title: 2011/663/: Rådets afgørelse af 16. juni 2011 om undertegnelse på Unionens vegne og om midlertidig anvendelse af aftalen mellem Den Europæiske Union og Republikken Indonesiens regering om visse aspekter af lufttrafik#Aftale mellem Den Europæiske Union og Republikken Indonesiens regering om visse aspekter af lufttrafik

text:
               8.10.2011

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 264/1

         RÅDETS AFGØRELSE
   af 16. juni 2011
   om undertegnelse på Unionens vegne og om midlertidig anvendelse af aftalen mellem Den Europæiske Union og Republikken Indonesiens regering om visse aspekter af lufttrafik
   (2011/663/EU)
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 100, stk. 2, sammenholdt med artikel 218, stk. 5,
   under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Rådet bemyndigede ved sin afgørelse af 5. juni 2003 Kommissionen til at indlede forhandlinger med tredjelande om en aftale på EU-niveau, som skulle træde i stedet for visse bestemmelser i eksisterende bilaterale aftaler.

               (2)

               På Unionens vegne har Kommissionen forhandlet en aftale med Republikken Indonesiens regering om visse aspekter af lufttrafik (»aftalen«) i overensstemmelse med de mekanismer og direktiver, der er fastsat i bilaget til Rådets afgørelse af 5. juni 2003.

               (3)

               Aftalen bør undertegnes og anvendes midlertidigt med forbehold af dens indgåelse —

         VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   Undertegnelsen af aftalen mellem Den Europæiske Union og Republikken Indonesiens regering om visse aspekter af lufttrafik (»aftalen«) godkendes herved på Unionens vegne med forbehold af aftalens indgåelse.
   Teksten til aftalen er knyttet til denne afgørelse.
   Artikel 2
   Formanden for Rådet bemyndiges herved til at udpege den eller de personer, der er beføjet til at undertegne aftalen på Unionens vegne med forbehold af dens indgåelse.
   Artikel 3
   Indtil aftalen træder i kraft, anvendes den midlertidigt fra den første dag i den første måned efter den dato, hvor parterne har givet hinanden notifikation om afslutningen af de procedurer, der er nødvendige i så henseende (1).
   Artikel 4
   Formanden for Rådet bemyndiges herved til at foranstalte den notifikation, der er omhandlet i aftalens artikel 8, stk. 2.
   Artikel 5
   Denne afgørelse træder i kraft på dagen for vedtagelsen.

      Udfærdiget i Luxembourg, den 16. juni 2011.

            På Rådets vegne

         VÖLNER P.

            Formand

      (1)  Den dato, fra hvilken aftalen anvendes midlertidigt, offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende på foranledning af Generalsekretariatet for Rådet.

      AFTALE
      mellem Den Europæiske Union og Republikken Indonesiens regering om visse aspekter af lufttrafik
      DEN EUROPÆISKE UNION i det følgende benævnt »Unionen« eller »EU«
      på den ene side, og
      REPUBLIKKEN INDONESIENS REGERING, i det følgende benævnt »Indonesien«
      på den anden side,
      i det følgende benævnt »parterne«,
      SOM KONSTATERER, at der er indgået bilaterale lufttrafikaftaler mellem flere af Unionens medlemsstater og Indonesien med bestemmelser, der strider mod EU-lovgivningen,
      SOM KONSTATERER, at Unionen har enekompetence med hensyn til en række aspekter, der kan være omfattet af bilaterale lufttrafikaftaler mellem EU-medlemsstater og tredjelande,
      SOM KONSTATERER, at EU-luftfartsselskaber, der er etableret i en medlemsstat, i henhold til EU-lovgivningen har ret til uden forskelsbehandling at få adgang til luftruter mellem EU-medlemsstaterne og tredjelande,
      SOM HENVISER til de aftaler mellem Unionen og visse tredjelande, der giver statsborgere i de pågældende tredjelande mulighed for at erhverve ejendomsrettigheder i luftfartsselskaber, som der er udstedt licens til i overensstemmelse med EU-lovgivningen,
      SOM ERKENDER, at visse bestemmelser i bilaterale lufttrafikaftaler mellem EU-medlemsstater og Indonesien, som strider mod EU-retten, skal bringes i fuld overensstemmelse hermed for at tilvejebringe et forsvarligt retsgrundlag for lufttrafikken mellem Unionen og Indonesien og for at sikre kontinuiteten i denne lufttrafik,
      SOM KONSTATERER, at luftfartsselskaber i henhold til EU-lovgivningen i principielt ikke må indgå aftaler, som kan påvirke handelen mellem EU-medlemsstater, og som tilstræber eller bevirker, at konkurrencen forhindres, begrænses eller forvrides,
      SOM ERKENDER, at visse bestemmelser i bilaterale lufttrafikaftaler mellem EU-medlemsstater og Republikken Indonesien kan sætte konkurrencereglerne for virksomheder ud af spillet, nemlig bestemmelser, der: i) kræver eller tilskynder til, at virksomheder eller sammenslutninger af virksomheder indgår aftaler, træffer beslutninger eller samordner deres praksis således, at konkurrencen mellem luftfartsselskaber på de pågældende ruter hindres, forvrides eller begrænses, eller ii) forstærker virkningerne af en eventuel aftale, beslutning eller samordnet praksis, eller iii) uddelegerer ansvaret for tage skridt til at hindre, forvride eller begrænse konkurrencen mellem luftfartsselskaber på de pågældende ruter til luftfartsselskaberne eller andre private erhvervsdrivende,
      SOM KONSTATERER, at Unionen med denne aftale ikke har til hensigt at øge det samlede omfang af lufttrafikken mellem Unionen og Indonesien, at påvirke balancen mellem EU-luftfartsselskaber og luftfartsselskaber fra Indonesien eller at forhandle ændringer af de eksisterende bilaterale lufttrafikaftalers bestemmelser om trafikrettigheder,
      ER BLEVET ENIGE OM FØLGENDE:
      Artikel 1
      Generelle bestemmelser
      1.   I denne aftale forstås ved »medlemsstater« EU-medlemsstater og ved »EU-traktaterne« traktaten om Den Europæiske Union og traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde.
      2.   Når der i de enkelte aftaler, der er anført i bilag I, henvises til statsborgere i den medlemsstat, der er part i den pågældende aftale, skal dette forstås som en henvisning til statsborgere i EU-medlemsstaterne.
      3.   Når der i de enkelte aftaler, der er anført i bilag 1, henvises til luftfartsselskaber fra den medlemsstat, der er part i den pågældende aftale, skal dette forstås som en henvisning til luftfartsselskaber, som udpeges af den pågældende medlemsstat.
      Artikel 2
      Medlemsstaters udpegning af luftfartsselskaber
      1.   Bestemmelserne i stk. 2 og 3 i denne artikel går forud for de tilsvarende bestemmelser i de artikler, der er anført i bilag 2, henholdsvis punkt a) og b), med hensyn til den pågældende medlemsstats udpegning af et luftfartsselskab og Indonesiens udstedelse af godkendelser og tilladelser til luftfartsselskabet henholdsvis afvisning, tilbagekaldelse, suspendering og begrænsning af godkendelser og tilladelser til luftfartsselskabet.
      2.   Når Indonesien modtager en udpegning fra en medlemsstat, udsteder Indonesien de relevante godkendelser og tilladelser med mindst mulig proceduremæssig forsinkelse, forudsat at:

                  a)

                  luftfartsselskabet er etableret på den udpegende medlemsstats område i overensstemmelse med EU-traktaterne og er i besiddelse af en EU-retligt gyldig licens, og

                  b)

                  den medlemsstat, der står for udstedelsen af »Air Operator's Certificate«, udøver og opretholder en effektiv myndighedskontrol med luftfartsselskabet, og at den relevante luftfartsmyndighed er entydigt identificeret i udpegningen, og

                  c)

                  luftfartsselskabet ejes, direkte eller i kraft af en ejermajoritet, og kontrolleres effektivt af medlemsstater og/eller statsborgere i medlemsstater og/eller af andre stater som anført i bilag 3 og/eller statsborgere i disse andre stater.

            3.   Indonesien kan afslå, tilbagekalde, suspendere eller begrænse godkendelserne eller tilladelserne til et luftfartsselskab, som en medlemsstat har udpeget, hvis:

                  a)

                  luftfartsselskabet ikke er etableret på den udpegende medlemsstats område i overensstemmelse med EU-traktaterne eller ikke er i besiddelse af en EU-retligt gyldig licens, eller

                  b)

                  den medlemsstat, der står for udstedelsen af »Air Operator's Certificate«, ikke udøver og opretholder en effektiv myndighedskontrol med luftfartsselskabet, eller den relevante luftfartsmyndighed ikke er entydigt identificeret i udpegningen, eller

                  c)

                  luftfartsselskabet ikke ejes direkte eller i kraft af en ejermajoritet, eller ikke kontrolleres effektivt af medlemsstater og/eller statsborgere i medlemsstater og/eller af andre stater som anført i bilag 3 og/eller statsborgere i disse andre stater, eller

                  d)

                  luftfartsselskabet i forvejen har en driftstilladelse under en bilateral aftale mellem Indonesien og en anden medlemsstat, og Indonesien kan påvise, at det ved at udøve trafikrettigheder under denne aftale på en rute, som omfatter et punkt i denne anden medlemsstat, ville omgå restriktioner i trafikrettighederne, som pålægges ved denne anden aftale, eller

                  e)

                  det udpegede luftfartsselskab er i besiddelse af et »Air Operator's Certificate« udstedt af en medlemsstat, uden at der foreligger nogen bilateral lufttrafikaftale mellem Indonesien og den pågældende medlemsstat, og hvis det luftfartsselskab, som Indonesien har udpeget, har fået afslag på trafikrettigheder til den pågældende medlemsstat.

            Indonesien udøver sine rettigheder i henhold til dette stykke uden at forskelsbehandle EU-luftfartsselskaber på grundlag af nationalitet.
      Artikel 3
      Sikkerhed
      1.   Stk. 2 i denne artikel supplerer de tilsvarende bestemmelser i de artikler, der er anført i bilag 2, punkt c).
      2.   Når en medlemsstat har udpeget et luftfartsselskab, som en anden medlemsstat udøver og opretholder myndighedskontrol med, gælder Indonesiens rettigheder efter sikkerhedsbestemmelserne i aftalen mellem den medlemsstat, der har udpeget luftfartsselskabet, og Indonesien også for den pågældende anden medlemsstats vedtagelse, gennemførelse og opretholdelse af sikkerhedskrav og for det pågældende luftfartsselskabs driftstilladelse.
      Artikel 4
      Beskatning af flybrændstof
      1.   Stk. 2 i denne artikel supplerer de tilsvarende bestemmelser i de artikler, der er anført i bilag 2, punkt d).
      2.   Uanset eventuelle andre bestemmelser om det modsatte er intet i de aftaler, der er anført i bilag 2, punkt d), til hinder for, at medlemsstaterne uden forskelsbehandling kan pålægge enhver form for skatter, afgifter eller gebyrer på brændstof, der på deres område leveres til brug i et luftfartøj, der tilhører et luftfartsselskab udpeget af Indonesien, og som beflyver en rute mellem et punkt på den pågældende medlemsstats område og et andet punkt på denne eller en anden medlemsstats område.
      Artikel 5
      Forenelighed med konkurrencereglerne
      1.   Uanset eventuelle andre bestemmelser om det modsatte må intet i de i bilag 1 anførte aftaler: i) tilskynde til, at virksomheder eller sammenslutninger af virksomheder indgår aftaler, træffer beslutninger eller samordner deres praksis således, at konkurrencen hindres, forvrides eller begrænses, ii) forstærke virkningerne af en eventuel aftale, beslutning eller samordnet praksis eller iii) uddelegere ansvaret for at tage skridt til at hindre, forvride eller begrænse konkurrencen til private erhvervsdrivende.
      2.   Bestemmelserne i de i bilag 1 opførte aftaler anvendes ikke, hvis de er i modstrid med stk. 1 i denne artikel.
      Artikel 6
      Bilag til denne aftale
      Bilagene til denne aftale udgør en integreret del af aftalen.
      Artikel 7
      Revision eller ændring
      Parterne kan efter fælles overenskomst til enhver tid revidere eller ændre denne aftale.
      Artikel 8
      Ikrafttræden og midlertidig anvendelse
      1.   Denne aftale træder i kraft, når parterne har givet hinanden skriftlig notifikation om afslutningen af de respektive interne procedurer, som er nødvendige for, at den kan træde i kraft.
      2.   Uanset stk. 1 er parterne enige om at anvende denne aftale midlertidigt fra den første dag i den første måned efter den dato, hvor parterne meddeler hinanden, at de dertil nødvendige procedurer er afsluttet.
      3.   Denne aftale finder anvendelse på alle aftaler og ordninger, der er anført i bilag 1, herunder også de aftaler og andre ordninger, som endnu ikke er trådt i kraft på datoen for denne aftales undertegnelse og ikke finder midlertidig anvendelse.
      Artikel 9
      Ophør
      1.   Hvis en aftale, der er opført i bilag 1, ophører, ophører samtidig alle nærværende aftales bestemmelser vedrørende den pågældende aftale opført i bilag 1.
      2.   Hvis alle de aftaler, der er opført i bilag 1, ophører, ophører nærværende aftale samtidig.
      TIL BEKRÆFTELSE HERAF har undertegnede behørigt befuldmægtigede undertegnet denne aftale.

