title: Rådets afgørelse af 14. november 2016 om udnævnelse af medlemmerne af og suppleanterne til Det Rådgivende Udvalg for Arbejdskraftens Frie Bevægelighed for Grækenland

text:
               16.11.2016

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 421/4

         RÅDETS AFGØRELSE
   af 14. november 2016
   om udnævnelse af medlemmerne af og suppleanterne til Det Rådgivende Udvalg for Arbejdskraftens Frie Bevægelighed for Grækenland
   (2016/C 421/04)
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
   under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 492/2011 af 5. april 2011 om arbejdskraftens frie bevægelighed inden for Unionen (1), særlig artikel 23 og 24,
   under henvisning til de indstillinger, som Rådet har fået forelagt af medlemsstaternes regeringer, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Rådet har ved afgørelse af 20. september 2016 (2) udnævnt medlemmerne af og suppleanterne til Det Rådgivende Udvalg for Arbejdskraftens Frie Bevægelighed for perioden fra den 25. september 2016 til den 24. september 2018.

               (2)

               Grækenlands regering har foretaget yderligere indstillinger til flere pladser, der skal besættes —

         VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   Følgende udnævnes til medlem af og suppleant til Det Rådgivende Udvalg for Arbejdskraftens Frie Bevægelighed for perioden fra den 25. september 2016 til den 24. september 2018:
   I.   REGERINGSREPRÆSENTANTER

               Land

               Medlem

               Suppleant

               Grækenland

               Georgios NERANTZIS
               Panagiota STAMATIOU

               Christina LEVENTAKOU

   II.   REPRÆSENTANTER FOR ARBEJDSTAGERORGANISATIONER

               Land

               Medlem

               Suppleant

               Grækenland

               Efthymios KATSIKAS
               Athanasios VASILOPOULOS

               Themistoklis GRIGORIADIS

   III.   ARBEJDSGIVERREPRÆSENTANTER

               Land

               Medlem

               Suppleant

               Grækenland

               Rena BARDANI
               Evangelia ARANITOU

               Nikolaos ZOITOS

         Artikel 2
   Rådet vil senere udnævne de endnu ikke indstillede medlemmer og suppleanter.
   Artikel 3
   Denne afgørelse træder i kraft på dagen for vedtagelsen.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 14. november 2016.

            På Rådets vegne

         G. MATEČNÁ

            Formand

      (1)  EUT L 141 af 27.5.2011, s. 1.

      (2)  Rådets afgørelse af 20. september 2016 om udnævnelse af medlemmerne af og suppleanterne til Det Rådgivende Udvalg for Arbejdskraftens Frie Bevægelighed (EUT C 348 af 23.9.2016, s. 3).


title: Den Europæiske Centralbanks afgørelse (EU) 2016/1162 af 30. juni 2016 om videregivelse af fortrolige oplysninger i forbindelse med strafferetlig efterforskning (ECB/2016/19)

text:
               16.7.2016

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 192/73

         DEN EUROPÆISKE CENTRALBANKS AFGØRELSE (EU) 2016/1162
   af 30. juni 2016
   om videregivelse af fortrolige oplysninger i forbindelse med strafferetlig efterforskning (ECB/2016/19)
   STYRELSESRÅDET FOR DEN EUROPÆISKE CENTRALBANK HAR —
   under henvisning til statutten for Det Europæiske System af Centralbanker og Den Europæiske Centralbank, særlig artikel 12.3,
   under henvisning til afgørelse ECB/2004/2 af 19. februar 2004 om vedtagelse af forretningsordenen for Den Europæiske Centralbank (1), særlig artikel 23 og 23a, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               I forbindelse med oprettelsen af den fælles tilsynsmekanisme (single supervisory mechanism, SSM) kan både Den Europæiske Centralbank og de kompetente nationale myndigheder modtage anmodninger fra de nationale myndigheder, der varetager strafferetlig efterforskning, om videregivelse af fortrolige oplysninger, som de har oprettet eller modtaget i forbindelse med udførelsen af deres tilsynsopgaver og -ansvar.

               (2)

               Hvis ECB i henhold til artikel 136 i Den Europæiske Centralbanks forordning (EU) nr. 468/2014 (ECB/2014/17) (2) under udførelsen af sine opgaver i henhold til Rådets forordning (EU) nr. 1024/2013 (3) har grund til at nære mistanke om, at der er blevet begået en straffelovsovertrædelse, anmoder ECB den pågældende kompetente nationale myndighed om at henvise sagen til de behørige myndigheder med henblik på efterforskning og eventuel strafferetlig forfølgelse i overensstemmelse med national ret.

               (3)

               Der har længe bestået et samarbejde mellem de kompetente nationale myndigheder og de nationale myndigheder, der varetager strafferetlig efterforskning, vedrørende adgang til fortrolige oplysninger om enheder under tilsyn og koncerner under tilsyn, jf. henholdsvis artikel 2, nr. 20), og artikel 2, nr. 21), i forordning (EU) nr. 468/2014 (ECB/2014/17), i overensstemmelse med national ret. Betingelserne for dette samarbejde og for videregivelse af fortrolige oplysninger til nationale myndigheder, der varetager strafferetlig efterforskning, er i vid udstrækning fastsat i national ret. EU-retten har dog visse indvirkninger på betingelserne, hvorunder fortrolige oplysninger, som de kompetente myndigheder, herunder ECB, besidder inden for SSM, på anmodning kan videregives til nationale myndigheder, der varetager strafferetlig efterforskning. Disse EU-retlige bestemmelser fastsætter for eksempel princippet om loyalt samarbejde, princippet om samarbejde i god tro og forpligtelsen til at udveksle oplysninger inden for SSM, forpligtelsen til at beskytte personoplysninger og tavshedspligten.

               (4)

               Udover at finde anvendelse ved videregivelse af fortrolige oplysninger vedrørende opgaver, som er overdraget til ECB ved forordning (EU) nr. 1024/2013, herunder oplysninger, som en kompetent national myndighed, der bistår ECB i udførelsen af ECB's opgaver i henhold til den forordning, besidder, kan disse betingelser i princippet også anvendes ved videregivelse af fortrolige oplysninger vedrørende pengepolitiske opgaver og andre ESCB/Eurosystem-opgaver.

