, s. 7.


title: 2008/173/EF: Rådets afgørelse af 18. februar 2008 om testning af anden generation af Schengeninformationssystemet (SIS II)

text:
               1.3.2008

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 57/14

      RÅDETS AFGØRELSE

   af 18. februar 2008
   om testning af anden generation af Schengeninformationssystemet (SIS II)
   (2008/173/EF)
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Union,
   under henvisning til Rådets afgørelse 2001/886/RIA af 6. december 2001 om udviklingen af anden generation af Schengeninformationssystemet (SIS II) (1), særlig artikel 4, litra c), og artikel 6, stk. 6,
   under henvisning til forslag fra Kommissionen, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Kommissionen har i medfør af Rådets forordning (EF) nr. 2424/2001 af 6. december 2001 om udviklingen af anden generation af Schengen-informationssystemet (SIS II) (2) og afgørelse 2001/886/RIA fået pålagt at udvikle anden generation af Schengeninformationssystemet (SIS II). Netværkskravene til udviklingen af SIS II er fastsat i Kommissionens beslutning 2007/170/EF af 16. marts 2007 om fastsættelse af netværkskravene til Schengen II-informationsssystemet (første søjle) (3) og Kommissionens afgørelse 2007/171/EF om fastsættelse af netværkskravene til Schengen II-informationsssystemet (tredje søjle) (4).

               (2)

               Anden generation af Schengeninformationssystemet (SIS II) blev oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1987/2006 (5) og Rådets afgørelse 2007/533/RIA (6) om oprettelse, drift og brug af anden generation af Schengeninformationssystemet (SIS II). Disse tekster, herunder deres afsluttende bestemmelser, berøres ikke af denne afgørelse.

               (3)

               I disse afsluttende bestemmelser fastlægges det, på hvilke betingelser Rådet med enstemmighed blandt sine medlemmer, der repræsenterer regeringerne for de medlemsstater, der deltager i SIS 1+, kan fastsætte den dato, hvorfra disse tekster skal anvendes. Heri fastlægges det bl.a., at Kommissionen erklærer, at der med tilfredsstillende resultat er gennemført en samlet test af SIS II, som anført i artikel 55, stk. 3, litra c), i forordning (EF) nr. 1987/2006 og artikel 71, stk. 3, litra c), i afgørelse 2007/533/RIA, som er udført af Kommissionen i fællesskab med medlemsstaterne, og af Rådets forberedende organer godkender det foreslåede testresultat og bekræfter, at SIS II’s ydelsesniveau er mindst lige så højt som det, der er opnået med SIS 1+.

               (4)

               Det forudsættes, at denne afgørelse suppleres ved, at der i fremtiden vedtages en hensigtsmæssig lovgivning, der i detaljer regulerer tilrettelæggelsen og koordineringen af en samlet test af SIS II, der bør gennemføres i fuldt samarbejde mellem medlemsstaterne og Kommissionen. CS-SIS bør fortsat være Kommissionens eneansvar.

               (5)

               Det er nødvendigt at gennemføre test for at vurdere, om SIS II kan fungere i overensstemmelse med de tekniske og funktionelle krav, som er fastlagt i SIS II-retsinstrumenterne.

               (6)

               I forbindelse med testene vurderes også en række ikke-funktionelle krav såsom robusthed, tilgængelighed og ydeevne.

               (7)

               Det er nødvendigt for Kommissionen at teste, at det centrale SIS II-system kan kobles til medlemsstaternes nationale systemer, mens medlemsstater, der deltager i SIS 1+, bør træffe de nødvendige tekniske foranstaltninger til at behandle SIS II-data og udveksle supplerende oplysninger.

               (8)

               Det er nødvendigt yderligere at præcisere de opgaver, der skal udføres af Kommissionen og medlemsstaterne i forbindelse med gennemførelsen af visse SIS II-test.

               (9)

               Det er nødvendigt at fastsætte kravene for fastlæggelsen, udviklingen og anvendelsen af testspecifikationerne, og for, hvorledes testene skal godkendes.