         Udfærdiget i Bruxelles den niogtyvende juni 2011 i to eksemplarer på bulgarsk, dansk, engelsk, estisk, finsk, fransk, græsk, italiensk, lettisk, litauisk, maltesisk, nederlandsk, polsk, portugisisk, rumænsk, slovakisk, slovensk, spansk, svensk, tjekkisk, tysk, ungarsk og indonesisk, idet hver af disse tekster har samme gyldighed.

            За Европейския съюз
            Por la Unión Europea
            Za Evropskou unii
            For Den Europæiske Union
            Für die Europäische Union
            Euroopa Liidu nimel
            Για την Ευρωπαϊκή Ένωση
            For the European Union
            Pour l'Union européenne
            Per l'Unione europea
            Eiropas Savienības vārdā –
            Europos Sąjungos vardu
            Az Európai Unió részéről
            Għall-Unjoni Ewropea
            Voor de Europese Unie
            W imieniu Unii Europejskiej
            Pela União Europeia
            Pentru Uniunea Europeană
            Za Európsku úniu
            Za Evropsko unijo
            Euroopan unionin puolesta
            För Europeiska unionen
            Untuk Uni Eropa

            За правителството на Република Индонезия
            Por el Gobierno de la República de Indonesia
            Za vládu Indonéské republiky
            For Republiken Indonesiens regeringen
            Für die Regierung der Republik Indonesien
            Indoneesia Vabariigi valitsuse nimel
            Για την Κυβέρνηση της Δημοκρατίας της Ινδονησίας
            For the Government of the Republic of Indonesia
            Pour le gouvernement de la République d'Indonésie
            Per il governo della Repubblica di Indonesia
            Indonēzijas Republikas valdības vārdā –
            Indonezijos Respublikos vyriausybės vardu
            Az Indonéz Köztársaság kormánya részéről
            Għall-Gvern tar-Repubblika tal-Indoneżja
            Voor de regering van de Republiek Indonesië
            W imieniu rządu Republiki Indonezji
            Pelo Governo da República da Indonésia
            Pentru Guvernul Republicii Indonezia
            Za vládu Indonézskej republiky
            Za vlado Republike Indonezije
            Indonesian tasavallan hallituksen puolesta
            För Republiken Indonesiens regeringen
            Untuk Pemerintah Republik Indonesia

         BILAG 1

            Liste over aftaler, som der henvises til i aftalens artikel 1

         Lufttrafikaftaler og andre ordninger mellem Republikken Indonesien og medlemsstater i Den Europæiske Union med senere ændringer, som på tidspunktet for aftalens undertegnelse er indgået, undertegnet eller paraferet:

                     —

                     Luftfartsaftale mellem den østrigske forbundsregering og Republikken Indonesiens regering vedrørende ruteflyvning, undertegnet i Wien den 19. marts 1987, i bilag 2 benævnt »aftalen Indonesien — Østrig«.

                     —

                     Aftale mellem Kongeriget Belgiens regering og Republikken Indonesiens regering om lufttrafik mellem og ud over de to landes territorier, udfærdiget i Djakarta den 12. marts 1971, i bilag 2 benævnt »aftalen Indonesien — Belgien«.

                     —

                     Luftfartsaftale mellem Republikken Bulgariens regering og Republikken Indonesiens regering om lufttrafik mellem og ud over de to landes respektive territorier, udfærdiget i Jakarta den 22. juni 1992, i bilag 2 benævnt »aftalen Indonesien — Bulgarien«.

                     —

                     Luftfartsaftale mellem Den Tjekkoslovakiske Socialistiske Republiks regering og Republikken Indonesiens regering, undertegnet i Prag den 10. maj 1972, i bilag 2 benævnt »aftalen Indonesien — Den Tjekkiske Republik«. Senest ændret ved en brevveksling udfærdiget i Djakarta den 18. januar 1986.

                     —

                     Aftale mellem Kongeriget Danmarks regering og Republikken Indonesiens regering om lufttrafik mellem og ud over de to landes respektive territorier, undertegnet i København den 23. juni 1971, i bilag 2 benævnt »aftalen Indonesien — Danmark«.

                     —

                     Lufttrafikaftale mellem Republikken Finlands regering og Republikken Indonesiens regering, undertegnet i Djakarta den 7. november 1997, i bilag 2 benævnt »aftalen Indonesien — Finland«.

                     —

                     Aftale mellem Den Franske Republiks regering og Republikken Indonesiens regering om lufttrafik mellem og ud over de to landes respektive territorier, udfærdiget i Djakarta den 24. november 1967, i bilag 2 benævnt »aftalen Indonesien — Frankrig«.

                     —

                     Aftale mellem Forbundsrepublikken Tyskland og Republikken Indonesien om lufttrafik mellem og ud over de to landes respektive territorier, undertegnet i Djakarta den 4. december 1969, i bilag 2 benævnt »aftalen Indonesien — Tyskland«.

                     —

                     Lufttrafikaftale mellem Den Hellenske Republiks regering og Indonesiens regering, udfærdiget i Djakarta den 24. juni 2008, i bilag 2 benævnt »aftalen Indonesien — Grækenland«.

                     —

                     Luftfartsaftale mellem Republikken Ungarns regering og Republikken Indonesiens regering, undertegnet i Djakarta den 20. september 1994, i bilag 2 benævnt »aftalen Indonesien — Ungarn«.

                     —

                     Aftale mellem Den Italienske Republiks regering og Republikken Indonesien om lufttrafik mellem og ud over de to landes respektive territorier, undertegnet i Djakarta den 7. december 1966, i bilag 2 benævnt »aftalen Indonesien — Italien«.

                     —

                     Udkast til aftale mellem Storhertugdømmet Luxembourgs regering og Republikken Indonesiens regering om lufttrafik paraferet i Denpasar den 15. marts 2005, i bilag 2 benævnt »aftalen Indonesien — Luxembourg«.

                     —

                     Luftfartsaftale mellem Kongeriget Nederlandenes regering og Republikken Indonesiens regering, undertegnet i Haag den 23. november 1990, i bilag 2 benævnt »aftalen Indonesien — Nederlandene«.

                     —

                     Luftfartsaftale mellem Republikken Polens regering og Republikken Indonesiens regering vedrørende ruteflyvning, undertegnet i Djakarta den 13. december 1991, i bilag 2 benævnt »aftalen Indonesien — Polen«.

                     —

                     Lufttrafikaftale mellem Rumæniens regering og Republikken Indonesiens regering, undertegnet i Jakarta den 7. september 1993, i bilag 2 benævnt »aftalen Indonesien — Rumænien«.

                     —

                     Lufttransportaftale mellem Den Slovakiske Republiks regering og Republikken Indonesiens regering paraferet i Djakarta den 28. marts 1995, i bilag 2 benævnt »aftalen Indonesien — Slovakiet«.

                     —

                     Lufttrafikaftale mellem Kongeriget Spaniens regering og Republikken Indonesien regering, vedrørende ruteflyvning, udfærdiget i Madrid den 5. oktober 1993, i bilag 2 benævnt »aftalen Indonesien — Spanien«.

                     —

                     Aftale mellem Kongeriget Sveriges regering og Republikken Indonesiens regering om lufttrafik mellem og ud over de to landes respektive territorier, undertegnet i København den 23. juni 1971, i bilag 2 benævnt »aftalen Indonesien — Sverige«.

                     —

                     Aftale mellem regeringen for Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland og Republikken Indonesiens regering om lufttrafik mellem og ud over de to landes respektive territorier undertegnet i Jakarta den 28. juni 1973, i bilag 2 benævnt »aftalen Indonesien — UK«.

         BILAG 2

            Liste over artikler i de i bilag 1 opførte aftaler, som der henvises til i aftalens artikel 2-4

                     a)

                     En medlemsstats udpegning af luftfartsselskaber:

                                 Artikel 3 i aftalen Indonesien — Østrig

                                 Artikel 3 i aftalen Indonesien — Belgien

                                 Artikel III i aftalen Indonesien — Bulgarien

                                 Artikel 3 i aftalen Indonesien — Den Tjekkiske Republik

                                 Artikel 3 i aftalen Indonesien — Danmark

                                 Artikel 3 i aftalen Indonesien — Finland

                                 Artikel 3 i aftalen Indonesien — Frankrig

                                 Artikel 3, stk. 4, i aftalen Indonesien — Tyskland

                                 Artikel 3 i aftalen Indonesien — Ungarn

                                 Artikel 3 i aftalen Indonesien — Italien

                                 Artikel III i aftalen Indonesien — Luxembourg

                                 Artikel 3 i aftalen Indonesien — Nederlandene

                                 Artikel 3 i aftalen Indonesien — Polen

                                 Artikel 3 i aftalen Indonesien — Rumænien

                                 Artikel 3 i aftalen Indonesien — Slovakiet

                                 Artikel III i aftalen Indonesien — Spanien

                                 Artikel 3 i aftalen Indonesien — Sverige

                                 Artikel 3 i aftalen Indonesien — UK.

                     b)

                     Afvisning, tilbagekaldelse, suspension eller begrænsning af godkendelser og tilladelser:

                                 Artikel 3 og 4 i aftalen Indonesien — Østrig

                                 Artikel 3 i aftalen Indonesien — Belgien

                                 Artikel IV i aftalen Indonesien — Bulgarien

                                 Artikel 3 i aftalen Indonesien — Den Tjekkiske Republik

                                 Artikel 3 i aftalen Indonesien — Danmark

                                 Artikel 3 og 4 i aftalen Indonesien — Finland

                                 Artikel 3 i aftalen Indonesien — Frankrig

                                 Artikel 3, stk. 6, i aftalen Indonesien — Tyskland

                                 Artikel 4 i aftalen Indonesien — Ungarn

                                 Artikel 3 i aftalen Indonesien — Italien

                                 Artikel IV i aftalen Indonesien — Luxembourg

                                 Artikel 3 og 4 i aftalen Indonesien — Nederlandene

                                 Artikel 3 og 4 i aftalen Indonesien — Polen

                                 Artikel 4 i aftalen Indonesien — Rumænien

                                 Artikel 4 i aftalen Indonesien — Slovakiet

                                 Artikel III og IV i aftalen Indonesien — Spanien

                                 Artikel 3 i aftalen Indonesien — Sverige

                                 Artikel 3 i aftalen Indonesien — UK.