               (5)

               ECB bør opretholde sin tavshedspligt og sikre sin funktionsmåde og uafhængighed. ECB bør i tillæg hertil fortsat respektere offentlighedens interesse og visse private interesser, herunder afstå fra at videregive visse dokumenter eller oplysninger, hvis denne videregivelse vil kunne undergrave disse interesser. Disse forpligtelser bør dog ikke føre til et absolut forbud mod, at ECB videregiver fortrolige oplysninger, der er omfattet af tavshedspligten, til de nationale myndigheder, der varetager strafferetlig efterforskning.

               (6)

               I henhold til EU-retten er fortroligheden af visse oplysninger eller dokumenter beskyttet, herunder persondata, og med forbehold af visse undtagelser er videregivelse af fortrolige oplysninger eller dokumenter til tredjemand forbudt. I henhold til reglerne om tavshedspligt i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2013/36/EU (4) må fortrolige oplysninger, der modtages af personer, som arbejder for eller har arbejdet for de kompetente myndigheder i forbindelse med udførelsen af deres opgaver, og revisorer eller eksperter, der handler på vegne af de kompetente myndigheder, kun videregives i summarisk eller aggregeret form, således at de enkelte kreditinstitutter ikke kan identificeres, dog med forbehold af strafferetlige sager.

               (7)

               I henhold til artikel 37.2 i statutten for Det Europæiske System af Centralbanker og Den Europæiske Centralbank er personer med adgang til oplysninger, der er omfattet af EU-lovgivning, der pålægger tavshedspligt, underlagt denne lovgivning.

               (8)

               Der er i EU-lovgivningen endnu ikke oprettet proceduremæssige rammer for håndteringen af anmodninger fra de nationale myndigheder, der varetager strafferetlig efterforskning, som modtages af ECB, de kompetente nationale myndigheder eller de nationale centralbanker, om fortrolige oplysninger vedrørende opgaver, som er overdraget til ECB ved forordning (EU) nr. 1024/2013, herunder oplysninger, som besiddes af en kompetent national myndighed eller en national centralbank, der bistår ECB i udførelsen af ECB's opgaver i henhold til forordning (EU) nr. 1024/2013, eller vedrørende pengepolitiske opgaver eller andre ESCB/Eurosystem-opgaver. Anvendelsen af nationale proceduremæssige regler, som gælder for sådanne anmodninger, bør dog være konsistent med de generelle EU-retlige principper, navnlig princippet om loyalt samarbejde, princippet om samarbejde i god tro og forpligtelsen til udveksling af oplysninger, jf. artikel 6 i forordning (EU) nr. 1024/2013. I forbindelse hermed og i overensstemmelse med EU-retten ser ECB frem til at blive hørt eller underrettet, alt efter omstændighederne, om anmodninger om fortrolige oplysninger vedrørende opgaver, som er overdraget til ECB ved forordning (EU) nr. 1024/2013, herunder oplysninger, som besiddes af en kompetent national myndighed eller en national centralbank, der bistår ECB i udførelsen af ECB's opgaver i henhold til forordning (EU) nr. 1024/2013, eller vedrørende pengepolitiske opgaver eller andre ESCB/Eurosystem-opgaver, som modtages af en kompetent national myndighed eller en national centralbank fra nationale myndigheder, der varetager strafferetlig efterforskning.

               (9)

               Denne afgørelse bør ikke finde anvendelse på anmodninger om adgang til oplysninger vedrørende personer, som har et ansættelsesforhold ved ECB, eller som har et direkte eller indirekte kontraktforhold med ECB i forbindelse med udførelsen af bygge- og anlægsarbejder eller leveringen af varer eller tjenesteydelser.

               (10)

               Denne afgørelse bør derfor fastlægge de betingelser, der anvendes af ECB i forbindelse med de kompetente nationale myndigheder og de nationale centralbankers videregivelse af fortrolige oplysninger vedrørende opgaver, som er overdraget til ECB ved forordning (EU) nr. 1024/2013 eller vedrørende pengepolitiske opgaver eller andre ESCB/Eurosystem-opgaver, til en national myndighed, der varetager strafferetlig efterforskning, og de tilhørende proceduremæssige rammer.

               (11)

               ECB's Compliance og Governance-kontor fungerer som koordinator inden for ECB for anmodninger om adgang til dokumenter, der falder inden for anvendelsesområdet for denne afgørelse —

         VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   Definitioner
   I denne afgørelse forstås ved:
   a)   »fortrolige oplysninger«: alle fortrolige oplysninger, herunder oplysninger, der er omfattet af databeskyttelsesregler, tavshedspligt, reglerne om tavshedspligt i direktiv 2013/36/EU eller dokumenter, der er klassificeret »ECB-CONFIDIENTIAL« eller »ECB-SECRET« i henhold til ECB's fortrolighedsregler, med undtagelse af oplysninger vedrørende personer, som har et ansættelsesforhold ved ECB, eller som har et direkte eller indirekte kontraktforhold med ECB i forbindelse med udførelsen af bygge- og anlægsarbejder eller levering af varer eller tjenesteydelser,
   b)   »national myndighed, der varetager strafferetlig efterforskning«: alle nationale myndigheder med kompetence inden for det strafferetlige område,
   c)   »kompetent national myndighed«: har samme betydning som i artikel 2, nr. 2), i forordning (EU) nr. 1024/2013. Denne definition berører ikke ordninger i henhold til national ret, hvorefter visse tilsynsopgaver overdrages til en national centralbank, der ikke er udpeget som en kompetent national myndighed. For så vidt angår disse ordninger, er en henvisning i denne afgørelse til en kompetent national myndighed også en henvisning til en national centralbank vedrørende de tilsynsopgaver, som er overdraget til denne i henhold til national ret.
   Artikel 2
   Anmodninger, som ECB modtager fra nationale myndigheder, der varetager strafferetlig efterforskning
   1.   Efter modtagelse af en anmodning fra en national myndighed, der varetager strafferetlig efterforskning, kan ECB fremsende fortrolige oplysninger, som er i dens besiddelse, vedrørende de opgaver, som er overdraget til ECB ved forordning (EU) nr. 1024/2013, eller vedrørende pengepolitiske opgaver eller andre ESCB/Eurosystem-opgaver, til en kompetent national myndighed eller en national centralbank til videregivelse til den pågældende nationale myndighed, der varetager strafferetlig efterforskning, under følgende betingelser:

