title: EFTA-Tilsynsmyndighedens afgørelse nr. 35/10/KOL af 3. februar 2010 om 80. ændring af de proceduremæssige og materielle regler for statsstøtte ved indføjelse af et nyt kapitel om statsstøttereglernes anvendelse på public service radio- og tv-virksomhed

text:
               11.5.2012

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 124/40

         EFTA-TILSYNSMYNDIGHEDENS AFGØRELSE
   Nr. 35/10/KOL
   af 3. februar 2010
   om 80. ændring af de proceduremæssige og materielle regler for statsstøtte ved indføjelse af et nyt kapitel om statsstøttereglernes anvendelse på public service radio- og tv-virksomhed
   EFTA-TILSYNSMYNDIGHEDEN (1) HAR —
   UNDER HENVISNING TIL aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (2), særlig artikel 61-63, og protokol 26,
   UNDER HENVISNING TIL aftalen mellem EFTA-staterne om oprettelse af en tilsynsmyndighed og en domstol (3), særlig artikel 24 og artikel 5, stk. 2, litra b),
   som tager i betragtning, at Tilsynsmyndigheden i henhold til tilsyns- og domstolsaftalens artikel 24 skal iværksætte EØS-aftalens bestemmelser om statsstøtte,
   som tager i betragtning, at Tilsynsmyndigheden i henhold til tilsyns- og domstolsaftalens artikel 5, stk. 2, litra b), skal udsende meddelelser eller retningslinjer om spørgsmål, der er omfattet af EØS-aftalen, hvis det udtrykkeligt er hjemlet i denne aftale eller i tilsyns- og domstolsaftalen, eller hvis Tilsynsmyndigheden finder det nødvendigt,
   som erindrer om de proceduremæssige og materielle regler for statsstøtte, som Tilsynsmyndigheden vedtog den 19. januar 1994 (4),
   som tager i betragtning, at Europa-Kommissionen (herefter benævnt »Kommissionen«) den 27. oktober 2009 offentliggjorde en meddelelse fra Kommissionen om statsstøttereglernes anvendelse på public service radio- og tv-virksomhed (5),
   som tager i betragtning, at Kommissionens meddelelse også er relevant for Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde,
   som tager i betragtning, at der skal sikres en ensartet anvendelse af EØS-statsstøttereglerne i hele Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde,
   som tager i betragtning, at Tilsynsmyndigheden i henhold til punkt II under overskriften »GENERELT« i slutningen af bilag XV til EØS-aftalen efter høring af Kommissionen skal vedtage retsakter, der svarer til dem, som Kommissionen vedtager,
   som erindrer om, at Tilsynsmyndigheden har hørt Kommissionen og EFTA-staterne om sagen ved breve af 26. januar 2010 (registreringsnr. 543973, 543974 og 543997) —
   VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   Retningslinjerne for statsstøtte ændres ved indføjelse af et nyt kapitel om statsstøttereglernes anvendelse på public service radio- og tv-virksomhed. Det nye kapitel er knyttet som bilag til denne afgørelse.
   Artikel 2
   Kun den engelske udgave er autentisk.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 3. februar 2010.

            På EFTA-Tilsynsmyndighedens vegne

         Per SANDERUD

            Formand

         Kurt JÄGER

            Medlem af kollegiet

      (1)  Herefter benævnt »Tilsynsmyndigheden«.

      (2)  Herefter benævnt »EØS-aftalen«.

      (3)  Herefter benævnt »tilsyns- og domstolsaftalen«.

      (4)  Retningslinjer for anvendelse og fortolkning af artikel 61 og 62 i EØS-aftalen og artikel 1 i protokol nr. 3 til aftalen om tilsynsmyndigheden og domstolen, vedtaget og udstedt af EFTA-Tilsynsmyndigheden den 19. januar 1994, offentliggjort i EFT L 231 af 3.9.1994, s. 1, og EØS-tillæg nr. 32 af 3.9.1994, s. 1, som ændret. Herefter benævnt »retningslinjer for statsstøtte«. Der findes en opdateret version af retningslinjerne for statsstøtte på Tilsynsmyndighedens websted: http://www.eftasurv.int/state-aid/legal-framework/state-aid-guidelines.

      (5)  EUT C 257 af 27.10.2009, s. 1.

      BILAG

         STATSSTØTTEREGLERNES ANVENDELSE PÅ PUBLIC SERVICE RADIO- OG TV-VIRKSOMHED
          (1)

      1.   Indledning og anvendelsesområde

                  (1)

                  Radio- og tv-virksomhed har ændret sig meget igennem de sidste tredive år. Ophævelse af monopoler, nye aktører på markedet og en hurtig teknologisk udvikling har resulteret i fundamentale ændringer i konkurrenceforholdene. Tv-spredning har traditionelt været en monopolvirksomhed og har stort set altid været udført af offentlige monopolforetagender, først og fremmest på grund af det begrænsede antal frekvenser og de betydelige adgangsbarrierer.

                  (2)

                  I 1970’erne gav den økonomiske og teknologiske udvikling imidlertid EFTA-staterne bedre muligheder for at give andre operatører sendetilladelser. EFTA-staterne besluttede derfor at liberalisere markedet. Det førte til større valgmuligheder for forbrugerne, som fik adgang til mange nye kanaler og tjenester, ligesom det resulterede i fremkomsten af stærke europæiske aktører på markedet og fremmede udviklingen af ny teknologi og en større pluralisme i sektoren, hvilket indebærer andet og mere end blot adgang til et større udbud af kanaler og tjenester. Men selv om EFTA-staterne åbnede op for konkurrence på markedet, mente de også, at public service radio og tv burde bevares for at sikre dækningen i visse områder og tilgodese behov og almene interesser, som ellers ikke nødvendigvis ville blive tilgodeset optimalt.

                  (3)

                  Den øgede konkurrence og tilstedeværelsen af offentligt finansierede operatører har dog også ført til voksende bekymring for, at det kan skabe problemer, når spillereglerne ikke er ens for alle, hvilket private operatører har påpeget over for Tilsynsmyndigheden. Der er blevet klaget over overtrædelse af EØS-aftalens artikel 59 og 61 i forbindelse med offentlig finansiering af public service-selskaber.

                  (4)

                  Det tidligere kapitel om anvendelse af statsstøtteregler på public service radio- og tv-virksomhed (2) fastlagde for første gang principperne for statslig finansiering af public service radio og tv. Det har været et godt grundlag for Tilsynsmyndighedens håndtering af sager på området for offentlig finansiering af public service radio og tv.

                  (5)

                  I mellemtiden har den teknologiske udvikling resulteret i gennemgribende ændringer af radio- og tv-markedet og det audiovisuelle marked. Der er opstået et utal af forskellige distributionsplatforme og teknologier, bl.a. digital-tv, IPTV, mobil-tv og video-on-demand. Denne udvikling har ført til øget konkurrence fra nye aktører, bl.a. netværksoperatører og internetselskaber, som er gået ind på markedet. Den teknologiske udvikling har også bevirket, at der er kommet nye medietjenester til, såsom online-informationstjenester og ikke-lineære eller on-demand tjenester. Tendenserne går i retning af større konvergens i leveringen af audiovisuelle tjenester, fordi forbrugerne i stigende grad kan få leveret flere forskellige tjenester på en enkelt platform eller anordning eller opnå en bestemt tjeneste via flere forskellige platforme eller anordninger. Forbrugerne får stadig flere alternative muligheder for at få adgang til medieindhold, og det har ført til en stærk forøgelse af udbuddet af audiovisuelle tjenester og en fragmentering af seerne og lytterne. Den nye teknologi har gjort det lettere at inddrage forbrugerne direkte. Den traditionelle, passive forbrugsmodel har gradvis ændret sig til en model, hvor forbrugerne aktivt deltager i og kontrollerer indholdet. For at holde trit med hele denne udvikling har både offentlige og private radio- og tv-selskaber søgt at sprede deres aktiviteter, gå over til nye distributionsplatforme og udvide deres udbud af tjenester. Denne spredning i offentlige radio- og tv-selskabers offentligt finansierede aktiviteter (bl.a. online-indhold og specialkanaler) har for nylig givet anledning til en række klager fra andre aktører på markedet, bl.a. også udgivere.

                  (6)

                  I Altmark-dommen fra 2003 (3) opstillede Den Europæiske Unions Domstol (herefter benævnt »Domstolen«) de betingelser, der skal være opfyldt, for at public service-kompensation ikke udgør statsstøtte. I 2005 vedtog Tilsynsmyndigheden et nyt kapitel om statsstøtte i form af kompensation for offentlig tjeneste (4) og indføjede det i sine retningslinjer for statsstøtte. Endvidere blev i 2006 Kommissionens beslutning 2005/842/EF af 28. november 2005 om anvendelse af bestemmelserne i EF-traktatens artikel 86, stk. 2, på statsstøtte i form af kompensation for offentlig tjeneste ydet til visse virksomheder, der har fået overdraget at udføre tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse (5), indarbejdet i EØS-aftalen som akt, hvortil der henvises i punkt 1h i bilag XV til EØS-aftalen, som tilpasset aftalen ved protokol 1 (herefter benævnt »beslutning 2005/842/EF«) (6). EFTA-staterne er i øjeblikket i gang med at indarbejde direktiv 2007/65/EF (direktivet om audiovisuelle medietjenester) (7), hvorved de nye medietjenester blev bragt ind under EØS' regler på det audiovisuelle område.

                  (7)

                  Disse ændringer på markedet og i retstilstanden har gjort det nødvendigt at opdatere kapitlet om anvendelse af statsstøtteregler på public service radio- og tv-virksomhed. I sin handlingsplan på statsstøtteområdet fra 2005 (8) bebudede Europa-Kommissionen (herefter benævnt »Kommissionen«), at den ville »revidere sin meddelelse om anvendelse af statsstøttereglerne på public service-kanaler. Der er opstået nye spørgsmål med hensyn til public service-kanaler, navnlig på grund af udviklingen af nye digitalteknologier og internetbaserede tjenester«.

                  (8)

                  I 2008 og 2009 deltog Tilsynsmyndigheden og EFTA-staterne i Kommissionens offentlige høringer om revisionen af meddelelsen fra 2001 om anvendelse af statsstøttereglerne på public service-radio- og tv-virksomhed (9). Nærværende kapitel er en fremtidsorienteret konsolidering af Kommissionens og Tilsynsmyndighedens beslutningspraksis på statsstøtteområdet på basis af de bemærkninger, der indkom under de offentlige høringer. Den redegør for, hvilke principper Tilsynsmyndigheden lægger til grund, når den anvender EØS-aftalens artikel 61 og artikel 59, stk. 2, på offentlig finansiering af audiovisuelle tjenester i radio- og tv-sektoren (10), under hensyn til den seneste udvikling på markedet og i retstilstanden. Dette kapitel griber ikke ind i anvendelsen af reglerne for det indre marked og de grundlæggende friheder inden for radio- og tv-virksomhed.

            2.   Betydningen af public service radio- og tv-virksomhed

                  (9)

                  Selv om public service radio- og tv-virksomhed har en klar økonomisk relevans, kan det ikke sammenlignes med public service i nogen anden økonomisk sektor. Der er ingen anden service, der på samme tid henvender sig til så stor en del af befolkningen, forsyner den med så stort et antal informationer og indholdstjenester og derved formidler og påvirker både den individuelle og den offentlige mening.

                  (10)

                  Endvidere opfattes radio og tv normalt som meget pålidelige informationskilder og er for en stor del af befolkningen den væsentligste informationskilde. På den måde beriger de den offentlige debat og sikrer, at alle borgere på rimelig vis kan deltage i det offentlige liv. I den sammenhæng er det vigtigt at garantere radio- og tv-virksomhedens uafhængighed i overensstemmelse med det overordnede ytringsfrihedsprincip, der er nedfældet i artikel 10 i den europæiske menneskerettighedskonvention, og som er en almindelig retsgrundsætning, som Domstolen værner om (11).