                     c)

                     Sikkerhed:

                                 Artikel 3 og 6 i aftalen Indonesien — Østrig

                                 Artikel 3 i aftalen Indonesien — Belgien

                                 Artikel 3 i aftalen Indonesien — Den Tjekkiske Republik

                                 Artikel 3 i aftalen Indonesien — Danmark

                                 Artikel 16 i aftalen Indonesien — Finland

                                 Artikel 3 i aftalen Indonesien — Frankrig

                                 Bilag 4 til det godkendte protokollat, undertegnet i Bonn den 4. juni 2003 af delegationer, der repræsenterede luftfartsmyndighederne i Forbundsrepublikken Tyskland og Republikken Indonesien

                                 Artikel 7 i aftalen Indonesien — Grækenland

                                 Artikel 16 i aftalen Indonesien — Ungarn

                                 Artikel 3 i aftalen Indonesien — Italien

                                 Artikel VII i aftalen Indonesien — Luxembourg

                                 Bilag IV til aftalememorandummet mellem luftfartsmyndighederne i Republikken Indonesien og Kongeriget Nederlandene, udfærdiget i Haag den 19. august 2009

                                 Artikel 6 i aftalen Indonesien — Slovakiet

                                 Artikel VI i aftalen Indonesien — Spanien

                                 Artikel 3 i aftalen Indonesien — Sverige.

                     d)

                     Beskatning af flybrændstof:

                                 Artikel 7 i aftalen Indonesien — Østrig

                                 Artikel 4 i aftalen Indonesien — Belgien

                                 Artikel VI i aftalen Indonesien — Bulgarien

                                 Artikel 5 i aftalen Indonesien — Den Tjekkiske Republik

                                 Artikel 4 i aftalen Indonesien — Danmark

                                 Artikel 6 i aftalen Indonesien — Finland

                                 Artikel 4 i aftalen Indonesien — Frankrig

                                 Artikel 5 i aftalen Indonesien — Tyskland

                                 Artikel 10 i aftalen Indonesien — Grækenland

                                 Artikel 6 i aftalen Indonesien — Ungarn

                                 Artikel 4 i aftalen Indonesien — Italien

                                 Artikel IX i aftalen Indonesien — Luxembourg

                                 Artikel 10 i aftalen Indonesien — Nederlandene

                                 Artikel 6 i aftalen Indonesien — Polen

                                 Artikel 9 i aftalen Indonesien — Rumænien

                                 Artikel 8 i aftalen Indonesien — Slovakiet

                                 Artikel VIII i aftalen Indonesien — Spanien

                                 Artikel 4 i aftalen Indonesien — Sverige

                                 Artikel 4 i aftalen Indonesien — UK.

         BILAG 3

            Liste over andre stater, som der henvises til i aftalens artikel 2

                     a)

                     Republikken Island (i medfør af aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde)

                     b)

                     Fyrstendømmet Liechtenstein (i medfør af aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde)

                     c)

                     Kongeriget Norge (i medfør af aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde)

                     d)

                     Det Schweiziske Forbund (i medfør af aftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund om luftfart)


title: 2013/552/EU: Europa-Parlamentets afgørelse af 17. april 2013 om decharge for gennemførelsen af budgettet for 8., 9. og 10. Europæiske Udviklingsfond for regnskabsåret 2011#Europa-Parlamentets beslutning af 17. april 2013 med bemærkningerne, der er en integrerende del af afgørelsen om decharge for gennemførelsen af budgettet for 8., 9. og 10. Europæiske Udviklingsfond for regnskabsåret 2011

text:
               16.11.2013

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 308/146

         EUROPA-PARLAMENTETS AFGØRELSE
   af 17. april 2013
   om decharge for gennemførelsen af budgettet for 8., 9. og 10. Europæiske Udviklingsfond for regnskabsåret 2011
   (2013/552/EU)
   EUROPA-PARLAMENTET,

               —

               der henviser til Kommissionens beretning om opfølgning af dechargeafgørelserne for regnskabsåret 2010 (COM(2012) 585) og til de arbejdsdokumenter fra Kommissionens tjenestegrene, der er vedføjet denne beretning (SWD(2012) 330 og SWD(2012) 340),

               —

               der henviser til balancer og regnskaber for 8., 9. og 10. Europæiske Udviklingsfond for regnskabsåret 2011 (COM(2012) 435 — C7-0223/2012),

               —

               der henviser til Kommissionens årsberetning af 26. april 2012 om den økonomiske forvaltning af 8., 9. og 10. Europæiske Udviklingsfond i 2011,

               —

               der henviser til de finansielle oplysninger om de europæiske udviklingsfonde (COM(2012) 386),

               —

               der henviser til Revisionsrettens årsberetning om 8., 9. og 10. Europæiske Udviklingsfonds (EUF's) aktiviteter i regnskabsåret 2011, med Kommissionens svar (1) og til Revisionsrettens særberetninger,

               —

               der henviser til Revisionsrettens erklæring om regnskabernes rigtighed og de underliggende transaktioners lovlighed og formelle rigtighed for regnskabsåret 2011, jf. artikel 287 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (2),

               —

               der henviser til Rådets henstillinger af 4. februar 2013 om meddelelse af decharge til Kommissionen for gennemførelsen af transaktionerne under de europæiske udviklingsfonde for regnskabsåret 2011 (05190/2012 — C7-0083/2013, 05191/2012 — C7-0084/2013, 05192/2012 — C7-0085/2013),

               —

               der henviser til partnerskabsaftalen mellem medlemmerne af gruppen af stater i Afrika, Vestindien og Stillehavet på den ene side og Det Europæiske Fællesskab og medlemsstaterne på den anden side undertegnet i Cotonou den 23. juni 2000 (3) og revideret i Luxembourg den 25. juni 2005 (4),

               —

               der henviser til Rådets afgørelse 2001/822/EF af 27. november 2001 om de oversøiske landes og territoriers associering med Det Europæiske Fællesskab (associeringsafgørelse) (5) ændret ved Rådets afgørelse 2007/249/EF (6),

               —

               der henviser til artikel 33 i den interne aftale af 20. december 1995 mellem repræsentanterne for medlemsstaternes regeringer, forsamlet i Rådet, om finansiering og forvaltning af Fællesskabets bistand inden for anden finansprotokol til fjerde AVS-EF-konvention (7),

               —

               der henviser til artikel 32 i den interne aftale af 18. september 2000 mellem repræsentanterne for medlemsstaternes regeringer, forsamlet i Rådet, om finansiering og forvaltning af Fællesskabets bistand i henhold til finansprotokollen til partnerskabsaftalen mellem staterne i Afrika, Vestindien og Stillehavet og Det Europæiske Fællesskab og dets medlemsstater, undertegnet den 23. juni 2000 i Cotonou, Benin, samt om finansiel bistand til de oversøiske lande og territorier, på hvilke EF-traktatens fjerde del finder anvendelse (8),

               —

               der henviser til Kommissionens meddelelse af 21. april 2010 om »Skat og udvikling — samarbejde med udviklingslandene om fremme af god forvaltningspraksis på skatteområdet« og af 13. oktober 2011 om »EU's fremtidige tilgang til budgetstøtte til tredjelande«,

               —

               der henviser til artikel 319 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,

               —

               der henviser til artikel 74 i finansforordningen af 16. juni 1998 vedrørende samarbejdet med henblik på udviklingsfinansiering under fjerde AVS/EF-konvention (9),

               —

               der henviser til artikel 119 i finansforordningen af 27. marts 2003 for den 9. Europæiske Udviklingsfond (10),

               —

               der henviser til artikel 142 i Rådets forordning (EF) nr. 215/2008 af 18. februar 2008 om finansforordningen for den 10. Europæiske Udviklingsfond (11),

               —

               der henviser til forretningsordenens artikel 76, artikel 77, tredje led, og bilag VI,

               —

               der henviser til betænkning fra Budgetkontroludvalget og udtalelse fra Udviklingsudvalget (A7-0062/2013),

               1.

               meddeler Kommissionen decharge for gennemførelsen af budgettet for 8., 9. og 10. Europæiske Udviklingsfond for regnskabsåret 2011;

               2.

               fremsætter sine bemærkninger i nedenstående beslutning;

               3.

               pålægger sin formand at sende denne afgørelse og beslutningen, der er en integrerende del heraf, til Rådet, Kommissionen, Den Europæiske Unions Domstol, Revisionsretten og Den Europæiske Investeringsbank og drage omsorg for, at de offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende (L-udgaven).

         Martin SCHULZ

            Formand

         Klaus WELLE

            Generalsekretær

      (1)  EUT C 344 af 12.11.2012, s. 243.

      (2)  EUT C 348 af 14.11.2012, s. 130.

      (3)  EFT L 317 af 15.12.2000, s. 3.

      (4)  EUT L 287 af 28.10.2005, s. 4.

      (5)  EFT L 314 af 30.11.2001, s. 1 og EFT L 324 af 7.12.2001, s. 1.

      (6)  EUT L 109 af 26.4.2007, s. 33.

      (7)  EFT L 156 af 29.5.1998, s. 108.

      (8)  EFT L 317 af 15.12.2000, s. 355.

      (9)  EFT L 191 af 7.7.1998, s. 53.

      (10)  EUT L 83 af 1.4.2003, s. 1.

      (11)  EUT L 78 af 19.3.2008, s. 1.

      EUROPA-PARLAMENTETS BESLUTNING
      af 17. april 2013
      med bemærkningerne, der er en integrerende del af afgørelsen om decharge for gennemførelsen af budgettet for 8., 9. og 10. Europæiske Udviklingsfond for regnskabsåret 2011
      EUROPA-PARLAMENTET,

                  —

                  der henviser til Kommissionens beretning om opfølgning af dechargeafgørelserne for regnskabsåret 2010 (COM(2012) 585) og til de arbejdsdokumenter fra Kommissionens tjenestegrene, der er vedføjet denne beretning (SWD(2012) 330 og SWD(2012) 340),

                  —

                  der henviser til balancer og regnskaber for 8., 9. og 10. Europæiske Udviklingsfond for regnskabsåret 2011 (COM(2012) 435 — C7-0223/2012),

                  —

                  der henviser til Kommissionens årsberetning af 26. april 2012 om den økonomiske forvaltning af 8., 9. og 10. Europæiske Udviklingsfond i 2011,

                  —

                  der henviser til de finansielle oplysninger om de europæiske udviklingsfonde (COM(2012) 386),

                  —

                  der henviser til Revisionsrettens årsberetning om 8., 9. og 10. Europæiske Udviklingsfonds (EUF's) aktiviteter i regnskabsåret 2011, med Kommissionens svar (1) og til Revisionsrettens særberetninger,

                  —

                  der henviser til Revisionsrettens erklæring om regnskabernes rigtighed og de underliggende transaktioners lovlighed og formelle rigtighed for regnskabsåret 2011, jf. artikel 287 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (2),

                  —

                  der henviser til Rådets henstillinger af 4. februar 2013 om meddelelse af decharge til Kommissionen for gennemførelsen af transaktionerne under de europæiske udviklingsfonde for regnskabsåret 2011 (05190/2012 — C7-0083/2013, 05191/2012 — C7-0084/2013, 05192/2012 — C7-0085/2013),

                  —

                  der henviser til partnerskabsaftalen mellem medlemmerne af gruppen af stater i Afrika, Vestindien og Stillehavet på den ene side og Det Europæiske Fællesskab og medlemsstaterne på den anden side undertegnet i Cotonou den 23. juni 2000 (3) og revideret i Luxembourg den 25. juni 2005 (4),

                  —

                  der henviser til Rådets afgørelse 2001/822/EF af 27. november 2001 om de oversøiske landes og territoriers associering med Det Europæiske Fællesskab (associeringsafgørelse) (5) ændret ved Rådets afgørelse 2007/249/EF (6),