               a)

               den pågældende kompetente nationale myndighed eller nationale centralbank forpligter sig til at handle på vegne af ECB i forbindelse med besvarelsen af en sådan anmodning,

               b)

               der foreligger enten i) en udtrykkelig forpligtelse til at videregive disse oplysninger til en national myndighed, der varetager strafferetlig efterforskning, i henhold til EU-retten eller national ret, eller ii) de relevante retlige rammer tillader videregivelse af sådanne fortrolige oplysninger, og der er ingen tvingende grunde til at nægte videregivelse af sådanne oplysninger af hensyn til behovet for at sikre Unionens interesser eller for at undgå indgreb i ECB's funktionsmåde og uafhængighed, navnlig ved at bringe udførelsen af dens opgaver i fare,

               c)

               den pågældende kompetente nationale myndighed eller nationale centralbank forpligter sig til at bede den anmodende nationale myndighed, der varetager strafferetlig efterforskning, om at garantere, at de fremsendte fortrolige oplysninger beskyttes mod offentliggørelse.

         2.   Stk. 1 berører ikke eventuelle særlige bestemmelser i henhold til EU-retten eller national ret, som vedrører videregivelse af sådanne fortrolige oplysninger.
   Artikel 3
   Anmodninger, som de kompetente nationale myndigheder eller de nationale centralbanker modtager fra nationale myndigheder, der varetager strafferetlig efterforskning
   1.   ECB anmoder de kompetente nationale myndigheder og de nationale centralbanker om at acceptere, at de ved modtagelse af en anmodning fra en national myndighed, der varetager strafferetlig efterforskning, om videregivelse af fortrolige oplysninger vedrørende de opgaver, som er overdraget til ECB ved forordning (EU) nr. 1024/2013, eller vedrørende pengepolitiske opgaver eller andre ESCB/Eurosystem-opgaver, så vidt muligt skal høre ECB om, hvordan anmodningen skal besvares, uanset om ECB eller den pågældende kompetente nationale myndighed eller den nationale centralbank er i besiddelse af de pågældende oplysninger. ECB skal yde rådgivning om, hvorvidt de pågældende oplysninger kan videregives og, alt efter omstændighederne, om, hvorvidt der er tvingende grunde, som vedrører behovet for at sikre Unionens interesser eller for at undgå indgreb i ECB's funktionsmåde og uafhængighed, til at nægte videregivelse af de pågældende fortrolige oplysninger. ECB rådgiver den kompetente nationale myndighed eller nationale centralbank, forudsat at den er blevet hørt i rimelig tid, før den kompetente nationale myndighed eller nationale centralbank træffer en endelig afgørelse og endeligt besvarer anmodningen.
   2.   ECB anmoder den kompetente nationale myndighed om at acceptere at underrette ECB i rimelig tid, og under alle omstændigheder før myndigheden afgiver et endeligt svar, om anmodninger om fortrolige oplysninger, som er modtaget fra nationale myndigheder, der varetager strafferetlig efterforskning, vedrørende mindre signifikante kreditinstitutter, som den pågældende kompetente nationale myndighed fører direkte tilsyn med i forbindelse med udførelsen af sine tilsynsmæssige opgaver i henhold til forordning (EU) nr. 1024/2013, hvis den kompetente nationale myndighed finder, at de ønskede oplysninger er væsentlige, eller at der er mulighed for, at videregivelse heraf kan påvirke SSM's omdømme negativt. ECB fremsender i videst muligt omfang sit svar inden for den tidsfrist, som den pågældende kompetente nationale myndighed har fastsat, forudsat at den er rimelig, objektivt begrundet og udløber, før den kompetente nationale myndighed træffer en endelig afgørelse og afgiver et endeligt svar til den nationale myndighed, der varetager strafferetlig efterforskning.
   3.   ECB anmoder de kompetente nationale myndigheder og de nationale centralbanker om at acceptere at underrette ECB regelmæssigt om alle anmodninger fra nationale myndigheder, der varetager strafferetlig efterforskning, hvor ECB ikke er blevet hørt i overensstemmelse med stk. 1, eller ikke er blevet underrettet i overensstemmelse med stk. 2, som følge af årsager uden for deres kontrol, og, hvis det er muligt, om de oplysninger, der er videregivet på grundlag af disse anmodninger.
   Artikel 4
   Ikrafttrædelse
   Denne afgørelse træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

      Udfærdiget i Frankfurt am Main, den 30. juni 2016.

         Mario DRAGHI

            Formand for ECB

      (1)  EUT L 80 af 18.3.2004, s. 33.

      (2)  Den Europæiske Centralbanks forordning (EU) nr. 468/2014 af 16. april 2014 om fastlæggelse af en ramme for samarbejde inden for Den Fælles Tilsynsmekanisme mellem Den Europæiske Centralbank og de kompetente nationale myndigheder og med de udpegede nationale myndigheder (SSM-rammeforordningen) (ECB/2014/17) (EUT L 141 af 14.5.2014, s. 1).

      (3)  Rådets forordning (EU) nr. 1024/2013 af 15. oktober 2013 om overdragelse af specifikke opgaver til Den Europæiske Centralbank i forbindelse med politikker vedrørende tilsyn med kreditinstitutter (EUT L 287 af 29.10.2013, s. 63).