                  (11)

                  Den rolle, public service (12) spiller generelt, anerkendes i EØS-aftalen, særlig artikel 59, stk. 2, som har følgende ordlyd:
                  »Virksomheder, der har fået overdraget at udføre tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse, eller som har karakter af fiskale monopoler, er underkastet denne aftales bestemmelser, navnlig konkurrencereglerne, i det omfang anvendelsen af disse bestemmelser ikke retligt eller faktisk hindrer opfyldelsen af de særlige opgaver, som er betroet dem. Udviklingen af samhandelen må ikke påvirkes i et sådant omfang, at det strider imod de kontraherende parters interesser.«

                  (12)

                  Betydningen af public service radio og tv for samfundslivet, demokratiet og kulturlivet blev også fastslået i den akt, hvortil der henvises i punkt 33 i bilag XI til EØS-aftalen (Resolution vedtaget af Rådet og repræsentanterne for medlemsstaternes regeringer, forsamlet i Rådet den 25. januar 1999 om public service-radio- og tv-virksomhed) (13), som tilpasset aftalen ved protokol 1 (herefter benævnt »resolutionen om public service radio- og tv-virksomhed«) (14). I resolutionen om public service radio- og tv-virksomhed understreges følgende: »Det er en nødvendig forudsætning for opfyldelsen af de særlige pligter i forbindelse med public service-radio- og tv-virksomhed, at offentligheden har bred adgang til de forskellige kanaler og tjenester uden forskelsbehandling og på lige vilkår«. Endvidere skal public service radio- og tv-selskaber ved varetagelsen af deres opgaver »fortsat udnytte de teknologiske fremskridt« og »give offentligheden udbytte af de nye audiovisuelle tjenester og informationstjenester samt den nye teknologi« og »udvikle og diversificere deres aktiviteter i den digitale tidsalder«. Endelig skal »public service-radio- og -tv-foretagender […] fortsat, i overensstemmelse med de opgaver, som medlemsstaterne har pålagt dem, kunne tilbyde et stort udvalg af programmer, som henvender sig til hele samfundet; set i dette perspektiv er det legitimt, at public service-radio- og -tv-foretagender forsøger at nå ud til et bredt publikum«.

                  (13)

                  Den rolle, som public service radio og tv spiller for fremme af den kulturelle mangfoldighed, blev også anerkendt i UNESCO-konventionen af 2005 om beskyttelse og fremme af de kulturelle udtryksformers mangfoldighed (15). I konventionen hedder det, at enhver part kan træffe »foranstaltninger, der har til formål at beskytte og fremme de kulturelle udtryksformers mangfoldighed på den pågældende parts område«. Disse foranstaltninger kan bl.a. være »foranstaltninger, der sigter mod at fremme mediernes mangfoldighed, bl.a. ved hjælp af public service radio- og tv-virksomhed« (16).

                  (14)

                  Denne værdi af public service radio og tv har lige så stor betydning i dag med den nuværende hurtige udvikling i mediemiljøet. Dette blev også understreget i Europarådets rekommandation om mediepluralisme og mangfoldighed i medieindhold (17) og dets rekommandation om public service-mediers opgaver i informationssamfundet (18). I sidstnævnte rekommandation opfordres Europarådets medlemmer til at sikre public service-medier på en gennemsigtig og ansvarlig måde og at sætte dem i stand til fuldt og helt at imødegå informationssamfundets udfordringer og samtidig respektere Europas elektroniske medielandskabs tvedelte (offentlige/private) struktur under hensyn til markeds- og konkurrenceforholdene.

                  (15)

                  Det skal dog samtidig bemærkes, at kommercielle radio- og tv-selskaber, hvoraf flere er underlagt public service-krav, også spiller en betydelig rolle for opfyldelsen af målsætningerne i resolutionen om public service radio- og tv-virksomhed, da de bidrager til at sikre pluralisme, berige den kulturelle og politiske debat og øge programudbuddet. Desuden er udgivere af dagblade og andre trykte medier vigtige garanter for en objektivt informeret offentlighed og for demokrati. I betragtning af at disse operatører nu konkurrerer med radio- og tv-selskaber på internettet, vil alle de kommercielle medieudbydere blive berørt af de eventuelle negative virkninger, som statsstøtte til public service-selskaber kan få for udvikling af nye forretningsmodeller. Som anført i direktiv 2007/65/EF (direktivet om audiovisuelle medietjenester) er »sameksistens mellem private og offentlige udbydere af audiovisuelle medietjenester et særligt kendetegn ved det europæiske audiovisuelle mediemarked«. Det er nemlig i den fælles interesse at opretholde et alsidigt og afbalanceret udbud af offentlige og private medietjenester, og det gælder også i det nuværende dynamiske mediemiljø.

            3.   Lovgivningsrammerne

                  (16)

                  I forbindelse med anvendelsen af statsstøttereglerne på public service radio- og tv-virksomhed er der mange forskellige retsregler, der skal tages hensyn til. Statsstøttevurderingen er baseret på EØS-aftalens artikel 61 om statsstøtte og EØS-aftalens artikel 59, stk. 2, om anvendelsen af EØS-aftalens regler og konkurrencereglerne på bl.a. tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse. Protokol 3 til aftalen om oprettelse af en tilsynsmyndighed og en domstol (herefter benævnt »protokol 3«) fastsatte procedurereglerne i statsstøttesager.

                  (17)

                  EØS-aftalen indeholder ikke en bestemmelse svarende til artikel 167 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (herefter benævnt »EUF-traktaten«) (tidl. artikel 151 i EF-traktaten) vedrørende kultur eller en »kulturel undtagelse« for støtte til fremme af kulturen svarende til bestemmelsen i EUF-traktatens artikel 107, stk. 3, litra d) (tidl. artikel 87, stk. 3, litra d), i EF-traktaten). Dette betyder imidlertid ikke, at en undtagelse for sådanne foranstaltninger er udelukket. Tilsynsmyndigheden har i tidligere tilfælde accepteret, at sådanne støtteforanstaltninger kunne godkendes af kulturelle årsager på grundlag af EØS-aftalens artikel 61, stk. 3, litra c) (19).

                  (18)

                  Reglerne om »audiovisuelle medietjenester« samordnes på europæisk plan i direktiv 2007/65/EF (direktivet om audiovisuelle medietjenester). Kravene om økonomisk gennemsigtighed i forbindelse med offentlige virksomheder er fastsat i den akt, hvortil der henvises i punkt 1a i bilag XV til EØS-aftalen (Kommissionens direktiv 2006/111/EF af 16. november 2006 om gennemskueligheden af de økonomiske forbindelser mellem medlemsstaterne og de offentlige virksomheder og om den finansielle gennemskuelighed i bestemte virksomheder) (20), som tilpasset aftalen ved protokol 1 (herefter benævnt »direktiv 2006/111/EF« (gennemsigtighedsdirektivet)) (21).

                  (19)

                  Disse regler er genstand for fortolkning ved EFTA-domstolen inden for »EFTA-søjlen« og ved Domstolen inden for »EU-søjlen«. Tilsynsmyndigheden har endvidere vedtaget adskillige retningslinjer for anvendelsen af statsstøtteregler, som svarer til lignende retningslinjer fra Kommissionen. Det skal især bemærkes, at Tilsynsmyndigheden i 2005 vedtog kapitlet om statsstøtte i form af kompensation for offentlig tjeneste, og i 2006 blev beslutning 2005/842/EF indarbejdet i EØS-aftalen, hvorved de krav, der stilles i EØS-aftalens artikel 59, stk. 2, blev afklaret. Sidstnævnte gælder også inden for radio- og tv-virksomhed, hvis betingelserne i artikel 2, stk. 1, litra a), i beslutning 2005/842/EF er opfyldt (22).

            4.   EØS-aftalens artikel 61, stk. 1

      4.1.   Statsstøttekarakter af offentlig finansiering af public service radio- og tv-virksomhed

                  (20)

                  I henhold til EØS-aftalens artikel 61, stk. 1, omfatter statsstøttebegrebet følgende betingelser: 1) der skal være tale om en foranstaltning truffet af staten eller med statsmidler, 2) foranstaltningen skal kunne påvirke samhandelen mellem de kontraherende parter, 3) den skal give modtageren en fordel, og 4) den skal fordreje eller true med at fordreje konkurrencevilkårene (23). Det skal vurderes på et objektivt grundlag og under hensyn til Domstolens og EFTA-Domstolens retspraksis, om der foreligger statsstøtte.

                  (21)

                  Det er kun virkningerne af den offentlige finansiering, der er afgørende for vurderingen af statsstøtteelementet efter EØS-aftalens artikel 61, stk. 1, ikke finansieringens formål. Public service radio- og tv-virksomhed finansieres normalt over statsbudgettet eller gennem en licensafgift. Under særlige omstændigheder foretager staten kapitalindskud eller indrømmer gældseftergivelse til fordel for public service-selskaber. Sådanne finansielle foranstaltninger kan normalt tilskrives de offentlige myndigheder og involverer overførsel af statsmidler (24).

                  (22)

                  Statslig finansiering af public service radio- og tv-selskaber kan normalt også anses for at påvirke samhandelen mellem de kontraherende parter. Domstolen har fastslået følgende: »Når støtte, som ydes af en stat eller ved hjælp af statsmidler, styrker en virksomheds position i forhold til andre virksomheder, som den konkurrerer med i samhandelen inden for Fællesskabet, må det antages, at denne samhandel påvirkes af støtten« (25). Det er oplagt tilfældet, når der er tale om erhvervelse og salg af programrettigheder, som ofte finder sted på internationalt plan. For de public service-selskaber, der har ret til at sælge reklametid, har også reklamer grænseoverskridende virkninger, navnlig i homogene sprogområder, der strækker sig ud over nationale grænser. Endvidere kan kommercielle radio- og tv-selskabers ejerstruktur række ud over én EØS-stat. Tjenester via internettet har normalt også en global rækkevidde.

                  (23)

                  Med hensyn til spørgsmålet om, hvorvidt der er tale om en fordel, fastslog Domstolen i Altmark-sagen, at kompensation for offentlig tjeneste ikke udgør statsstøtte, når følgende fire betingelser alle er opfyldt. For det første skal den pågældende virksomhed faktisk være pålagt at opfylde forpligtelser til offentlig tjeneste, og disse forpligtelser skal være klart defineret. For det andet skal de kriterier, der er grundlaget for beregningen af kompensationen, være fastlagt på forhånd på en objektiv og gennemsigtig måde. For det tredje må kompensationen ikke overstige, hvad der er nødvendigt for helt eller delvis at dække de udgifter, der er afholdt ved opfyldelsen af forpligtelserne til offentlig tjeneste, idet der skal tages hensyn til de hermed forbundne indtægter og til en rimelig fortjeneste ved opfyldelsen af forpligtelserne. Og for det fjerde gælder, at størrelsen af den nødvendige kompensation når udvælgelsen af den virksomhed, der skal overdrages en forpligtelse til offentlig tjeneste, i et konkret tilfælde ikke gennemføres inden for rammerne af en procedure for tildeling af offentlige kontrakter, som sikrer, at det er den virksomhed, der kan levere disse tjenester til de laveste omkostninger for samfundet, der udvælges, fastlægges på grundlag af en analyse af de omkostninger, som en gennemsnitsvirksomhed, der er veldrevet og tilstrækkelig udstyret til at kunne opfylde de stillede krav til den offentlige tjeneste, ville have ved at gennemføre forpligtelserne.

                  (24)

                  Hvis kompensationen ikke opfylder ovennævnte betingelser, vil den blive anset for kun at komme visse radio- og tv-selskaber til gode og dermed fordreje eller true med at fordreje konkurrencevilkårene.

            4.2.   Støttens art: eksisterende støtte eller ny støtte

                  (25)

                  De finansieringsordninger, der i dag er gældende i de fleste EFTA-stater, blev indført for længe siden. Tilsynsmyndigheden skal derfor først og fremmest vurdere, om disse ordninger skal betragtes som »eksisterende støtteordninger« efter artikel 1, stk. 1, i del I i protokol 3. Der er i denne bestemmelse fastsat følgende: »EFTA-Tilsynsmyndigheden foretager sammen med EFTA-staterne en løbende undersøgelse af de støtteordninger, som findes i disse stater. Den foreslår dem sådanne foranstaltninger, som den gradvise udvikling eller EØS-aftalens funktion kræver«.

                  (26)

                  Ifølge artikel 1, litra b), nr. i), i del II i protokol 3 omfatter eksisterende støtte »… enhver form for støtte, der eksisterede inden EØS-aftalens ikrafttræden i den pågældende EFTA-stat, dvs. støtteordninger og individuel støtte, som var trådt i kraft før og er blevet fortsat efter EØS-aftalens ikrafttræden«.

                  (27)

                  Ifølge artikel 1, litra b), nr. v), i del II i protokol 3 omfatter eksisterende støtte også »støtte, som anses for at være en eksisterende støtte, fordi det kan godtgøres, at der ikke var tale om støtte, da den blev indført, men at den blev en støtte på grund af udviklingen på Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, uden at EFTA-staten havde foretaget nogen ændringer […]«.

                  (28)

                  I overensstemmelse med Domstolens retspraksis (26) skal Tilsynsmyndigheden undersøge, hvorvidt de retlige rammer for tildelingen af støtten har ændret sig, siden støtten blev indført. Tilsynsmyndigheden mener, at vurderingen bør foretages i hver enkelt sag, hvor der tages hensyn til alle de elementer, som angår en given EFTA-stats regler for radio- og tv-spredning (27).

