title: Rådets afgørelse 2008/266/FUSP af 28. januar 2008 om indgåelse af aftalen mellem Den Europæiske Union og Republikken Tchad om status for de EU-ledede styrker i Republikken Tchad

text:
               26.3.2008

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 83/39

         RÅDETS AFGØRELSE 2008/266/FUSP
   af 28. januar 2008
   om indgåelse af aftalen mellem Den Europæiske Union og Republikken Tchad om status for de EU-ledede styrker i Republikken Tchad
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Union, særlig artikel 24,
   under henvisning til formandskabets henstilling, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Den 25. september 2007 vedtog FN’s Sikkerhedsråd resolution 1778 (2007) om etablering af en FN-mission i Den Centralafrikanske Republik og Tchad (MINURCAT) og om bemyndigelse af Den Europæiske Union til i en periode på 12 måneder fra erklæringen om indledende operativ kapacitet i disse lande at gennemføre en operation til støtte for FN’s mission. I resolutionen opfordres Republikken Tchads og Den Centralafrikanske Republiks regeringer og Den Europæiske Union i øvrigt til snarest muligt at indgå aftaler om status for de styrker, der skal deltage i Den Europæiske Unions operation.

               (2)

               Den 15. oktober 2007 vedtog Rådet fælles aktion 2007/677/FUSP om Den Europæiske Unions militæroperation i Republikken Tchad og Den Centralafrikanske Republik (1) (EUFOR Tchad/RCA).

               (3)

               I forlængelse af Rådets bemyndigelse af 18. september 2007 har formandskabet, bistået af generalsekretæren/den højtstående repræsentant, i henhold til artikel 24 i traktaten forhandlet en aftale mellem Den Europæiske Union og Republikken Tchad om status for de EU-ledede styrker i Republikken Tchad.

               (4)

               Denne aftale bør godkendes —

         TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   Aftalen mellem Den Europæiske Union og Republikken Tchad om status for de EU-ledede styrker i Republikken Tchad godkendes hermed på Den Europæiske Unions vegne.
   Teksten til aftalen er knyttet til denne afgørelse.
   Artikel 2
   Formanden for Rådet bemyndiges herved til at udpege den person, der er beføjet til at undertegne aftalen med bindende virkning for Den Europæiske Union.
   Artikel 3
   Denne afgørelse har virkning fra dagen for vedtagelsen.
   Artikel 4
   Denne afgørelse offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 28. januar 2008.

            På Rådets vegne

         D. RUPEL

            Formand

      (1)  EUT L 279 af 23.10.2007, s. 21.
    ---documentbreak---

               26.3.2008

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 83/40

         OVERSÆTTELSE
   AFTALE
   mellem Den Europæiske Union og Republikken Tchad om status for de EU-ledede styrker i Republikken Tchad
   DEN EUROPÆISKE UNION,
   i det følgende benævnt »EU«,
   på den ene side, og
   REPUBLIKKEN TCHAD,
   i det følgende benævnt »værtsstaten«,
   på den anden side,
   herefter tilsammen benævnt »parterne«,
   ER UNDER HENSYN TIL

               —

               FN’s Sikkerhedsråds resolution 1778 (2007) af 25. september 2007

               —

               Rådets fælles aktion 2007/677/FUSP af 15. oktober 2007 om Den Europæiske Unions militæroperation i Republikken Tchad og Den Centralafrikanske Republik (1) (EUFOR Tchad/RCA)

               —

               at denne aftale ikke anfægter de rettigheder og forpligtelser, som parterne har i henhold til internationale aftaler og andre instrumenter om oprettelse af internationale domstole, herunder statutten for Den Internationale Straffedomstol —

         BLEVET ENIGE OM FØLGENDE:
   Artikel 1
   Anvendelsesområde og definitioner
   1.   Bestemmelserne i denne aftale finder anvendelse på EU-ledede styrker og disses personel.
   2.   Denne aftales bestemmelser finder kun anvendelse på værtsstatens område.
   3.   I denne aftale forstås ved:

               a)

               »EU-ledede styrker (EUFOR)«: EU’s militære hovedkvarter og de nationale kontingenter, der bidrager til operationen, samt disses udstyr og transportmidler.

               b)

               »operation«: forberedelse, fastlæggelse, gennemførelse og opretholdelse af militærmissionen på baggrund af det mandat, der følger af FN’s Sikkerhedsråds resolution 1778 (2007) af 25. september 2007.

               c)

               »EU-øverstbefalende«: den øverstbefalende i operationsområdet.

               d)

               »EU’s militære hovedkvarter«: det militære hovedkvarter og dele heraf, uanset disses placering, som er under kommando af EU-officerer, der har ansvaret for den militære kommando eller ledelse af operationen.

               e)

               »nationale kontingenter«: enheder og elementer, som tilhører Den Europæiske Unions medlemsstater og andre stater, der deltager i operationen.

               f)

               »EUFOR-personel«: civilt og militært personel, som er udstationeret ved EUFOR, samt personel, der er deployeret til forberedelse af operationen, og personel på tjenesterejse for en udsenderstat eller en EU-institution som led i operationen, og som, medmindre andet er bestemt i aftalen, befinder sig på værtsstatens område, dog ikke lokalt personel og personel ansat af internationale kommercielle entreprenører.

               g)

               »lokalt personel«: personel, der er statsborgere i eller har fast bopæl i værtsstaten.

               h)

               »faciliteter«: alle bygninger, kvarterer og områder, der er nødvendige for EUFOR og EUFOR-personel.

               i)

               »udsenderstat«: den stat, der stiller et nationalt kontingent til rådighed for EUFOR.