      (4)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2013/36/EU af 26. juni 2013 om adgang til at udøve virksomhed som kreditinstitut og om tilsyn med kreditinstitutter og investeringsselskaber, om ændring af direktiv 2002/87/EF og om ophævelse af direktiv 2006/48/EF og 2006/49/EF (EUT L 176 af 27.6.2013, s. 338).


title: Rådets afgørelse 2004/901/FUSP af 22. december 2004 om ændring af afgørelse 1999/730/FUSP om gennemførelse af fælles aktion 1999/34/FUSP med henblik på Den Europæiske Unions bidrag til bekæmpelse af destabiliserende ophobning og spredning af håndskydevåben og lette våben i Cambodja

text:
               24.12.2004

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 379/111

      RÅDETS AFGØRELSE 2004/901/FUSP
   af 22. december 2004
   om ændring af afgørelse 1999/730/FUSP om gennemførelse af fælles aktion 1999/34/FUSP med henblik på Den Europæiske Unions bidrag til bekæmpelse af destabiliserende ophobning og spredning af håndskydevåben og lette våben i Cambodja
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
   under henvisning til Rådets fælles aktion 1999/34/FUSP af 17. december 1998 om Den Europæiske Unions bidrag til bekæmpelse af destabiliserende ophobning og spredning af håndskydevåben og lette våben (1), særlig artikel 6, sammenholdt med artikel 23, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Union, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Den 15. november 1999 vedtog Rådet afgørelse 1999/730/FUSP om Den Europæiske Unions bidrag til bekæmpelse af destabiliserende ophobning og spredning af håndskydevåben og lette våben i Cambodja (2) til gennemførelse af fælles aktion 1999/34/FUSP.

               (2)

               Den 22. november 2004 vedtog Rådet afgørelse 2004/792/FUSP (3) om forlængelse af gyldighedsperioden for afgørelse 1999/730/FUSP indtil den 15. november 2005.

               (3)

               Projektlederens mandat bør tilpasses med henblik på gennemførelsen af de projekter, der er omfattet af afgørelse 1999/730/FUSP for den relevante periode i 2005 —

         TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   Bilaget til afgørelse 1999/730/FUSP erstattes med bilaget til denne afgørelse.
   Artikel 2
   Denne afgørelse har virkning fra vedtagelsesdatoen.
   Artikel 3
   Denne afgørelse offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 22. december 2004.

            På Rådets vegne

         C. VEERMAN

            Formand

      (1)  EFT L 9 af 15.1.1999, s. 1.

      (2)  EFT L 294 af 16.11.1999, s. 5.

      (3)  EUT L 348 af 24.11.2004, s. 47.

      BILAG
      PROJEKTLEDERENS MANDAT (2005)

                  1.

                  I medfør af artikel 1, litra c), fortsætter projektlederen i samarbejde med de cambodjanske væbnede styrker indsatsen med henblik på registrering, forvaltning og sikring af våbenlagre samt fastlæggelse af politik, retningslinjer og praksis på dette område. Med henblik herpå fører projektlederen tilsyn med de projekter, der tidligere er gennemført i militærregion 1 (Stung Treng), militærregion 2 (Kampong Cham), militærregion 3 (Kampong Speu), militærregion 4 (Siem Reap) og militærregion 5 (Battambang). I nært samarbejde med forsvarsministeriet fastlægger og gennemfører han et yderligere projekt om sikker oplagring og registrering af det kongelige gendarmeris våben i alle 24 provinser. Dette vil omfatte bygning af oplagringsfaciliteter på kort og mellemlang sigt, uddannelse af relevant personale på alle niveauer og registrering af alle våben i forsvarsministeriets centraliserede database. Projektlederen tilrettelægger på samme betingelser et tilsvarende projekt i den særlige militærregion Phnom Penh og fortsætter på nationalt niveau indsatsen inden for uddannelse, systemudvikling og registrering af våben. De gennemførte projekter skal omfatte bistand med støtte fra eksperter på området til den cambodjanske regerings program for større og mindre offentlige ceremonier for destruktion af overskudsvåben fra militæret, hvor det er hensigtsmæssigt, indsamlede våben og eventuelle overskudsvåben fra hæren og politi- og sikkerhedsstyrkerne.

                  2.

                  Projektlederen vil så vidt muligt føre tilsyn med de aktiviteter, der tidligere blev gennemført som en del af EU-ASAC-programmet, herunder behandlingen af et udkast til våbenlovgivning i nationalforsamlingen og den efterfølgende gennemførelse, bistand til regeringens program for indsamling af skjulte og ulovlige våben og uddannelse af medlemmerne af kommunalrådene i våbensikkerhed og oplysningsprogrammer om våbensikkerhed. Når det er nødvendigt, rådgiver projektlederen fortsat — og bistår om muligt — regeringen, internationale organisationer og lokale ngo'er om spørgsmål vedrørende våbensikkerhed og EU-ASAC's nuværende og tidligere aktiviteter.

                  3.

                  Projektlederen drager omsorg for, at der fastlægges hensigtsmæssige procedurer for en reel opfølgning og evaluering af aktiviteterne og søger med henblik herpå at opnå Cambodjas regerings, politiets og sikkerhedsstyrkernes fulde samarbejde.

                  4.

                  Projektlederen tilskynder andre bidragydere til og bistår dem med at støtte tiltag til reduktion af og kontrol med håndskydevåben og lette våben og er rede til, inden for grænserne af det nuværende mandat, at iværksætte sådanne projekter sammen med andre bidragydere, hvis det er relevant. Under hensyn til Den Europæiske Unions foregangsrolle på dette område sørger projektlederen for at være drivkraften i de internationale bestræbelser og bidrager i påkommende tilfælde til forvaltningen af projekter, der støttes af andre bidragydere.

                  5.

                  Projektlederen udarbejder planer for afslutningen af arbejdet i forbindelse med registrering, forvaltning og sikring af våbenlagre for de cambodjanske væbnede styrker inden udgangen af juni 2006 og for afslutningen af projektet med Den Europæiske Unions støtte til reduktion af og kontrol med håndskydevåben og lette våben i Cambodja snarligt derefter.