                  —

                  der henviser til artikel 33 i den interne aftale af 20. december 1995 mellem repræsentanterne for medlemsstaternes regeringer, forsamlet i Rådet, om finansiering og forvaltning af Fællesskabets bistand inden for anden finansprotokol til fjerde AVS-EF- konvention (7),

                  —

                  der henviser til artikel 32 i den interne aftale af 18. september 2000 mellem repræsentanterne for medlemsstaternes regeringer, forsamlet i Rådet, om finansiering og forvaltning af Fællesskabets bistand i henhold til finansprotokollen til partnerskabsaftalen mellem staterne i Afrika, Vestindien og Stillehavet og Det Europæiske Fællesskab og dets medlemsstater, undertegnet den 23. juni 2000 i Cotonou, Benin, samt om finansiel bistand til de oversøiske lande og territorier, på hvilke EF-traktatens fjerde del finder anvendelse (8),

                  —

                  der henviser til sin beslutning af 28. september 2006 om mere, bedre og hurtigere EU-udviklingsbistand: 2006-bistandseffektivitetspakken (9),

                  —

                  der henviser til Kommissionens meddelelse af 21. april 2010 om »Skat og udvikling — samarbejde med udviklingslandene om fremme af god forvaltningspraksis på skatteområdet« og af 13. oktober 2011 om »EU's fremtidige tilgang til budgetstøtte til tredjelande«,

                  —

                  der henviser til sin beslutning af 22. maj 2008 om opfølgning på Pariserklæringen fra 2005 om bistandseffektivitet (10),

                  —

                  der henviser til rapporten fra OECD's Komité for Udviklingsbistands (DAC) om bistandseffektivitet — en fremskridtsrapport om gennemførelsen af Pariserklæringen fra juni 2009,

                  —

                  der henviser til »Tuniskonsensussen: Targeting Effective Development« af 4.-5. november 2010 — en afrikansk dagsorden om bistandseffektivitet,

                  —

                  der henviser til slutdokumentet fra OECD-mødet på højt plan om bistandseffektivitet i Busan i december 2011,

                  —

                  der henviser til artikel 319 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,

                  —

                  der henviser til artikel 74 i finansforordningen af 16. juni 1998 vedrørende samarbejdet med henblik på udviklingsfinansiering under fjerde AVS/EF-konvention (11),

                  —

                  der henviser til artikel 119 i finansforordningen af 27. marts 2003 for den 9. Europæiske Udviklingsfond (12),

                  —

                  der henviser til artikel 142 i Rådets forordning (EF) nr. 215/2008 af 18. februar 2008 om finansforordningen for den 10. Europæiske Udviklingsfond (13),

                  —

                  der henviser til forretningsordenens artikel 76, artikel 77, tredje led, og bilag VI,

                  —

                  der henviser til betænkning fra Budgetkontroludvalget og udtalelse fra Udviklingsudvalget (A7-0062/2013),

                  A.

                  der henviser til, at hovedformålet med Cotonouaftalen som led i Unionens forbindelser med landene i Afrika, Vestindien og Stillehavet (AVS-landene) og de oversøiske lande og territorier (OLT) er at reducere og i sidste ende udrydde fattigdom i samspil med målene om bæredygtig udvikling og gradvis integration af AVS-landene og OLT'er i verdensøkonomien, og at Den Europæiske Udviklingsfond (EUF) er Unionens vigtigste finansielle instrument for udviklingssamarbejdet med AVS-landene,

                  B.

                  der henviser til, at Kommissionen som gennemførelsesorgan er ansvarlig for dechargen for EUF,

                  C.

                  der henviser til, at gennemsigtighed og ansvarliggørelse er forudsætninger for demokratisk kontrol samt en effektiv udviklingsbistand,

                  D.

                  der henviser til, at landskabet for udviklingsbistanden ændrer sig, der henviser til, at udviklingsbistand indgår i en større sammenhæng, hvor handel, pengeoverførsler og andre indtægtskilder i dag er vigtigere end betalingerne fra den samlede officielle udviklingsbistand (ODA) for de fleste udviklingslande,

                  E.

                  der henviser til ulovlige kapitalstrømme fra udviklingslandene alvorligt underminerer deres muligheder for vækst og bekæmpelse af fattigdom,

                  F.

                  der henviser til, at udviklingsbistand i mange tilfælde ydes under omstændigheder, hvor der er tale om svage statsinstitutioner, høj forekomst af korruption og utilstrækkelige interne kontrolsystemer i den modtagende stat, og hvor revisionen af Unionens udviklingsbudget derfor er særligt vigtig,

                  G.

                  der henviser til, at budgetstøtte, selv om den er et nyttigt udviklingsinstrument, medfører en høj risiko (fiduciary risk) og kun bør ydes, hvis den giver tilstrækkelig gennemsigtighed, ansvarliggørelse og effektivitet,

                  H.

                  der henviser til, at åbenhed og ansvarlighed på skatteområdet endnu en gang er blevet understreget i ovennævnte meddelelse fra Kommissionen om »Skat og udvikling — samarbejde med udviklingslandene om fremme af god forvaltningspraksis på skatteområdet«; der henviser til, at budgetstøtte medfører en høj risiko (fiduciary risk) — den bør kun ydes, hvis den giver tilstrækkelig gennemsigtighed, ansvarliggørelse og effektivitet,

                  I.

                  der henviser til, at fremme af gennemsigtighed og bekæmpelse af korruption og svig er afgørende for, at Unionens budgetstøtteoperationer kan blive vellykkede, som det fremhæves i ovennævnte meddelelse fra Kommissionen om »EU's fremtidige tilgang til budgetstøtte til tredjelande«,

                  J.

                  der henviser til, at bæredygtighed er afgørende for effektiviteten af udviklingsbistanden,

                  K.

                  der henviser til, at de samlede forpligtelser, de individuelle forpligtelser og betalingerne nåede op på henholdsvis 3,279 mia. EUR, 2,786 mia. EUR og 2,941 mia. EUR i regnskabsåret 2011 (14),

                  L.

                  der henviser til, at Europa-Parlamentet gentagne har opfordret til opførelse af EUF på det almindelige budget,

         Revisionserklæring

         Regnskabernes rigtighed

                  1.

                  glæder sig over Revisionsrettens opfattelse af, at 8., 9. og 10. EUF's årsregnskab i alt væsentligt giver et retvisende billede af EUF's finansielle stilling pr. 31. december 2011;

                  2.

                  minder om, at der ifølge Revisionsrettens opfattelse stadig er en høj forekomst af indkodningsfejl, som stadig giver anledning til bekymring, da de indvirker på nøjagtigheden af de data, der anvendes ved opstillingen af årsregnskabet, navnlig i forbindelse med den årlige periodeafgrænsning ved regnskabsårets afslutning; er bekymret over, at Kommissionen endnu ikke har rettet op på denne situation på trods af Revisionsrettens gentagne kritik og Parlamentets krav om forbedringer;

         Transaktionernes formelle rigtighed

                  3.

                  konstaterer med tilfredshed, at indtægterne og forpligtelserne ifølge Revisionsretten er uden væsentlig fejlforekomst;

                  4.

                  er bekymret over Revisionsrettens holdning til lovligheden og den formelle rigtighed af betalingerne, der ligger til grund for regnskabet, ifølge hvilken betalingerne var væsentligt fejlbehæftede; er bekymret over, at der for andet år i træk blev fundet væsentlige fejl i EUF's betalinger og et væsentligt højere omfang end i 2010 (med en anslået fejlprocent på 5,1 % i 2011, dvs. en betydelig forøgelse i forhold til 2010, da den var på 3,4 %);

                  5.

                  beklager, at den mest sandsynlige fejlprocent fortsat er høj; beklager især, at både den mest sandsynlige fejlprocent og fejlfrekvensen er steget i 2011; erkender, at der kan være statistiske udsving fra år til år, og finder det afgørende, at denne tendens ikke fortsætter; opfordrer Kommissionen til at færdiggøre den sammenlignende analyse af de fejl, som Revisionsretten fandt frem til i 2010 og 2011, og til at rapportere herom til Parlamentet;

                  6.

                  bemærker, at den ovennævnte fejlprocent kun afspejler kvantificerbare fejl, hvorimod fejl, der kan være opstået i forbindelse med de 737 mio. EUR, der er brugt til budgetstøtte, ikke er medtaget;

                  7.

                  bemærker med bekymring, at 29 af de transaktioner, der var behæftet med kvantificerbare fejl, var 11 endelige betalinger, som Kommissionen allerede havde kontrolleret;

                  8.

                  er bekymret over, at mange af disse fejl hverken var blevet konstateret ved eksterne revisioner eller ved Kommissionens egen kontrol, hvilket påviser svagheder i Kommissionens Generaldirektorat for Udvikling og Samarbejde — EuropeAid's overvågnings- og kontrolsystemer; opfordrer indtrængende Kommissionen til at undersøge årsagerne til disse fejl og træffe afhjælpende foranstaltninger for at rette op på dem;

                  9.

                  glæder sig over Revisionsrettens årsberetning; glæder sig navnlig over, at den klart identificerer problemområder, såsom stigningen i fejlprocenten og budgetstøtten; noterer sig, at Revisionsretten ikke uforbeholdent deler Kommissionens optimisme over, at forvaltningen af budgettet stadig forbedres;

                  10.

                  opfordrer Kommissionen til at benytte et »trafiklyssystem« i sin årlige EUF-beretning for at vise, hvad der er blevet bedre eller dårligere fra det ene år til det andet;

         Systemernes effektivitet

                  11.

                  er dybt bekymret over Revisionsrettens konstatering af, at overvågnings- og kontrolsystemerne kun delvist er effektive;

                  12.

                  glæder sig over Revisionsrettens positive vurdering af EuropeAid's bekæmpelsesstrategi for at forebygge eller opdage og korrigere fejl og gennemførelsen af Kommissionens interne kontrolstandarder;

                  13.

                  bemærker, at forsinkelser i forbindelse med indgåelsen af kontrakter vedrørende store infrastrukturprogrammer og tilbageholdte budgetstøttebetalinger gjorde, at individuelle forpligtelser og betalinger var henholdsvis 13 % og 16 % under målet i 2011; gentager sin særlige bekymring over den lave forpligtelsesgrad for den 10. EUF's regionale ramme (31 %), kun to år inden programmeringsperiodens udløb; opfordrer Kommissionen til at tilstræbe en problemfri økonomisk forvaltning af denne ramme og drage lære af de aktuelle forsinkelser med henblik på den næste programmeringsperiode;

                  14.

                  er bekymret over, at politikken for menneskelige ressourcer fortsat giver anledning til bekymring på grund af den store personaleudskiftning og den omstrukturering, der fandt sted midten af 2011, og at EuropeAids ansatte blev sat til at udføre andre opgaver end bistandsforvaltning ud over de fleksibilitetsgrænser, der var aftalt med Tjenesten for EU's Optræden Udadtil (EU-Udenrigstjenesten); forventer, at denne situation vil være blevet forbedret i 2012 og kræver, at Parlamentet holdes orienteret om situationen;

                  15.

                  noterer sig med bekymring, at Revisionsretten vurderede, at den forudgående kontrol, som de anvisningsberettigede i EuropeAids centrale tjenestegrene og i delegationerne udfører, kun delvist er effektiv; opfordrer Kommissionen til at fortsætte sine bestræbelser på at forbedre sine nuværende systemer og aflægge beretning til Parlamentet om resultaterne ved udgangen af november 2013;

                  16.

                  noterer sig, at Revisionsretten fandt, at hovedparten af præstationerne fra de nationale anvisningsberettigede i EUF-modtagerlandene lå under de påbudte standarder for økonomisk forvaltning; opfordrer indtrængende Kommissionen til at forøge sin tekniske bistand og uddannelsesindsats for at forbedre de nationale anvisningsberettigedes overvågnings- og tilsynsmæssige kapacitet;