               (10)

               SIS II kan først blive driftsklar, når alle de medlemsstater, der deltager fuldt ud i SIS 1+, har truffet de nødvendige foranstaltninger til at behandle SIS II-data. De tilfælde, hvor der efter en medlemsstats opfattelse ikke har kunnet gennemføres en test med tilfredsstillende resultat, bør derfor dokumenteres.

               (11)

               Det udvalg, der bistår Kommissionen under udviklingen af SIS II, og som er omhandlet i artikel 6 i afgørelse 2001/886/RIA, har ikke afgivet en positiv udtalelse om Kommissionens udkast til foranstaltninger. I overensstemmelse med artikel 6, stk. 5, i afgørelse 2001/886/RIA har Kommissionen derfor forelagt Rådet et forslag til de foranstaltninger, der skal træffes, og informeret Europa-Parlamentet herom.

               (12)

               Det Forenede Kongerige deltager i denne afgørelse i overensstemmelse med artikel 5 i protokollen om integration af Schengenreglerne i Den Europæiske Union, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, og artikel 8, stk. 2, i Rådets afgørelse 2000/365/EF af 29. maj 2000 om anmodningen fra Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland om at deltage i visse bestemmelser i Schengenreglerne (7).

               (13)

               Irland deltager i denne afgørelse i overensstemmelse med artikel 5 i protokollen om integration af Schengenreglerne i Den Europæiske Union, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, og artikel 6, stk. 2, i Rådets afgørelse 2002/192/EF af 28. februar 2002 om anmodningen fra Irland om at deltage i visse bestemmelser i Schengenreglerne (8).

               (14)

               For Islands og Norges vedkommende er denne afgørelse et led i udviklingen af de bestemmelser i Schengenreglerne — jf. aftalen indgået mellem Rådet for Den Europæiske Union og Republikken Island og Kongeriget Norge om disse to staters associering i gennemførelsen, anvendelsen og udviklingen af Schengenreglerne (9), der falder ind under det område, der er nævnt i artikel 1, litra G, i Rådets afgørelse 1999/437/EF (10) om visse gennemførelsesbestemmelser til nævnte aftale.

               (15)

               For Schweiz’ vedkommende er denne afgørelse et led i udviklingen af de bestemmelser i Schengenreglerne — jf. aftalen, indgået mellem Den Europæiske Union, Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund om Det Schweiziske Forbunds associering i gennemførelsen, anvendelsen og udviklingen af Schengenreglerne (11) — der falder ind under det område, der er nævnt i artikel 1, litra G, i afgørelse 1999/437/EF sammenholdt med artikel 3 i Rådets afgørelse 2008/149/RIA (12) og Rådets afgørelse 2008/146/EF (13) om indgåelse af nævnte aftale på Den Europæiske Unions vegne af aftalen mellem Den Europæiske Union og på vegne af Det Europæiske Fællesskab —

         TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   Specifikationerne for visse SIS II-test, der vedrører det centrale C.SIS II-system, kommunikationsinfrastrukturen og interaktionerne mellem det centrale C.SIS II-system og de nationale systemer (N.SIS II), navnlig deres omfang og formål, kravene hertil og processerne i forbindelse hermed, fastsættes i bilaget.
   Artikel 2
   Denne afgørelse har virkning fra tredjedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 18. februar 2008.

            På Rådets vegne

         D. RUPEL

            Formand

      (1)  EFT L 328 af 13.12.2001, s. 1. Ændret ved afgørelse 2006/1007/RIA (EUT L 411 af 30.12.2006, s. 78. Berigtiget i EUT L 27 af 2.2.2007, s. 43).

      (2)  EFT L 328 af 13.12.2001, s. 4. Ændret ved forordning (EF) nr. 1988/2006 (EUT L 411 af 30.12.2006, s. 1. Berigtiget i EUT L 27 af 2.2.2007, s. 3).

      (3)  EUT L 79 af 20.3.2007, s. 20.

      (4)  EUT L 79 af 20.3.2007, s. 29.

      (5)  EUT L 381 af 28.12.2006, s. 4.

      (6)  EUT L 205 af 7.8.2007, s. 63.