Avis juridique important

|

32002D0223

2002/223/EF: Rådets afgørelse af 19. december 2001 om indgåelse af en aftale i form af en brevveksling mellem Det Europæiske Fællesskab og De Forenede Nationers Hjælpeorganisation for Palæstinaflygtninge (UNRWA) om yderligere finansiering i 2001 i henhold til den gældende EF-UNRWA-konvention for årene 1999-2001

EF-Tidende nr. L 075 af 16/03/2002 s. 0046 - 0046

Rådets afgørelseaf 19. december 2001om indgåelse af en aftale i form af en brevveksling mellem Det Europæiske Fællesskab og De Forenede Nationers Hjælpeorganisation for Palæstinaflygtninge (UNRWA) om yderligere finansiering i 2001 i henhold til den gældende EF-UNRWA-konvention for årene 1999-2001(2002/223/EF)RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 181 sammenholdt med artikel 300, stk. 3, første afsnit,under henvisning til forslag fra Kommissionen(1),under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet(2), ogud fra følgende betragtninger:(1) Med den nuværende krise i Mellemøsten er der blevet lagt ekstra byrder på UNRWA.(2) Fællesskabets bistand til UNRWA er et vigtigt element i forbindelse med bestræbelserne på at stabilisere situationen i Mellemøsten og udgør endvidere en del af fattigdomsbekæmpelsen i udviklingslandene og bidrager hermed til en bæredygtig økonomisk og social udvikling for den berørte befolkning og de lande, den lever i.(3) Støtte til UNRWA vil kunne bidrage til at nå Fællesskabets mål som beskrevet ovenfor.(4) Ifølge den gældende konvention mellem Det Europæiske Fællesskab og De Forenede Nationers Hjælpeorganisation for Palæstinaflygtninge (UNRWA) for årene 1999-2001 (EF-UNRWA-konventionen(3)), særlig artikel 6, kan der foretages justering af de finansielle bidrag -TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:Artikel 1Aftalen i form af en brevveksling mellem Det Europæiske Fællesskab og De Forenede Nationers Hjælpeorganisation for Palæstinaflygtninge (UNRWA) vedrørende et yderligere bidrag på 15 mio. EUR til den eksisterende finansiering i 2001 i henhold til den gældende konvention godkendes hermed.Teksten til aftalen er knyttet til denne afgørelse.Artikel 2Formanden for Rådet bemyndiges til at udpege de personer, der kan undertegne aftalen med bindende virkning for Fællesskabet.Udfærdiget i Bruxelles, den 19. december 2001.På Rådets vegneA. Neyts-UyttebroeckFormand(1) Forslag af 7.12.2001 (endnu ikke offentliggjort i EFT).(2) Udtalelse afgivet den 12. december 2001 (endnu ikke offentliggjort i EFT).(3) EFT L 261 af 7.10.1999, s. 37.


title: Rådets afgørelse om vedtagelse af Rådets holdning til forslag til Den Europæiske Unions ændringsbudget nr. 5 for regnskabsåret 2015

text:
               24.6.2015

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 207/6

         RÅDETS AFGØRELSE
   om vedtagelse af Rådets holdning til forslag til Den Europæiske Unions ændringsbudget nr. 5 for regnskabsåret 2015
   (2015/C 207/06)
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 314, sammenholdt med traktaten om oprettelse af Det Europæiske Atomenergifællesskab, særlig artikel 106a
   under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 af 25. oktober 2012 om de finansielle regler vedrørende Unionens almindelige budget og om ophævelse af Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 (1), særlig artikel 41, og
   ud fra følgende betragtninger:

         VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
   Eneste artikel
   Rådets holdning til forslaget til Den Europæiske Unions ændringsbudget nr. 5 for regnskabsåret 2015 blev vedtaget den 19. juni 2015.
   Den fuldstændige tekst kan læses eller hentes på Rådets websted: http://www.consilium.europa.eu/

      Udfærdiget i Luxembourg, den 19. juni 2015.

            På Rådets vegne

         J. REIRS

            Formand

      (1)  EUT L 298 af 26.10.2012, s. 1.

      (2)  EUT L 69 af 13.3.2015, s. 1.


Avis juridique important

|

31998D0325(01)

Afgørelse nr. 9/97 om aktindsigt i Det Europæiske Monetære Instituts (EMI) administrative dokumenter