                  (29)

                  Ifølge dommen i Gibraltar-sagen (28) er det ikke alle ændringer i eksisterende støtte, der skal betragtes som ny støtte. Ifølge Retten "er det kun i det tilfælde, hvor ændringen påvirker selve indholdet af den oprindelige ordning, at denne ordning bliver en ny støtteordning. Der kan imidlertid ikke være tale om en væsentlig ændring, når det nye element klart kan adskilles fra den oprindelige ordning".

                  (30)

                  I lyset af det ovenstående har Tilsynsmyndigheden i sin beslutningspraksis generelt set på, 1) om den oprindelige finansieringsordning for public service radio- og tv-selskaber udgør eksisterende støtte ifølge de regler, der er nævnt under punkt 26 og 27 ovenfor, 2) om senere ændringer påvirker den oprindelige foranstaltnings faktiske indhold (dvs. fordelens art eller finansieringskilden, støttens formål, støttemodtagerne eller rækkevidden af støttemodtagernes virksomhed), eller om disse ændringer snarere er af rent formel eller administrativ art, og 3) om de senere ændringer, hvis de er betydelige, kan adskilles fra den oprindelige foranstaltning og dermed vurderes særskilt, eller om de ikke kan adskilles fra den oprindelige foranstaltning, således at denne som helhed er blevet omdannet til ny støtte.

            5.   Vurdering af statsstøttes forenelighed efter eøs-aftalens artikel 61, stk. 3

                  (31)

                  Selv om vurderingen af kompensation for public service radio- og tv-virksomhed typisk foretages på grundlag af EØS-aftalens artikel 59, stk. 2, kan undtagelserne i EØS-aftalens artikel 61, stk. 3, i princippet også finde anvendelse i radio- og tv-sektoren, forudsat at de relevante betingelser er opfyldt.

                  (32)

                  EØS-aftalen indeholder ingen bestemmelse svarende til EUF-traktatens artikel 167, stk. 4, som forpligter Kommissionen til at tage hensyn til kulturelle aspekter i sin indsats i henhold til andre bestemmelser i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, navnlig med henblik på at respektere og fremhæve sine kulturers mangfoldighed. Den indeholder heller ingen kulturelt betinget undtagelse svarende til EUF-traktatens artikel 107, stk. 3, litra d), som giver Kommissionen mulighed for at erklære støtte til fremme af kulturen forenelig med fællesmarkedet, når den ikke ændrer samhandels- og konkurrencevilkårene i Fællesskabet i et omfang, der strider mod den fælles interesse. Dette betyder imidlertid ikke, at anvendelsen af statsstøttereglerne ikke giver mulighed for at tage kulturelle aspekter i betragtning. I EØS-aftalen erkendes behovet for at styrke det kulturelle samarbejde i artikel 13 i protokol 31. I den forbindelse bør det huskes, at Tilsynsmyndigheden i beslutningspraksis vedrørende statsstøtte til filmproduktion og filmrelaterede aktiviteter fastslog, at foranstaltninger til fordel for film- og audiovisuel produktion eventuelt kunne godkendes med henvisning til kulturelle årsager med anvendelsen af EØS-aftalens artikel 61, stk. 3, litra c), forudsat at der ved denne fremgangsmåde tages tilstrækkelig højde for de kriterier, som Kommissionen har udarbejdet, og at metoden ikke afviger fra Kommissionens praksis forud for vedtagelsen af EUF-traktatens artikel 107, stk. 3, litra d) (29).

                  (33)

                  Det er Tilsynsmyndighedens opgave at afgøre, hvorledes enhver undtagelsesbestemmelse i EØS-aftalens artikel 61, stk. 3, faktisk skal anvendes, samt hvordan kulturelle aspekter skal tages i betragtning. Det skal bemærkes, at bestemmelserne om undtagelse fra forbuddet mod statsstøtte skal anvendes strengt. Tilsynsmyndigheden finder i overensstemmelse hermed, at kulturundtagelsen vil kunne bringes i anvendelse i tilfælde, hvor kulturproduktet er klart identificeret eller identificerbart (30). Tilsynsmyndigheden er desuden af den opfattelse, at kulturbegrebet skal relatere til det pågældende produkts indhold og art, og ikke til mediet eller den egentlige distribution af produktet (31). Desuden må de uddannelsesmæssige og demokratiske behov i en EFTA-stat ikke blandes sammen med fremme af kulturen (32).

                  (34)

                  Når der ydes statsstøtte til public service radio- og tv-selskaber, sondres der normalt ikke mellem samfundets kulturelle, demokratiske og uddannelsesmæssige behov. Medmindre en finansieringsforanstaltning specielt tager sigte på at fremme kulturelle mål, vil en sådan støtte principielt ikke kunne godkendes som kulturstøtte på grundlag af EØS-aftalens artikel 61, stk. 3, litra c). Statsstøtte til public service radio- og tv-selskaber ydes generelt i form af en kompensation for opfyldelse af public service-forpligtelsen og vurderes efter EØS-aftalens artikel 59, stk. 2, på grundlag af de kriterier, der er opstillet i dette kapitel.

            6.   Vurdering af statsstøttes forenelighed efter EØS-aftalens artikel 59, stk. 2

                  (35)

                  Det hedder i EØS-aftalens artikel 59, stk. 2: »Virksomheder, der har fået overdraget at udføre tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse, eller som har karakter af fiskale monopoler, er underkastet denne traktats bestemmelser, navnlig konkurrencereglerne, i det omfang anvendelsen af disse bestemmelser ikke retligt eller faktisk hindrer opfyldelsen af de særlige opgaver, som er betroet dem. Udviklingen af samhandelen må ikke påvirkes i et sådant omfang, at det strider mod de kontraherende parters interesser.«

                  (36)

                  Ifølge Domstolens faste retspraksis er EUF-traktatens artikel 106 (tidl. artikel 86 i EF-traktaten), der svarer til EØS-aftalens artikel 59, en undtagelsesbestemmelse, som skal fortolkes restriktivt. Domstolen har fastslået, at følgende betingelser alle skal være opfyldt, for at en foranstaltning kan nyde godt af en undtagelse:

                              (i)

                              den omhandlede tjeneste skal være en tjeneste af almindelig økonomisk interesse og være klart defineret af medlemsstaten (definition) (33)

                              (ii)

                              den omhandlede virksomhed skal udtrykkeligt af medlemsstaterne have fået overdraget at udføre tjenesten (mandat) (34)

                              (iii)

                              anvendelsen af traktatens konkurrenceregler (i dette tilfælde forbuddet mod statsstøtte) skal hindre udførelsen af den særlige tjeneste, det er pålagt virksomheden at udføre, og undtagelsen fra disse regler må ikke påvirke samhandelen i et omfang, der strider mod Fællesskabets interesse (proportionalitetstest) (35).

                  (37)

                  Når det gælder public service radio og tv, skal ovennævnte fremgangsmåde tilpasses efter resolutionen om public service radio- og tv-virksomhed, der henviser til »public service-opgaver som pålagt dem, defineret og tilrettelagt af de enkelte medlemsstater« (definition og mandat), og tillader en undtagelse fra traktatens regler for finansiering af public service radio og tv, hvis »denne finansiering ikke ændrer handels- og konkurrencevilkårene i Fællesskabet i et omfang, der strider mod de fælles interesser, idet der tages hensyn til opfyldelsen af disse public service-opgaver« (proportionalitet).

                  (38)

                  Det er Tilsynsmyndigheden, der skal vurdere på grundlag af oplysninger fra EFTA-staterne, om disse betingelser er opfyldt. Hvad angår definitionen af public service-opgaver, er det Tilsynsmyndighedens rolle at kontrollere, at der ikke forekommer åbenbare fejl (jf. afsnit 6.1). Tilsynsmyndigheden kontrollerer desuden, om der foreligger et udtrykkeligt mandat, og om der er et effektivt tilsyn med opfyldelsen af public service-forpligtelserne (jf. afsnit 6.2).

                  (39)

                  Når Tilsynsmyndigheden foretager proportionalitetstesten, ser den på, om en eventuel konkurrencefordrejning som følge af public service-kompensationen kan retfærdiggøres med, at det er nødvendigt at udføre public service-opgaven og finansiere dens udførelse. Tilsynsmyndigheden vurderer — navnlig på grundlag af den dokumentation, som EFTA-staterne skal fremlægge — om der er tilstrækkelige garantier for, at statsfinansieringen ikke medfører uproportionale virkninger, og at overkompensation og krydssubsidiering undgås, og at public service radio- og tv-selskaberne overholder markedsvilkårene i forbindelse med deres kommercielle aktiviteter (jf. afsnit 6.3. ff.).

                  (40)

                  Analysen af, om statsstøttekravene er opfyldt, skal tage udgangspunkt i de særlige forhold, der kendetegner de enkelte nationale systemer. Tilsynsmyndigheden er klar over forskellene i de nationale radio- og tv-systemer og i andre forhold, der kendetegner EFTA-staternes mediemarkeder. Vurderingen af, om statsstøtte til public service radio- og tv-selskaber er forenelig med fællesmarkedet efter artikel 59, stk. 2, foretages derfor fra sag til sag i overensstemmelse med Kommissionens og Tilsynsmyndighedens beslutningspraksis (36) og de grundprincipper, der opstilles i de efterfølgende afsnit.

                  (41)

                  Tilsynsmyndigheden vil også tage højde for de vanskeligheder, som nogle EFTA-stater kan have med at sikre de nødvendige midler, hvis omkostningerne pr. indbygger ved public service-tjenesten alt andet lige er højere (37), samtidig med at den også vil se på andre mediers eventuelle betænkeligheder i disse EFTA-stater.

                  (42)

                  Som Kommissionens og Tilsynsmyndighedens praksis viser, vil en foranstaltning, der ikke opfylder alle Altmark-kriterierne, stadig skulle analyseres i henhold til henholdsvis EUF-traktatens artikel 106, stk. 2, og EØS-aftalens artikel 59, stk. 2 (38).

            6.1.   Definition af public service-opgaven

                  (43)

                  For at opfylde betingelsen i punkt 36, nr. i), for anvendelse af EØS-aftalens artikel 59, stk. 2, er det nødvendigt, at der fastlægges en officiel definition af public service-opgaven. Først når der foreligger en sådan definition, kan Tilsynsmyndigheden vurdere med tilstrækkelig retlig sikkerhed, om undtagelsen efter EØS-aftalens artikel 59, stk. 2, kan anvendes.

                  (44)

                  Definitionen af public service-opgaven henhører under EFTA-staternes kompetence, og den kan fastlægges på nationalt, regionalt eller lokalt plan efter national ret. Generelt skal der ved udøvelsen af denne kompetence tages hensyn til begrebet »tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse« (herefter benævnt »SIEG«).

                  (45)

                  EFTA-staternes definition af public service-opgaven skal være så præcis som mulig. Den bør ikke give anledning til tvivl om, hvorvidt en EFTA-stat mener, at en given aktivitet udført af den udpegede operatør falder ind under public service-opgaven eller ej. Hvis der ikke findes en klar og præcis definition af de forpligtelser, der er pålagt public service radio- og tv-selskabet, har Tilsynsmyndigheden ikke mulighed for at udføre sine opgaver efter EØS-aftalens artikel 59, stk. 2, og vil derfor ikke kunne indrømme en undtagelse efter denne bestemmelse.

                  (46)

                  En klar identifikation af de aktiviteter, der indgår i public service-opgaven, er ligeledes vigtig for, at private operatører kan planlægge deres aktiviteter. Desuden skal public service-opgaven være tilstrækkelig præcis til, at EFTA-staternes myndigheder kan føre et effektivt tilsyn, som beskrevet i det følgende kapitel.

                  (47)

                  I betragtning af radio- og tv-sektorens særlige karakter og behovet for at sikre public service-selskabernes redaktionelle uafhængighed anses det også generelt for at være legitimt efter EØS-aftalens artikel 59, stk. 2, at der fastlægges en kvalitativ definition, som pålægger et givet selskab at tilbyde en bred, afbalanceret og varieret programflade (39). En sådan definition anses generelt for at stemme overens med målet om opfyldelse af et bestemt samfunds demokratiske, sociale og kulturelle behov og garantere pluralisme, herunder kulturel og sproglig mangfoldighed. Som anført af Retten beror legitimiteten i en sådan bredt defineret public service-opgave på, at der stilles kvalitative krav til de tjenester, som tilbydes af et public service-selskab (40). Definitionen af public service-opgaven kan også afspejle udviklingen og differentieringen af aktiviteterne i den digitale tidsalder og omfatte audiovisuelle tjenester på alle distributionsplatforme.