      (7)  EFT L 131 af 1.6.2000, s. 43.

      (8)  EFT L 64 af 7.3.2002, s. 20.

      (9)  EFT L 176 af 10.7.1999, s. 36.

      (10)  EFT L 176 af 10.7.1999, s. 31.

      (11)  EUT L 53 af 27.2.2008, s. 52.

      (12)  EUT L 53 af 27.2.2008, s. 50.

      (13)  EUT L 53 af 27.2.2008, s. 1.

      BILAG
      1.   OMFANGET AF SIS II-TESTENE
      Visse SIS II-test, der er omhandlet i denne afgørelse, skal vise, at det centrale SIS II-system, kommunikationsinfrastrukturen og interaktionerne mellem det centrale SIS II-system og de nationale systemer (N.SIS II) (undtagen systemerne i Bulgarien og Rumænien) (1) kan fungere i overensstemmelse med de tekniske og funktionelle krav, der er fastsat i SIS II-retsinstrumenterne.
      Disse SIS II-test skal desuden vise, at det centrale SIS II-system, kommunikationsinfrastrukturen og interaktionerne mellem det centrale SIS II-system og de nationale systemer (N.SIS II) kan fungere i overensstemmelse med ikke-funktionelle krav såsom robusthed, tilgængelighed og ydeevne.
      2.   PROCES, DETALJERET OMFANG OG TILRETTELÆGGELSE AF SIS II-TESTENE
      I det følgende beskrives testsekvensen, testenes formål og omfang samt tilrettelæggelsen af dem.

                  Første testfase vedrører testning af SIS II-kommunikationsinfrastrukturens konnektivitet og belastningsevne.

                  Anden testfase vedrører testning af det centrale SIS II-system uden N.SIS II.

                  Tredje testfase vedrører testning af det centrale SIS II-system med nogle N.SIS II og testning af hvert nationalt systems overholdelse af specifikationerne i referenceudgaven af dokumentet om grænsefladekontrol.