EF-Tidende nr. L 090 af 25/03/1998 s. 0043 - 0044

AFGØRELSE Nr. 9/97 om aktindsigt i Det Europæiske Monetære Instituts (EMI) administrative dokumenter RÅDET FOR DET EUROPÆISKE MONETÆRE INSTITUT HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 109 F,under henvisning til statutten for Det Europæiske Monetære Institut, særlig artikel 9, ogud fra følgende betragtninger:Erklæringen om retten til adgang til oplysninger i slutakten til traktaten om Den Europæiske Union understreger, at gennemsigtighed i beslutningsprocessen styrker institutionernes demokratiske karakter samt offentlighedens tillid til myndighederne;den europæiske ombudsmand har udstedt en beslutning inden for rammerne af en undersøgelse indledt på eget initiativ om aktindsigt i dokumenter (1); anbefalingerne i denne beslutning er kun relevante for EMI for så vidt angår administrative dokumenter;der bør opstilles principper for aktindsigt i EMI's administrative dokumenter;Det Europæiske Råd i Birmingham og Edinburgh vedtog en række principper om at fremme Fællesskabet, der skal være nærmere på borgerne;Det Europæiske Råd i København bekræftede princippet om, at borgerne skal have størst mulig adgang til information;borgerne har en berettiget interesse i organisationen og funktionen af institutioner og organer, der finansieres af offentlige midler;artikel 10, stk. 1, i statutten for EMI bestemmer, at møderne i Rådet for EMI er fortrolige, og at Rådet for EMI med enstemmighed kan beslutte at offentliggøre resultatet af sine drøftelser;artikel 11, stk. 1 i EMI's forretningsorden fastslår, at forhandlingerne i Rådet eller i en komité eller gruppe oprettet af Rådet er fortrolige, medmindre Rådet, ved enstemmighed, bemyndiger formanden til at offentliggøre resultatet af forhandlingerne;artikel 11, stk. 2, i EMI's forretningsorden bestemmer, at alle dokumenter produceret af EMI skal være fortrolige, medmindre Rådet beslutter andet;denne afgørelse er et supplement til EMI's informations- og kommunikationspolitik; entydige regler kan fremme god forvaltning ved at gøre det lettere for de ansvarlige at behandle begæringer om aktindsigt i dokumenter hurtigt og korrekt;i forbindelse med dokumenter, der indeholder oplysninger, der er indhentet hos en medlemsstats centralbank, rådfører EMI sig med denne centralbank, inden der gives aktindsigt;i overensstemmelse med artikel 9, stk. 5, i statutten for EMI er formanden for EMI ansvarlig for den daglige ledelse af EMI;denne afgørelse påvirker ikke Den Europæiske Centralbanks holdning til dette spørgsmål -TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:Artikel 1 1. Offentligheden skal have adgang til EMI's administrative dokumenter i overensstemmelse med bestemmelserne i denne afgørelse.2. Ved EMI's administrative dokumenter forstås enhver tekst, uanset medium, der indeholder eksisterende oplysninger, og som vedrører EMI's egentlige organisation og funktion.Artikel 2 Begæringer om aktindsigt i EMI's administrative dokumenter indgives skriftligt til EMI (2). EMI's tjenestegrene skal bestræbe sig på at imødekomme begæringen. Er begæringen ikke affattet tilstrækkelig præcist, eller indeholder den ikke de oplysninger, der gør det muligt at identificere det dokument, som begæringen vedrører, anmoder EMI's tjenestegrene den person, der begærer aktindsigt, om at præcisere begæringen yderligere.Artikel 3 1. Aktindsigt i EMI's administrative dokumenter udøves enten ved gennemsyn i EMI's lokaler eller ved fremsendelse af en kopi for anmoderens regning. Formanden kan fastsætte et rimeligt gebyr for aktindsigt, der afspejler omkostningerne ved at imødekomme begæringen.2. EMI's tjenestegrene bestræber sig på at finde en rimelig løsning med hensyn til gentagne begæringer fra samme person om det samme administrative dokument eller begæringer, der vedrører mange eller meget omfattende administrative dokumenter.3. Personer, der bevilges aktindsigt i et af EMI's administrative dokumenter i medfør af denne artikel, må ikke gengive eller sprede dokumentet til kommercielle formål ved direkte salg uden EMI's forudgående tilladelse. EMI kan uden at begrunde det nægte at give en sådan tilladelse.Artikel 4 Aktindsigt i EMI's administrative dokumenter må ikke bevilges, hvis offentliggørelse vil kunne skade:- beskyttelsen af offentlige interesser, særlig den offentlige sikkerhed, internationale forbindelser, monetær og valutakursstabilitet, retslige procedurer, inspektioner og undersøgelser- beskyttelsen af enkeltpersoner og af privatlivets fred- beskyttelsen af ophavsret og drifts-, bank- og forretningshemmelighed- beskyttelsen af EMI's finansielle interesser- beskyttelsen af fortrolige oplysninger på anmodning af den fysiske eller juridiske person, som har givet oplysninger, der er indeholdt i dokumenterne, eller i henhold til den for denne person gældende lovgivning.Artikel 5 1. EMI's tjenestegrene bestræber sig på at behandle ansøgningen inden for en rimelig tidsfrist. Den, der begærer aktindsigt, underrettes skriftligt inden en måned af generalsekretæren for EMI om, hvorvidt begæringen er imødekommet eller ikke kan forventes imødekommet. I sidstnævnte tilfælde meddeles det tillige den, der har begæret aktindsigt, hvorfor begæringen ikke kan forventes imødekommet, samt at vedkommende inden en måned kan bekræfte sin begæring og derved forsøge at få indstillingen ændret; bekræftes begæringen ikke inden en måned, betragtes den oprindelige begæring som bortfaldet.2. Begæringer, der ikke er besvaret inden en måned fra begæringens fremsættelse, anses for at være afslået, bortset fra det tilfælde, hvor den, der har begæret aktindsigt, i den følgende måned bekræfter sin begæring som anført ovenfor.3. Afgørelser om bekræftede begæringer skal træffes af Rådet for EMI inden en måned efter indgivelsen af denne begæring.4. Afgørelser om afslag på en bekræftet begæring skal begrundes behørigt. Afgørelsen meddeles snarest og skriftligt den, der har begæret aktindsigt; vedkommende underrettes samtidig om indholdet af artikel 109 F, stk. 9, og artikel 138 E og 173 i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab for så vidt angår betingelserne for fysiske personers indbringelse af klager for ombudsmanden og Domstolens prøvelse af lovligheden af EMI's handlinger.5. Er der ikke afgivet svar i løbet af den måned, der følger efter den måned, i hvilken den bekræftende begæring er fremsat, anses dette som afslag.Artikel 6 Formanden træffer de nødvendige foranstaltninger med henblik på at gennemføre denne afgørelse.Artikel 7 Denne afgørelse får virkning den 3. juni 1997.Udfærdiget i Frankfurt, den 3. juni 1997.På vegne af Rådet for EMIAlexandre LAMFALUSSYFormanden(1) 616/PUBAC/F/IJH af 20. december 1996.(2) Adresseret til generalsekretæren for Det Europæiske Monetære Institut, Kaiserstraße 29, D-60311 Frankfurt am Main.


title: Rådets afgørelse (EU) 2017/715 af 27. marts 2017 om den holdning, der skal indtages på Den Europæiske Unions vegne i Det Blandede EØS-Udvalg, til en ændring af bilag II (Tekniske forskrifter, standarder, prøvning og certificering) og bilag XVII (Intellektuel ejendomsret) til EØS-aftalen (pædiatriforordningen)

text:
                  21.4.2017

                  DA

                  Den Europæiske Unions Tidende

                  L 105/15

            RÅDETS AFGØRELSE (EU) 2017/715
      af 27. marts 2017
      om den holdning, der skal indtages på Den Europæiske Unions vegne i Det Blandede EØS-Udvalg, til en ændring af bilag II (Tekniske forskrifter, standarder, prøvning og certificering) og bilag XVII (Intellektuel ejendomsret) til EØS-aftalen (pædiatriforordningen)
      RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION
      under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 114 sammenholdt med artikel 218, stk. 9,
      under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 2894/94 af 28. november 1994 om visse gennemførelsesbestemmelser til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (1), særlig artikel 1, stk. 3,
      under henvisning til forslag fra Kommissionen, og
      ud fra følgende betragtninger:

                  (1)

                  Aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (2) (»EØS-aftalen«) trådte i kraft den 1. januar 1994.