         Artikel 2
   Almindelige bestemmelser
   1.   EUFOR og EUFOR-personel skal overholde værtsstatens love og forskrifter og afstå fra enhver handling eller aktivitet, der er uforenelig med operationens mål.
   2.   EUFOR underretter regelmæssigt værtsstatens regering om størrelsen af det EUFOR-personel, der er stationeret på værtsstatens område.
   Artikel 3
   Identifikation
   1.   EUFOR-personel skal altid bære deres pas eller deres militære identitetskort på sig.
   2.   EUFOR-køretøjer, fly, fartøjer og andre transportmidler skal være forsynet med EUFOR-kendingsmærker og/eller nummerplader, som meddeles værtsstatens relevante myndigheder.
   3.   EUFOR har ret til at føre Den Europæiske Unions flag samt anvende mærker, som f.eks. militære emblemer, navne og officielle symboler, på sine bygninger, køretøjer og andre transportmidler. Der skal på EUFOR-personellets uniformer bæres et særligt EUFOR-emblem. Nationale flag eller emblemer for de nationale kontingenter, som udgør operationen, kan anvendes på EUFOR-bygninger, køretøjer og andre transportmidler samt på uniformer efter afgørelse truffet af operationens EU-øverstbefalende.
   Artikel 4
   Grænsepassage og bevægelser på værtsstatens område
   1.   EUFOR-personel kan kun indrejse på værtsstatens område på grundlag af de i artikel 3, stk. 1, omhandlede dokumenter eller, ved første indrejse, en individuel eller kollektiv marchordre udstedt af EUFOR. De er undtaget fra pas- og visumregler samt indrejse- og toldkontrol ved indrejse i, udrejse fra eller ophold på værtsstatens område.
   2.   EUFOR-personel er undtaget fra værtsstatens regler for registrering af og kontrol med udlændinge, men anses ikke for at opnå nogen ret til varigt ophold eller bopæl på værtsstatens område.
   3.   Listen over EUFOR-aktiver og -transportmidler, der til støtte for operationen føres ind i, gennem eller ud af værtsstatens område, meddeles værtsstaten til orientering. EUFOR er dog fritaget for at skulle medføre enhver anden tolddokumentation samt for kontrol.
   4.   EUFOR-personel kan føre motorkøretøjer og flyve fly på værtsstatens område, hvis det har gyldigt nationalt, internationalt eller militært henholdsvis kørekort eller pilotcertifikat.
   5.   Med henblik på operationen sikrer værtsstaten EUFOR og EUFOR-personel bevægelses- og rejsefrihed på sit område, herunder også i sit luftrum, i samarbejde med værtsstatens kompetente myndigheder i henhold til bestemmelserne i denne aftales artikel 18.
   6.   Med henblik på operationen og efter aftale med de tchadiske kompetente myndigheder kan EUFOR inden for værtsstatens område, herunder også dets luftrum, gennemføre øvelser, herunder øvelser med våben.
   7.   Med henblik på operationen kan EUFOR benytte offentlige veje, broer, færger og lufthavne uden betaling af afgifter, gebyrer, vejafgifter, skatter og lignende. EUFOR er ikke fritaget for at betale rimelige takster for bestilte og modtagne ydelser på samme betingelser som dem, der gælder for værtsstatens væbnede styrker.
   Artikel 5
   EUFOR’s privilegier og immuniteter ydet af værtsstaten
   1.   EUFOR-faciliteter er ukrænkelige. Værtsstatens repræsentanter har kun adgang til dem med tilladelse fra operationens EU-øverstbefalende.
   2.   EUFOR-faciliteter, disses inventar og andre aktiver samt transportmidler nyder immunitet med hensyn til ransagning, rekvisition, arrest eller tvangsfuldbyrdelse.
   3.   EUFOR-ejendom og aktiver, uanset deres lokalisering og indehaver, nyder immunitet med hensyn til enhver form for retsforfølgning.
   4.   EUFOR-arkiver og dokumenter er ukrænkelige på et hvilket som helst tidspunkt, og uanset hvor de end måtte befinde sig.
   5.   EUFOR’s officielle korrespondance er ukrænkelig. Ved officiel korrespondance forstås al korrespondance vedrørende operationen og dens funktioner.
   6.   EUFOR og EUFOR’s leverandører og kontrahenter er for indkøbte eller importerede varer, præsterede tjenesteydelser og faciliteter, som EUFOR anvender med henblik på operationen, fritaget for alle nationale, regionale og kommunale skatter, afgifter og gebyrer af lignende art, for så vidt de pågældende leverandører og kontrahenter ikke er statsborgere i værtsstaten. EUFOR er ikke fritaget for skatter, afgifter eller gebyrer, der udgør betaling for præsterede tjenesteydelser.
   7.   Værtsstaten tillader indførsel af genstande, militærkøretøjer, militært materiel og produkter udelukkende til brug for operationen og fritager disse for told, gebyrer, vejafgifter, skatter og lignende afgifter, bortset fra betaling for lager- og fragtydelser samt afgifter opkrævet som betaling for andre præsterede tjenesteydelser.
   Artikel 6
   EUFOR-personellets privilegier og immuniteter ydet af værtsstaten
   1.   EUFOR-personel må hverken fængsles eller tilbageholdes.
   2.   EUFOR-personels dokumenter, korrespondance og ejendom er ukrænkelige, medmindre der er tale om gennemførelsesforanstaltninger, der er tilladt i henhold til stk. 6.
   3.   EUFOR-personel nyder immunitet med hensyn til værtsstatens strafferetlige jurisdiktion.
   EUFOR-personellets immunitet med hensyn til værtsstatens strafferetlige jurisdiktion kan ophæves af udsenderstaten eller den pågældende EU-institution. En sådan ophævelse skal altid være eksplicit.
   4.   EUFOR-personel nyder immunitet med hensyn til værtsstatens civilretlige og administrative jurisdiktion for så vidt angår mundtlige eller skriftlige udtalelser og alle handlinger, de har udført som led i udøvelsen af deres officielle funktioner. Hvis der indledes civilretlig retssag mod EUFOR-personel for en domstol i en værtsstat, skal operationens EU-øverstbefalende og udsenderstatens kompetente myndighed eller EU-institutionen omgående underrettes. Før sagen indledes ved domstolen, skal operationens EU-øverstbefalende og udsenderstatens kompetente myndighed eller EU-institutionen over for vedkommende domstol attestere, om den pågældende handling blev begået af EUFOR-personel som led i udøvelsen af dettes officielle funktioner.
   Hvis handlingen blev begået som led i udøvelsen af officielle funktioner, må retssagen ikke indledes, og bestemmelserne i artikel 15 finder anvendelse. Hvis handlingen ikke blev begået som led i udøvelsen af officielle funktioner, kan retssagen fortsættes. Den attestering, der afgives af den EU-øverstbefalende og udsenderstatens kompetente myndighed eller EU-institutionen, er bindende i forhold til jurisdiktionen i værtsstaten, som ikke må anfægte den.
   Hvis EUFOR-personel indleder en retssag, afskærer dette dem fra at påberåbe sig jurisdiktionel immunitet med hensyn til ethvert modkrav, der er direkte forbundet med den principale påstand.
   5.   EUFOR-personel er ikke forpligtet til at vidne i retten.
   6.   Der må ikke træffes nogen gennemførelsesforanstaltninger over for EUFOR-personel, medmindre de sagsøges i en civilretlig retssag, der ikke vedrører deres officielle funktioner. Ejendom tilhørende EUFOR-personel, som af operationens EU-øverstbefalende attesteres som værende nødvendig for udøvelsen af personellets officielle funktioner, må ikke konfiskeres med henblik på fuldbyrdelse af en dom, retsafgørelse eller kendelse. I civilretlige retssager må EUFOR-personel ikke underkastes nogen begrænsninger i deres personlige frihed eller nogen anden tvangsforanstaltning.
   7.   EUFOR-personellets immunitet med hensyn til værtsstatens jurisdiktion fritager det ikke for at være underlagt de respektive udsenderstaters jurisdiktioner.
   8.   EUFOR-personel er med hensyn til tjenesteydelser præsteret for EUFOR fritaget for de bestemmelser om social sikring, der eventuelt gælder i værtsstaten.
   9.   EUFOR-personel er fritaget for enhver form for beskatning i værtsstaten af de vederlag og honorarer, som EUFOR og udsenderstaterne betaler dem, samt af enhver indkomst, der modtages uden for værtsstaten.
   10.   EUFOR-personellets personlige genstande og effekter, der er i brug, er fritaget for alle skatter og afgifter i henhold til akt 2/92-UDEAC/556-CD-SE 1 af 30. april 1992. For at opnå en sådan fritagelse indgiver operationens EU-øverstbefalende en ansøgning om attestering af fritagelse for skatter og afgifter, som han har underskrevet, til de kompetente myndigheder.
   EUFOR-personellets personlige bagage er fritaget for kontrol, medmindre der er vægtige grunde til at antage, at den indeholder genstande og effekter, der ikke er til EUFOR-personellets personlige brug, eller import- eller eksportartikler, der i værtsstaten er forbudt ved lov eller underlagt karantæneregler. En sådan inspektion må kun udføres i nærværelse af det berørte EUFOR-personel eller af en bemyndiget repræsentant for EUFOR.
   Artikel 7
   Lokalt personel
   Lokalt personel nyder kun privilegier og immuniteter i det omfang, dette tillades af værtsstaten. Værtsstaten skal dog udøve sin jurisdiktion over dette personel på en sådan måde, at det ikke i urimeligt omfang griber forstyrrende ind i udførelsen af operationens funktioner.
   Artikel 8
   Strafferetlig jurisdiktion
   En udsenderstats kompetente myndigheder kan på værtsstatens område udøve den strafferetlige og disciplinære jurisdiktion, de er tillagt i henhold til udsenderstatens lovgivning, over EUFOR-personel, der er underlagt udsenderstatens relevante lovgivning.
   Artikel 9
   Uniform og våben
   1.   Uniform bæres efter operationens EU-øverstbefalendes regler.
   2.   Militært EUFOR-personel må bære våben og ammunition, hvis de har tjenstlig bemyndigelse til det.
   Artikel 10
   Værtsstatens støtte og indgåelse af kontrakter
   1.   Værtsstaten bistår på anmodning EUFOR med at finde egnede faciliteter.
   2.   Værtsstaten stiller gratis egne faciliteter til rådighed samt faciliteter, der ejes af private juridiske enheder, såfremt sådanne faciliteter er nødvendige med henblik på udførelse af EUFOR’s administrative og operative aktiviteter.
   3.   Værtsstaten bistår og støtter, så vidt dens midler og kapacitet rækker, forberedelsen, fastlæggelsen, gennemførelsen og opretholdelsen af operationen. Bistanden og støtten fra værtsstaten til operationen ydes på samme betingelser som til værtsstatens væbnede styrker.
   4.   Lovvalg i forbindelse med kontrakter, der indgås af EUFOR i værtsstaten, fastsættes i kontrakten.
   5.   Det kan i kontrakten fastsættes, at den procedure for bilæggelse af tvister, der er omhandlet i artikel 15, stk. 3 og 4, finder anvendelse på tvister, der skyldes kontraktens gennemførelse.
   6.   Værtsstaten fremmer gennemførelsen af kontrakter, som EUFOR har indgået med handelsvirksomheder med henblik på operationen.
   Artikel 11
   Ændringer af faciliteter
   1.   EUFOR er bemyndiget til at opføre, ombygge eller på anden måde ændre faciliteter, når dette er nødvendigt af operative hensyn.
   2.   Værtsstaten kan ikke kræve erstatning af EUFOR for sådanne opførelser, ombygninger eller ændringer.
   Artikel 12
   EUFOR-personel, der er afgået ved døden
   1.   Operationens EU-øverstbefalende har ret til at forestå og træffe hensigtsmæssige foranstaltninger til hjemsendelse af EUFOR-personel, der er afgået ved døden, samt den pågældende persons personlige ejendele.
   2.   Der foretages ikke obduktion af EUFOR-medlemmer uden den pågældende stats samtykke og overværelse af en repræsentant for EUFOR og/eller den pågældende stat.
   3.   Værtsstaten og EUFOR samarbejder i videst muligt omfang med henblik på hurtig hjemsendelse af EUFOR-personel, der er afgået ved døden.
   Artikel 13
   EUFOR’S sikkerhed og militærpoliti
   1.   Værtsstaten træffer passende foranstaltninger til at sikre EUFOR’s og dets personels sikkerhed.
   2.   EUFOR er bemyndiget til at træffe de foranstaltninger, der er nødvendige for at beskytte sine faciliteter, herunder også træningsfaciliteter, mod ethvert angreb eller enhver indtrængen udefra.
   3.   Den EU-øverstbefalende kan oprette en militærpolitienhed til opretholdelse af ro og orden på EUFOR-faciliteterne.
   4.   Militærpolitienheden kan også, i samråd og i samarbejde med værtsstatens militærpoliti eller politi, uden for disse faciliteter sikre opretholdelse af god orden og disciplin blandt EUFOR-personellet.
   Artikel 14
   Kommunikation
   1.   EUFOR kan installere og drive radiosende- og modtageanlæg samt satellitsystemer. Det rådfører sig med værtsstatens kompetente myndigheder for at undgå konflikter vedrørende brug af de dertil egnede frekvenser. Værtsstaten giver gratis adgang til frekvensspektret.
   2.   EUFOR har ret til ubegrænset radio- (herunder satellitradio, bærbar eller håndholdt radio), telefon-, telegraf- og faxkommunikation samt anden kommunikation og til at installere de nødvendige anlæg til opretholdelse af sådan kommunikation på og mellem EUFOR-faciliteter, herunder ret til at trække kabler og jordledninger til brug for operationen.
   3.   EUFOR kan ved hjælp af egne faciliteter træffe foranstaltninger til behandling og befordring af post, der er adresseret til og/eller afsendt af EUFOR-personel.
   4.   Installation af ovennævnte anlæg foretages i nært samarbejde med værtsstaten i henhold til bestemmelserne i denne aftales artikel 18.
   Artikel 15
   Erstatningskrav for død, tilskadekomst, skade eller tab
   1.   EUFOR og EUFOR-personel drages ikke til ansvar for skade på eller tab af privat eller statsejendom, der er forbundet med operativ nødvendighed eller skyldes aktiviteter i forbindelse med borgerlige uroligheder eller beskyttelse af EUFOR.
   2.   Med henblik på afgørelse ved mindelig ordning skal erstatningskrav for skade på eller tab af privat eller statsejendom, der ikke er omfattet af stk. 1, samt erstatningskrav for personers død eller tilskadekomst samt skade på eller tab af EUFOR-ejendom forelægges for EUFOR via værtsstatens kompetente myndigheder for så vidt angår erstatningskrav fra værtsstatens juridiske og fysiske personer eller for værtsstatens kompetente myndigheder for så vidt angår erstatningskrav fra EUFOR.
   3.   Hvis der ikke kan findes en mindelig ordning, forelægges erstatningskravet for en kravskommission, der er ligeligt sammensat af repræsentanter for EUFOR og repræsentanter for værtsstaten. Afgørelserne vedrørende erstatningskravene træffes i fællesskab.
   4.   Hvis der ikke kan opnås en ordning, skal tvisten

               a)

               for erstatningskrav på til og med 40 000 EUR bilægges ved diplomatiske midler mellem værtsstaten og EU-repræsentanterne

               b)

               for erstatningskrav på mere end det i litra a) nævnte beløb forelægges for en voldgiftsdomstol, hvis afgørelser er bindende.

         5.   Voldgiftsdomstolen sammensættes af tre voldgiftsmand, idet én voldgiftsmand udnævnes af værtsstaten, én voldgiftsmand af EUFOR og den tredje af værtsstaten og EUFOR i fællesskab. Har én af parterne inden senest to måneder ikke udnævnt nogen voldgiftsmand, eller kan der mellem værtsstaten og EUFOR ikke opnås enighed om udnævnelsen af den tredje voldgiftsmand, udnævnes den pågældende voldgiftsmand af præsidenten for De Europæiske Fællesskabers Domstol.
   6.   EUFOR og værtsstatens forvaltningsmyndigheder indgår en administrativ ordning for at fastlægge kravskommissionens og domstolens mandat, hvilken procedure der skal anvendes i disse instanser, og under hvilke betingelser erstatningskravene skal fremsættes.
   Artikel 16
   Forbindelser og tvister
   1.   Alle spørgsmål, der opstår i forbindelse med anvendelsen af denne aftale, løses i fællesskab af repræsentanter for EUFOR og værtsstatens kompetente myndigheder.
   2.   I mangel af forudgående bilæggelse løses tvister om fortolkning eller anvendelse af denne aftale mellem værtsstatens og EU’s repræsentanter udelukkende med diplomatiske midler.
   Artikel 17
   Andre bestemmelser
   1.   Når der i denne aftale henvises til EUFOR’s og EUFOR-personellets privilegier, immuniteter og rettigheder, er værtsstatens regering ansvarlig for, at dennes lokale myndigheder implementerer og overholder sådanne privilegier, immuniteter og rettigheder.
   2.   Intet i denne aftale tilsigter eller kan anses for at fravige rettigheder, som en EU-medlemsstat eller en anden stat, der bidrager til EUFOR, har ifølge andre aftaler.
   Artikel 18
   Gennemførelsesbestemmelser
   Med henblik på gennemførelsen af denne aftale kan operative, administrative og tekniske spørgsmål gøres til genstand for separate arrangementer, som skal indgås mellem operationens EU-øverstbefalende og værtsstatens forvaltningsmyndigheder.
   Artikel 19
   Ikrafttræden og ophævelse
   1.   Denne aftale anvendes midlertidigt fra undertegnelsen, og den træder i kraft, når hver af parterne har afsluttet sine interne godkendelsesprocedurer, indtil den dato, hvor EUFOR’s sidste elementer og personel er udrejst som officielt meddelt af EUFOR.
   2.   Uanset stk. 1 anses bestemmelserne i artikel 4, stk. 7, artikel 5, stk. 1-3, 6 og 7, artikel 6, stk. 1, 3, 4, 6 og 8-10, artikel 10, stk. 2, artikel 11, artikel 13, stk. 1 og 2, samt artikel 15 for at finde anvendelse fra den dato, hvor det første EUFOR-personel deployeres, hvis denne dato er tidligere end datoen for denne aftales ikrafttræden.
   3.   Aftalen kan ændres på grundlag af en fælles skriftlig aftale mellem parterne.
   4.   Ophævelsen af denne aftale berører ikke eventuelle rettigheder eller forpligtelser, der følger af gennemførelsen af denne aftale forud for ophævelsen.