                  (48)

                  Hvad angår definitionen af public service i radio- og tv-sektoren, er Tilsynsmyndighedens rolle begrænset til at kontrollere, at der ikke forekommer åbenbare fejl. Det er ikke Tilsynsmyndighedens opgave at afgøre, hvilke programmer der skal udbydes og finansieres som en tjeneste af almindelig økonomisk interesse, eller at stille spørgsmålstegn ved arten eller kvaliteten af et givet produkt. Der ville imidlertid være tale om en åbenbar fejl i definitionen af public service-opgaven, hvis den omfattede aktiviteter, som ikke med rimelighed kunne anses for at være i overensstemmelse med de demokratiske, sociale og kulturelle behov i de enkelte samfund. Det ville normalt være tilfældet med f.eks. reklamer, e-handel, teleshopping, anvendelse af overtakserede telefonnumre i præmiekonkurrencer (41), sponsorering eller merchandising. Desuden kunne der være tale om en åbenbar fejl, når statsstøtten anvendes til finansiering af aktiviteter, der ikke skaber nogen merværdi i form af opfyldelse af demokratiske, sociale og kulturelle behov i samfundet.

                  (49)

                  I denne forbindelse skal der mindes om, at public service-opgaven beskriver de tjenester, der udbydes til offentligheden i almenhedens interesse. Spørgsmålet om definitionen af public service-opgaven må ikke forveksles med spørgsmålet om, hvilken finansieringsordning der er valgt til disse tjenester. Så selv om public service radio- og tv-selskaber kan udføre kommercielle aktiviteter, som f.eks. salg af reklameplads for at sikre sig indtægter, kan sådanne aktiviteter normalt ikke betragtes som en del af public service-opgaven (42).

            6.2.   Mandat og tilsyn

                  (50)

                  For at undtagelsesbestemmelsen i EØS-aftalens artikel 59, stk. 2, kan finde anvendelse, skal public service-opgaven være overdraget en eller flere virksomheder ved en officiel akt (f.eks. lovgivning, aftale eller bindende kommissorium).

                  (51)

                  Overdragelsesakten/ -akterne skal indeholde en klar angivelse af public service-forpligtelsernes art, som anført under afsnit 6.1, og betingelserne for ydelse af kompensationen samt de forholdsregler, der træffes for at undgå overkompensation, og vilkårene for tilbagebetaling af en eventuel overkompensation.

                  (52)

                  Hvis public service-opgaven udvides til også at omfatte nye tjenester, skal definitionen og overdragelsesakten/-akterne ændres i overensstemmelse hermed inden for de rammer, EØS-aftalens artikel 59, stk. 2, afstikker. For at sætte public service-selskaber i stand til hurtigt at reagere på den teknologiske udvikling kan EFTA-staterne også bestemme, at overdragelsen af en ny tjeneste kan finde sted efter den i afsnit 6.7 beskrevne vurdering, før den oprindelige overdragelsesakt konsolideres formelt.

                  (53)

                  Det er dog ikke tilstrækkeligt, at public service radio- og tv-selskabet formelt har fået overdraget at udføre en veldefineret public service-opgave. Det er også nødvendigt, at public service-opgaven faktisk udføres som foreskrevet i den formelle aftale mellem staten og den udpegede virksomhed. Det er derfor ønskeligt, at opgavens udførelse kontrolleres af en myndighed eller et særligt udpeget organ på en gennemsigtig og effektiv måde. At der bør være en tilsynsmyndighed eller et tilsynsorgan af denne art, er især indlysende, hvis den udpegede operatør har fået pålagt kvalitetsstandarder. Det er ikke Tilsynsmyndighedens opgave at vurdere, om kvalitetsstandarderne opfyldes: Den må kunne stole på, at EFTA-staterne sikrer det fornødne tilsyn med, at radio- og tv-selskabet udfører sin public service-opgave og bl.a. overholder de kvalitetsstandarder, den omfatter (43).

                  (54)

                  EFTA-staterne har kompetence til selv at vælge den ordning, der skal sikre et effektivt tilsyn med, at public service-forpligtelserne opfyldes, og dermed sætte Tilsynsmyndigheden i stand til at udføre sine opgaver efter EØS-aftalens artikel 59, stk. 2. Dette tilsyn vil nok kun fungere effektivt, hvis det varetages af et organ, der i praksis er uafhængigt af public service-selskabets ledelse, og som har beføjelserne, den nødvendige kapacitet og de fornødne midler til at føre regelmæssigt tilsyn, og som foranlediger udstedelse af de relevante påbud, hvis det er nødvendigt for at sikre, at public service-forpligtelserne opfyldes.

                  (55)

                  Hvis det ikke med tilstrækkelig sikkerhed fremgår, at public service-opgaven faktisk udføres i overensstemmelse med mandatet, har Tilsynsmyndigheden ikke mulighed for at udføre sine opgaver efter EØS-aftalens artikel 59, stk. 2, og vil derfor ikke kunne indrømme en undtagelse efter denne artikel.

            6.3.   Finansieringsmuligheder for public service radio- og tv-virksomhed

                  (56)

                  Public service-forpligtelserne kan være enten kvantitative eller kvalitative eller begge dele. Uanset hvilken form de har, kan det være berettiget, at der ydes en kompensation for dem, så længe de medfører ekstraomkostninger, som public service-selskabet normalt ikke ville have haft.

                  (57)

                  Finansieringsordninger kan inddeles i to hovedkategorier, nemlig »énkildefinansiering« og »todelt finansiering«. »Enkildefinansiering« betyder, at public service-selskaberne udelukkende finansieres med offentlige midler, uanset disse midlers form. Systemet med »todelt finansiering« omfatter en række forskellige finansieringsordninger, hvor public service-selskaber finansieres med forskellige kombinationer af statsmidler og indtægter af kommercielle eller public service-aktiviteter, som f.eks. salg af reklameplads eller programmer eller salg af betalingstjenester.

                  (58)

                  Resolutionen om public service radio- og tv-virksomhed fastslår følgende: »Traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab griber […] ikke ind i medlemsstaternes beføjelse til at finansiere public service-radio- og -tv-virksomhed, […]«. Tilsynsmyndigheden har derfor ikke noget principielt imod, at der vælges en todelt finansieringsordning frem for énkildefinansiering.

                  (59)

                  Selv om EFTA-staterne frit kan vælge, hvordan de vil finansiere public service radio- og tv-virksomhed, skal Tilsynsmyndigheden ifølge EØS-aftalens artikel 59, stk. 2, sikre, at statsstøtten ikke påvirker konkurrencen uproportionalt inden for EØS, som anført i punkt 37 ovenfor.

            6.4.   Krav om åbenhed ved statsstøttevurderingen

                  (60)

                  Tilsynsmyndighedens vurdering af statsstøtten kræver en klar og præcis definition af public service-opgaven og en klar og korrekt adskillelse mellem public service-aktiviteter og andre aktiviteter, herunder en klar adskillelse af regnskaberne.

                  (61)

                  Det kræves normalt allerede på nationalt niveau, at regnskaberne for public service-aktiviteter holdes adskilt fra regnskaberne for andre aktiviteter, da det er væsentligt for at sikre gennemsigtighed og ansvarlighed i forbindelse med anvendelse af offentlige midler. Regnskabsadskillelse er et værktøj til at undersøge påstande om krydssubsidiering og til at forsvare berettiget kompensation for udførelse af opgaver af almindelig økonomisk interesse. Det er kun på basis af en korrekt omkostnings- og indtægtsfordeling, at det kan afgøres, om den offentlige finansiering rent faktisk er begrænset til at dække nettoomkostningerne ved opfyldelse af public service-opgaven og dermed kan accepteres efter EØS-aftalens artikel 59, stk. 2.

                  (62)

                  Ifølge direktiv 2006/111/EF (gennemsigtighedsdirektivet) skal medlemsstaterne sikre gennemsigtigheden i forbindelse med enhver virksomhed, som har fået indrømmet særlige eller eksklusive rettigheder, eller som har fået overdraget udførelsen af en tjeneste af almindelig økonomisk interesse og i forbindelse hermed modtager en kompensation for offentlig tjeneste under en hvilken som helst form, men også udøver andre aktiviteter, dvs. aktiviteter, der ikke er public service-aktiviteter. Disse gennemsigtighedskrav består i, a) at de interne regnskaber for de forskellige aktiviteter, dvs. public service-aktiviteter og andre aktiviteter, skal holdes adskilte, b) at der foretages en korrekt allokering af alle omkostninger og indtægter på grundlag af konsekvent anvendte og objektivt begrundede omkostningsregnskabsprincipper, og c) at det klart fremgår, efter hvilke omkostningsregnskabsprincipper de adskilte regnskaber føres (44).

                  (63)

                  Disse generelle gennemsigtighedskrav gælder også for radio- og tv-selskaber, for så vidt som de har fået overdraget udførelsen af en tjeneste af almindelig økonomisk interesse, modtager offentlig kompensation for denne tjeneste og derudover også udfører andre aktiviteter, der ikke er public service-aktiviteter.

                  (64)

                  I radio- og tv-sektoren giver regnskabsadskillelse ingen særlige problemer på indtægtssiden. Hvad indtægtssiden angår, finder Tilsynsmyndigheden derfor, at radio- og tv-selskaberne bør aflægge detaljeret regnskab for alle indtægter af public service-aktiviteter og andre aktiviteter, med angivelse af indtægternes størrelse og hvorfra de stammer.

                  (65)

                  På omkostningssiden kan der tages hensyn til alle udgifter ved public service-driften. Udøver selskabet også aktiviteter uden for public service-opgavens rammer, må kun de omkostninger, der er knyttet til public service-aktiviteterne, tages i betragtning. Tilsynsmyndigheden erkender, at det i den offentlige radio- og tv-sektor kan være vanskeligere at holde regnskaberne adskilte på omkostningssiden. Det skyldes især, at EFTA-staterne navnlig inden for traditionel radio- og tv-virksomhed kan anse hele selskabets programsætning for at være omfattet af public service-opgaven og samtidig åbne mulighed for en kommerciel udnyttelse heraf. Med andre ord kan public service-aktiviteterne og de aktiviteter, der ikke er public service, i vid udstrækning være fælles om de samme inputs, og det er ikke altid muligt at foretage en korrekt omkostningsadskillelse.

                  (66)

                  Omkostninger, der er specifikke for andre aktiviteter end public service-aktiviteter (f.eks. reklameomkostninger), bør altid identificeres klart og regnskabsføres adskilt. Input-omkostninger, der skal bruges til udvikling af aktiviteter såvel inden for som uden for public service-opgaven, bør desuden allokeres proportionalt mellem henholdsvis public service-aktiviteter og andre aktiviteter, hvis det er muligt på en fornuftig måde.

                  (67)

                  I andre tilfælde, hvor de samme ressourcer anvendes til udførelse af både public service-opgaver og andre opgaver, bør de fælles input-omkostninger allokeres på grundlag af forskellen mellem selskabets samlede omkostninger med og uden andre aktiviteter end public service-aktiviteterne (45). I disse tilfælde behøver de omkostninger, der fuldt ud kan henføres til public service-aktiviteter, selv om de også kommer andre aktiviteter end public service-aktiviteter til gode, ikke at blive splittet op mellem de to, men kan i fuldt omfang henregnes under public service-aktiviteterne. Denne forskel i forhold til den fremgangsmåde, der normalt følges i forsyningssektorerne, hænger sammen med den offentlige radio- og tv-sektors særlige karakteristika. I den offentlige radio- og tv-sektor skal der tages hensyn til nettoindtægterne af kommercielle aktiviteter i tilknytning til public service-aktiviteterne med henblik på beregning af nettoomkostningerne ved public service-opgaven og derigennem nedbringelse af public service-kompensationen. Det mindsker den risiko for krydssubsidiering, der opstår, hvis fælles omkostninger henføres under public service-aktiviteterne.

                  (68)

                  Det bedste eksempel på den situation, der beskrives ovenfor, er omkostningerne ved at producere programmer inden for rammerne af radio- og tv-selskabets public service-opgave. Disse programmer tjener både til at opfylde public service-opgaven og til at tiltrække lyttere og seere med henblik på salg af reklameplads. Men det er praktisk taget umuligt med tilstrækkelig stor sikkerhed at sætte tal på, hvor stor en del af programmet der opfylder public service-opgaven, og i hvor høj grad det genererer reklameindtægter. Der er derfor risiko for, at allokeringen af programomkostningerne mellem de to aktiviteter bliver vilkårlig og meningsløs.

                  (69)

                  Tilsynsmyndigheden mener, at finansiel gennemsigtighed kan fremmes yderligere gennem en passende organisatorisk adskillelse mellem public service-aktiviteter og andre aktiviteter inden for public service-selskabet. En funktionel eller strukturel adskillelse vil normalt gøre det lettere allerede fra starten at undgå krydssubsidiering af kommercielle aktiviteter og at sikre interne afregningspriser og overholdelse af arm's length-princippet. Tilsynsmyndigheden opfordrer derfor EFTA-staterne til at overveje at indføre funktionel eller strukturel adskillelse af væsentlige kommercielle aktiviteter, der kan adskilles, som en form for bedste praksis.