                  (2)

                  I henhold til EØS-aftalens artikel 98 kan Det Blandede EØS-Udvalg træffe afgørelse om at ændre bl.a. bilag II (Tekniske forskrifter, standarder, prøvning og certificering) og bilag XVII (Intellektuel Ejendomsret) til EØS-aftalen.

                  (3)

                  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1901/2006 (3) skal indarbejdes i EØS-aftalen.

                  (4)

                  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1902/2006 (4) skal indarbejdes i EØS-aftalen.

                  (5)

                  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 469/2009 (5) skal indarbejdes i EØS-aftalen.

                  (6)

                  Kommissionens forordning (EU) nr. 488/2012 (6) skal indarbejdes i EØS-aftalen.

                  (7)

                  Ved forordning (EF) nr. 469/2009 ophæves Rådets forordning (EØF) nr. 1768/92 (7), som er indarbejdet i EØS-aftalen, og som derfor skal udgå af EØS-aftalen.

                  (8)

                  I Kommissionens forordning (EF) nr. 658/2007 (8) er der fastsat bestemmelser om anvendelsen af økonomiske sanktioner over for indehavere af markedsføringstilladelser, som er udstedt i henhold til forordning (EF) nr. 726/2004. Når Kommissionen har givet en markedsføringstilladelse, bør EFTA-staterne samtidig træffe tilsvarende afgørelser inden for 30 dage efter tilladelsen. På grund af de særlige omstændigheder, navnlig det forhold, at det er Kommissionen, der udsteder markedsføringstilladelser, at overtrædelserne berører Unionen og dens interesser og som følge af den komplekse og tekniske karakter af overtrædelsesprocedurerne, bør EFTA-Tilsynsmyndigheden arbejde tæt sammen med Kommissionen og afvente Kommissionens vurdering og forslag til handling, inden den tager stilling til, om der skal bringes økonomiske sanktioner i anvendelse over for indehaverne af markedsføringstilladelser etableret i en EFTA-stat.

                  (9)

                  Bilag II (Tekniske forskrifter, standarder, prøvning og certificering) og bilag XVII (Intellektuel ejendomsret) til EØS-aftalen bør derfor ændres i overensstemmelse hermed.

                  (10)

                  Den holdning, som Unionen skal indtage i Det Blandede EØS-Udvalg, bør derfor baseres på det udkast til afgørelse, der er knyttet til nærværende afgørelse —

            VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
      Artikel 1
      Den holdning, som på Unionens vegne skal indtages i Det Blandede EØS-Udvalg, til den foreslåede ændring af bilag II (Tekniske forskrifter, standarder, prøvning og certificering) og bilag XVII (Intellektuel ejendomsret) til EØS-aftalen baseres på det udkast til Det Blandede EØS-Udvalgs afgørelse, der er knyttet til nærværende afgørelse.
      Artikel 2
      Denne afgørelse træder i kraft på dagen for vedtagelsen.

         Udfærdiget i Bruxelles, den 27. marts 2017.

               På Rådets vegne

            C. ABELA

               Formand

         (1)  EFT L 305 af 30.11.1994, s. 6.

         (2)  EFT L 1 af 3.1.1994, s. 3.

         (3)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1901/2006 af 12. december 2006 om lægemidler til pædiatrisk brug og om ændring af forordning (EØF) nr. 1768/92, direktiv 2001/20/EF, direktiv 2001/83/EF og forordning (EF) nr. 726/2004 (EUT L 378 af 27.12.2006, s. 1).

         (4)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1902/2006 af 20. december 2006 om ændring af forordning (EF) nr. 1901/2006 om lægemidler til pædiatrisk brug (EUT L 378 af 27.12.2006, s. 20).

         (5)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 469/2009 af 6. maj 2009 om det supplerende beskyttelsescertifikat for lægemidler (EUT L 152 af 16.6.2009, s. 1).

         (6)  Kommissionens forordning (EU) nr. 488/2012 af 8. juni 2012 om ændring af Kommissionens forordning (EF) nr. 658/2007 om økonomiske sanktioner for tilsidesættelse af visse forpligtelser i forbindelse med markedsføringstilladelser udstedt i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 726/2004 (EUT L 150 af 9.6.2012, s. 68).

         (7)  EFT L 182 af 2.7.1992, s. 1.

         (8)  Kommissionens forordning (EF) nr. 658/2007 af 14. juni 2007 om økonomiske sanktioner for tilsidesættelse af visse forpligtelser i forbindelse med markedsføringstilladelser udstedt i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 726/2004 (EUT L 155 af 15.6.2007, s. 10).

         UDKAST TIL
         DET BLANDEDE EØS-UDVALGS AFGØRELSE Nr. …/2017
         af …
         om ændring af bilag II (Tekniske forskrifter, standarder, prøvning og certificering) og bilag XVII (Intellektuel ejendomsret) til EØS-aftalen
         DET BLANDEDE EØS-UDVALG HAR —
         under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (»EØS-aftalen«), særlig artikel 98, og
         ud fra følgende betragtninger:

                     (1)

                     Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1901/2006 af 12. december 2006 om lægemidler til pædiatrisk brug og om ændring af forordning (EØF) nr. 1768/92, direktiv 2001/20/EF, direktiv 2001/83/EF og forordning (EF) nr. 726/2004 (1) skal indarbejdes i EØS-aftalen.

                     (2)

                     Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1902/2006 af 20. december 2006 om ændring af forordning (EF) nr. 1901/2006 om lægemidler til pædiatrisk brug (2) skal indarbejdes i EØS-aftalen.

                     (3)

                     Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 469/2009 af 6. maj 2009 om det supplerende beskyttelsescertifikat for lægemidler (kodificeret udgave) (3) skal indarbejdes i EØS-aftalen.