            Den rådgivende testgruppe (2), som SIS II-Udvalget har nedsat, er kompetent til at rapportere om resultaterne af testene til SIS II-Udvalget. Den rådgivende testgruppe indkredser, kategoriserer og beskriver alle de problemer, den finder, og foreslår mulige løsninger. Kommissionens tjenestegrene og medlemsstaternes eksperter tilvejebringer alle nødvendige oplysninger for, at den rådgivende testgruppe kan udføre sin opgave.
      2.1.   Testdokumentation
      Kommissionen fastsætter detaljerede specifikationer for testene. Kommissionen stiller udkastet til og de endelige testspecifikationer samt bestemmelserne for forvaltning og koordinering af testene efter en tidsplan, der aftales med medlemsstaternes eksperter, til rådighed for de involverede medlemsstater.
      2.2.   Koordinering af testene
      Kommissionen koordinerer alle test i testdokumentationen. Med henblik herpå arbejder Kommissionen tæt sammen med den rådgivende testgruppe.
      2.3.   Gennemførelse af testene
      Kommissionen gennemfører testene sammen med de involverede medlemsstater på grundlag af testspecifikationerne og i overensstemmelse med den tidsplan, som Kommissionen og medlemsstaternes eksperter har aftalt, og viser, at testresultaterne svarer til de forventede resultater i henhold til testspecifikationerne.
      For så vidt angår N.SIS II-overensstemmelsestestene er hver medlemsstat med støtte fra Kommissionen ansvarlig for gennemførelsen af testene og sikringen af, at dette sker gnidningsløst inden for den aftalte tidsplan.
      2.4.   Accept af testene
      Den rådgivende testgruppe rapporterer om resultaterne af visse SIS II-test til SIS II-Udvalget. Den rådgivende testgruppe indkredser, kategoriserer og beskriver alle de problemer, den finder, og foreslår mulige løsninger. Kommissionens tjenestegrene og medlemsstaternes eksperter tilvejebringer alle nødvendige oplysninger for, at den rådgivende testgruppe kan udføre sin opgave.
      Kommissionen afgør, om visse SIS II-test er gennemført med tilfredsstillende resultat under hensyn til de synspunkter, som medlemsstaternes eksperter har givet udtryk for i SIS II-Udvalget.
      Når testene i testdokumentationen opdeles i særskilte faser, skal Kommissionen informere medlemsstaterne om resultaterne af hver fase, før den efterfølgende fase indledes.
      Accepten af N.SIS II-overensstemmelsestestene skal være baseret på en rapport, der udarbejdes af en ekspert, som medlemsstaterne udpeger; rapporten skal indeholde en detaljeret analyse af testresultaterne og konklusionerne for så vidt angår godkendelsen af medlemsstaternes nationale systemer.
      Hvis en medlemsstat skønner, at test ikke har kunnet gennemføres med tilfredsstillende resultat, bør dette noteres i rapporten.
      2.5.   Testning af kommunikationsinfrastrukturen
      Formålet med denne test er at vise, at SIS II-kommunikationsinfrastrukturen frem til den ensartede nationale grænseflade (NI-SIS) kan fungere i overensstemmelse med kravene i beslutning 2007/170/EF og afgørelse 2007/171/EF. Testen omfatter testning af SIS II-kommunikationsinfrastrukturens konnektivitet og belastningsevne mellem CS-SIS og hver NI-SIS, mellem CS-SIS og backuppen af CS-SIS samt de lokale nationale grænsefladers (LNI) og, når det er relevant, backuppen af de lokale nationale grænsefladers (BLNI) belastningsevne.