            6.5.   Nettoomkostningsprincip og overkompensation

                  (70)

                  Eftersom overkompensation ikke er nødvendig for udførelsen af tjenesten af almindelig økonomisk interesse, er der principielt tale om uforenelig statsstøtte, som skal tilbagebetales til staten, dog med forbehold af de nærmere bestemmelser om public service radio- og tv-virksomhed, der er anført i dette afsnit.

                  (71)

                  Tilsynsmyndigheden tager udgangspunkt i den betragtning, at statslig finansiering normalt er nødvendig for, at virksomheden kan opfylde sine public service-opgaver. Men for at opfylde proportionalitetskriterierne må den offentlige kompensation normalt ikke overstige nettoomkostningerne ved public service-opgaven, når der også tages hensyn til andre direkte eller indirekte indtægter af public service-opgaven. Det er derfor nettoindtægterne ved alle kommercielle aktiviteter i tilknytning til public service-aktiviteten, der skal tages i betragtning ved fastlæggelsen af nettoomkostningerne ved public service-opgaven.

                  (72)

                  Virksomheder, der modtager kompensation for udførelse af en public service-opgave, må normalt gerne have et rimeligt overskud. Dette overskud består af en forrentning af egenkapitalen, der tager højde for den risiko, virksomheden løber, eller det forhold, at der ikke foreligger nogen risiko. I radio- og tv-sektoren udføres public service-opgaven ofte af selskaber, der ikke er overskudsdrevne eller ikke er nødt til at forrente den indsatte kapital, og som ikke udøver nogen anden aktivitet end public service-aktiviteten. Tilsynsmyndigheden mener ikke, at det i sådanne situationer er rimeligt at indregne et overskudselement i den kompensation, der ydes for varetagelse af public service-opgaven (46). I andre tilfælde, f.eks. hvor specifikke public service-forpligtelser overdrages til kommercielt drevne virksomheder, som er nødt til at forrente den kapital, der er investeret i dem, vil det derimod kunne være rimeligt, at der tages hensyn til et overskudselement svarende til en rimelig forrentning af kapitalen under hensyntagen til risikoen, når det er berettiget, og når det er nødvendigt for opfyldelsen af public service-forpligtelserne.

                  (73)

                  Public service radio- og tv-selskaber kan få en årlig overkompensation ud over nettoomkostningerne ved public service-opgaven (»public service-reserver«), hvis det er nødvendigt for at sikre finansieringen af deres public service-forpligtelser. Generelt mener Tilsynsmyndigheden, at et beløb på op til 10 % af de årlige, budgetterede udgifter ved public service-opgaven kan anses for nødvendigt for at modvirke udsving i omkostninger og indtægter. Overkompensation over denne grænse skal normalt tilbagebetales uden unødig forsinkelse.

                  (74)

                  Public service radio- og tv-selskaber må undtagelsesvis have lov til at beholde et beløb på over 10 % af de årlige, budgetterede udgifter ved deres public service-opgave i behørigt begrundede tilfælde. Dette kan kun accepteres, hvis denne overkompensation på en bindende måde er specielt øremærket på forhånd til større engangsudgifter, der er nødvendige for at udføre public service-opgaven (47). Brugen af en sådan specielt øremærket overkompensation bør også være tidsbegrænset afhængigt af dens anvendelsesformål.

                  (75)

                  For at give Tilsynsmyndigheden mulighed for at varetage sine opgaver skal EFTA-staterne opstille vilkårene for, hvordan public service-selskaberne må bruge ovennævnte overkompensation.

                  (76)

                  Ovennævnte overkompensation må kun bruges til finansiering af public service-aktiviteter. Krydssubsidiering af kommercielle aktiviteter er ikke berettiget og udgør uforenelig statsstøtte.

            6.6.   Finansielle kontrolordninger

                  (77)

                  EFTA-staterne skal indføre ordninger, som skal sikre, at der ikke er nogen overkompensation, jf. dog bestemmelserne i punkt 72-76. De skal sikre regelmæssig og effektiv kontrol med brugen af de offentlige midler for at forhindre overkompensation og krydssubsidiering og for at undersøge »public service-reservernes« størrelse og brugen af dem. Det er op til EFTA-staterne at vælge den bedst egnede og mest effektive måde at føre kontrol på i deres nationale radio- og tv-system, idet de også skal tage hensyn til behovet for at sikre sammenhængen med de ordninger, der findes for tilsyn med opfyldelsen af public service-opgaven.

                  (78)

                  Sådanne kontrolordninger vil nok kun fungere effektivt, hvis de gennemføres af et organ uden for og uafhængigt af public service-selskabet med regelmæssige mellemrum, helst hvert år. EFTA-staterne skal sikre, at der kan iværksættes effektive foranstaltninger for at inddrive overkompensation, der ikke opfylder bestemmelserne i det foregående afsnit 6.5, og krydssubsidiering.

                  (79)

                  Public service radio- og tv-selskabers finansielle situation bør granskes indgående ved udløbet af hver finansieringsperiode, som fastsat i EFTA-staternes nationale regler for radio- og tv-virksomhed, eller, hvis der ikke findes en sådan finansieringsperiode, en periode, som normalt ikke må overstige fire år. Eventuelle »public service-reserver«, der består ved finansieringsperiodens udløb eller ved udløbet af en tilsvarende periode, som anført ovenfor, skal medtages ved beregningen af public service-selskabets finansielle behov for den næste periode. I tilfælde af, at »public service-reserver« gentagne gange udgør over 10 % af de årlige public service-omkostninger, skal EFTA-staterne undersøge, om finansieringen tilpasses efter public service-selskabernes faktiske finansielle behov.

            6.7.   Differentiering af public service radio- og tv-virksomhed

                  (80)

                  I de senere år er der sket store forandringer på de audiovisuelle markeder, hvilket har ført til den vedvarende udvikling og differentiering af udbuddet af radio- og tv-programmer. Dette har rejst nye spørgsmål om anvendelsen af statsstøttereglerne på audiovisuelle tjenester, der strækker sig ud over radio- og tv-virksomhed i traditionel forstand.

                  (81)

                  I denne forbindelse mener Tilsynsmyndigheden, at public service-selskaber må være i stand til at udnytte de muligheder, som digitaliseringen og de mange forskellige distributionsplatforme frembyder, på et teknologineutralt grundlag og til gavn for samfundet. For at sikre, at public service-selskaberne spiller en fundamental rolle i den nye digitale verden, må de kunne få statsstøtte til at udbyde audiovisuelle tjenester via nye distributionsplatforme, der er rettet mod den brede offentlighed eller grupper med særlige interesser, forudsat at de tager sigte på at dække de samme demokratiske, sociale og kulturelle behov i det pågældende samfund og ikke har uproportionale virkninger på markedet, der ikke er nødvendige for udførelsen af public service-opgaven.

                  (82)

                  Sideløbende med den hurtige udvikling på radio- og tv-markederne har også radio- og tv-selskabernes forretningsmodeller ændret sig. Radio- og tv-selskaberne søger i stigende grad i forbindelse med opfyldelsen af deres public service-opgave at finde nye finansieringskilder, som f.eks. online-reklamer eller levering af bestemte tjenester mod betaling (de såkaldte betalingstjenester, som f.eks. adgang til deres arkiv mod betaling af et gebyr, tv-kanaler rettet mod et specielt publikum på pay-per-view basis, adgang til mobiltjenester mod betaling af et fast beløb, tidsforskudt adgang til tv-programmer mod betaling af et gebyr, online-downloads mod betaling osv.). Betalingselementet i betalingstjenester kan f.eks. bero på de netværksafgifter eller royalties for copyrights, som radio- og tv-selskabet skal betale (f.eks. hvis der leveres tjenester over mobilplatforme mod betaling af et mobildistributionsgebyr).

                  (83)

                  Selv om public service-tjenesterne traditionelt set har været frit tilgængelige, finder Tilsynsmyndigheden, at et direkte betalingselement i sådanne tjenester ganske vist påvirker seernes adgang (48), men ikke nødvendigvis er ensbetydende med, at disse tjenester klart falder uden for public service-opgavens rammer, forudsat at betalingselementet ikke ødelægger det særlige forhold, der kendetegner public service, og som adskiller public service fra den rent kommercielle virksomhed, nemlig at public service tilgodeser borgernes sociale, demokratiske og kulturelle behov (49). Betalingselementet er et af de aspekter, der skal tages med i betragtning ved afgørelsen af, om disse tjenester indgår i public service-opgaven eller ej, fordi det kan påvirke tjenestens universalitet og generelle udformning samt dens indvirkning på markedet. Forudsat at en given tjeneste med et betalingselement tilgodeser konkrete sociale, demokratiske og kulturelle behov i samfundet uden at medføre uproportionale virkninger for konkurrencen og den grænseoverskridende samhandel, vil EFTA-staterne også kunne give public service radio- og tv-selskaber til opgave at udføre en sådan tjeneste som led i deres public service-opgave.

                  (84)

                  Som anført ovenfor kan statsstøtte til public service-selskaber anvendes til distribution af audiovisuelle tjenester på alle platforme, hvis de væsentlige krav i EØS-aftalens artikel 59, stk. 2, er opfyldt. Med henblik herpå skal EFTA-staterne ved en forudgående evalueringsprocedure baseret på en åben offentlig høring undersøge, om public service-selskabernes planlagte væsentlige nye audiovisuelle tjenester opfylder kravene i EØS-aftalens artikel 59, stk. 2, dvs. om de med hensyn til public service radio- og tv-virksomhed tilgodeser demokratiske, sociale og kulturelle behov i samfundet, og samtidig tage hensyn til de potentielle virkninger for samhandels- og konkurrencevilkårene.

                  (85)

                  Det er op til EFTA-staten at afgøre, hvad der under hensyntagen til de forhold, der præger radio- og tv-markedet, og udviklingen på dette marked samt de tjenester, public service-selskabet i forvejen udbyder, skal betragtes som en »væsentlig ny tjeneste«. En aktivitets »nye« karakter kan bl.a. bero på dens indhold og på forbrugsmåden (50). Ved vurdering af, om der er tale om en »væsentlig« tjeneste, kan der f.eks. tages hensyn til, hvilke finansielle ressourcer det har krævet at udvikle den, og hvilke virkninger den ventes at få for efterspørgslen. Væsentlige ændringer i eksisterende tjenester skal vurderes på samme måde som væsentlige nye tjenester.

                  (86)

                  EFTA-staterne kan selv bestemme, hvordan de bedst kan sikre, at audiovisuelle tjenester opfylder de materielle betingelser i EØS-aftalens artikel 59, stk. 2, under hensyntagen til de særlige forhold, der gør sig gældende i deres nationale radio- og tv-system, og behovet for at beskytte public service radio- og tv-selskabers redaktionelle uafhængighed.

                  (87)

                  Af gennemsigtighedshensyn og for at sikre, at beslutningerne træffes på et velfunderet grundlag under hensyntagen til alle relevante oplysninger, skal alle interesserede parter have ret til at fremsætte bemærkninger angående den planlagte væsentlige nye tjeneste som led i en åben høring. Udfaldet af høringen, den vurdering, der anlægges, og begrundelsen for den beslutning, der træffes, skal stilles til rådighed for offentligheden.

                  (88)

                  For at sikre, at den offentlige finansiering af væsentlige nye audiovisuelle tjenester ikke påvirker samhandelen og fordrejer konkurrencevilkårene på en måde, der strider mod den fælles interesse, skal EFTA-staterne på grundlag af udfaldet af den åbne høring vurdere en ny tjenestes samlede virkning på markedet ved at sammenligne situationen med og uden den planlagte nye tjeneste. Ved vurderingen af, hvordan markedet påvirkes, bør f.eks. følgende relevante aspekter tages i betragtning: Spørgsmålet om, hvorvidt der findes lignende eller alternative tilbud, redaktionel konkurrence, markedsstruktur, public service-selskabets markedsstilling, konkurrencens omfang og potentielle virkninger for private initiativer. Disse virkninger skal afvejes mod de pågældende tjenesters værdi for samfundet. Er der tale om overvejende negative virkninger på markedet, vil statsmidler til audiovisuelle tjenester kun forekomme proportionale, hvis de er berettigede på grundlag af den merværdi, de skaber i form af opfyldelse af demokratiske, sociale og kulturelle behov i samfundet (51), idet der også tages hensyn til det samlede eksisterende public service-tilbud.

                  (89)

                  En sådan vurdering vil kun være objektiv, hvis den foretages af et organ, som i praksis er uafhængigt af public service-selskabets ledelse, også når det gælder medlemmernes til- og fratræden, og har tilstrækkelig kapacitet og de fornødne midler til at udføre sine opgaver. EFTA-staterne skal kunne udforme en procedure, der står i forhold til markedets størrelse og public service-selskabets stilling på markedet.