      Udfærdiget i N’Djamena, den 6. marts 2008 i fire originaleksemplarer på fransk.

      (1)  EUT L 279 af 23.10.2007, s. 21.


title: Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 779/2007/EF af 20. juni 2007 om et særprogram for perioden 2007-2013 om forebyggelse og bekæmpelse af vold mod børn, unge og kvinder og om beskyttelse af ofre og risikogrupper (Daphne III-programmet) som en del af det generelle program om grundlæggende rettigheder og retfærdighed

text:
               3.7.2007

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 173/19

      EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS AFGØRELSE Nr. 779/2007/EF
   af 20. juni 2007
   om et særprogram for perioden 2007-2013 om forebyggelse og bekæmpelse af vold mod børn, unge og kvinder og om beskyttelse af ofre og risikogrupper (Daphne III-programmet) som en del af det generelle program om grundlæggende rettigheder og retfærdighed
   EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
   under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 152,
   under henvisning til forslag fra Kommissionen,
   under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),
   under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget (2),
   efter proceduren i traktatens artikel 251 (3), og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Det fastslås i traktaten, at der skal sikres et højt sundhedsbeskyttelsesniveau ved fastlæggelsen og gennemførelsen af alle Fællesskabets politikker og aktiviteter; efter artikel 3, stk. 1, litra p), skal Fællesskabets virke indebære bidrag til opnåelse af et højt sundhedsbeskyttelsesniveau.

               (2)

               Fællesskabets foranstaltninger bør supplere de nationale politikker vedrørende forbedring af folkesundheden og imødegå forhold, der kan indebære risiko for menneskers sundhed.

               (3)

               Fysisk, seksuel og psykologisk vold mod børn, unge og kvinder, herunder trusler om sådanne handlinger, tvang eller vilkårlig frihedsberøvelse både offentligt og privat, er en krænkelse af retten til liv, sikkerhed, frihed, værdighed og fysisk og mental integritet og en alvorlig trussel mod ofrenes fysiske og mentale sundhed. En sådan vold er så udbredt i hele Fællesskabet, at det udgør en reel krænkelse af de grundlæggende rettigheder og en trussel mod sundheden og en hindring for retten til et sikkert, frit og retfærdigt unionsborgerskab.

               (4)

               Ifølge Verdenssundhedsorganisationens (WHO) definition er sundhed en tilstand af fuldstændig fysisk, mentalt og socialt velvære og ikke blot en tilstand af fravær af sygdom eller svækkelse. Ifølge en resolution vedtaget af WHO’s forsamling i 1996 er vold et af de største verdensomspændende folkesundhedsproblemer. I WHO’s rapport om vold og sundhed af 3. oktober 2002 anbefales det at fremme den primære forebyggelse, styrke foranstaltningerne til fordel for voldsofre og øge samarbejdet og informationsudvekslingen om forebyggelse af vold.

               (5)

               Disse principper anerkendes i talrige konventioner, erklæringer og protokoller fra de vigtigste internationale organisationer og institutioner som f.eks. De Forenede Nationer, Den Internationale Arbejdsorganisation, den internationale kvindekonference og verdenskongressen mod kommerciel seksuel udnyttelse af børn.

               (6)

               Bekæmpelse af vold bør indgå som led i beskyttelsen af de grundlæggende rettigheder, der er sikret i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder (4) og de ledsagende forklaringer, i kraft af den status, der tillægges charteret, som bl.a. anerkender retten til et liv i værdighed, lighed og solidaritet. Chartret indeholder en række specifikke artikler vedrørende beskyttelse og fremme af fysisk og mental integritet, ligestilling af mænd og kvinder, børns rettigheder og ikke-diskrimination og vedrørende forbud mod umenneskelig eller nedværdigende behandling, slaveri og tvangsarbejde samt børnearbejde. Det anerkender, at et højt sundhedsbeskyttelsesniveau er nødvendigt ved fastlæggelsen og gennemførelsen af alle Fællesskabets politikker og aktiviteter.

               (7)

               Kommissionen er af Europa-Parlamentet blevet opfordret til at udarbejde og gennemføre handlingsprogrammer for at bekæmpe vold, bl.a. i Europa-Parlamentets beslutninger af henholdsvis 19. maj 2000 om meddelelse fra Kommissionen til Rådet og Europa-Parlamentet om fremtidige initiativer i kampen mod handel med kvinder (5), af 20. september 2001 om skamfering af kvinders kønsorganer (6), af 17. januar 2006 om strategier for bekæmpelse af handel med kvinder og børn, der er særligt udsatte for seksuel udnyttelse (7), og af 2. februar 2006 om status over bekæmpelsen af volden mod kvinder og den fremtidige indsats (8).

               (8)

               Det EF-handlingsprogram, der blev indført ved Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 293/2000/EF af 24. januar 2000 om vedtagelse af et EF-handlingsprogram (»Daphne-programmet«) (2000-2003) om forebyggende foranstaltninger til bekæmpelse af vold mod børn, unge og kvinder (9), har bidraget til at gøre opmærksom på disse problemer i Den Europæiske Union og til at øge og konsolidere samarbejdet mellem de organisationer i medlemsstaterne, der arbejder med at bekæmpe vold.

               (9)

               Det EF-handlingsprogram, der blev indført ved Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 803/2004/EF af 21. april 2004 om EF-handlingsprogrammet (2004-2008) om forebyggelse og bekæmpelse af vold mod børn, unge og kvinder og om beskyttelse af ofre og risikogrupper (Daphne II-programmet) (10) udbyggede yderligere de resultater, der allerede var opnået med Daphne-programmet; ifølge artikel 8, stk. 2, i afgørelse nr. 803/2004/EF skal Kommissionen tage de nødvendige skridt til at sikre, at de årlige bevillinger er i overensstemmelse med det nye finansielle overslag.

               (10)

               Det er ønskeligt at sikre kontinuitet for de projekter, der finansieres af Daphne og Daphne II-programmerne.

               (11)

               Det er vigtigt og nødvendigt at erkende de alvorlige umiddelbare og langsigtede virkninger for enkeltpersoner, familier og samfund af den vold, der begås mod børn, unge og kvinder hvad angår deres fysiske og mentale sundhed og deres psykiske og sociale udvikling, og hvad angår de pågældende personers lige muligheder samt de høje sociale og økonomiske omkostninger for samfundet som helhed.

               (12)

               Vold mod kvinder antager mange former spændende fra vold i hjemmet, der er et udbredt fænomen på alle niveauer af samfundet, til skadelige traditionelle skikke, der er forbundet med udøvelse af fysisk vold mod kvinder, såsom kønslemlæstelse og æresrelaterede forbrydelser, der udgør en særlig form for vold mod kvinder.

               (13)

               Børn, unge eller kvinder, der er vidner til, at en nær slægtning udsættes for vold, bør betragtes som voldsofre i det program, der oprettes ved denne afgørelse (programmet).

               (14)

               Hvad angår forebyggelse af vold, herunder misbrug og seksuel udnyttelse af børn, unge og kvinder, og beskyttelse af ofre og risikogrupper, kan Den Europæiske Union sikre merværdi for foranstaltninger, der hovedsagelig skal iværksættes af medlemsstaterne, på følgende måder: formidling og udveksling af oplysninger, erfaringer og god praksis, fremme af en innovativ tilgang, fælles fastsættelse af prioriteringer, udvikling af netværkssamarbejde i nødvendigt omfang, udvælgelse af projekter på fællesskabsniveau, herunder projekter, der understøtter gratis telefonlinjer for børn og hotlines for savnede og seksuelt misbrugte børn, motivering og mobilisering af alle berørte parter og europæiske oplysningskampagner om bekæmpelse af vold. Disse foranstaltninger bør ligeledes tage sigte på at støtte børn, unge og kvinder, der er ofre for menneskehandel.

               (15)

               Da de dybereliggende årsager til vold og konsekvenserne heraf ofte kan behandles effektivt af lokale og regionale organisationer i samarbejde med tilsvarende organisationer i andre medlemsstater, bør programmet lægge passende vægt på de forebyggende foranstaltninger og tiltag til støtte for ofre, der finder sted på lokalt og regionalt plan.

               (16)

               Målene for denne afgørelse, nemlig forebyggelse og bekæmpelse af alle former for vold mod børn, unge og kvinder, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne, da der er behov for informationsudveksling på fællesskabsniveau og for en udbredelse af god praksis på fællesskabsniveau, og kan derfor bedre nås på fællesskabsplan. På grund af behovet for en koordineret og tværfaglig tilgang og programmets omfang eller virkninger kan Fællesskabet træffe foranstaltninger i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet, jf. traktatens artikel 5. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går afgørelsen ikke ud over, hvad der er nødvendigt for at nå disse mål.

               (17)

               I denne afgørelse fastlægges der for programmets samlede varighed en finansieringsramme, der udgør det primære referencegrundlag for budgetmyndigheden under den årlige budgetprocedure, jf. punkt 37 i den interinstitutionelle aftale af 17. maj 2006 mellem Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen om budgetdisciplin og forsvarlig økonomisk forvaltning (11).

               (18)

               Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 af 25. juni 2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (12) (i det følgende benævnt »finansforordningen«), og Kommissionens forordning (EF, Euratom) nr. 2342/2002 af 23. december 2002 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (13), som beskytter Fællesskabets finansielle interesser, bør finde anvendelse under hensyntagen til principperne om enkelhed og konsekvens i valget af budgetinstrumenter, en begrænsning af de tilfælde, hvor Kommissionen fortsat skal være direkte ansvarlig for programmernes gennemførelse og forvaltning, og den krævede proportionalitet mellem ressourcerne og den administrative byrde, der er forbundet med anvendelsen heraf.

               (19)

               Der bør desuden træffes relevante foranstaltninger for at forebygge uregelmæssigheder og svig, og der bør tages nødvendige skridt til at inddrive midler, der er gået tabt, er udbetalt uretmæssigt eller er anvendt forkert, i overensstemmelse med Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 2988/95 af 18. december 1995 om beskyttelse af De Europæiske Fællesskabers finansielle interesser (14), Rådets forordning (Euratom, EF) nr. 2185/96 af 11. november 1996 om Kommissionens kontrol og inspektion på stedet med henblik på beskyttelse af De Europæiske Fællesskabers finansielle interesser mod svig og andre uregelmæssigheder (15) samt Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1073/1999 af 25. maj 1999 om undersøgelser, der foretages af Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF) (16).

               (20)

               Ifølge finansforordningen skal der foreligge en basisretsakt til dækning af driftstilskud.