                  17.

                  glæder sig over, at der er indført et sæt værktøjer til finansiel forvaltning med henblik på at øge kontrahenternes og støttemodtagernes kendskab til Unionens finansielle forvaltning og regler for støtteberettigelse; opfordrer indtrængende Kommissionen til at forbedre forvaltningen af kontrakttildelingsprocedurerne yderligere ved at udarbejde klare udvælgelseskriterier og dokumentere evalueringen bedre samt til at forbedre kvaliteten af tilsynet med tilskudsaftaler for at mindske det store antal fejl, der er fundet i projektbetalingerne;

                  18.

                  opfordrer Kommissionen til at udarbejde en sortliste over eksterne tjenesteydere, der ikke opfylder de krævede standarder, herunder en række bindende kriterier, og til at orientere dechargemyndigheden om sine konklusioner, inden den næste dechargeprocedure indledes;

                  19.

                  konstaterer med tilfredshed, at overvågningen og tilsynet er effektiv i EuropeAids hovedkvarter; hilser den nye version af den halvårlige rapport om forvaltningen af bistand til tredjelande velkommen; beklager imidlertid, at pålideligheden af de nøgleresultatindikatorer relateret til finansiel kontrol, som den er baseret på, er påvirket af unøjagtige oplysninger i det fælles Relex-informationssystem (CRIS);

                  20.

                  er bekymret over de eksisterende mangler i CRIS med hensyn til oplysninger om resultaterne og opfølgningen af alle forudgående kontroller, idet CRIS-Audit ikke giver oplysninger om de beløb, EuropeAid i sidste ende vurderer ikke er støtteberettigede, og CRIS giver ikke fuldstændige oplysninger om de beløb, der ikke længere opfylder kriterierne, og som er korrigeret af Kommissionens egne forudgående kontroller, og at nøjagtigheden af CRIS data forbliver problematisk; glæder sig over Kommissionens indsats for at forbedre kvaliteten af CRIS-oplysninger i 2012;

                  21.

                  er alvorligt bekymret over Revisionsrettens konstatering af, at overvågningen og tilsynet kun delvist var effektiv for delegationer; bemærker, at begrænsninger med hensyn til ansatte og utilstrækkelige menneskelige ressourcer, som kan have en negativ indvirkning på finansiel kontrol, er blevet rapporteret i de sidste fire af Revisionsrettens beretninger om EUF; er meget bekymret over dette tilbagevendende problem;

                  22.

                  noterer sig det lave antal indberettede tilfælde af uregelmæssigheder på trods af den høje fejlprocent; opfordrer Kommissionen til at genoverveje sin politik for rapportering af uregelmæssigheder, herunder gennemførelsen af denne politik i delegationerne; anmoder Kommissionen om at rapportere til Parlamentet om sine aktuelle politikker og foranstaltninger for modtagelse og beskyttelse af såvel interne som eksterne informanter (whistle blowers) og alle ændringer i disse;

                  23.

                  er tilfreds med, at Revisionsretten anser den eksterne revisionsfunktion med hensyn til EuropeAids hovedkvarter for at være effektiv; er bekymret over, at den samme konklusion ikke kan drages for delegationerne, idet der er mangler i risikobaserede revisioner og forsinkelser i revisionsafslutningen, hvilket kan medføre, at ikke-støtteberettigede udgifter ikke vil kunne inddrives; opfordrer Kommissionen og EU-Udenrigstjeneste til snarest at løse dette problem;

                  24.

                  er bekymret over, at Revisionsretten mente, at den interne revisionsfunktion delvist var effektiv; erkender, at det er Kommissionens omstrukturering i 2011, som har haft en stor indflydelse på den interne revisionsfunktions (IAC’s) arbejde; forventer, at situationen vil blive forbedret i 2012;

                  25.

                  beklager den manglende overensstemmelse mellem Revisionsrettens skøn over den mest sandsynlige fejlprocent på grundlag af Revisionsrettens årlige revisionstilgang og den nuværende metode og Kommissionens praksis med at henvise til nettorestfejlprocenten, der dækker mere end et år; glæder sig over Kommissionens initiativ til at iværksætte en undersøgelse af EuropeAids restfejlfrekvens og forventer, at den er afsluttet inden for den fastsatte tidsramme, dvs. i første kvartal af 2013; opfordrer Kommissionen til at forelægge Europa-Parlamentet resultaterne af denne undersøgelse, så snart de foreligger;

                  26.

                  er tilfreds med, at EuropeAid ifølge Revisionsretten har gjort betydelige fremskridt med at gennemføre mange af Revisionsrettens anbefalinger; opfordrer indtrængende Kommissionen til fuldt ud at gennemføre Revisionsrettens anbefalinger i årsberetningen for 2011;

                  27.

                  noterer sig Kommissionens forsikring om, at Kommissionen ikke besidder eller forvalter bankkonti uden for budgettet forstået på den måde, at midlerne anvendes til betaling af aktioner, der ikke er godkendt af budgetmyndigheden;

         Ulovlige kapitalstrømme

                  28.

                  erkender, at en af de største udfordringer, som udviklingslandene er stillet over for, er de betydelige ulovlige kapitalstrømme; erkender, at offshore-centre og skattely er med til at muliggøre en årlig illegal kapitalflugt på en billion USD; bemærker, at disse illegale pengestrømme svarer til omtrent ti gange det beløb, der ydes i bistand til udviklingslande til fattigdomsbekæmpelse og økonomisk udvikling;

                  29.

                  henviser konkret til sin beslutning af 8. marts 2011 om skat og udvikling — samarbejde med udviklingslandene om fremme af god forvaltningspraksis på skatteområdet (15);

                  30.

                  understreger, at den grænseoverskridende strøm af ulovlige penge, indtægter fra kommerciel skatteunddragelse, primært gennem forkert prisfastsættelse inden for handel, udgør den største komponent;

                  31.

                  bemærker, at skattesystemer kan omgås gennem skattely, jurisdiktioner med bankhemmelighed, skjulte selskaber, anonyme forvaltningskonti, falske fonde, forkert prisfastsættelse inden for handel og teknikker til hvidvaskning af penge; understreger, at det er nødvendigt omgående at få tacklet skatteunddragelse og skattesvig på alle niveauer (nationalt niveau, EU-niveau og internationalt niveau); opfordrer Kommissionen til at finde frem til områder, hvor der kan ske forbedringer, både i EU-lovgivningen og i det administrative samarbejde mellem medlemsstaterne; anmoder Kommissionen om at undersøge mulighederne for at involvere modtagerlandene i bekæmpelsen af skatteunddragelse ved hjælp af et incitamentsbaseret program og til at rapportere tilbage til dechargemyndigheden om dens resultater inden udgangen af 2013;

                  32.

                  glæder sig over Kommissionens handlingsplan til at styrke indsatsen mod skattesvig og skatteunddragelse; mener, at en fælles definition og sortlistning af skattely såvel som øget gennemsigtighed for selskaber, herunder indførelse af »retmæssig ejerskab« i virksomhedsregistreringer er vigtige skridt til at begrænse ulovlige kapitalstrømme;

                  33.

                  er enig med Kommissionen i, at »[d]en øgede integration på de internationale markeder og den økonomiske globalisering influerer også på de nationale skattevæseners effektivitet« (16), og at »[h]vis dette problem skal løses, må både udviklingslande og industrilande gøre en samlet indsat for at implementere princippet om god forvaltningspraksis på skatteområdet; hermed vil man ikke blot styrke vækstmulighederne og fattigdomsbekæmpelsen i udviklingslandene, men også styrke skattesystemerne på verdensplan« (17);

                  34.

                  understreger, at en del af de ulovlige kapitalstrømme foretages ved hjælp af transaktioner i forbindelse med forkert prisfastsættelse inden for handel, som går ud på at prisfastsætte importen for højt og eksporten for lavt i tolddokumenter; fremhæver den vigtige rolle, som toldmyndighederne spiller i forbindelse med afsløring svigagtige transaktioner, idet de er dem, der er til stede på indgangssteder og ved udførsel af varer; påpeger, at den ulovlige praksis er mulig som følge af, at der mangler en effektiv national toldkontrol;

                  35.

                  bemærker, at toldmyndighederne i mange udviklingslande ikke fungerer effektivt, hovedsagelig på grund af manglen på effektive risikostyringssystemer; opfordrer Kommissionen til at være særlig opmærksom på dette aspekt af udviklingen og til at koncentrere sine ressourcer om at afhjælpe denne situation, især ved at gennemføre bæredygtige reformer af toldsystemer i den offentlige økonomiske forvaltning som kriterier for tildeling af budgetstøtte;

                  36.

                  understreger, at ineffektiv toldkontrol ikke kun findes i udviklingslandene; beklager, at toldkontrollen i medlemsstaterne ikke fungerer ordentligt (18), hvilket giver mulighed for svigagtig adfærd; opfordrer indtrængende Kommissionen til at træffe alle nødvendige skridt til at rette op på situationen ved at styrke dens samarbejde med internationale netværk, som f.eks. Economic Crime Agency Network og nationale toldmyndigheder om at indsamle bevismateriale fra producenter, rederier, logistikvirksomheder og havnemyndigheder overalt i verden;

         Koordinering af udviklingsbistand, udviklingsprioriteter og opnåelse af resultater fra Unionens bistand

                  37.

                  bemærker, at Unionens bistand stadig er opsplittet mellem Unionens instrumenter, hvad angår graden af aktiviteter i Unionen samt medlemsstaternes bilaterale programmer og Den Europæiske Investeringsbanks (EIB's) interventioner; mener, at denne situation bidrager til svagheder i programmeringen af bistanden i forbindelse med kriser og skrøbelige situationer; opfordrer Kommissionen til at samordne de forskellige bistandsinstrumenter i hele Unionen;

                  38.

                  beklager, at kun fire lande — Sverige, Luxembourg, Danmark og Nederlandene — overgik Unionens mål for international udviklingsbistand i 2012, til trods for at alle har forpligtet sig til at bidrage med 0,70 % af deres bruttonationalprodukt (BNP) i udviklingsbistand;

                  39.

                  gentager, at god regeringsførelse, demokrati, respekt for menneskerettigheder og fattigdomsbekæmpelse skal være integrerede målsætninger i de gennemførelsesorganisationer i de lande, hvor EUF-støtten fordeles; opfordrer Kommissionen til oftere at gøre brug af den politiske dialog under artikel 8 i Cotonouaftalen, når der er krænkelser af menneskerettigheder, og om nødvendigt suspendere bistanden;

                  40.

                  understreger, at Unionen har brug for en bred vifte af værktøjer til udviklingssamarbejde, som er tilpasset forskellige kontekster; understreger navnlig behovet for effektive værktøjer og arbejdsmetoder til samarbejdet med stater i opløsning eller dybt udemokratiske stater;

                  41.

                  understreger, at de specifikke udviklingspolitiske mål skal sikres under EU-Udenrigstjenesten; fremhæver, at andre hensyn såsom handels- og udenrigs- og sikkerhedspolitiske hensyn ikke bør være i modstrid med Unionens udviklingsprioriteter;

                  42.

                  bemærker, at den overordnede virkning af Unionens udviklingspolitik bestemmes af Unionens politikker på områderne landbrug, fiskeri, energi og handel; understeger behovet for at sikre en udviklingsvenlig politikkohærens i henhold til artikel 208 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, og at disse politikker bør omfatte og være i overensstemmelse med princippet om ikke at gøre skade;

                  43.