                  (90)

                  Ovenstående betragtninger er ikke til hinder for, at public service radio- og tv-selskaber kan afprøve innovative nye tjenester (f.eks. i form af pilotprojekter) i begrænset målestok (f.eks. målt i tid og seertal) med det formål at sondere, om en planlagt tjeneste er gennemførlig og vil skabe en merværdi, forudsat at en sådan afprøvningsfase ikke kan sidestilles med indførelse af en færdigudviklet væsentlig ny audiovisuel tjeneste.

                  (91)

                  Tilsynsmyndigheden mener, at ovennævnte vurdering på nationalt plan vil bidrage til at sikre, at EØS' statsstøtteregler overholdes. Dette anfægter ikke Tilsynsmyndighedens og Kommissionens beføjelse til at kontrollere, om EFTA-staterne overholder EØS-aftalens bestemmelser, eller deres ret til at gribe ind, hvor det skønnes nødvendigt, bl.a. på grundlag af klager eller på eget initiativ.

            6.8.   Proportionalitet og markedsadfærd

                  (92)

                  I henhold til EØS-aftalens artikel 59, stk. 2, må public service radio- og tv-selskaber ikke udøve nogen aktiviteter, som vil medføre uproportionale konkurrencefordrejninger, der ikke er nødvendige for at udføre public service-opgaven. Det kan f.eks. lovligt indgå som led i public service-selskabers public service-opgave generelt, at de skal købe premium-programmer. Men det vil føre til uproportionale markedsfordrejninger, hvis public service-selskaber beholder de eksklusive premium-rettigheder uden at benytte dem selv og uden at give licens på dem på en gennemsigtig måde og i rimelig tid. Tilsynsmyndigheden opfordrer derfor EFTA-staterne til at sikre, at public service-selskaber også overholder proportionalitetsprincippet med hensyn til erhvervelse af premium-rettigheder, og til at fastsætte regler for public service-selskabers licensgivning på ubenyttede eksklusive premium-rettigheder.

                  (93)

                  Når public service-selskaber udøver kommercielle aktiviteter, er de forpligtede til at overholde markedsprincipperne, og når de optræder gennem kommercielle datterselskaber, er de forpligtede til at operere uafhængigt i forhold til disse datterselskaber (arm's length-princippet). EFTA-staterne skal sikre, at public service radio- og tv-selskaber overholder arm's length-princippet, foretager deres kommercielle investeringer i overensstemmelse med det markedsøkonomiske investorprincip og afholder sig fra enhver konkurrenceskadelig praksis over for deres konkurrenter på grundlag af deres offentlige støtte.

                  (94)

                  Som eksempel på konkurrenceskadelig praksis kan nævnes underbudspriser. Et public service radio- og tv-selskab kan føle sig fristet til at presse sine reklamepriser eller priserne på andre aktiviteter, der ikke er public service-aktiviteter (som f.eks. kommercielle betalingstjenester), ned under den pris, der med rimelighed kan betragtes som markedsprisen, for at reducere konkurrenternes indtægter, for så vidt som det deraf følgende indtægtstab dækkes af den offentlige kompensation. En sådan adfærd kan ikke anses for at indgå som en normal del af den public service-opgave, selskabet har fået overdraget, og vil under alle omstændigheder ændre handels- og konkurrencevilkårene i Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområdet i et omfang, der strider mod de fælles interesser og dermed være i strid med EØS-aftalens artikel 59, stk. 2.

                  (95)

                  I lyset af forskellene mellem de enkelte markedssituationer skal det vurderes, om public service-selskaber overholder markedsprincipperne, og især om de underbyder priser i deres kommercielle tilbud, eller om de respekterer proportionalitetsprincippet ved køb af premium-rettigheder (52). Vurderingen foretages fra sag til sag, idet der tages hensyn til de særlige forhold, som kendetegner det pågældende marked og den pågældende tjeneste.

                  (96)

                  Tilsynsmyndigheden mener, at det i første række er op til de nationale myndigheder at sikre, at public service-selskaberne overholder markedsprincipperne. Med henblik herpå skal EFTA-staterne indføre hensigtsmæssige ordninger, som giver mulighed for effektivt at vurdere en eventuel klage på nationalt plan.

                  (97)

                  Uanset ovenstående punkt kan Tilsynsmyndigheden gribe ind på grundlag af EØS-aftalens artikel 53, 54, 59 og 61, når det er nødvendigt.

            7.   Anvendelse

                  (98)

                  Dette kapitel vil blive anvendt fra den første dag efter Tilsynsmyndighedens vedtagelse heraf. Det vil erstatte det tidligere kapitel om anvendelse af statsstøtteregler på public service radio- og tv-virksomhed i Tilsynsmyndighedens retningslinjer for statsstøtte.

                  (99)

                  I overensstemmelse med kapitlet om reglerne for vurdering af ulovlig statsstøtte (53) vil Tilsynsmyndigheden i forbindelse med uanmeldt støtte anvende

                              (a)

                              dette kapitel, hvis støtten blev ydet efter dets vedtagelse

                              (b)

                              det tidligere kapitel om anvendelse af statsstøtteregler på public service radio- og tv-virksomhed, der blev vedtaget den 23. april 2004, i alle andre tilfælde.

         (1)  Dette kapitel svarer til Kommissionens meddelelse om statsstøttereglernes anvendelse på public service radio- og tv-virksomhed (EUT C 257 af 27.10.2009, s. 1).

         (2)  Vedtaget ved afgørelse nr. 90/04/KOL af 23. april 2004 om den 46. ændring af de proceduremæssige og materielle regler for statsstøtte ved indføjelse af et nyt kapitel 24C: Anvendelse af statsstøtteregler på public service-radio- og tv-virksomhed (EUT L 327 af 13.12.2007, s. 21 og EØS-tillæg nr. 59 af 13.12.2007, s. 1).

         (3)  Sag C-280/2000, Altmark Trans GmbH og Regierungspräsidium Magdeburg mod Nahverkehrsgesellschaft Altmark GmbH (»Altmark-dommen«), Sml. 2003 I, s. 7747.

         (4)  EUT L 109 af 26.4.2007, s. 44, og EØS-tillæg nr. 20 af 26.4.2007, s. 1, findes også på Tilsynsmyndighedens websted: http://www.eftasurv.int/?1=1&showLinkID=16997&1=1.

         (5)  EUT L 312 af 29.11.2005, s. 67.

         (6)  Afgørelse truffet af Det Blandede EØS-udvalg nr. 91/2006 (EUT L 289 af 19.10.2006, s. 31, og EØS-tillæg nr. 52 af 19.10.2006, s. 24),der trådte i kraft den 8. juli 2006.

         (7)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2007/65/EF af 11. december 2007 om ændring af Rådets direktiv 89/552/EØF om samordning af visse love og administrative bestemmelser i medlemsstaterne vedrørende udøvelse af tv-spredningsvirksomhed (EUT L 332 af 18.12.2007, s. 27).

         (8)  KOM(2005) 107 endelig.

         (9)  EFT C 320 af 15.11.2001, s. 5. Denne meddelelse svarer til det tidligere kapitel om anvendelse af statsstøtteregler på public service-radio- og tv-virksomhed, der blev vedtaget af Tilsynsmyndigheden den 23. april 2004, se fodnote 2.

         (10)  I dette kapitel omfatter begrebet »audiovisuelle tjenester« lineær og/eller ikke-lineær distribution af audioindhold og/eller audiovisuelt indhold og andre beslægtede tjenester, såsom tekstbaserede onlineinformationstjenester. Der skal skelnes mellem begrebet »audiovisuelle tjenester« og det snævrere begreb »audiovisuelle medietjenester«, som er defineret i artikel 1, litra a), i direktiv 2007/65/EF (direktivet om audiovisuelle medietjenester).

         (11)  Sag C-260/89, ERT, Sml. 1991 I, s. 2925.

         (12)  I dette kapitel svarer »public service« til »tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse« i EØS-aftalens artikel 59, stk. 2.

         (13)  EFT C 30 af 5.2.1999, s. 1.

         (14)  Resolutionen om public service radio- og tv-virksomhed blev indarbejdet i EØS-aftalen som en akt, som de kontraherende parter skal tage til efterretning, ved afgørelse nr. 118/1999 (EFT L 325 af 21.12.2000, s. 33, og EØS-tillæg nr. 60 af 21.12.2000, s. 423 (islandsk) og s. 424 (norsk)), der trådte i kraft den 1. oktober 1999.

         (15)  UNESCO-konventionen om beskyttelse og fremme af de kulturelle udtryksformers mangfoldighed blev undertegnet i Paris den 20. oktober 2005. Den blev derpå ratificeret af Norge og godkendt af Island.

         (16)  Artikel 6, stk. 1, og artikel 6, stk. 2, litra h), i UNESCO-konventionen om beskyttelse og fremme af de kulturelle udtryksformers mangfoldighed.

         (17)  Ministerkomitéens rekommandation CM/Rec (2007)2 til medlemslandene om mediepluralisme og mangfoldighed i medieindhold, vedtaget den 31. januar 2007 på det 985. møde mellem ministerrepræsentanterne.

         (18)  Ministerkomitéens rekommandation CM/Rec (2007)3 til medlemslandene om public service-mediers opgaver i informationssamfundet, vedtaget den 31. januar 2007 på det 985. møde mellem ministerrepræsentanterne.

         (19)  F.eks. EFTA-Tilsynsmyndighedens beslutning nr. 180/09/KOL af 31.marts 2009 om støtteordning til fordel for audiovisuelle produktioner og udvikling af drejebøger og uddannelsesforanstaltninger (EUT C 236 af 1.10.2009, s. 5, og EØS-tillæg nr. 51 af 1.10.2009, s. 17). Se også kapitlet om statsstøtte til biograffilm og andre audiovisuelle værker i Tilsynsmyndighedens retningslinjer for statsstøtte, vedtaget ved EFTA-Tilsynsmyndighedens afgørelse nr. 788/08/KOL af 17. december 2008 om 67. ændring af de proceduremæssige og materielle regler for statsstøtte ved ændring af de eksisterende kapitler om referencesatser og kalkulationsrenter og om statsstøtte i form af garantier og ved indføjelse af et nyt kapitel om tilbagesøgning af ulovlig og uforenelig statsstøtte, om statsstøtte til biograffilm og andre audiovisuelle værker og statsstøtte til jernbaneselskaber, endnu ikke offentliggjort, findes på Tilsynsmyndighedens websted: http://www.eftasurv.int/?1=1&showLinkID=15643&1=1.

         (20)  EUT L 318 af 17.11.2006, s.17.

         (21)  Afgørelse truffet af Det Blandede EØS-udvalg nr. 55/2007, EUT L 266 af 11.10.2007, s. 15, og EØS-tillæg nr. 48 af 11.10.2007, s. 12, der trådte i kraft den 9. juni 2007.

         (22)  I henhold til artikel 2, stk. 1, litra a), i beslutning 2005/842/EF finder beslutningen anvendelse på statsstøtte i form af »kompensation for offentlig tjeneste ydet til virksomheder, hvis gennemsnitlige årsomsætning før skat, alle aktiviteter iberegnet, udgjorde under 100 mio. EUR i de to regnskabsår forud for det regnskabsår, hvori de fik overdraget tjenesteydelsen af almindelig økonomisk interesse, og som modtager en kompensation for den pågældende tjeneste på under 30 mio. EUR om året«.

         (23)  De forenede sager T-309/04, T-317/04, T-329/04 og T-336/04, TV2/Danmark mod Kommissionen (»TV2-dommen«), Sml. 2008 II, s. 2935, præmis 156.

         (24)  Med hensyn til spørgsmålet om, hvorvidt licensmidler skal betragtes som statsmidler, henvises til TV2-dommen, op.cit., præmis 158-159.

         (25)  Sag C-730/79, Philip Morris Holland mod Kommissionen, Sml. 1980, s. 2671, præmis 11, sag C-303/88, Italien mod Kommissionen, Sml. 1991 I, s. 1433, præmis 27, sag C-156/98, Tyskland mod Kommissionen, Sml. 2000 I, s. 6857, præmis 33.

         (26)  Sag C-44/93, Namur-Les Assurances du Crédit SA mod Office National du Ducroire og den belgiske stat, Sml. 1994 I, s. 3829.