               (21)

               De foranstaltninger, der er nødvendige for gennemførelsen af denne afgørelse, bør vedtages i overensstemmelse med Rådets afgørelse 1999/468/EF af 28. juni 1999 om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen (17).

               (22)

               En ligelig deltagelse af kvinder og mænd i beslutningsprocessen er meget vigtig, hvis der skal opnås reel ligestilling mellem kvinder og mænd. Medlemsstaterne bør derfor bestræbe sig på så vidt muligt at sikre, at kvinder og mænd er ligeligt repræsenteret i udvalget, omhandlet i artikel 10 —

         TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   Emne og anvendelsesområde
   1.   Ved denne afgørelse oprettes i fortsættelse af den politik og de mål, der er fastlagt i Daphne- og Daphne II-programmerne, et særprogram om forebyggelse og bekæmpelse af vold mod børn, unge og kvinder og om beskyttelse af ofre og risikogrupper (Daphne III-programmet), i det følgende benævnt »programmet«, som en del af det generelle program om grundlæggende rettigheder og retfærdighed for at bidrage til et højt niveau for beskyttelse mod vold med henblik på at forbedre beskyttelsen af den fysiske og mentale sundhed.
   2.   Programmet dækker perioden fra den 1. januar 2007 til den 31. december 2013.
   3.   I forbindelse med programmet omfatter udtrykket »børn« aldersgruppen 0-18 år i overensstemmelse med de internationale instrumenter vedrørende børns rettigheder.
   4.   Projekter med foranstaltninger specielt udformet for modtagergrupper som f.eks. »teenagere« (13-19-årige) eller personer i alderen 12-25 år vil imidlertid blive betragtet som værende rettet mod gruppen »unge«.
   Artikel 2
   Generelle mål
   1.   Formålet med dette program er at bidrage til at beskytte børn, unge og kvinder mod alle former for vold og opnå et højt niveau for sundhedsbeskyttelse, velfærd og social samhørighed.
   2.   Uden at det berører Det Europæiske Fællesskabs mål og beføjelser, skal programmets generelle mål, særlig hvad angår børn, unge og kvinder, bidrage til at udvikle fællesskabspolitikker og mere specifikt politikken vedrørende folkesundhed, menneskerettigheder og ligestilling og til aktioner til beskyttelse af børns rettigheder og bekæmpelse af menneskehandel og seksuel udnyttelse.
   Artikel 3
   Specifikt mål
   Programmet skal have det specifikke mål at bidrage til at forebygge og bekæmpe alle former for vold på det offentlige og private område mod børn, unge og kvinder, herunder seksuel udnyttelse og menneskehandel, gennem forebyggende foranstaltninger og støtte og beskyttelse til ofre og risikogrupper. Dette skal opnås ved hjælp af følgende tværnationale foranstaltninger eller andre typer foranstaltninger, der er omhandlet i artikel 4:

               a)

               bistå og opmuntre ikke-statslige organisationer (ngo’er) og andre organisationer, der arbejder med dette område, jf. artikel 7

               b)

               udvikle og gennemføre oplysningskampagner for særlige målgrupper, såsom bestemte erhverv, kompetente myndigheder, identificerede sektorer af offentligheden og risikogrupper, med henblik på at forbedre forståelsen af og fremme indførelsen af nultolerance over for vold og at tilskynde til at hjælpe ofrene og anmelde forekomster af vold til de kompetente myndigheder

               c)

               udbrede resultaterne af Daphne- og Daphne II-programmerne, herunder tilpasse og overføre dem og inddrage andre støttemodtagere eller andre geografiske områder

               d)

               identificere og fremme foranstaltninger, der bidrager til positiv behandling af personer, der er truet af vold, dvs. aktiviteter, der bidrager til en strategi, der tilskynder til respekt for disse personer og fremmer deres trivsel og selvudfoldelse

               e)

               oprette og støtte tværfaglige netværk med henblik på at styrke samarbejdet mellem ngo’er og andre organisationer, der arbejder med dette område

               f)

               sikre udbredelse af veldokumenterede oplysninger og udvidelse af videnbasen, udveksling, identifikation og udbredelse af oplysninger og god praksis, herunder gennem forskning, uddannelse, studiebesøg og personaleudveksling

               g)

               udarbejde og teste oplysnings- og undervisningsmateriale om forebyggelse af vold mod børn, unge og kvinder og supplere og tilpasse det allerede eksisterende materiale til brug i andre geografiske områder eller for andre målgrupper

               h)

               studere fænomener i relation til vold og konsekvenserne heraf, såvel for ofrene som for samfundet som helhed, herunder sundhedspleje og sociale og økonomiske omkostninger med henblik på at gøre noget ved de dybereliggende årsager til vold på alle niveauer i samfundet

               i)

               udarbejde og gennemføre støtteprogrammer for ofre og særlig udsatte personer og interventionsprogrammer for voldsudøverne, samtidig med at ofrenes sikkerhed garanteres.

         Artikel 4
   Foranstaltninger
   For at opfylde de generelle og specifikke mål, der er opstillet i artikel 2 og 3, støtter programmet følgende foranstaltninger på de betingelser, der er fastsat i det årlige arbejdsprogram:

               a)

               specifikke foranstaltninger iværksat af Kommissionen, bl.a. analyser og forskning, opinionsundersøgelser og andre undersøgelser, udarbejdelse af indikatorer og metoder, indsamling, udvikling og formidling af data og statistikker, seminarer, konferencer og ekspertmøder, offentlige kampagner og arrangementer, opbygning og vedligeholdelse af en helpdesk-service og netsteder, udarbejdelse og formidling af informationsmateriale (herunder it-applikationer og undervisningsmateriale), oprettelse og fremme af en tænketank for interesserede parter, der kan yde ekspertrådgivning vedrørende vold, støtte til andre netværk af nationale eksperter og analyse-, overvågnings- og evalueringsaktiviteter

               b)

               specifikke tværnationale projekter af interesse for Fællesskabet med deltagelse af mindst to medlemsstater på de betingelser, der er fastsat i det årlige arbejdsprogram

               c)

               støtte til aktiviteter udført af ngo’er eller andre organisationer, der forfølger mål af almindelig europæisk interesse i relation til programmets generelle mål, på de betingelser, der er fastsat i artikel 2 i de årlige arbejdsprogrammer.

         Artikel 5
   Tredjelandes deltagelse
   Følgende lande kan deltage i programmets foranstaltninger:

               a)

               lande, som Den Europæiske Union har undertegnet en tiltrædelsestraktat med

               b)

               kandidatlande, der er omfattet af en førtiltrædelsesstrategi, i overensstemmelse med generelle principper og betingelser for disse landes deltagelse i fællesskabsprogrammer, som er fastsat i de respektive rammeaftaler og associeringsrådsafgørelser

               c)

               EFTA-lande, der er part i EØS-aftalen, i overensstemmelse med bestemmelserne i nævnte aftale

               d)

               landene på det vestlige Balkan, i overensstemmelse med de ordninger, der skal aftales med disse lande i rammeaftalerne om de generelle principper for deres deltagelse i fællesskabsprogrammer.

         Projekterne er åbne for kandidatlande, der ikke deltager i programmet, hvis det kan bidrage til at forberede tiltrædelsen, eller for tredjelande, der ikke deltager i dette program, hvis det ligger inden for projekternes mål.
   Artikel 6
   Modtagergrupper og målgrupper
   1.   Programmet skal hjælpe børn, unge og kvinder, der er eller risikerer at blive ofre for vold.
   2.   Programmets væsentligste målgrupper er bl.a. familier, lærere og undervisningspersonale, socialarbejdere, politi og grænsevagter, lokale, nationale og militære myndigheder, medicinsk og paramedicinsk personale, retsvæsenet, ngo’er, fagforeninger og religiøse samfund.
   Artikel 7
   Adgang til programmet
   Programmet er åbent for offentlige eller private organisationer og institutioner (lokale myndigheder på et passende niveau, universiteter og forskningscentre), der arbejder med at forebygge og bekæmpe vold mod børn, unge og kvinder, eller med at beskytte mod en sådan vold, støtte ofre eller gennemføre målrettede foranstaltninger om bekæmpelse af en sådan vold, eller som tilskynder til en afstandtagen fra vold eller arbejder for at fremme en holdnings- og adfærdsændring over for udsatte grupper og ofre for vold.
   Artikel 8
   Støtteformer
   1.   Fællesskabets finansiering kan antage følgende retlige former:

               —

               tilskud

               —

               offentlige indkøbskontrakter.

         2.   Tilskud fra Fællesskabet ydes efter behandling af ansøgninger, der modtages efter indkaldelse af forslag, undtagen i hastende og behørigt begrundede undtagelsestilfælde, eller hvis støttemodtageren er af en sådan beskaffenhed, at der ikke er andre muligheder for en given foranstaltning. Tilskud fra Fællesskabet ydes i form af driftstilskud og tilskud til foranstaltninger. Den maksimale medfinansieringssats specificeres i de årlige arbejdsprogrammer.
   3.   Derudover kan der afholdes udgifter til ledsageforanstaltninger i form af offentlige indkøbskontrakter, hvor indkøb af varer og tjenesteydelser med direkte relevans for programmets mål dækkes med fællesskabsmidler. Dermed dækkes bl.a. udgifter til information og kommunikation samt forberedelse, gennemførelse, overvågning, kontrol og evaluering af projekter, politikker, programmer og lovgivning.
   Artikel 9
   Gennemførelsesforanstaltninger
   1.   Kommissionen skal iværksætte fællesskabsbistanden i overensstemmelse med finansforordningen.
   2.   Med henblik på gennemførelsen af programmet skal Kommissionen inden for rammerne af programmets generelle mål ifølge artikel 2 vedtage et årligt arbejdsprogram, der indeholder de specifikke mål, tematiske prioriteringer, en beskrivelse af ledsageforanstaltninger, jf. artikel 8, og om nødvendigt en liste over andre foranstaltninger. Det årlige arbejdsprogram skal angive den minimumsprocentdel af de årlige udgifter, der kan anvendes til tilskud.
   3.   Det årlige arbejdsprogram vedtages i overensstemmelse med forvaltningsproceduren omhandlet i artikel 10, stk. 2.
   4.   De nødvendige foranstaltninger til gennemførelse af denne afgørelse vedtages for så vidt angår de øvrige emneområder efter rådgivningsproceduren omhandlet i artikel 10, stk. 3.
   5.   Evaluerings- og tildelingsprocedurerne for tilskud til foranstaltninger skal bl.a. tage hensyn til følgende kriterier:

               a)

               de generelle og specifikke mål, der er fastsat i artikel 2 og 3, og de foranstaltninger på de forskellige områder, der er fastsat i artikel 3, samt overensstemmelse med det årlige arbejdsprogram

               b)

               den foreslåede foranstaltnings kvalitet hvad angår udformning, tilrettelæggelse, præsentation og forventede resultater

               c)

               størrelsen af den søgte fællesskabsfinansiering og dens omkostningseffektivitet i forhold til de forventede resultater

               d)

               virkningen af de forventede resultater for programmets generelle og specifikke mål, der er defineret i artikel 2 og 3, og for de foranstaltninger, der træffes på de forskellige områder som fastsat i artikel 3

               e)

               innovation.

         6.   Ansøgninger om driftstilskud, jf. artikel 4, litra c), skal vurderes på baggrund af:

               a)

               i hvor høj grad ansøgningen opfylder programmets mål

               b)

               kvaliteten af de planlagte aktiviteter

               c)

               aktiviteternes forventede multiplikatoreffekt over for borgerne

               d)

               aktiviteternes geografiske rækkevidde

               e)

               inddragelse af borgerne i de pågældende organers strukturer

               f)

               omkostningseffektiviteten i den foreslåede foranstaltning.