      2.6.   Det centrale SIS II-system og nationale overensstemmelsestest
      Formålet med hele rækken af test af det centrale SIS II-system er at teste, om det centrale SIS.II-system opfylder de funktionelle og ikke-funktionelle specifikationer, der er fastsat i referenceudgaven af dokumentet om grænsefladekontrol og de detaljerede tekniske specifikationer.
      Formålet med N.SIS II-overensstemmelsestesten er at sikre, at hvert N.SIS II er kompatibelt med CS-SIS og at kontrollere de nationale systemers overensstemmelse med referenceudgaven af dokumentet om grænsefladekontrol. Overensstemmelsestestene for N.SIS II kan løbe parallelt med testene af det centrale SIS II-system.
      Efter en tilfredsstillende gennemførelse af visse SIS II-test informerer Kommissionen medlemsstaternes eksperter inden for rammerne af SIS II-Udvalget om, at resultaterne af testningen af kommunikationsinfrastrukturen og af det centrale SIS II-system svarer til de forventede resultater i henhold til i testspecifikationerne.
      Efter en tilfredsstillende gennemførelse af visse SIS II-test skaber Kommissionen migrationsmiljøet for det centrale SIS II-system. Dette miljø skal være stabilt og egnet til migrationen.
      3.   REFERENCEUDGAVERNE AF DOKUMENTET OM GRÆNSEFLADEKONTROL OG DE DETALJEREDE TEKNISKE SPECIFIKATIONER FOR TESTNING
      Det centrale SIS II-system og de nationale systemer (N.SIS II) skal testes efter samme specifikationer i alle medlemsstater.
      I de tekniske specifikationer, som Kommissionen udarbejder, fastsættes de funktionelle og ikke-funktionelle specifikationer for det centrale SIS II-system.
      I referenceudgaven af dokumentet om grænsefladekontrol, som Kommissionen udarbejder, defineres grænsefladen mellem det centrale SIS II-system og de nationale systemer. Det skal indeholde de tekniske specifikationer for interaktionerne mellem systemerne for så vidt angår dataelementer og overførte beskeder, anvendte protokoller samt begivenhedernes timing og rækkefølge.
      Specifikationerne som fastsat i de detaljerede tekniske specifikationer og dokumentet om grænsefladekontrol skal være stabile i et givet tidsrum, og timingen af ajourføringen af begge systemer skal fastsættes i en frigivelsesplan, hvori referenceudgaven for en given testfase fastsættes. Problemer, der findes under testkampagnerne, skal rapporteres, analyseres og løses i overensstemmelse med en frigivelsesplan og en tilknyttet plan for forvaltning af ændringer. Frigivelsesplanen og den tilknyttede plan for forvaltning af ændringer fastsættes af Kommissionen under hensyntagen til udtalelserne fra medlemsstaternes eksperter.
      4.   FORELØBIG OG ENDELIG RAPPORT OM RESULTATERNE AF TESTFASERNE
      Kommissionen udarbejder regelmæssigt statusrapporter om testene. I rapporten noteres det, hvilken testfase der er tale om, og hvilke medlemsstater der har gennemført, indledt eller endnu ikke indledt denne fase. Hvis der kan bemærkes forhold, der har indflydelse på projektets tidsplan, skal disse og årsagerne hertil anføres.
      Efter afslutningen af hver testfase udarbejder Kommissionen en rapport om resultaterne og gør i den forbindelse opmærksom på eventuelle problemer og forslår mulige løsninger. I de tilfælde, hvor en medlemsstat skønner, at testene ikke har kunnet gennemføres med tilfredsstillende resultat, anfører den dette med årsagerne hertil i en note til optagelse i mødeprotokollen.