         (27)  Se f.eks. Kommissionens beslutninger i følgende sager: sag E 8/06, Statslig finansiering af det offentlige flamske tv-selskab VRT (EUT C 143 af 10.6.2008, s. 7), sag E 4/05, Statsstøtte til RTE og TNAG (TG4) (EUT C 121 af 17.5.2008, s. 5), sag E 9/05, Licensbetalinger til RAI (EUT C 235 af 23.9.2005, s. 3), sag E 10/2005, Licensbetalinger til France 2 og 3 (EUT C 240 af 30.9.2005, s. 20), sag E 8/05, Det spanske offentlige radio- og tv-selskab RTVE (EUT C 239 af 4.10.2006, s. 17), sag C 2/04, Ad hoc-finansiering af offentlige radio- og tv-selskaber i Nederlandene (EUT L 49 af 22.2.2008, s. 1), sag C 60/99, Kommissionens beslutning af 10. december 2003 om Frankrigs statsstøtte til France 2 og France 3 (EUT L 361 af 8.12.2004, s. 21), sag C 62/99, Kommissionens beslutning af 15. oktober 2003 om Italiens støtteforanstaltninger til fordel for RAI SpA (EUT L 119 af 23.4.2004, s. 1), sag NN 88/98, Finansiering af en 24-timers reklamefri nyhedskanal gennem BBC's licenser (EFT C 78 af 18.3.2000, s. 6) og sag NN 70/98, Statsstøtte til de offentlige tv-kanaler Kinderkanal og Phoenix (EFT C 238 af 21.8.1999, s. 3).

         (28)  De forenede sager T-195/01 og T-207/01, Government of Gibraltar mod Kommissionen (»Gibraltar-dommen«), Sml. 2002 II, s. 2309.

         (29)  Se f.eks. beslutning nr. 32/02/KOL af 20.2.2002, beslutning nr. 169/02/KOL af 18.9.2002, beslutning nr. 186/03/KOL af 29.10.2003, beslutning nr. 179/05/KOL af 15.7.2005 og beslutning nr. 342/06/KOL af 14.11.2006. Se også kapitlet om statsstøtte til biograffilm og andre audiovisuelle værker i Tilsynsmyndighedens retningslinjer for statsstøtte.

         (30)  Se f.eks. Kommissionens beslutning i sag NN 88/98, BBC's 24-timers-nyhedskanal (EFT C 78 af 18.3.2000, s. 6) og i sag NN 70/98, Kinderkanal og Phoenix, op.cit.

         (31)  Se f.eks. Kommissionens beslutning i sag N 458/2004, Statsstøtte til Espacio Editorial Andaluza Holding sl. (EUT C 131 af 28.5.2005, s. 12).

         (32)  Sag NN 70/98, Kinderkanal og Phoenix, op.cit.

         (33)  Sag 172/80, Zuechner, Sml. 1981, s. 2021.

         (34)  Sag C-242/95, GT-Link, Sml. 1997, s. 4449.

         (35)  Sag C-159/94, EDF og GDF, Sml. 1997 I, s. 5815.

         (36)  Se f.eks. Kommissionens beslutninger i følgende sager: sag E 8/06, Statslig finansiering af det offentlige flamske radio- og tv-selskab VRT (EUT C 143 af 10.6.2008, s. 7) sag E 4/05, Statsstøtte til RTE og TNAG (TG4) (EUT C 121 af 17.5.2008, s. 5), sag E 3/05, Støtte til offentlige radio- og tv-selskaber i Tyskland (EUT C 185 af 8.8.2007, s. 1), sag E 9/05, Licensbetalinger til RAI (EUT C 235 af 23.9.2005, s. 3), sag E 10/05, Licensbetalinger til France 2 og France 3 (EUT C 240 af 30.9.2005, s. 20), sag E 8/05, Det spanske offentlige radio- og tv-selskab RTVE (EUT C 239 af 4.10.2006, s. 17), sag C 2/04, Ad hoc-finansiering af offentlige radio- og tv-selskaber i Nederlandene (EUT L 49 af 22.2.2008, s. 1). Se også EFTA-Tilsynsmyndighedens beslutning nr. 306/09/KOL af 8. juli 2009 om Norges Radio, findes på Tilsynsmyndighedens websted http://www.eftasurv.int/?1=1&showLinkID=16906&1=1.

         (37)  Lignende vanskeligheder kan opstå, når public service radio og tv er henvendt til sproglige minoriteter eller tilpasset lokale behov.

         (38)  Kommissionens beslutning C 62/1999, RAI, betragtning 99, og C 85/2001, RTP, betragtning 158.

         (39)  Sag T-442/03, SIC mod Kommissionen, Sml. 2008 II, s. 1161, præmis 201, og TV2-dommen, op.cit., præmis 122-124.

         (40)  Disse kvalitative krav er ifølge Retten »begrundelsen for SIEG med hensyn til radio- og tv-virksomhed i det nationale audiovisuelle landskab«. Der er »ingen grund til, at en SIEG med hensyn til radio- og tv-virksomhed defineret bredt, men som ser bort fra de kvalitative krav til fordel for en kommerciel operatør […] fortsat finansieres af staten under samme betingelser, som hvis de kvalitative krav blev overholdt«, se dommen i sagen SIC mod Kommissionen, op.cit., præmis 211.

         (41)  Med hensyn til spørgsmålet om, hvorvidt præmiekonkurrencer, der indebærer direkte opkald til et overtakseret telefonnummer, i henhold til direktiv 2007/65/EF (direktivet om audiovisuelle medietjenester) skal betragtes som teleshopping eller fjernsynsreklame, henvises til sag C-195/06, Österreichischer Rundfunk (ORF), Sml. 2007 I, s. 8817.

         (42)  Se TV2-dommen, op.cit., præmis 107-108.

         (43)  Se dommen i sag SIC mod Kommissionen, op.cit. præmis 212.

         (44)  Artikel 4 i direktiv 2006/111/EF (gennemsigtighedsdirektivet).

         (45)  Dette indebærer en henvisning til den hypotetiske situation, hvor de aktiviteter, der ikke er public service-aktiviteter, ophører: De omkostninger, som herved undgås, udgør den del af de fælles omkostninger, der skal henregnes til aktiviteter, som ikke er omfattet af public service-opgaven.

         (46)  Denne bestemmelse afskærer naturligvis ikke public service-selskaber fra at opnå en fortjeneste af deres kommercielle virksomhed, der ikke falder ind under public service-opgaven.

         (47)  Sådanne særlige reserver kan f.eks. være berettigede, hvor der er tale om større teknologiinvesteringer (f.eks. digitalisering), som er planlagt til et bestemt tidspunkt og er nødvendige for opfyldelsen af public service-opgaven, eller større reorganiseringer, der er nødvendige for at sikre public service-selskabets kontinuerlige drift inden for en veldefineret periode.

         (48)  Som Europarådet anførte i sin rekommandation om public service-mediers opgaver i informationssamfundet, »… kunne medlemsstaterne overveje supplerende finansieringsløsninger under behørig hensyntagen til markeds- og konkurrenceforholdene. For nye, individualiserede tjenesters vedkommende kunne medlemsstaterne overveje at give public service-medier adgang til at opkræve betaling (…). Ingen af disse løsninger bør dog bringe public service-mediernes universalitet i fare eller føre til diskrimination mellem forskellige samfundsgrupper (…). Ved udformningen af nye finansieringssystemer bør medlemsstaterne tage hensyn til arten af det indhold, der tilbydes, i den almene og fælles interesse«.

         (49)  For eksempel mener Tilsynsmyndigheden, at krav om direkte betaling fra brugerne for levering af særlige premium-programmer normalt skal betragtes som kommerciel virksomhed. Derimod mener Tilsynsmyndigheden f.eks. ikke, at opkrævning af rene transmissionsgebyrer for levering af en afbalanceret og varieret programflade over nye platforme, såsom mobile medier, vil gøre udbuddet til en kommerciel virksomhed.

         (50)  For eksempel er Tilsynsmyndigheden af den opfattelse, at nogle former for lineær transmission, som f.eks. når nyhedsudsendelserne i tv transmitteres samtidig på andre platforme (såsom internet, mobile medier), ikke skal betragtes som »nye« i dette kapitel. Hvorvidt andre former for transmission af public service-selskabers programmer på andre platforme skal anses for at være væsentlige nye tjenester, bør afgøres af EFTA-staterne under hensyn til de pågældende tjenesters særlige karakteristika.

         (51)  Se også fodnote 40 vedrørende begrundelsen for SIEG med hensyn til radio- og tv-virksomhed.

         (52)  Et af de relevante spørgsmål kan f.eks. være, om public service-selskaberne konstant overbyder i forbindelse med premium-rettigheder, så det strækker sig videre end det, der er nødvendigt i forbindelse med public service-opgaven, og medfører uproportionale fordrejninger på markedet.

         (53)  Vedtaget ved afgørelse nr. 154/07/KOL af 3. maj 2007 om 63. ændring af retningslinjerne for statsstøtte med henblik på ajourføring og indarbejdelse af et nyt kapitel om reglerne for vurdering af ulovlig statsstøtte (EUT L 73 af 19.3.2009, s. 23, og EØS-tillæg nr. 15 af 19.3.2009, s. 1), findes på Tilsynsmyndighedens websted: http://www.eftasurv.int/?1=1&showLinkID=15119&1=1.


title: Rådets afgørelse 2007/808/FUSP af 6. december 2007 om ændring af afgørelse 2006/807/FUSP om Den Europæiske Unions politimission i de palæstinensiske områder

text:
               8.12.2007

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 323/56

      RÅDETS AFGØRELSE 2007/808/FUSP
   af 6. december 2007
   om ændring af afgørelse 2006/807/FUSP om Den Europæiske Unions politimission i de palæstinensiske områder
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
   under henvisning til Rådets fælles aktion 2005/797/FUSP af 14. november 2005 om Den Europæiske Unions politimission i de palæstinensiske områder (1), særlig artikel 14, stk. 2, sammenholdt med artikel 23, stk. 2, andet led, i traktaten om Den Europæiske Union, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Den 14. november 2005 vedtog Rådet fælles aktion 2005/797/FUSP om Den Europæiske Unions politimission i de palæstinensiske områder for en treårig periode. Missionens operationelle fase startede den 1. januar 2006.

               (2)

               Den 20. november 2006 vedtog Rådet afgørelse 2006/807/FUSP (2), hvori det blev fastsat, at det budget, der skulle dække udgifterne i forbindelse med missionen fra den 1. januar 2007 til den 31. december 2007, skulle udgøre 2 800 000 EUR.

               (3)

               Dette budget bør også dække udgifterne i forbindelse med missionen fra den 1. januar 2007 til den 29. februar 2008 —

         TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   Artikel 1 i afgørelse 2006/807/FUSP affattes således:

      »Artikel 1
      1.   Det endelige budget, der skal dække udgifterne i forbindelse med missionen fra den 1. januar 2007 til den 29. februar 2008, udgør 2 800 000 EUR.
      2.   EUPOL COPPS' endelige budget for perioden fra den 1. marts 2008 til den 31. december 2008 fastsættes af Rådet inden den 29. februar 2008.«

   Artikel 2
   Denne afgørelse træder i kraft på dagen for vedtagelsen.
   Artikel 3
   Denne afgørelse offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 6. december 2007.

            På Rådets vegne

         A. COSTA

            Formand

      (1)  EUT L 300 af 17.11.2005, s. 65.

      (2)  EUT L 329 af 25.11.2006, s. 76.


title: Rådets afgørelse (FUSP) 2016/712 af 12. maj 2016 om ændring af afgørelse 2014/486/FUSP om Den Europæiske Unions rådgivende mission om reform af den civile sikkerhedssektor Ukraine (EUAM Ukraine)

text:
               13.5.2016

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 125/11

         RÅDETS AFGØRELSE (FUSP) 2016/712
   af 12. maj 2016
   om ændring af afgørelse 2014/486/FUSP om Den Europæiske Unions rådgivende mission om reform af den civile sikkerhedssektor Ukraine (EUAM Ukraine)
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Union, særlig artikel 28, artikel 42, stk. 4, og artikel 43, stk. 2,
   under henvisning til forslag fra Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Den 22. juli 2014 vedtog Rådet afgørelse 2014/486/FUSP (1).

               (2)

               Afgørelse 2014/486/FUSP som ændret ved afgørelse (FUSP) 2015/2249 (2) gav EUAM Ukraine et referencegrundlag indtil den 30. november 2016 og et mandat indtil den 30. november 2017.

               (3)

               Referencegrundlaget bør tilpasses og afgørelse 2014/486/FUSP bør derfor ændres i overensstemmelse hermed —

         VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   Artikel 14, stk. 1, i afgørelse 2014/486/FUSP affattes således:

      »1.   »Det finansielle referencegrundlag, der er beregnet til dækning af udgifterne i forbindelse med EUAM Ukraine indtil den 30. november 2014, udgør 2 680 000 EUR. Det finansielle referencegrundlag, der er beregnet til dækning af udgifterne i forbindelse med EUAM Ukraine for perioden fra den 1. december 2014 til den 30. november 2015, udgør 13 100 000 EUR. Det finansielle referencegrundlag, der er beregnet til dækning af udgifterne i forbindelse med EUAM Ukraine for perioden fra den 1. december 2015 til den 30. november 2016, udgør 17 670 000 EUR. Det finansielle referencegrundlag for de efterfølgende perioder fastsættes af Rådet.«

   Artikel 2
   Ikrafttræden
   Denne afgørelse træder i kraft på dagen for vedtagelsen.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 12. maj 2016.