         Artikel 10
   Udvalg
   1.   Kommissionen bistås af et udvalg.
   2.   Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 4 og 7 i afgørelse 1999/468/EF, jf. dennes artikel 8.
   Perioden i artikel 4, stk. 3, i afgørelse 1999/468/EF fastsættes til to måneder.
   3.   Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 3 og 7 i afgørelse 1999/468/EF, jf. dennes artikel 8.
   4.   Udvalget vedtager selv sin forretningsorden.
   Artikel 11
   Komplementaritet
   1.   Der søges opnået synergi og komplementaritet med andre fællesskabsinstrumenter, herunder med de generelle programmer om sikkerhed og beskyttelse af frihedsrettigheder og om solidaritet og forvaltning af migrationsstrømme, det 7. rammeprogram for forskning og udvikling og programmerne om sundhedsbeskyttelse og om beskæftigelse og social solidaritet (Progress) og »Safer Internet Plus«. Der tilstræbes også komplementaritet med det kommende Institut for Ligestilling mellem Mænd og Kvinder. Der udarbejdes statistiske oplysninger om vold i samarbejde med medlemsstaterne, om nødvendigt ved hjælp af Fællesskabets Statistiske Program.
   2.   Programmet kan dele midler med andre fællesskabsinstrumenter, herunder med de generelle programmer om sikkerhed og beskyttelse af frihedsrettigheder og om solidaritet og forvaltning af migrationsstrømme og det 7. rammeprogram for forskning og udvikling, for at gennemføre foranstaltninger, der opfylder målene i alle programmerne.
   3.   Foranstaltninger, der finansieres inden for rammerne af denne afgørelse, må ikke modtage bistand til samme formål fra andre af Fællesskabets finansielle instrumenter. Kommissionen sørger for, at støttemodtagere, der omfattes af dette program, oplyser Kommissionen om støtte, der modtages fra Den Europæiske Unions almindelige budget og fra andre kilder, og om igangværende finansieringsansøgninger.
   Artikel 12
   Budgetmidler
   1.   Finansieringsrammen for gennemførelsen af denne afgørelse er på 116,85 mio. EUR for den periode, der er fastsat i artikel 1.
   2.   Budgetmidlerne til de foranstaltninger, der er omhandlet i dette program, opføres i form af årlige bevillinger i Den Europæiske Unions almindelige budget. De disponible årlige bevillinger godkendes af budgetmyndigheden inden for den finansielle ramme.
   Artikel 13
   Overvågning
   1.   For alle foranstaltninger, der finansieres af programmet, sørger Kommissionen for, at støttemodtageren sender tekniske og finansielle rapporter om arbejdets forløb. Der skal endvidere fremlægges en endelig rapport senest tre måneder efter foranstaltningens afslutning. Kommissionen fastsætter rapporternes form og indhold.
   2.   Kommissionen sørger for, at de kontrakter og aftaler, der følger af gennemførelsen af programmet, bl.a. foreskriver, at Kommissionen (eller en befuldmægtiget repræsentant) foretager overvågning og finanskontrol, om nødvendigt på stedet, herunder i form af stikprøver, og at Revisionsretten foretager revisioner.
   3.   Kommissionen kræver, at støttemodtageren holder al dokumentation vedrørende udgifterne til foranstaltningen til disposition for Kommissionen i fem år efter den sidste udbetaling til en foranstaltning.
   4.   På grundlag af rapporter og stikprøver som omhandlet i stk. 1 og 2 tilpasser Kommissionen om nødvendigt omfanget af eller tildelingskriterierne for den oprindeligt godkendte finansielle støtte samt tidsplanen for udbetalingerne.
   5.   Kommissionen træffer alle nødvendige foranstaltninger for at kontrollere, at de finansierede foranstaltninger gennemføres korrekt og i overensstemmelse med bestemmelserne i denne afgørelse og finansforordningen.
   Artikel 14
   Beskyttelse af Fællesskabets finansielle interesser
   1.   Kommissionen sikrer i forbindelse med gennemførelsen af foranstaltninger, der finansieres i henhold til denne afgørelse, at Fællesskabets økonomiske interesser beskyttes gennem forholdsregler mod svig, korruption og andre ulovligheder, gennem effektiv kontrol og gennem inddrivelse af uretmæssigt eller ulovligt udbetalte beløb og, hvis der konstateres uregelmæssigheder, gennem sanktioner, der skal være effektive, stå i forhold til overtrædelsens omfang og have en afskrækkende virkning, i overensstemmelse med forordning (EF, Euratom) nr. 2988/95 og forordning (Euratom, EF) nr. 2185/96 samt forordning (EF) nr. 1073/1999.
   2.   Hvad angår fællesskabsforanstaltninger, der finansieres i henhold til programmet, finder forordning (EF, Euratom) nr. 2988/95 og forordning (Euratom, EF) nr. 2185/96 anvendelse på alle overtrædelser af bestemmelser i fællesskabsretten, herunder misligholdelse af kontraktlige forpligtelser, der er fastsat på grundlag af programmet, som kan tilskrives en økonomisk beslutningstagers handling eller undladelse, og som skader eller kunne skade Den Europæiske Unions budget eller budgetter, der forvaltes herunder, ved afholdelse af en uretmæssig udgift.
   3.   Kommissionen begrænser eller udskyder udbetaling af finansiel støtte til en foranstaltning eller kræver den tilbagebetalt, hvis der konstateres uregelmæssigheder, herunder manglende overholdelse af bestemmelserne i denne afgørelse eller i den individuelle beslutning, kontrakt eller aftale om ydelse af den pågældende finansielle støtte, eller hvis det viser sig, at der uden Kommissionens godkendelse er foretaget en væsentlig ændring, der er i modstrid med selve foranstaltningen eller med gennemførelsesbetingelserne.
   4.   Hvis fristerne ikke overholdes, eller hvis gennemførelsen af en foranstaltning kun kan give ret til en del af den tildelte finansielle støtte, anmoder Kommissionen modtageren om at indgive sine bemærkninger inden for en nærmere bestemt frist. Hvis modtageren ikke giver en rimelig begrundelse, kan Kommissionen annullere resten af støtten og kræve allerede udbetalte beløb tilbagebetalt.
   5.   Ethvert uretmæssigt udbetalt beløb skal tilbagebetales til Kommissionen. Beløb, der ikke betales tilbage i rette tid, pålægges morarenter i henhold til betingelserne i finansforordningen.
   Artikel 15
   Evaluering
   1.   Programmet overvåges løbende for at følge gennemførelsen af de planlagte foranstaltninger.
   2.   Kommissionen sikrer en regelmæssig, uafhængig ekstern evaluering af programmet.
   3.   Kommissionen forelægger Europa-Parlamentet og Rådet:

               a)

               en midtvejsrapport om de opnåede resultater og om de kvalitative og kvantitative aspekter af gennemførelsen af programmet samt en liste over finansierede projekter og foranstaltninger, senest den 31. marts 2011

               b)

               en meddelelse om videreførelsen af programmet senest den 31. maj 2012

               c)

               en efterfølgende evalueringsrapport om gennemførelsen og resultaterne af programmet senest den 31. december 2014.

         Artikel 16
   Offentliggørelse af projekter
   Kommissionen offentliggør hvert år en liste over de projekter, der er finansieret under dette program, med en kortfattet beskrivelse af hvert projekt.
   Artikel 17
   Overgangsforanstaltninger
   Afgørelse nr. 803/2004/EF ophæves. Foranstaltninger, der er påbegyndt i henhold til denne afgørelse, forvaltes fortsat i henhold til denne, indtil aktiviteterne er afsluttet.
   Artikel 18
   Ikrafttræden
   Denne afgørelse træder i kraft på dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

      Udfærdiget i Strasbourg, den 20. juni 2007.

            På Europa-Parlamentets vegne

         H.-G. PÖTTERING

            Formand

            På Rådets vegne

         G. GLOSER

            Formand

      (1)  EUT C 69 af 21.3.2006, s. 1.

      (2)  EUT C 192 af 16.8.2006, s. 25.

      (3)  Europa-Parlamentets udtalelse af 5.9.2006 (endnu ikke offentliggjort i EUT), Rådets fælles holdning af 5.3.2007 (endnu ikke offentliggjort i EUT) og Europa-Parlamentets holdning af 22.5.2007 (endnu ikke offentliggjort i EUT).

      (4)  EFT C 364 af 18.12.2000, s. 1.

      (5)  EFT C 59 af 23.2.2001, s. 307.

      (6)  EFT C 77 E af 28.3.2002, s. 126.

      (7)  EUT C 287 E af 24.11.2006, s. 75.

      (8)  EUT C 288 E af 25.11.2006, s. 66.

      (9)  EFT L 34 af 9.2.2000, s. 1.

      (10)  EUT L 143 af 30.4.2004, s. 1.

      (11)  EUT C 139 af 14.6.2006, s. 1.

      (12)  EFT L 248 af 16.9.2002, s. 1. Ændret ved forordning (EF, Euratom) nr. 1995/2006 (EUT L 390 af 30.12.2006, s. 1).

      (13)  EFT L 357 af 31.12.2002, s. 1. Ændret ved forordning (EF, Euratom) nr. 478/2007 (EUT L 111 af 28.4.2007, s. 13).

      (14)  EFT L 312 af 23.12.1995, s. 1.

      (15)  EFT L 292 af 15.11.1996, s. 2.

      (16)  EFT L 136 af 31.5.1999, s. 1.

      (17)  EFT L 184 af 17.7.1999, s. 23. Ændret ved afgørelse 2006/512/EF (EUT L 200 af 22.7.2006, s. 11).


title: 2012/418/EU: Rådets afgørelse af 21. december 2011 om undertegnelse på Den Europæiske Unions vegne af og om midlertidig anvendelse af visse bestemmelser i partnerskabs- og samarbejdsaftalen mellem Den Europæiske Union og dens medlemsstater på den ene side og Republikken Irak på den anden side

text:
               31.7.2012

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 204/18

         RÅDETS AFGØRELSE
   af 21. december 2011
   om undertegnelse på Den Europæiske Unions vegne af og om midlertidig anvendelse af visse bestemmelser i partnerskabs- og samarbejdsaftalen mellem Den Europæiske Union og dens medlemsstater på den ene side og Republikken Irak på den anden side
   (2012/418/EU)
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 79, stk. 3, artikel 91, artikel 100, artikel 192, stk. 1, artikel 194, artikel 207 og artikel 209 sammenholdt med artikel 218, stk. 5,
   under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Den 23. marts 2006 bemyndigede Rådet Kommissionen til at føre forhandlinger om en handels- og samarbejdsaftale med Republikken Irak.

               (2)

               Den 27. oktober 2009 gav Rådet bemyndigelse til på Kommissionens forslag at ændre forhandlingsdirektiverne, for at højne aftalens status, ved at erstatte udtrykket »handel« med »partnerskab« i titlen og ved at oprette et samarbejdsråd på ministerplan.

               (3)

               Partnerskabs- og samarbejdsaftalen mellem Den Europæiske Union og dens medlemsstater på den ene side og Republikken Irak på den anden side (»aftalen«) bør undertegnes. Visse dele af aftalen bør anvendes midlertidigt, indtil afslutningen af procedurerne for dens indgåelse.