                  understreger, at der bør lægges mere vægt på støttens bæredygtighed; er bekymret over de vedvarende svagheder med hensyn til virkningsgraden (problemer i forbindelse med 40,3 % af de undersøgte interventioner), effektiviteten (43 %) og bæredygtigheden (46 %) af de igangværende projekter og programmer i Afrika syd for Sahara (19), som blev afdækket gennem evalueringer på stedet foretaget af uafhængige eksperter; konstaterer, at tilsvarende resultatmæssige bekymringer er rettet mod implementeringen i Vestindien, hvor den overordnede procentdel af projekter, som giver gode eller meget gode resultater, er faldet fra 74,6 % i 2009 til 72,9 % i 2010 og 61,5 % i 2011 (20), og Stillehavsregionen, hvor en betydelig andel af programmerne havde problemer med implementeringen (21);

                  44.

                  er dybt bekymret over Revisionsrettens resultater, som findes i Revisionsrettens særberetning nr. 1/2012 og 13/2012 om henholdsvis om effektiviteten af Den Europæiske Union udviklingsbistand til fødevaresikkerhed i Afrika syd for Sahara og om Den Europæiske Unions udviklingsbistand til drikkevandsforsyning og basal sanitet i lande syd for Sahara, der har vist, at udsigterne til bæredygtighed er gode for halvdelen af interventionerne, men at der for den resterende halvdel er mindre garantier for fortsatte resultater; glæder sig over Revisionsrettens anbefalinger i disse beretninger og opfordrer indtrængende Kommissionen til at imødekomme dem for at maksimere fordelene af Unionens midler til udvikling;

                  45.

                  mener, at uddannelse spiller en vigtig rolle inden for udvikling, idet den giver udsigter til bæredygtighed i bistandsindsatsen, og at uden den vil selv den bedste tanke via tekniske politikker mislykkes; erkender udfordringerne på dette område, især vanskelighederne med at opfylde globale mål i form af ligestilling for indskrivning i grundskolen;

                  46.

                  mener, at Kommissionen bør være i stand til at bevise over for skatteyderne, hvad der er blevet opnået med Unionens udviklingsbistand på dette område; opfordrer Kommissionen til at udarbejde klare mål, som derefter gør det muligt at foretage de faktiske forvaltningsrevisioner;

                  47.

                  glæder sig over, at Kommissionens tjenestegrene arbejder på en fælles ramme for måling og formidling af resultaterne af udviklingspolitikken, herunder for inklusiv og bæredygtig vækst, som led i gennemførelsen af »dagsordenen for forandring«; opfordrer Kommissionen til at formidle resultatet af disse bestræbelser til Parlamentet inden udgangen af november 2013;

                  48.

                  understreger værdien af forvaltningsrevisioner, som Revisionsretten har foretaget inden for udviklingsbistand; opfordrer Revisionsretten til at koncentrere flere af sine ressourcer om revisionsarbejde, der vedrører risiciene med hensyn til effektivitet, produktivitet og sparsommelighed;

                  49.

                  understreger, at den langfristede sociale og økonomiske udvikling kræver bæredygtige indtægtskilder ud over udviklingsbistand; mener, at sunde og velfungerende handelsrelationer, der følger WTO-principperne, i denne forbindelse er vigtige for udviklingslandene, og opfordrer derfor indtrængende Kommissionen, Rådet og AVS-landene til at finde løsninger på problemerne vedrørende de økonomiske partnerskabsaftaler og frihandel mellem Unionen og AVS-regionen;

         Budgetstøtte

                  50.

                  noterer sig, at der i 2011 var afsat 207 mio. EUR til budgetstøtte, hvilket svarer til 6,3 % af den samlede sum af de samlede forpligtelsesbevillinger;

                  51.

                  minder om, at Revisionsretten i sin årsberetning om EUF for regnskabsåret 2011 konstaterede, at 23 % af betalingerne til budgetstøtte var behæftet med fejl, som var ikke-kvantificerbare fejl; noterer sig en forbedring med hensyn til de tidligere beretningers resultater; er dog af den opfattelse, at resultatet for 2011 endnu ikke er tilfredsstillende;

                  52.

                  er dybt bekymret over Revisionsrettens konklusion om, at de ikke-kvantificerbare fejl skyldes, at det ikke velstruktureret var påvist, at støtteberettigelseskriterierne var opfyldt, fordi resultaterne med hensyn til den offentlige økonomiske forvaltning ikke blev sammenlignet med de mål, der var fastsat for den undersøgte periode; opfordrer Kommissionen til at sikre en streng kontrol med modtagerlandene både før og efter beslutningen om at yde budgetstøtte, især i lande, der modtager betydelig økonomisk bistand fra Unionens udviklingsfonde, men hvor korruptionen er stærkt stigende; efterlyser derfor mere effektive kontrolmekanismer i Kommissionen med henblik på at sikre, at de europæiske skatteyderes penge ikke anvendes uretmæssigt til finansiering af terrorisme eller korruption;

                  53.

                  anerkender de potentielle fordele ved budgetstøtte; henleder dog opmærksomheden på, at de risici, som denne bistandsmetode medfører, idet den er mere sårbar over for svindel og korruption end andre former for støtte på grund af dens ombyttelighed; minder om, at kontrol fra Revisionsretten med de midler, der er udbetalt som budgetstøtte, ophører, når Unionens bistand betales til partnerlandets finansministerium;

                  54.

                  understreger, at disse risici er særligt alarmerende i forbindelse med de massive ulovlige kapitalstrømme fra udviklingslandene, der er omhandlet i punkt 25; opfordrer indtrængende Kommissionen til at tage hensyn til den eksisterende rapportering om de ulovlige kapitalstrømme, inden den træffer en afgørelse om tildeling af budgetstøtte;

                  55.

                  glæder sig over Kommissionens erklæring om, at bekæmpelsen af svig og korruption bør spille en større rolle i forbindelse med budgetstøtte, navnlig ved vurderingen af tildelingskriteriet om forvaltning af offentlige finanser; opfordrer derfor indtrængende Kommissionen til at tage hensyn til den eksisterende rapportering om korruption og svig, inden den træffer en afgørelse om tildeling af budgetstøtte; insisterer på, at et uafhængigt nationalt revisionsorgan skal være en betingelse for tildeling af budgetstøtte;

                  56.

                  bemærker, programmer vedrørende god regeringsførelse finansieres for at støtte udviklingslandene i deres bekæmpelse af svig, korruption og dårlig økonomisk forvaltning; opfordrer — idet der huskes på, at et korruptionsfrit retsvæsen er en ufravigelig betingelse for at sikre god regeringsførelse og retsstaten — Kommissionen til at lægge stor vægt på programmer for reform af retsvæsenet; anerkender desuden, at Kommissionen i 2011 færdiggjorde en tematisk evaluering om reformer på rets- og sikkerhedsområdet; opfordrer Kommissionen til at gøre resultaterne af denne evaluering offentligt tilgængelige;

                  57.

                  anerkender, at den relativt lave udbetalingsgrad for EUF's budgetstøttebetalinger i 2011 er en direkte konsekvens af en grundigere vurdering af partnerregeringernes overholdelse af støtteberettigelseskriterierne og/eller resultatindikatorerne, som fik Kommissionen til at tilbageholde udbetalinger for i alt 200 mio. EUR i 16 AVS-lande, hvor der var påvist utilstrækkelige fremskridt i forhold til foruddefinerede mål; glæder sig over den nye tilgang til Unionens budgetstøtte (22), som blev indført i oktober 2011, og som bidrager til at styrke egne ansvarlighedsmekanismer i AVS-lande; opfordrer Kommissionen til at forelægge Parlamentet de første resultater for effektiviteten af denne nye tilgang, når de nye retningslinjer anvendes fuldt ud;

                  58.

                  gentager sin opfordring til Kommissionen og medlemsstaterne om at oprette et offentligt register, der indeholder en klar oversigt over aftaler om samt procedurer og udviklingsindikatorer for budgetstøtte (23);

                  59.

                  gentager sin opfordring til Kommissionen om at forelægge regelmæssige rapporter om opnåelsen af de mål, der er sat for Unionens budgetstøtte, og om konkrete problemer, man støder på i bestemte modtagerlande; opfordrer Kommissionen til at sikre, at budgetstøtten nedsættes eller annulleres, hvis der ikke opfyldes klare mål;

         Unionens bistand til Haiti

                  60.

                  opfordrer indtrængende Kommissionen til at offentliggøre resultatindikatorerne for budgetstøtte til Republikken Haiti og de respektive vurderinger af Haitis regerings resultater for at være berettiget til budgetstøtte, der fokuserer på følgende kriterier: a) en stabil makroøkonomisk ramme, b) nationale politikker eller sektorpolitikker og reformer med fokus på bæredygtig vækst og fattigdomsbekæmpelse, c) offentlig økonomisk forvaltning, herunder bekæmpelse af korruption, d) budgettets gennemsigtighed og tilsyn, også over for offentligheden;

                  61.

                  opfordrer Kommissionen til på en gennemsigtig måde fra 2013 og fremefter at anvende nye kriterier for budgetstøtte, som det er beskrevet i Kommissionens politik »EU's fremtidige tilgang til budgetstøtte til tredjelande« på budgetstøtten til Haitis regering;

                  62.

                  beklager dybt nogle projekters manglende bæredygtighed og understreger, at projekter først og fremmest bør sigte mod at skabe beskæftigelse og bæredygtig vækst, som vil gøre det muligt for den haitianske stat at øge sine egne indtægter og dermed blive mindre afhængig af bistand udefra;

                  63.

                  opfordrer Kommissionen til at foretage en vurdering af bæredygtigheden af Unionens finansierede projekter i Haiti baseret på et femårsperspektiv og årligt underrette dechargemyndighederne;

                  64.

                  opfordrer indtrængende Kommissionen til at fortsætte sine bestræbelser på at styrke den haitianske regering og offentlige forvaltning; anmoder Kommissionen om at rapportere om situationen og om, hvilke foranstaltninger der er truffet;

                  65.

                  beklager den utilstrækkelige koordination mellem EU-delegationen og repræsentationen for Kommissionens GD for Humanitær Bistand; støtter en forstærket koordination mellem alle Unionens aktører i landet; opfordrer derfor indtrængende Kommissionen til at sikre bedre sammenhæng og komplementaritet mellem den humanitære bistand og udviklingsbistanden såvel på politisk plan som i praksis;

                  66.

                  opfordrer indtrængende Kommissionen til at sikre, at den udsatte, den første konsekvensanalyse nogensinde, af Unionens bistandsprogram for Haiti foretages i 2013;

                  67.

                  insisterer på, at da det på nuværende tidspunkt er det umuligt for både Parlamentet og for borgerne i Unionen at få adgang til oplysninger om resultaterne af Unionens finansierede programmer og projekter i Haiti, bør Kommissionen væsentligt forbedre sin politik vedrørende offentlighedens adgang til overvågningen af programmet og projekterne inden udgangen af 2013;

         Samarbejde med internationale organisationer

                  68.

                  er dybt bekymret over Revisionsrettens konstatering af, at hovedparten af fejlene blev konstateret i forbindelse med gavebistand og tilskudsaftaler med internationale organisationer, hvor 58 % af de reviderede transaktioner var behæftet med fejl; mener derfor, at sikkerhedsforanstaltningerne for gennemførelse af kontrol og opfølgning af Unionens midler under fælles forvaltning ikke er tilfredsstilende, og opfordrer alle de berørte parter til at rette op på denne situation;

                  69.

                  beklager, at det har taget så lang tid at gennemføre Verdensbankgruppens (WBG's) tilsagn om at udveksle deres interne revisionsberetninger med Kommissionens tjenestegrene; beklager, at der indtil videre ikke er nogen bæredygtige løsninger og procedurer for forelæggelse af de nødvendige finansielle oplysninger fra WBG til Unionens institutioner i hvert enkelt tilfælde; opfordrer WBG og Kommissionen til straks at nå frem til et tilfredsstillende resultat af drøftelserne på dette område; opfordrer Kommissionen til at underrette Parlamentet om udviklingen i disse drøftelser;

                  70.