         (1)  Hvad angår andre medlemsstater, der ligesom Cypern ikke deltager i SIS 1+, berører deres deltagelse i de SIS II-test, der er nævnt i nærværende afgørelse, ikke en fremtidig rådsafgørelse om fuld anvendelse af SIS II.

         (2)  Den rådgivende testgruppe, der blev nedsat 27.4.2007 i henhold til artikel 7 i SIS II-Udvalgets forretningsorden, rapporterer til SIS II-Udvalget. Den rapporterer efter gennemførelsen af hver deltest for at bistå med at forberede accept af SIS II-testene.


Avis juridique important

|

32003D0882

2003/882/EF: Rådets beslutning af 27. november 2003 om bemyndigelse af de medlemsstater, der er kontraherende parter i Paris-konventionen af 29. juli 1960 om ansvar over for tredjemand på den nukleare energis område, til i Det Europæiske Fællesskabs interesse at undertegne protokollen om ændring af nævnte konvention

EU-Tidende nr. L 338 af 23/12/2003 s. 0030 - 0031

Rådets beslutningaf 27. november 2003om bemyndigelse af de medlemsstater, der er kontraherende parter i Paris-konventionen af 29. juli 1960 om ansvar over for tredjemand på den nukleare energis område, til i Det Europæiske Fællesskabs interesse at undertegne protokollen om ændring af nævnte konvention(2003/882/EF)RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 61, litra c), og artikel 67, stk. 5, sammenholdt med artikel 300, stk. 2, første afsnit,under henvisning til forslag fra Kommissionen, ogud fra følgende betragtninger:(1) Protokollen om ændring af konventionen af 29. juli 1960 om ansvar over for tredjemand på den nukleare energis område som ændret ved tillægsprotokollen af 28. januar 1964 og protokollen af 16. november 1982 (i det følgende benævnt "Paris-konventionen") er blevet forhandlet med henblik på at sikre personer, der lider skade som følge af nukleare ulykker, bedre erstatning. Den fastsætter en forhøjelse af ansvarsbeløbene og en udvidelse af ordningen for ansvar over for tredjemand på det nukleare område til også at omfatte miljøskader.(2) I overensstemmelse med Rådets forhandlingsdirektiver af 13. september 2002 har Kommis-sionen på Fællesskabets vegne på de områder, der hører under Det Europæiske Fællesskabs kompetence, forhandlet protokollen om ændring af Paris-konventionen. Rådets forhandlingsdirektiver omhandlede dog ikke forhandling af en bestemmelse, der skulle muliggøre Fællesskabets tiltrædelse af protokollen.(3) Protokollen er blevet endeligt vedtaget af de kontraherende parter i Paris-konventionen. Protokollens tekst stemmer overens med Rådets forhandlingsdirektiver.(4) Fællesskabet har enekompetence med hensyn til ændringen af Paris-konventionens artikel 13, for så vidt denne ændring berører de regler, der er fastsat i Rådets forordning (EF) nr. 44/2001 af 22. december 2000 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af rets-afgørelser på det civil- og handelsretlige område(1). Medlemsstaterne bevarer deres kompetence på de af protokollen omfattede områder, der ikke berører fællesskabsretten. I betragtning af ændringsprotokollens sagsområde og formål kan der ikke være tale om at adskille accepten af de bestemmelser i protokollen, der hører under Fællesskabets kompetence, fra accepten af de bestemmelser, der hører under medlemsstaternes kompetence.(5) Protokollen om ændring af Paris-konventionen er af ganske særlig betydning i forhold til Fællesskabets og medlemsstaternes interesser, da den gør det muligt at forbedre erstatningen for skader, der forvoldes ved nukleare ulykker.(6) Paris-konventionen og ændringsprotokollen dertil er ikke åbne for regionale organisationer. Fællesskabet er derfor ikke i stand til at undertegne protokollen og heller ikke til at ratificere eller tiltræde den. På denne baggrund er det berettiget, at medlemsstaterne helt undtagelsesvis undertegner protokollen i Fællesskabets interesse.(7) Tre medlemsstater, Østrig, Irland og Luxembourg, er imidlertid ikke parter i Paris-konventionen. Da protokollen ændrer Paris-konventionen, og da forordning (EF) nr. 44/2001 tillader de medlemsstater, der er bundet af nævnte konvention, fortsat at anvende nævnte konventions kompetenceregler, og protokollen ikke ændrer disse kompetenceregler væsentligt, er det objektivt begrundet, at denne beslutning kun er rettet til de medlemsstater, der er parter i Paris-konventionen. Østrig, Irland og Luxembourg fortsætter følgelig med at lægge fællesskabsreglerne i forordning (EF) nr. 44/2001 til grund og med at anvende dem på det område, der er omfattet af Paris-konventionen og af protokollen om ændring af nævnte konvention.(8) De medlemsstater, der er parter i Paris-konventionen, bør derfor i Fællesskabets interesse og på de i denne beslutning fastsatte betingelser undertegne protokollen om ændring af Paris-konventionen, med forbehold af eventuel senere indgåelse. Denne undertegnelse berører ikke Østrigs, Irlands og Luxembourgs stilling.(9) Protokollens bestemmelser vil for Det Europæiske Fællesskabs vedkommende følgelig kun finde anvendelse i de medlemsstater, der på nuværende tidspunkt er parter i Paris-konventionen, og anvendelsen berører ikke Østrigs, Irlands og Luxembourgs stilling.(10) Forordning (EF) nr. 44/2001 er bindende for Det Forenede Kongerige og Irland, som følgelig deltager i vedtagelsen af denne beslutning.(11) I medfør af artikel 1 og 2 i protokollen om Danmarks stilling, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, deltager Danmark ikke i vedtagelsen af denne beslutning, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Danmark -VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING:Artikel 11. Uden at det berører Fællesskabets kompetence, undertegner de medlemsstater, der på nuværende tidspunkt er parter i Paris-konventionen, i Det Europæiske Fællesskabs interesse protokollen om ændring af nævnte konvention, med forbehold af eventuel senere indgåelse. Denne undertegnelse berører ikke Østrigs, Irlands og Luxembourgs stilling.2. Teksten til protokollen om ændring af Paris-konventionen er knyttet til denne beslutning.3. I denne beslutning forstås ved "medlemsstat" alle medlemsstater med undtagelse af Østrig, Danmark, Irland og Luxembourg.Artikel 2Medlemsstaterne bestræber sig på at undertegne protokollen inden den 31. december 2003.Artikel 3Ved undertegnelsen af protokollen om ændring af Paris-konventionen meddeler medlemsstaterne skriftligt generalsekretæren for Organisationen for Økonomisk Samarbejde og Udvikling, at undertegnelsen er sket i overensstemmelse med denne beslutning.Artikel 4Denne beslutning er rettet til medlemsstaterne i overensstemmelse med traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab.Udfærdiget i Bruxelles, den 27. november 2003.På Rådets vegneR. CastelliFormand(1) EFT L 12 af 16.1.2001, s. 1.