               (4)

               De bestemmelser i aftalen, som henhører under anvendelsesområdet for tredje del, afsnit V, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, er bindende for Det Forenede Kongerige og Irland som særskilte kontraherende parter og ikke som part i Den Europæiske Union, medmindre Den Europæiske Union sammen med Det Forenede Kongerige og/eller Irland i fællesskab har meddelt Irak, at Det Forenede Kongerige og/eller Irland er bundet som part i Den Europæiske Union i henhold til protokol nr. 21 om Det Forenede Kongeriges og Irlands stilling for så vidt angår området med frihed, sikkerhed og retfærdighed, som er knyttet som bilag til traktaten som Den Europæiske Union og traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde. Hvis Det Forenede Kongerige og/eller Irland ophører med at være bundet som part i Den Europæiske Union i henhold til artikel 4a i protokol nr. 21, underretter Den Europæiske Union sammen med Det Forenede Kongerige og/eller Irland straks Irak om enhver ændring i deres holdning, i hvilket tilfælde de forbliver bundet af bestemmelserne i aftalen på egne vegne. Det samme gælder for Danmark i overensstemmelse med protokol nr. 22 om Danmarks stilling, som er knyttet som bilag til disse traktater —

         VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   Der gives herved på Unionens vegne bemyndigelse til undertegnelsen af partnerskabs- og samarbejdsaftalen mellem Den Europæiske Union og dens medlemsstater på den ene side og Republikken Irak på den anden side med forbehold af indgåelse af aftalen.
   Teksten til aftalen er knyttet til denne afgørelse.
   Artikel 2
   Formanden for Rådet bemyndiges til at udpege den eller de personer, der er beføjet til at undertegne aftalen på Unionens vegne.
   Artikel 3
   Indtil de nødvendige procedurer for aftalens ikrafttrædelse er afsluttet, anvendes artikel 2 og afsnit II, III og V i aftalen midlertidigt, jf. aftalens artikel 117, i den udstrækning, det henhører under Unionens kompetence, fra den første dag i den tredje måned, der følger efter den dato, hvorpå Unionen og Irak har givet hinanden meddelelse om, at de nødvendige procedurer for den midlertidige anvendelse af aftalen er afsluttet.
   Artikel 4
   Denne afgørelse træder i kraft på dagen for vedtagelsen.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 21. december 2011.

            På Rådets vegne

         M. DOWGIELEWICZ

            Formand


Avis juridique important

|

31991D0387

91/387/EØF: Rådets afgørelse af 22. juli 1991 om ændring af afgørelse 87/569/EØF om et handlingsprogram for erhvervsuddannelse af unge og forberedelse af unge til arbejds- og voksenlivet (Petra)

EF-Tidende nr. L 214 af 02/08/1991 s. 0069 - 0076 den finske specialudgave: kapitel 5 bind 5 s. 0066  den svenske specialudgave: kapitel 5 bind 5 s. 0066