                  er enigt med Kommissionen i, at det vil få konsekvenser for det fremtidige samarbejde med WBG, såfremt der ikke findes en holdbar løsning på leveringen af de nødvendige finansielle oplysninger fra WBG til den relevante EU-institution; opfordrer Kommissionen til at indstille sine tilskuds- og bidragsaftaler med WBG, hvis ikke der findes en løsning;

         Investeringsfaciliteten

                  71.

                  minder om, at de midler, der blev bevilget til investeringsfaciliteten fra den 9. og 10. EUF, beløb sig til i alt 3 185,5 mio. EUR til AVS-lande og OLT'er;

                  72.

                  gentager sin beklagelse over, at investeringsfaciliteten ikke er omfattet af Revisionsrettens revisionserklæring eller Parlamentets dechargeprocedure, selv om transaktionerne udføres af EIB på vegne af og for Unionens risiko ved hjælp af EUF's midler;

                  73.

                  glæder sig over det gode samarbejde mellem EIB's ledelse og Parlamentet i forbindelse med den årlige dechargeprocedure vedrørende EUF i form af drøftelser i forbindelse med udvalgsmøder;

                  74.

                  glæder sig over, at den nye ramme for resultatmåling (REM) blev indført den 1. januar 2012 for alle transaktioner uden for Unionen, hvilket vil gøre det muligt med en forudgående vurdering af det forventede bidrag til Unionens og landenes udviklingsmål (søjle 1), den forventede kvalitet og resultat af transaktionerne, herunder projektets økonomiske, sociale, miljømæssige og institutionelle resultater (søjle 2) og EIB's forventede additionalitet i forhold til markedsalternativer (søjle 3) såvel som for overvågning af indikatorer, indtil projektet er fuldt ud gennemført og operationelt, og de første udviklingsresultater kan måles; forventer, at EIB præsenterer den første vurdering af REM i forbindelse med dechargeproceduren for regnskabsåret 2012;

                  75.

                  gentager sin opfordring til EIB om mere direkte at sammenkæde dens finansiering af projekter med fattigdomsbekæmpelse og opnåelse af 2015-målene, menneskerettigheder, demokrati, god regeringsførelse, virksomheders sociale ansvar, principper for anstændigt arbejde og miljøprincipper;

                  76.

                  glæder sig over EIB's erklærede mål om at sikre en restriktiv udlånspolitik for finansiering af nye kulfyrede og lignitfyrede kraftværker; opfordrer indtrængende EIB til at gennemføre denne politik;

                  77.

                  glæder sig over de skridt, som EIB har taget som reaktion på Parlamentets krav om mere gennemsigtighed i form af offentliggørelse af hvert nyt lån på EIB's websted, inden de godkendes af bestyrelsen med angivelse af hver finansiel formidler, som anvendes af EIB, på EIB's websted (herunder kontaktoplysninger), og anmoder formidlerne af EIB-lån til små og mellemstore virksomheder (SMV'er) om at etablere en særlig produktside på deres websted til brug for SMV'erne;

                  78.

                  gentager, at trepartsaftalen mellem Kommissionen, EIB og Revisionsretten definerer Revisionsrettens rolle med at kontrollere de europæiske udviklingsfonde, som forvaltes af EIB; gentager sin opfordring til Revisionsretten om at udarbejde en særberetning om effektiviteten og produktiviteten af de europæiske udviklingsfonde, som forvaltes af EIB, set fra et fattigdomsbekæmpelsesperspektiv;

                  79.

                  bemærker endvidere, at EIB's nuværende bestyrelse består af otte kvinder og tyve mænd; opfordrer medlemsstaterne til at overveje at nominere kandidater af begge køn med henblik på at opnå en mere kønsbalanceret repræsentation i EIB's bestyrelse;

         Opførelse af EUF på budgettet

                  80.

                  fremhæver behovet for forudsigelighed i bistanden og demokratisk kontrol, hvilket kun kan opnås, hvis EUF er en del af Unionens almindelige budget; fremhæver betydningen af, at en opførelse på budgettet ville nedbringe transaktionsomkostningerne og forenkle afrapporterings- og regnskabskravene ved, at der kun var ét sæt administrative regler og beslutningstagningsstrukturer i stedet for to; understreger, at en opførelse af EUF på budgettet ikke betyder, at de samlede udgifter til udviklingssamarbejde kan skæres ned;

                  81.

                  glæder sig over Kommissionens tilsagn (24) om at foreslå EUF's opførelse på budgettet i 2020, når Cotonouaftalen udløber; forventer, at Kommissionen lever op til dette tilsagn og træffer passende foranstaltninger for at lette EUF's indarbejdelse i Unionens budget, begyndende med den flerårige finansielle ramme efter 2020; er af den opfattelse, at der i lyset af den nuværende budgetmæssige og økonomiske krise er alt for høj risiko for, at opførelsen af EUF på budgettet vil føre til en nedgang i det samlede finansieringsniveau for samarbejde med AVS-partnerne; insisterer derfor på, at hvis man overvejer at opføre EUF på budgettet for den flerårige finansielle ramme for 2014-2020, at hele EUF's finansielle ramme som foreslået af Kommissionen (30,3 mia. EUR i 2011-priser) (25) overføres til udgiftsområde 4 — et globalt Europa, og at det ikke under nogen omstændigheder må benyttes som påskud til at reducere det overordnede udgiftsloft for EU's optræden udadtil generelt og udviklingsbistand i særdeleshed;

                  82.

                  glæder sig over Kommissionens tilsagn om at tilpasse Parlamentets kontrolbeføjelser i forhold til EUF til dem, det har i forhold til Unionens almindelige budget, i særdeleshed i forhold til instrumentet for udviklingssamarbejde; opfordrer indtrængende Kommissionen til snarest muligt at forelægge konkrete forslag i dette øjemed og indlede en dialog med henblik på at få fastsat de præcise metoder for Parlamentets fremtidige kontrol med den strategiske beslutningstagning i forbindelse med EUF.

         (1)  EUT C 344 af 12.11.2012, s. 243.

         (2)  EUT C 348 af 14.11.2012, s. 130.

         (3)  EFT L 317 af 15.12.2000, s. 3.

         (4)  EUT L 287 af 28.10.2005, s. 4.

         (5)  EFT L 314 af 30.11.2001, s. 1 og EFT L 324 af 7.12.2001, s. 1.

         (6)  EUT L 109 af 26.4.2007, s. 33.

         (7)  EFT L 156 af 29.5.1998, s. 108.

         (8)  EFT L 317 af 15.12.2000, s. 355.

         (9)  EUT C 306 E af 15.12.2006, s. 373.

         (10)  EUT C 279 E af 19.11.2009, s. 100.

         (11)  EFT L 191 af 7.7.1998, s. 53.

         (12)  EUT L 83 af 1.4.2003, s. 1.

         (13)  EUT L 78 af 19.3.2008, s. 1.

         (14)  Den ovennævnte årsberetning om den økonomiske forvaltning af den 8., 9. og 10. Europæiske Udviklingsfond (EUF'er) i 2011.

         (15)  EUT C 199 E af 7.7.2012, s. 37.

         (16)  Kommissionens meddelelse af 21. april 2010 om skat og udvikling — samarbejde med udviklingslandene om fremme af god forvaltningspraksis på skatteområdet.

         (17)  Ibidem.

         (18)  Den Europæiske Revisionsrets særberetninger nr. 1/2010 og nr. 13/2011.

         (19)  Arbejdsdokument fra Kommissionens tjenestegrene: »Annual Report 2012 on the European Union's Development and external assistance policies and their implementation in 2011«, s. 67.

         (20)  Idem, s. 90.

         (21)  Idem, s. 113.

         (22)  Kommissionens meddelelse af 13. oktober 2011 med titlen »EU's fremtidige tilgang til budgetstøtte til tredjelande«.

         (23)  Som der blev anmodet om i punkt 52 i Parlamentets beslutning af 5. juli 2011 om EU's budgetstøtte til udviklingslande i fremtiden (Vedtagne tekster, P7_TA(2011)0317) og punkt 42 i betænkningen om decharge for 2010.

         (24)  Kommissionens meddelelse af 29. juni 2011 med titlen »Et budget for Europa 2020«.

         (25)  Ibidem.


title: 2012/800/EU: Europa-Parlamentets afgørelse af 23. oktober 2012 om decharge for gennemførelsen af budgettet for Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet for regnskabsåret 2010#Europa-Parlamentets beslutning af 23. oktober 2012 med bemærkningerne, der er en integrerende del af afgørelsen om decharge for gennemførelsen af budgettet for Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet for regnskabsåret 2010

text:
               20.12.2012

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 350/76

         EUROPA-PARLAMENTETS AFGØRELSE
   af 23. oktober 2012
   om decharge for gennemførelsen af budgettet for Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet for regnskabsåret 2010
   (2012/800/EU)
   EUROPA-PARLAMENTET,

               —

               der henviser til det endelige årsregnskab for Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet for regnskabsåret 2010,

               —

               der henviser til Revisionsrettens beretning om årsregnskabet for Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet for regnskabsåret 2010, med autoritetens svar (1),

               —

               der henviser til Rådets henstilling af 21. februar 2012 (06083/2012 — C7-0051/2012),

               —

               der henviser til sin afgørelse af 10. maj 2012 (2) om udsættelse af afgørelsen om decharge for gennemførelsen af budgettet for Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet for regnskabsåret 2010, den ledsagende beslutning samt svarene fra den administrerende direktør for autoriteten,

               —

               der henviser til artikel 319 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,

               —

               der henviser til Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 af 25. juni 2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (3), særlig artikel 185,

               —

               der henviser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 178/2002 (4) om oprettelse af Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet, særlig artikel 44,

               —

               der henviser til Kommissionens forordning (EF, Euratom) nr. 2343/2002 af 19. november 2002 om rammefinansforordning for de organer, der er omhandlet i artikel 185 i Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (5), særlig artikel 94,

               —

               der henviser til den fælles erklæring om decentraliserede agenturer og den fælles tilgang, der blev vedtaget af Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen i juni 2012 som et resultat af arbejdet i den interinstitutionelle arbejdsgruppe om decentraliserede agenturer nedsat i marts 2009, særlig afsnittene om forvaltning, aktioner, programmering, ansvarlighed og gennemsigtighed,

               —

               der henviser til forretningsordenens artikel 77 og bilag VI,

               —

               der henviser til anden betænkning fra Budgetkontroludvalget og udtalelse fra Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed (A7-0299/2012),

               1.

               meddeler den administrerende direktør for Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet decharge for gennemførelsen af autoritetens budget for regnskabsåret 2010;

               2.

               fremsætter sine bemærkninger i nedenstående beslutning;

               3.

               pålægger sin formand at sende denne afgørelse og beslutningen, der er en integrerende del heraf, til den administrerende direktør for Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet, Rådet, Kommissionen og Revisionsretten og drage omsorg for, at de offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende (L-udgaven).

            Formand

         Martin SCHULZ

            Generalsekretær

         Klaus WELLE

      (1)  EUT C 366 af 15.12.2011, s. 106.

      (2)  EUT L 286 af 17.10.2012, s. 367.

      (3)  EFT L 248 af 16.9.2002, s. 1.

      (4)  EFT L 31 af 1.2.2002, s. 1.

      (5)  EFT L 357 af 31.12.2002, s. 72.