            På Rådets vegne

         F. MOGHERINI

            Formand

      (1)  Rådets afgørelse 2014/486/FUSP 22. juli 2014 om Den Europæiske Unions rådgivende mission om reform af den civile sikkerhedssektor Ukraine (EUAM Ukraine) (EUT L 217 af 23.7.2014, s. 42).

      (2)  Rådets afgørelse (FUSP) 2015/2249 af 3. december 2015 om ændring af afgørelse 2014/486/FUSP om Den Europæiske Unions rådgivende mission om reform af den civile sikkerhedssektor Ukraine (EUAM Ukraine) (EUT L 318 af 4.12.2015, s. 38).


Avis juridique important

|

31997D0135

97/135/EF: Rådets afgørelse af 17. februar 1997 om Det Europæiske Fællesskabs tegning af yderligere aktier i Den Europæiske Bank for Genopbygning og Udvikling som følge af beslutningen om at fordoble bankens aktiekapital

EF-Tidende nr. L 052 af 22/02/1997 s. 0015 - 0017

RÅDETS AFGØRELSE af 17. februar 1997 om Det Europæiske Fællesskabs tegning af yderligere aktier i Den Europæiske Bank for Genopbygning og Udvikling som følge af beslutningen om at fordoble bankens aktiekapital (97/135/EF) RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 235,under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (2), ogud fra følgende betragtninger:Den oprindelige aktiekapital i Den Europæiske Bank for Genopbygning og Udvikling blev fastsat til 10 mia. ECU, hvoraf Fællesskabet tegnede 3 %;bankens transaktioner må ikke overskride det i overenskomsten om dens oprettelse (3) fastsatte loft, der afhænger af bankens aktiekapital; det forventes, at banken når dette loft i 1997;i henhold til artikel 4, stk. 3, i ovennævnte overenskomst besluttede bankens repræsentantskab på sit årlige møde i Sofia den 15. april 1996 at fordoble bankens autoriserede aktiekapital;i henhold til denne beslutning kan Fællesskabet tegne yderligere 30 000 aktier på hver 10 000 ECU;Fællesskabets tegning af disse yderligere aktier er nødvendig for at virkeliggøre Fællesskabets mål i de internationale økonomiske forbindelser; traktaten indeholder ikke anden hjemmel for vedtagelsen af denne afgørelse end artikel 235 -TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:Artikel 1 Det Europæiske Fællesskab tegner yderligere 30 000 aktier på hver 10 000 ECU i Den Europæiske Bank for Genopbygning og Udvikling i henhold til betingelserne i repræsentantskabets resolution nr. 59, hvis tekst er knyttet til denne afgørelse.Artikel 2 Formanden for Rådet deponerer tegningsinstrumentet på Fællesskabets vegne.Artikel 3 Denne afgørelse offentliggøres i De Europæiske Fællesskabers Tidende.Udfærdiget i Bruxelles, den 17. februar 1997.På Rådets vegneG. ZALMFormand(1) EFT nr. C 288 af 1. 10. 1996, s. 42.(2) EFT nr. C 33 af 3. 2. 1997.(3) EFT nr. L 372 af 31. 12. 1990, s. 4.RESOLUTION Nr. 59 Udvidelse af den autoriserede aktiekapital samt aktietegning REPRÆSENTANTSKABET HAR -ud fra følgende betragtninger:Bankens bestyrelse har i overensstemmelse med repræsentantskabets resolution nr. 50 foretaget en undersøgelse af bankens fremtidige ressourcebehov og fremlagt en rapport herom for repræsentantskabet;repræsentantskabet, der har behandlet rapporten samt dens tillæg og bilag, kan fuldt tilslutte sig rapportens resultater og henstillinger; repræsentantskabet har konkluderet, at bankens autoriserede aktiekapital må udvides;bestyrelsen har foreslået, at hvert enkelt medlem og hvert enkelt potentielt medlem i henhold til repræsentantskabets resolution nr. 30 på visse betingelser skal kunne tegne en andel af den nyautoriserede aktiekapital i forhold til det samlede antal aktier, som det pågældende medlem allerede har tegnet, eller som det pågældende potentielle medlem må tegne i henhold til repræsentantskabets resolution nr. 30 -VEDTAGET FØLGENDE RESOLUTION:Bankens autoriserede aktiekapital udvides, og aktierne udbydes til tegning på følgende vilkår og betingelser:1. Udvidelse af den autoriserede aktiekapital a) Bankens autoriserede aktiekapital udvides på gennemførelsesdagen som defineret i denne resolutions § 4, litra a), med 1 million aktier, hver med en pålydende værdi af 10 000 ECU.b) Af de ved denne resolution autoriserede aktier får hvert enkelt medlem eller potentielt medlem adgang til i overensstemmelse med resolutionens § 2 at tegne hele aktier i et omfang, der ikke overstiger 100 % af de aktier, som det pågældende medlem havde tegnet umiddelbart før gennemførelsesdagen, eller som det pågældende potentielle medlem kan få adgang til at tegne i henhold til repræsentantskabets resolution nr. 30.c) Ved denne resolutions autoriserede aktier, som ikke tegnes i overensstemmelse med resolutionens § 2, skal forbeholdes nye medlemmer og særlige forhøjelser af individuelle medlemmers aktieandel; herom træffer repræsentantskabet beslutning i overensstemmelse med artikel 5, stk. 2 og 4, i overenskomsten om oprettelse af banken.2. Aktietegning a) Ethvert medlem og ethvert potentielt medlem som anført i § 1, litra b), kan til parikurs tegne hele aktier i et omfang, der ikke overstiger 100 % af antallet af aktier, som det pågældende medlem havde tegnet umiddelbart før gennemførelsesdagen, eller 100 % af det antal aktier, som det pågældende potentielle medlem kan få adgang til at tegne. Aktietegningen sker på de i denne resolution fastsatte vilkår og betingelser og omfatter under alle omstændigheder indbetalte aktier og aktier, der kan kræves indbetalt, således at 22,5 % (så præcis som muligt) af de tegnede aktier er hele, indbetalte aktier og resten aktier, der kan kræves indbetalt.b) Ethvert medlem eller potentielt medlem som anført i § 1, litra b), der ønsker at tegne aktier i henhold til denne resolution, skal hos banken deponere følgende dokumenter i en form, banken kan godkende:i) et tegningsinstrument, hvori medlemmet tegner det i instrumentet anførte antal indbetalte aktier og aktier, der kan kræves indbetaltii) en erklæring om, at medlemmet på behørig vis har truffet alle retlige og andre interne foranstaltninger, der er nødvendige med henblik på at foretage en sådan aktietegning; ogiii) et tilsagn om, at medlemmet vil fremlægge de oplysninger om sådanne foranstaltninger, som banken måtte ønske.Disse dokumenter deponeres hos banken senest den 15. april 1997 eller på en af bestyrelsen fastsat senere dato, dog senest den 31. december 1997.c) Ethvert tegningsinstrument og den dermed forbundne aktietegning får virkning på gennemførelsesdatoen eller den dag, hvor banken meddeler det medlem, der har tegnet aktierne, at de dokumenter, som medlemmet i overensstemmelse med resolutionens § 2, litra b), har deponeret, er fyldestgørende for banken, hvis sidstnævnte dato ligger senere end gennemførelsesdatoen.d) Hvis der på gennemførelsesdagen ikke er deponeret dokumenter, som er fyldestgørende for banken, og som udgør en tegning af det i resolutionens § 4, litra a), anførte samlede antal aktier, kan bestyrelsen efter eget skøn fastsætte, at de tegningsinstrumenter, som medlemmer allerede har deponeret, og de dermed forbundne aktietegninger får virkning omgående uden hensyntagen til eventuelle andre bestemmelser i denne resolution, såfremt bestyrelsen anser en sådan foranstaltning for operationelt set at være bedst for banken, og såfremt det samlede antal tegningsinstrumenter, der allerede er deponeret eller forventes deponeret i den nærmeste fremtid, tillige efter bestyrelsens mening ligger tilstrækkeligt tæt på det samlede antal aktier som anført i § 4, litra a).e) Uanset andre bestemmelser i denne resolution er et potentielt medlem som anført i § 1, litra b), ikke berettiget til at tegne aktier i henhold til denne resolution, før det pågældende potentielle medlem er blevet medlem af banken i overensstemmelse med resolution nr. 30 og enhver anden af repræsentantskabets resolutioner, der måtte finde anvendelse.3. Betaling af indbetalte aktier a) Betalingen af indbetalte aktier, der er tegnet i overensstemmelse med denne resolution, foretages i otte lige store årlige rater. Første rate indbetales senest den 15. april 1998, og de resterende rater betales de efterfølgende år, én hvert år senest på årsdagen for første betaling, dog således at et medlem efter samråd med banken kan foretage betalinger på vilkår, der er mere favorable for banken end dem, der er fastsat i de foregående bestemmelser i denne paragraf.b) Betalingen af de enkelte rater kan for tres (60) procents vedkommende erlægges i form af gældsbeviser, der er udstedt af medlemmet enten i ecu, US$ eller JPY. Disse gældsbeviser er ikke-negotiable og ikke-rentebærende og skal på bankens anfordring kunne indfries til pari i lige store årlige trancher i overensstemmelse med indfrielsesprogrammet som fastsat af bestyrelsen.c) Et medlems indbetalingsforpligtelser i forbindelse med aktietegningen i henhold til denne resolution afregnes enten i ecu, US$ eller JPY på grundlag af den pågældende valutas gennemsnitlige valutakurs over for ecu for perioden 16. oktober 1995 til 15. april 1996.4. Gennemførelsesdato og andre bestemmelser a) I denne resolution forstås ved »gennemførelsesdato« den dato - senest den 15. april 1997 eller en af bestyrelsen fastsat senere dato, dog senest den 31. december 1997 - på hvilken der hos banken i overensstemmelse med resolutionens § 2, litra b), er deponeret dokumenter, som er fyldestgørende for banken, og som dækker et samlet antal aktier på mindst 494 188.b) Med forbehold af bestemmelserne i denne resolution finder bestemmelserne i overenskomsten om oprettelse af banken, alt andet lige, anvendelse på den ved resolutionen gennemførte aktieudvidelse samt aktietegning og betaling i relation hertil, som om aktierne var en del af bankens oprindelige aktiekapital, og aktietegningen og betalingen var en oprindelig tegning af og betaling for sådanne aktier.(Vedtaget den 15. april 1996)


Avis juridique important

|

32000D0099

2000/99/EKSF: Rådets afgørelse af 24. januar 2000 om ændring af afgørelse 76/228/EKSF vedrørende ydelse af dagpenge og godtgørelse af rejseomkostninger til medlemmerne af Det Europæiske Kul- og Stålfællesskabs rådgivende udvalg

EF-Tidende nr. L 029 af 04/02/2000 s. 0023 - 0023

RÅDETS AFGØRELSEaf 24. januar 2000om ændring af afgørelse 76/228/EKSF vedrørende ydelse af dagpenge og godtgørelse af rejseomkostninger til medlemmerne af Det Europæiske Kul- og Stålfællesskabs rådgivende udvalg(2000/99/EKSF)RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Kul- og Stålfællesskab, særlig artikel 18, ogud fra følgende betragtninger:(1) Satserne for de rejsedagpenge, der gælder for tjenesterejser, er tilpasset ved forordning EF/EKSF/Euratom nr. 620/1999(1);(2) der er nødvendigt at tilpasse satserne for rejsedagpenge til medlemmerne af Det Europæiske Kul- og Stålfællesskabs rådgivende udvalg proportionelt hermed med henblik på at tage hensyn til stigningen i udgifter afholdt af medlemmerne af udvalget i forbindelse med rejser og ophold;(3) afgørelse 76/228/EKSF(2) bør derfor ændres -TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:Artikel 1I artikel 2 af Rådets afgørelse 76/228/EKSF affattes stk. 1 således: "1. Dagpengene andrager:- 184,40 EUR pr. mødedag- 143,95 EUR pr. rejsedag."Artikel 2Denne afgørelse træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.Udfærdiget i Bruxelles, den 24. januar 2000.På Rådets vegneL. CAPOULAS SANTOSFormand(1) EFT L 78 af 24.3.1999, s. 1.(2) EFT L 44 af 20.2.1976, s. 33. Denne afgørelse er senest ændret ved afgørelse 92/550/EKSF (EFT L 353 af 3.12.1992, s. 29).