RAADETS AFGOERELSE  af 22. juli 1991  om aendring af afgoerelse 87/569/EOEF om et handlingsprogram for erhvervsuddannelse af unge og forberedelse af unge til arbejds- og voksenlivet (PETRA)  (91/387/EOEF)  RAADET FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER  HAR -  under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab, saerlig artikel 128,  under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),  under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (2),  under henvisning til udtalelse fra Det OEkonomiske og Sociale Udvalg (3), og  ud fra foelgende betragtninger:  De grundlaeggende maal for den faelles erhvervsuddannelsespolitik, der er indeholdt i det andet princip i Raadets afgoerelse 63/266/EOEF af 2. april 1963 om opstilling af almindelige principper for gennemfoerelse af en faelles politik for faglig uddannelse (4),  henviser navnlig til behovet for at sikre alle ret til en passende faglig uddannelse og undgaa enhver uheldig afbrydelse af uddannelsen mellem den almindelige skolegangs ophoer og paabegyndelsen af erhvervsuddannelsen;  i henhold til det tiende princip i afgoerelse 63/266/EOEF kan der ivaerksaettes saerlige foranstaltninger med henblik paa specielle problemer inden for visse erhvervsomraader eller til fordel for bestemte persongrupper;  Raadet vedtog ved afgoerelse 87/569/EOEF (5) et handlingsprogram for erhvervsuddannelse af unge og forberedelse af unge til arbejds- og voksenlivet (benaevnt PETRA) for en femaarsperiode fra 1. januar 1988; Kommissionen har forelagt en interimsrapport om  gennemfoerelsen af naevnte afgoerelse;  Raadet vedtog ved afgoerelse 84/636/EOEF (6) et tredje faellesprogram til fremme af udveksling af unge arbejdstagere inden for Faellesskabet; Kommissionen har forelagt en evalueringsrapport om dette program;  Raadet har ved afgoerelse 90/268/EOEF (7) forlaenget programmet indtil 31. december 1991 med henblik paa at traeffe en afgoerelse om et forslag fra Kommissionen om et nyt faellesprogram til fremme af udveksling af unge arbejdstagere inden for Faellesskabet;  i henhold til Traktatens artikel 50 fremmer medlemsstaterne udveksling af unge arbejdstagere inden for rammerne af et faelles program;  i faellesskabspagten om arbejdstagernes grundlaeggende arbejdsmarkedsmaessige og sociale rettigheder, som blev vedtaget paa Det Europaeiske Raads samling den 9. december 1989 i Strasbourg af stats- og regeringscheferne for elleve medlemsstater, hedder det i  punkt 23, at:  »Unge skal efter afslutningen af deres obligatoriske skolegang kunne foelge en grundlaeggende erhvervsuddannelse, der er tilstraekkelig lang til at saette dem i stand til at tilpasse sig kravene inden for deres fremtidige arbejdsliv; for saa vidt angaar unge  arbejdstagere skal en saadan uddannelse finde sted i arbejdstiden«;  i konklusionerne fra samlingen den 14. december 1989 (8) understregede Raadet og undervisningsministrene, forsamlet i Raadet, betydningen af maalene for undervisning og udannelse paa det tekniske og erhvervsfaglige omraade paa nationalt og europaeisk plan og  opfordrede Kommissionen til at foreslaa de naermere bestemmelser for ivaerksaettelsen af et samarbejde paa dette omraade;  Europa-parlamentet vedtog den 15. marts 1989 en beslutning om det indre markeds sociale dimension (9), hvori det fastslaar noedvendigheden af, at man stoetter erhvervsuddannelsesinitiativer paa tvaers af graenserne;  Europa-Parlamentet udtrykte i sin beslutning af 16. februar 1990 om EF's uddannelses- og undervisningsprogrammer (10) beklagelse over, at alle unge ikke har lige muligheder paa dette omraade, idet de nuvaerende EF-programmer hovedsagelig henvender sig til  universitetsstuderende, mens de i vid udstraekning forbigaar skoleelever og unge under faglig uddannelse, som trods alt er i flertal;  i deres faellesudtalelse af 26. januar 1990 fremhaevede arbejdsmarkedets parter som led i den sociale dialog betydningen af almen uddannelse og grundlaeggende erhvervsuddannelse af hoej kvalitet, der foerer til erhvervelse af anerkendte kvalifikationer, som  en meget vaesentlig og uundvaerlig betingelse for de unges vellykkede integration i arbejds- og erhvervslivet;  der boer foejes en faellesskabsdimension til de erhvervsmaessige kvalifikationer, der skulle bidrage til sammenligneligheden i medlemsstaterne samt til at virkeliggoere det indre marked og fjerne hindringerne for personers frie bevaegelighed i Faellesskabet;  der er behov for at tage de nye udfordringer op, som den erhvervsrettede undervisning og grunduddannelsen er stillet overfor; dette boer isaer ske ved at hoejne dens status, tilpasse dens indhold, oege dens sammenhaeng og fleksibilitet under iagttagelse af  maends og kvinders lige muligheder, stimulere samarbejde mellem de institutioner, der tilbyder saadan uddannelse, forbedre erhvervsorientieringen og erhvervsvejledningen og stoette tvaernationale uddannelsesprojekter; erhvervsvlivet boer tilskyndes til at  engagere sig i dette program og bidrage med oekonomisk stoette;  programmet boer ligeledes bidrage til udvikling af erhvervsuddannelse for unge bl.a. i Faellesskabets mindst udviklede omraader;  Kommissionen boer i samraad med medlemsstaterne kunne traeffe de supplerende foranstaltninger, der er noedvendige til programmets ivaerksaetttelse;  det er noedvendigt at sikre sammenhaeng og komplementaritet mellem de aktioner, der ivaerksaettes under dette program og andre relevante faellesskabsprogrammer og -initiativer;  ved ivaerksaettelse af programmet boer der sikres en afbalanceret afvikling af foranstaltningerne;  der boer vedtages et program af en varighed paa tre aar;  et beloeb paa 177,4 mio. ECU skoennes noedvendigt til gennemfoerelsen af dette fleraarige program; de midler, der for tidsrummet 1991 og 1992 skoennes noedvendige inden for de nuvaerende finansielle overslag, beloeber sig til 29 mio. ECU;  de midler, der skal afsaettes til finansiering af programmet for tiden efter regnskabsaaret 1992, boer ligge inden for Faellesskabets gaeldende finansieringsramme;  30 % af de disponible bevillinger boer i foerste raekke anvendes til fordel for de unge, der er naevnt i artikel 1, stk. 4, litra b) og c), i afgoerelse 87/569/EOEF, som aendret ved naervaerende afgoerelse -  TRUFFET FOELGENDE AFGOERELSE:  Artikel 1  Afgoerelse 87/569/EOEF aendres saaledes:  1) Artikel 1 affattes saaledes:  »Artikel 1  Maalsaetninger  1. Der vedtages for et tidsrum af tre aar fra den 1. januar 1992 et program, der gennem faellesskabsforanstaltninger skal stoette og supplere den politik og de aktiviteter, der gennemfoeres i medlemsstaterne, idet disse skal yde den stoerst mulige indsats  for at sikre, at alle de unge i Faellesskabet, der oensker det, efter afslutningen af deres obligatoriske skolegang paa fuldtid modtager et eller om muligt to eller flere aars erhvervsmaessig grunduddannelse, der foerer til erhvervskvalifikationer, som  anerkendes af de kompetente myndigheder i den medlemsstat, hvor uddannelsen gennemfoeres.  2. Formaalet med dette program er endvidere:  a) i overensstemmelse med artikel 2 at supplere og stoette medlemsstaternes politikker med henblik paa at hoejne niveauet og kvaliteten af den erhvervsmaessige grunduddannelse, at differentiere erhvervsuddannelsestilbuddene for at give unge med forskellige  evner og anlaeg valgmuligheder samt forbedre erhvervsuddannelsessystemernes evne til at tilpasse sig de hastigt skiftende oekonomiske, teknologiske og sociale forhold  b) at give de erhvervsmaessige kvalifikationer en faellesskabsdimension, navnlig med henblik paa at bidrage til, at disse kvalifikationer i medlemsstaterne svarer til hinanden  c) at stimulere og stoette konkret samarbejde og udvikling af uddannelsespartnerskaber paa tvaers af graenserne mellem uddannelsesinstitutioner, erhvervskredse og ansvarlige for lokal og regional udvikling  d) at skabe muligheder for, at de unge, der er omhandlet i stk. 4, kan drage nytte af uddannelses- eller praktikophold i andre medlemsstater  e) at fremme faellesskabssamarbejdet inden for erhvervsorientiering og erhvervsvejledning.  3. I denne afgoerelse og under hensyn til forskellene mellem medlemsstaternes systemer forstaas ved »erhvervsmaessig grunduddannelse« enhver ikke-akademisk form for erhvervsmaessig grunduddannelse, herunder teknisk og erhvervsrettet undervisning samt  laerlingeuddannelse, som letter adgangen for de unge til at opnaa en erhvervskvalifikation, der anerkendes af de kompetente myndigheder i den medlemsstat, hvor uddannelsen gennemfoeres.  4. Dette program er beregnet for unge under 28 aar, der tilhoerer en af foelgende kategorier:  a) unge under erhvervsmaessig grunduddannelse  b) unge arbejdstagere, der har arbejde eller staar til raadighed for arbejdsmarkedet i overensstemmelse med national lovgivning og/eller praksis, og som er i besiddelse af en erhvervsmaessig grunduddannelse eller praktisk faglig erfaring  c) unge, der har afsluttet den erhvervsmaessige grunduddannelse, og som gennemgaar en erhvervsmaessig videreuddanelse, der skal supplere grunduddannelsen.«  2) Artikel 3 og 4 erstattes med foelgende artikler:  »Artikel 3  Faellesskabsforanstaltninger  Med henblik paa at naa de i artikel 1 opstillede maal og for at stoette og supplere de aktiviteter i medlemsstaterne, som er anfoert i artikel 2, yder Kommissionen et bidrag i form af foelgende foranstaltninger:  1) Stoette til tvaernationalt samarbejde mellem initiativer af den i artikel 2 omhandlede art, herunder specifik bistand til dem, der inddrager unge i planlaegning, tilrettelaeggelse og gennemfoerelse heraf.  Et saadant samarbejde skal inden for Faellesskabet isaer fremme:  a) erhvervsuddannelses- eller praktikophold i en anden medlemsstat; opholdene skal behoerigt attesteres  b) faelles udvikling af moduler af erhvervsuddannelse for unge, under overholdelse af de nationale uddannelsessystemer  c) faelles uddannelse af undervisere inden for erhvervsuddannelse for unge, under overholdelse af de nationale uddannelsessystemer.  2) Stoette til foranstaltninger med sigte paa at fremme EF-samarbejdet inden for erhvervsorientering og erhvervsvejledning, isaer gennem:  a) stoette til nationale ordninger, der tager sigte paa at udveksle erhvervsvejledningsdata og oplysninger om god praksis og effektive metoder inden for erhvervsvejledning  b) gennem supplerende uddannelsestilbud for vejledningsraadgivere og -eksperter vedroerende europaeiske vejledningsaspekter.  3) Noedvendig teknisk bistand til gennemfoerelsen af dette program; sammenlignende forskning i erhvervsuddannelsesspoergsmaal, herunder en undersoegelse af virkningerne af uddannelsesprogrammerne for unge; analyse af erhvervskvalifikationernes udvikling.  Artikel 4  Gennemfoerelse  1. Kommissionen gennemfoerer programmet i overensstemmelse med bestemmelserne i bilaget, i samraad med medlemsstaterne.  2. Medlemsstaterne traeffer de noedvendige dispositioner, navnlig ved at indfoere hensigtsmaessige strukturer og mekanismer, saaledes at programmets ivaerksaettelse kan koordineres og organiseres paa nationalt plan.  Artikel 5  Sammenhaeng og komplementaritet  1. Kommissionen soerger for, at der er sammenhaeng og komplementaritet mellem de aktioner, som Faellesskabet ivaerksaetter under dette program og andre relevante faellesskabsprogrammer og -initiativer, herunder initiativer der er taget inden for rammerne af  strukturfondene.  2. Kommissionen bistaas af Det Europaeiske Center for Udvikling af Erhvervsuddannelse ved gennemfoerelsen af dette program paa de betingelser, der er fastsat i Raadets forordning (EOEF) nr. 337/75 af 10. februar 1975 om oprettelse af et europaeisk center for  udvikling af erhvervsuddannelse (*).   (*) EFT nr. L 39 af 13. 2. 1975, s. 1.  Artikel 6  Finansiering  1. Programmet har en varighed paa tre aar.  2. De faellesskabsmidler, der skoennes noedvendige til programmets gennemfoerelse, beloeber sig til 177,4 mio ECU, heraf 29 mio. ECU for tidsrummet 1991 og 1992 inden for rammerne af de finansielle overslag for 1988 til 1992.  Midler til finansiering af programmets gennemfoerelse derefter skal ligge inden for Faellesskabets gaeldende finansieringsramme.  3. Budgetmyndigheden fastlaegger de disponible bevillinger for hvert regnskabsaar under hensyntagen til de i artikel 2 i finansforordningen vedroerende De Europaeiske Faellesskabers almindelige budget omhandlede principper om forsvarlig oekonomisk  forvaltning.  4. 30 % af de disponible bevillinger skal i foerste raekke anvendes til fordel for de unge, der er naevnt i artikel 1, stk. 4, litra b) og c).  Artikel 7  Udvalg  1. Kommissionen bistaas af et raadgivende udvalg, der bestaar af to repraesentanter for hver medlemsstat, og som har en repraesentant for Kommissionen som formand.  Udvalgets medlemmer kan lade sig bistaa af eksperter eller konsulenter.  Tolv repraesentanter for arbejdsmarkedets parter, som udnaevnes af Kommissionen efter indstilling fra de organisationer, der repraesenterer arbejdsmarkedets parter paa faellesskabsplan, deltager i udvalgets arbejde som observatoerer.  2. Kommissionens repraesentant forelaegger udvalget et udkast til foranstaltninger vedroerende:  a) de generelle retningslinjer for programmet  b) de generelle retningslinjer for den finansielle stoette, der ydes af Kommissionen (stoerrelsen, varigheden og modtagerne af stoetten)  c) spoergsmaal i tilknytning til den generelle balance i programmet, bl.a. fordelingen mellem de forskellige aktioner  d) evaluering af programmet med henblik paa forelaeggelse af de rapporter, der er naevnt i artikel 8.  3. Udvalget afgiver udtalelse om dette udkast inden for en frist, som formanden kan fastsaette under hensyn til, hvor meget det paagaeldende spoergsmaal haster, i givet fald ved afstemning.  Udtalelsen optages i moedeprotokollen; derudover har hver medlemsstat ret til at anmode om, at dens holdning indfoeres i moedeprotokollen.  Kommissionen tager stoerst muligt hensyn til udvalgets udtalelse. Den underretter udvalget om, hvorledes den har taget hensyn til dets udtalelse.  4. For at sikre sammenhaeng mellem foranstaltningerne i stk. 2 og andre faellesskabsforanstaltninger orienterer Kommissionen regelmaessigt udvalget om sine aktiviteter inden for erhvervsuddannelse og udveksling af unge arbejdstagere, herunder om de  initiativer, der paa disse omraader tages inden for rammerne af Den Europaeiske Socialfond.  Artikel 8  Evaluering og rapporter  1. Resultaterne af de foranstaltninger, som traeffes i henhold til artikel 3 og bilaget, goeres til genstand for en objektiv, ekstern evaluering:  a) foerste gang i loebet af 1994  b) anden gang i loebet af 1995.  2. Senest den 30. juni 1993 og senest den 30. juni 1995 sender medlemsstaterne Kommissionen en rapport om, hvilke skridt der er taget for at gennemfoere maalsaetningerne i artikel 1 og realisere de faelles retningslinjer som anfoert i artikel 2, herunder  nyttige oplysninger om igangvaerende initiativer til fremme og finansiering af grundlaeggende erhvervsuddannelse.  3. Kommissionen forelaegger senest den 31. december 1993 en interimsrapport og senest den 31. december 1995 en endelig rapport, der indeholder en samlet evaluering af gennemfoerelsen af dette program, for Europa-Parlamentet, Raadet, Det OEkonomiske og  Sociale Udvalg, Det Raadgivende Udvalg for Erhvervsuddannelse samt det uddannelsesudvalg, der er nedsat i henhold til den resolution, der blev vedtaget den 9. februar 1976 af Raadet og undervisningsministrene, forsamlet i Raadet (*).   (*) EFT nr. C 38 af 19. 12. 1976, s. 1.«  Artikel 2  Denne afgoerelse anvendes fra den 1. januar 1992. Udfaerdiget i Bruxelles, den 22. juli 1991. Paa Raadets vegne  P. DANKERT  Formand   (1) EFT nr. C 322 af 21. 12. 1990, s. 21. (2) EFT nr. C 158 af 17. 6. 1991. (3) EFT nr. C 102 af 18. 4. 1991, s. 2. (4) EFT nr. 63 af 20. 4. 1963, s. 1338/63. (5) EFT nr. L 346 af 10. 12. 1987, s. 31. (6) EFT nr. L 331 af 19. 12. 1984, s. 36.  (7) EFT nr. L 156 af 21. 6. 1990, s. 8. (8) EFT nr. C 27 af 6. 2. 1990, s. 4. (9) EFT nr. C 96 af 17. 4. 1989, s. 61. (10) EFT nr. C 68 af 19. 3. 1990, s. 175.    BILAG  GENNEMFOERELSE AF PROGRAMMET  (Artikel 3 og 4)  AKTION A: STOETTE TIL TVAERNATIONALE ERHVERVSUDDANNELSESPROJEKTER  (Artikel 3, nr. 1)  I. Erhvervsuddannelses- eller praktikophold i en anden medlemsstat  (Artikel 3, nr. 1, litra a))  Faellesskabet yder finansiel og teknisk stoette til erhvervsuddannelses- og praktikophold i en anden medlemsstat for de unge, der er omhandlet i artikel 1, stk. 4.  I.1. Uddannelsesophold for unge, der er omhandlet i artikel 1, stk. 4, litra a)  1.1. For at vaere berettiget til EF-stoette skal uddannelsesopholdene  a) udgoere en integrerende og anerkendt del af den erhvervsmaessige grunduddannelse  b) have klare uddannelsesmaal, som deltagerne og afsender- og vaertsorganisationerne har fastlagt i faellesskab.  1.2. Opholdene skal sigte mod specifikke erhvervssektorer, der har tilknytning til deltagernes erhvervsuddannelsesbehov.  Ethvert ophold skal vaere forbundet med en markant uddannelsesmaessig gevinst, f.eks. erfaring med nye uddannelsesmetoder eller -udstyr, nyt indhold, nye former for uddannelsespartnerskaber osv.  Opmaerksomheden boer vaere saerlig henvendt paa udvekslingen mellem virksomheder, herunder udvekslingen mellem smaa og mellemstore virksomheder og mellem organisationer, der repraesenterer flere virksomheder, der i hoejere grad skal have mulighed for at  ivaerksaette gensidige udvekslingsprogrammer.  1.3. Varigheden af saadanne ophold skal normalt vaere tre uger.  Opholdene kan vaere af kortere varighed, eller af laengere varighed, hvis karakteren af erhvervserfaringen eller uddannelsens maal berettiger det.  1.4. Til gennemfoerelse af disse ophold yder Faellesskabet en samlet finansiel bistand til de enkelte medlemsstater til daekning af:  - opholdsudgifter for unge under deres ophold i en anden medlemsstat  - indtil 75 % af rejseudgifterne  - udgifter til forberedende sprogundervisning, der skal lette vejen for de potentielle deltagere  - udgifter i forbindelse med tilrettelaeggelse, herunder udgifter ved forberedende besoeg og opfoelgning paa stedet  - udgifter i forbindelse med koordinering og offentliggoerelse af uddannelsesopholdsprogrammer i de enkelte medlemsstater.  Faellesskabets finansielle bidrag anslaas til gennemsnitlig 700 ECU pr. ophold af tre ugers varighed og kan under ingen omstaendigheder overstige 3 700 ECU pr. ophold.  I.2. Uddannelsesophold for unge, der er omhandlet i artikel 1, stk. 4, litra b) og c)  2.1. For at vaere berettiget til EF-stoette skal uddannelsesopholdene give deltagerne ny erhvervs- eller uddannelseserfaring, der kan:  a) udvikle deres fagkundskaber og berige deres praktiske erfaring  b) goere dem mere bevidste om arbejdslivets problemer i Faellesskabet  c) bringe dem i kontakt med arbejdsmiljoeet i vaertslandet  d) forbedre deres kendskab til levevilkaarene og de arbejdsmarkedsmaessige og sociale forhold i vaertslandet  e) fremme en passende orientering om Faellesskabets funktion og maalsaetninger, herunder dets menneskelige, samfundsmaessige og sociale dimension.  2.2. Opholdene tilrettelaegges paa grundlag af skriftlige aftaler mellem deltagerne - og/eller i givet fald deres arbejdsgivere - og vaertsorganisationerne.  Aftalerne skal indeholde en praecis beskrivelse af maal, indhold og naermere enkeltheder i forbindelse med hvert ophold.  Opholdene skal sigte mod specifikke erhvervssektorer, der har tilknytning enten til deltagernes erhvervsuddannelse eller erhvervsmaessige virksomhed eller til nye erhvervsmaessige aktiviteter.  2.3. Varigheden af saadanne ophold skal normalt vaere tre maaneder.  Opholdene kan vaere af kortere varighed eller vare indtil et aar, hvis karakteren af erhvervserfaringen eller uddannelsens maal berettiger det.  2.4. Til gennemfoerelse af disse ophold yder Faellesskabet en samlet finansiel bistand til de enkelte medlemsstater til daekning af:  - opholdsudgifter for unge under deres ophold i en anden medlemsstat  - indtil 75 % af rejseudgifterne  - udgifter til forberedende sprogundervisning for at lette vejen for de potentielle deltagere  - udgifter i forbindelse med tilrettelaeggelse, herunder udgifter ved forberedende besoeg og opfoelgning paa stedet  - udgifter i forbindelse med koordinering og offentliggoerelse af uddannelsesopholdsprogrammer i de enkelte medlemsstater.  Faellesskabets finansielle bidrag anslaas til gennemsnitlig 2 700 ECU pr. ophold af tre maaneders varighed og kan under ingen omstaendigheder overstige 4 800 ECU pr. ophold.  I.3. Tildeling af Faellesskabets finansielle bidrag  Ved beregningen af den samlede finansielle bistand til hver enkelt medlemsstat vil der under hensyn til kravet om at skabe balance i udvekslingen af unge i Faellesskabet blive opstillet kvantitative maalsaetninger i forhold til antallet af unge under 28 aar  i befolkningen.  Ved beregningen vil der ligeledes blive taget hensyn til:  - den enkelte medlemsstats bruttonationalindkomst  - den geografiske afstand mellem medlemsstaterne og de gennemsnitlige transportudgifter.  I.4. Bestemmelser vedroerende gennemfoerelse og tilrettelaeggelse  Medlemsstaterne traeffer de noedvendige foranstaltninger til at:  - forvalte Faellesskabets finansielle stoette  - bistaa tilrettelaeggerne af uddannelsesopholdene med at finde frem til potentielle partnere samt vaertsinstitutioner og -virksomheder  - afstemme udbud og efterspoergsel  - sikre passende forberedelse, tilrettelaeggelse og stoette paa stedet.  Ansoegninger om tilskud skal i overensstemmelse med de specifikke retningslinjer, der er vedtaget paa faellesskabsplan, modtages og behandles af de strukturer, som medlemsstaterne har udpeget i medfoer af artikel 4, stk. 2.  II. Faelles udvikling af moduler inden for erhvervsuddannelse - Faelles uddannelse af undervisere inden for erhvervsuddannelse  (Artikel 3, nr. 1), litra b) og c)  Faellesskabet udbygger sin finansielle og tekniske stoette til det tvaernationale samarbejde mellem de initiativer, der indgaar i det europaeiske net af uddannelsespartnerskaber under PETRA-programmet, og som omfatter:  - faelles udvikling af moduler inden for erhvervsuddannelse samt dertil knyttede godskrivninger under overholdelse af de nationale uddannelsessystemer og/eller  - faelles uddannelse af undervisere inden for erhvervsuddannelse.  II.1. Faelles udvikling inden for moduler af erhvervsuddannelse  Der skal ydes faellesskabsstoette til uddannelsesinstitutioner eller -projekter, der paa bilateral eller multilateral basis oensker at etablere et mellemfristet eller langfristet samarbejde om udvikling og gennemfoerelse af faelles uddannelser, isaer udvikling  af nye kvalifikationer og erhvervsprofiler, der omfatter:  a) uddannelsesenheder og evalueringsmetoder, som kan tilpasses til brug for eller integreres i bestaaende uddannelsestilbud i de forskellige medlemsstater  b) uddannelsesenheder, der skal udgoere selvstaendige komponenter i integrerede tvaernationale uddannelsesprogrammer, dvs. programmer, hvor visse komplementaere elementer af en hel uddannelse tilbydes af en eller flere uddannelsesinstitutioner i en anden  medlemsstat eller flere andre medlemsstater.  II.2. Faelles uddannelse af undervisere inden for erhvervsuddannelse  Der skal ydes faellesskabsstoette til bilaterale eller multilaterale tvaernationale partnerskaber, der sigter mod grunduddannelse samt efter- og videreuddannelse af undervisere inden for erhvervsuddannelse vedroerende aspekter af faelles interesse.  Saadanne partnerskaber vil for eksempel kunne omfatte faelles seminarer, udvekslinger eller faelles udvikling af erhvervsundervisningsmateriale.  II.3. Faellesskabets finansielle bidrag  Faellesskabet yder, normalt i to aar, et finansielt bidrag til de projekter, som medlemsstaterne har foreslaaet; bidraget anslaas til gennemsnitlig 30 000 ECU pr. projekt.  Bidraget er aarligt og beregnet til afholdelse af udgifter, der er forbundet med gennemfoerelsen af et tvaernationalt partnerskab, herunder udgifter til forberedelse.  II.4. Bestemmelser vedroerende gennemfoerelse og tilrettelaeggelse  4.1. Projekterne foreslaas af medlemsstaterne med henblik paa deltagelse i det europaeiske net af uddannelsespartnerskaber under PETRA-programmet.  Nettet skal i praksis virke paa en saadan maade, at der sikres projekterne teknisk stoette og opfoelgning, baade paa faellesskabsplan og i medlemsstaterne.  Ansoegninger om tilskud modtages og behandles af Kommissionen i samraad med medlemsstaterne.  4.2. De projekter, der vaelges med henblik paa nettet, kan ligeledes modtage den faellesskabsstoette, der er omhandlet i punkt I.1.1 og I.1.2.  I dette tilfaelde skal de aktiviteter, der er omhandlet i projekterne, vaere i overensstemmelse med punkt I.1.4.  AKTION B: STOETTE TIL FORANSTALTNINGER MED SIGTE PAA AT FREMME ERHVERVSORIENTERING OG ERHVERVSVEJLEDNING  (Artikel 3, nr. 2)  Faellesskabet stoetter nationale ordninger, der tager sigte paa at udveksle erhvervsvejledningsdata og oplysninger om god praksis og effektive metoder inden for erhvervsvejledning med det formaal at sikre:  - at alle unge modtager passende orientering, praktisk vejledning samt individuel raadgivning og hjaelp for at bevidstgoere dem om de valgmuligheder, de har med hensyn til erhvervsuddannelse, saette dem i stand til at vurdere deres evner, traeffe et  erhvervsvalg, motivere dem til at straebe efter erhvervskvalifikationer og lette deres adgang til uddannelse  - at alle unge og deres foraeldre som led i denne proces:  - faar mulighed for at skaffe sig ajurfoerte oplysninger om uddannelsesmuligheder og vejledningstilbud i andre medlemsstater, og  - opmuntres og hjaelpes til at goere brug af disse oplysninger.  I. Udveksling af vejledningsdata  I.1. Faellesskabet yder finansiel og teknisk stoette til etablering af et faellesskabsnet af nationale kontaktpunkter eller -centre, som kan udvikle og ajourfoere data til brug for vejledningstjenester i alle medlemsstater.  I.2. Medlemsstaterne forelaegger samarbejdsprojekter for Kommissionen.  Kommissionen godkender disse projekter paa grundlag af en vurdering af de foreslaaede aktiviteter i samraad med medlemsstaterne.  I.3. Ansoegninger om tilskud modtages og behandles af Kommissionen i samraad med medlemsstaterne.  Faellesskabets bidrag anslaas til gennemsnitlig 100 000 ECU pr. projekt pr. aar.  II. Uddannelse af vejledningsraadgivere og -eksperter  II.1. Faellesskabet yder finansiel stoette til uddannelse af vejledningsraadgivere og -eksperter om faellesskabsdimensionen i vejledningsarbejdet.  Uddannelsen kan antage form af bilaterale eller multilaterale seminarer, der i foerste omgang involverer undervisere af vejledningspersonale fra forskellige medlemsstater.  II.2. Medlemsstaterne forelaegger uddannelsesprojekter for Kommissionen.  Kommissionen godkender disse projekter paa grundlag af en vurdering af de foreslaaede aktiviteter i samraad med medlemsstaterne.  II.3. Ansoegninger om tilskud modtages og behandles af Kommissionen i samraad med medlemsstaterne.  Faellesskabets bidrag anslaas til gennemsnitlig 200 000 ECU pr. multilateral uddannelsesaktion, herunder udgifter til forberedelse og udarbejdelse af undervisningsmaterialer.  AKTION C: SUPPLERENDE FORANSTALTNINGER  Kommissionen traeffer de noedvendige supplerende foranstaltninger. Dette omfatter bl.a. udbredelse af resultaterne ved hjaelp af publikationer, seminarer osv. samt permanent stoette til tvaernationalt samarbejde om undersoegelser af saerlige emner inden for de  grundlaeggende erhvervsuddannelser.  Herudover yder Kommissionen den tekniske stoette, der er noedvendig for programmets gennemfoerelse samt for koordinering og evaluering af de aktioner, som stoettes gennem det.  I det omfang, der er brug for det, vil Kommissionen anmode specialinstitutioner og -organisationer om teknisk bistand.