      EUROPA-PARLAMENTETS BESLUTNING
      af 23. oktober 2012
      med bemærkningerne, der er en integrerende del af afgørelsen om decharge for gennemførelsen af budgettet for Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet for regnskabsåret 2010
      EUROPA-PARLAMENTET,

                  —

                  der henviser til det endelige årsregnskab for Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet for regnskabsåret 2010,

                  —

                  der henviser til Revisionsrettens beretning om årsregnskabet for Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet for regnskabsåret 2010, med autoritetens svar (1),

                  —

                  der henviser til Rådets henstilling af den 21. februar 2012 (06083/2012 — C7-0051/2012),

                  —

                  der henviser til sin afgørelse af 10. maj 2012 (2) om udsættelse af afgørelsen om decharge for gennemførelsen af budgettet for Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet for regnskabsåret 2010, den ledsagende beslutning samt svarene fra den administrerende direktør for autoriteten,

                  —

                  der henviser til artikel 319 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,

                  —

                  der henviser til Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 af 25. juni 2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (3), særlig artikel 185,

                  —

                  der henviser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 178/2002 (4), om oprettelse af Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet, særlig artikel 44;

                  —

                  der henviser til Kommissionens forordning (EF, Euratom) nr. 2343/2002 af 19. november 2002 om rammefinansforordning for de organer, der er omhandlet i artikel 185 i Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (5), særlig artikel 94,

                  —

                  der henviser til den fælles erklæring om decentraliserede agenturer og den fælles tilgang, der blev vedtaget af Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen i juni 2012 som et resultat af arbejdet i den interinstitutionelle arbejdsgruppe om decentraliserede agenturer nedsat i marts 2009, særlig afsnittene om forvaltning, aktionsudgifter, programmering, ansvarlighed og gennemsigtighed,

                  —

                  der henviser til forretningsordenens artikel 77 og bilag VI,

                  —

                  der henviser til anden betænkning fra Budgetkontroludvalget og udtalelse fra Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed (A7-0299/2012),

                  A.

                  der henviser til, at Europa-Parlamentet den 10. maj 2012 vedtog at udsætte sin afgørelse om decharge og afslutning af regnskaberne for Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet (autoriteten) for regnskabsåret 2010,

                  B.

                  der henviser til, at autoriteten gav omfattende svar til dechargemyndigheden ved skrivelser af 29. juni 2012 og 20. august 2012,

                  C.

                  der henviser til, at decharge er et effektivt instrument for Europa-Parlamentet til at vurdere, hvorvidt Unionens tilskud er anvendt korrekt, på grundlag af faktiske og materielle argumenter; minder i denne sammenhæng om de gældende bestemmelser, dvs. vedtægten for tjenestemænd og ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte i De Europæiske Fællesskaber, finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget, forordningen for oprettelsen af Fødevaresikkerhedsautoriteten samt de specifikke politikker og procedurer, som autoriteten har fastlagt,

         Budgetstyring og økonomisk forvaltning

                  1.

                  noterer sig autoritetens erklæring om, at der nu er truffet hensigtsmæssige foranstaltninger for at forbedre den økonomiske forvaltning, og at gennemførelsesgraden for forpligtelsesbevillinger i 2011 nærmede sig 100 %;

                  2.

                  glæder sig over oplysningerne om den markante nedskæring af omkostningerne til bestyrelsesmøder, som beløb sig til 6 175 EUR pr. medlem i 2010; bifalder især udgiftsbesparelsen på 66 % i forhold til 2010, som blev gennemført ved at skifte til lydstreaming efter anmodning, ved at benytte engelsk som det eneste sprog i bestyrelsen, og ved at afholde alle møder i autoritetens lokaler i Parma;

         Kontraktstyringsproces

                  3.

                  bemærker, at autoriteten har udviklet et redskab for »tilskud og offentlige kontrakter«, som skal forbedre overvågningen af udbudsproceduren, kontraktstyringen og betalingsoverslagskapaciteten; bemærker, at den nye database om offentlige kontrakter og tilskud blev lanceret den 28. juni 2012;

         Interessekonflikt og gennemsigtighed

                  4.

                  noterer sig, at autoritetens vigtigste opgave består i at yde uafhængig og gennemsigtig videnskabelig rådgivning i spørgsmål, der direkte eller indirekte vedrører fødevare- og fodersikkerheden;

                  5.

                  har noteret sig behovet for at træffe foranstaltninger, som fremmer autoritetens troværdighed;

                  6.

                  bifalder afholdelsen af et obligatorisk møde om etik og integritet for alle medlemmer af bestyrelsen planlagt i oktober 2012, og opfordrer bestyrelsen til effektivt at håndhæve sin adfærdskodeks og vedtage bestemmelser, der forhindrer og sanktionerer »svingdørsproblemer« fremover, med henblik på at undgå situationer som den, der berørte den tidligere formand i 2010;

                  7.

                  har allerede behandlet visse mangler i forbindelse med interessekonflikter, interessetilkendegivelser og gennemsigtighed; understreger, at den tidligere formand for autoritetens bestyrelse i 2010 ikke oplyste, at hun var medlem af bestyrelsen for International Life Sciences Institute (ILSI), til trods for at ILSI blev finansieret af virksomheder inden for fødevare-, kemikalie- og lægemiddelsektoren; noterer sig, at medlemmerne af autoritetens bestyrelse ikke er udpeget af den administrerende direktør og derfor ikke kan afskediges af denne;

                  8.

                  bifalder autoritetens tilsagn om at stille forslag om, at bestyrelsen skal vælge sin formand ved åben afstemning; mener, at en gennemsigtig procedure vil styrke bestyrelsens ansvarlighed;

                  9.

                  har omhyggeligt noteret sig alle nye politikker, regler, gennemførelsesforanstaltninger og aktioner, som med henblik på at undgå interessekonflikter blandt videnskabelige eksperter og personale er blevet indført siden 2007; glæder sig i denne sammenhæng over autoritetens bestyrelses adfærdskodeks og dens aktive tilgang i forbindelse med gennemgangen af deres interesseerklæringer og de nye bestemmelser til indkredsning af interessekonflikter, som trådte i kraft i juli 2012, og som fandt proaktiv anvendelse i forbindelse med fornyelsen af de videnskabelige paneler; er fast besluttet på at overvåge virkningen af disse aktioner; vil fortsat regelmæssigt indbyde den administrerende direktør til en drøftelse med henblik på udveksling af oplysninger gennem både den udpegede kontaktperson blandt medlemmerne og ved at aflægge autoriteten et besøg hvert andet år; minder om, at det seneste besøg fandt sted i maj 2012;

                  10.

                  tager til efterretning, at autoritetens nye politik for uafhængighed og videnskabelig beslutningstagning og dens gennemførelsesbestemmelser trådte i kraft i juli 2012, og at autoritetens nye definition af interessekonflikt er i overensstemmelse med OECD's retningslinjer; bemærker, at autoritetens praktiske tilgang til en ekspert, der overtræder bestemmelserne i uafhængighedspolitikken, er udelukkelse for en periode på fem år; foreslår at indføre en række fyldestgørende og forholdsmæssige sanktioner som led i gennemførelsesbestemmelserne under uafhængighedspolitikken;

                  11.

                  bemærker, at autoriteten planlægger at evaluere sin uafhængighedspolitik inden udgangen af 2013 og har forpligtet sig til bl.a. at overveje muligheden for at offentliggøre resultaterne af procedurer for tilfælde af misbrug af betroede midler, herunder resultaterne af proceduren for bekræftelse af den videnskabelige vurderings integritet, og til at udvide og styrke mandatet for udvalget om interessekonflikter, f.eks. med et lignende mandat til udvalget om etiske standarder og forebyggelse af interessekonflikter under det franske agentur for sundhed og sikkerhed inden for fødevarer, miljø og på arbejdspladsen (ANSES); forventer, at autoriteten underretter dechargemyndigheden herom inden indledningen af den næste dechargeprocedure;

                  12.

                  opfordrer autoriteten til yderligere at styrke sin uafhængighedspolitik og overveje at indføre bestemmelser, herunder sanktioner og offentliggørelse af de interne eksperters og forskeres CV'er og interesseerklæringer;

                  13.

                  er af den faste overbevisning, at det er nødvendigt at træffe passende foranstaltninger, såfremt de gældende bestemmelser ikke overholdes; mener, at autoriteten i sådanne tilfælde bør udarbejde en handlingsplan med en præcis tidsplan for udbedring af manglerne, at gennemførelsen heraf bør overvåges af Europa-Parlamentet, og at disse problemer bør imødegås gennem en ændring af de gældende bestemmelser og forordninger for at lukke eventuelle smuthuller;

                  14.

                  noterer sig autoritetens erklæring om, at den 4. juli 2012 vedtog en politik for gaver og erkendtligheder; bifalder dette initiativ og opfordrer autoriteten til at gøre denne politik tilgængelig på sin hjemmeside;

                  15.

                  anerkender, at autoriteten planlagde indledningen af sin første evaluering af en stikprøve af interesseerklæringer med henblik på at bekræfte, at de er i overensstemmelse med den nye uafhængighedspolitik og gennemførelsesbestemmelserne til den 1. oktober 2012; forventer, at autoriteten underretter dechargemyndigheden om resultaterne af evalueringen senest den 1. marts 2013, således at de kan fremgå af den næste dechargeprocedure;

                  16.

                  anerkender autoritetens tilsagn om at arbejde sammen med Kommissionen med henblik på at definere retningslinjerne for fuld offentlig adgang til ikke-offentliggjorte rådata;

                  17.

                  bemærker, at der i juni 2012 blev afholdt genvalg til otte af autoritetens paneler samt til dets Videnskabelige Komité; bifalder offentliggørelsen af interesseerklæringer fra de nyudnævnte eksperter på autoritetens hjemmeside, men bemærker, at visse af CV'erne endnu ikke er tilgængelige; opfordrer autoriteten til at offentliggøre dem alle senest den 1. januar 2013;

                  18.

                  bemærker, at der i 2011 er udnævnt 37 eksperter til to paneler forud for vedtagelsen af autoritetens nye politik for uafhængighed og videnskabelig beslutningstagning; støtter derfor autoritetens initiativ til senest den 31. oktober 2012 at indlede en evaluering af en stikprøve af deres interesseerklæringer med henblik på at bekræfte, at de er i overensstemmelse med den nye uafhængighedspolitik og gennemførelsesbestemmelserne; opfordrer autoriteten til at underrette dechargemyndigheden om resultaterne af undersøgelsesprocessen inden indledningen af den næste dechargeprocedure;

                  19.

                  opfordrer autoriteten til i sine årsberetninger at indføre et særligt afsnit, der beskriver de foranstaltninger, der er truffet for at forebygge og håndtere interessekonflikter, herunder:

                              —

                              antal påståede og bekræftede tilfælde af interessekonflikter

                              —

                              antal tilfælde af »svingdørsproblemer«

                              —

                              trufne foranstaltninger i hver kategori

                              —

                              antal indledte procedurer for tilfælde af misbrug af betroede midler og resultaterne heraf

                              —

                              gennemførte sanktioner;

                  20.

                  tilskynder autoriteten til at forbedre åbenheden og gennemsigtigheden i risikovurderingsprocessen, til i højere grad at tage hensyn til uafhængig peerevalueret videnskabelig litteratur og til at give detaljerede begrundelser for at afvise divergerende synspunkter; opfordrer autoriteten til at øge dialog og samarbejde med eksterne eksperter og nationale agenturer, særlig når de ikke er enige i en given risikovurdering;

                  21.

                  glæder sig generelt over den ovenfor nævnte fælles erklæring om decentraliserede agenturer, som behandler og tager nogle vigtige elementer op i forbindelse med dechargeproceduren; mener, at køreplanen for opfølgningen på den fælles tilgang, som Kommissionen vil forelægge ved udgangen af 2012, vil tage behørigt højde for disse spørgsmål;

                  22.

                  henviser med hensyn til de øvrige bemærkninger, der ledsager dechargeafgørelsen, og som er af horisontal karakter, til sin beslutning af 10. maj 2012 (6) om præstationer, økonomisk forvaltning og kontrol med agenturerne.

         (1)  EUT C 366 af 15.12.2011, s. 106.

         (2)  EUT L 286 af 17.10.2012, s. 367.

         (3)  EFT L 248 af 16.9.2002, s. 1.

         (4)  EFT L 31 af 1.2.2002, s. 1.

         (5)  EFT L 357 af 31.12.2002, s. 72.

         (6)  EUT L 286 af 17.10.2012, s. 388.