title: 2011/371/EU: Rådets afgørelse af 20. juni 2011 om beskikkelse af en østrigsk suppleant til Regionsudvalget

text:
               25.6.2011

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 166/27

         RÅDETS AFGØRELSE
   af 20. juni 2011
   om beskikkelse af en østrigsk suppleant til Regionsudvalget
   (2011/371/EU)
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 305,
   under henvisning til indstilling fra den østrigske regering, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Rådet vedtog den 22. december 2009 og den 18. januar 2010 afgørelse 2009/1014/EU (1) og 2010/29/EU (2) om beskikkelse af medlemmer af og suppleanter til Regionsudvalget for perioden 26. januar 2010 til 25. januar 2015.

               (2)

               Der er blevet en plads ledig som suppleant til Regionsudvalget, efter at Johanna MIKL-LEITNERs mandat er udløbet —

         VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   Til Regionsudvalget beskikkes som suppleant for den resterende del af mandatperioden, det vil sige indtil den 25. januar 2015:

               —

               Barbara SCHWARZ, Amt der NÖ Landesregierung.

         Artikel 2
   Denne afgørelse træder i kraft på dagen for vedtagelsen.

      Udfærdiget i Luxembourg, den 20. juni 2011.

            På Rådets vegne

         MATOLCSY Gy.

            Formand

      (1)  EUT L 348 af 29.12.2009, s. 22.

      (2)  EUT L 12 af 19.1.2010, s. 11.