                     (4)

                     Kommissionens forordning (EU) nr. 488/2012 af 8. juni 2012 om ændring af Kommissionens forordning (EF) nr. 658/2007 om økonomiske sanktioner for tilsidesættelse af visse forpligtelser i forbindelse med markedsføringstilladelser udstedt i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 726/2004 (4), som berigtiget i EUT L 338 af 12.12.2012, s. 44, skal indarbejdes i EØS-aftalen.

                     (5)

                     Forordning (EF) nr. 469/2009 ophæver Rådets forordning (EØF) nr. 1768/92 (5), som er indarbejdet i EØS-aftalen, og som derfor skal udgå af EØS-aftalen.

                     (6)

                     I Kommissionens forordning (EF) nr. 658/2007 er der fastsat bestemmelser om anvendelsen af økonomiske sanktioner over for indehavere af markedsføringstilladelser, som er udstedt i henhold til forordning (EF) nr. 726/2004. Når Kommissionen har givet en markedsføringstilladelse, bør EFTA-staterne samtidig træffe tilsvarende afgørelser inden for 30 dage efter tilladelsen. På grund af de særlige omstændigheder, navnlig det forhold, at det er Kommissionen, der udsteder markedsføringstilladelser, at overtrædelserne berører Unionen og dens interesser og som følge af den komplekse og tekniske karakter af overtrædelsesprocedurerne, bør EFTA-Tilsynsmyndigheden arbejde tæt sammen med Kommissionen og afvente Kommissionens vurdering og forslag til handling, inden den tager stilling til, om indehaverne af markedsføringstilladelser, der er etableret i en EFTA-stat, skal pålægges økonomiske sanktioner.

                     (7)

                     Bilag II og XVII til EØS-aftalen bør derfor ændres i overensstemmelse hermed —

               VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
         Artikel 1
         I bilag II, kapitel XIII, til EØS-aftalen foretages følgende ændringer:

                     1.

                     Følgende tekst indsættes efter »Udvalget for Lægemidler til Sjældne Sygdomme« i afsnit 13 i den indledende tekst:
                     »Det Pædiatriske Udvalg«

                     2.

                     Følgende led indsættes i punkt 15q (Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/83/EF) og 15zb (Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 726/2004):

                                 »—

                                    32006 R 1901: Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1901/2006 af 12. december 2006 (EUT L 378 af 27.12.2006, s. 1).«

                     3.

                     Tilpasningen af punkt 15zb (Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 726/2004) affattes således:
                     »De beføjelser, der er tillagt Kommissionen i forbindelse med den overtrædelsesprocedure, der er fastsat i artikel 84, stk. 3, herunder beføjelse til at pålægge indehavere af markedsføringstilladelser økonomiske sanktioner, skal, når indehaveren af markedsføringstilladelsen er etableret i en EFTA-stat, udøves af EFTA-Tilsynsmyndigheden i tæt samarbejde med Kommissionen. Inden EFTA-Tilsynsmyndigheden træffer en afgørelse om at pålægge økonomiske sanktioner, fremsender Kommissionen sin vurdering og sit forslag om, hvordan der bør handles.«

                     4.

                     Teksten i punkt 15zj (Kommissionens forordning (EF) nr. 658/2007) erstattes af følgende:
                     »32007 R 0658: Kommissionens forordning (EF) nr. 658/2007 af 14. juni 2007 om økonomiske sanktioner for tilsidesættelse af visse forpligtelser i forbindelse med markedsføringstilladelser udstedt i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 726/2004 (EUT L 155 af 15.6.2007, s. 10), som ændret ved

                                 —

                                    32012 R 0488: Kommissionens forordning (EU) nr. 488/2012 af 8. juni 2012 (EUT L 150 af 9.6.2012, s. 68), som berigtiget ved EUT L 338 af 12.12.2012, s. 44.

                           Bestemmelserne i forordningen læses i forbindelse med denne aftale med følgende tilpasning:
                     »De beføjelser, der er tillagt Kommissionen i forbindelse med overtrædelsesproceduren, herunder beføjelse til at pålægge indehavere af markedsføringstilladelser økonomiske sanktioner, udøves, når indehaveren af markedsføringstilladelsen er etableret i en EFTA-stat, af EFTA-Tilsynsmyndigheden i tæt samarbejde med Kommissionen. Inden EFTA-Tilsynsmyndigheden træffer en afgørelse om at pålægge økonomiske sanktioner, fremsender Kommissionen sin vurdering og sit forslag om, hvordan der bør handles.«

                     5.

                     Følgende punkt indsættes efter punkt 15zo (Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 198/2013):

                                 »15zp.

                                    32006 R 1901: Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1901/2006 af 12. december 2006 om lægemidler til pædiatrisk brug og om ændring af forordning (EØF) nr. 1768/92, direktiv 2001/20/EF, direktiv 2001/83/EF og forordning (EF) nr. 726/2004 (EUT L 378 af 27.12.2006, s. 1), som ændret ved:

                                             —

                                                32006 R 1902: Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1902/2006 af 20. december 2006 (EUT L 378 af 27.12.2006, s. 20).

                           Bestemmelserne i forordningen læses i forbindelse med denne aftale med følgende tilpasninger:

                                 a)

                                 Anvendelsen af artikel 36, stk. 3, afhænger ikke af lægemidlets godkendelse i Liechtenstein.

                                 b)

                                 »De beføjelser, der er tillagt Kommissionen i forbindelse med den overtrædelsesprocedure, der er fastsat i artikel 49, stk. 3, herunder beføjelse til at pålægge indehavere af markedsføringstilladelser økonomiske sanktioner, udøves, når indehaveren af markedsføringstilladelsen er etableret i en EFTA-stat, af EFTA-Tilsynsmyndigheden i tæt samarbejde med Kommissionen. Inden EFTA-Tilsynsmyndigheden træffer en afgørelse om at pålægge økonomiske sanktioner, fremsender Kommissionen sin vurdering og sit forslag om, hvordan der bør handles.«

               Artikel 2
         Teksten til punkt 6 (Rådets forordning (EØF) nr. 1768/92) i bilag XVII til EØS-aftalen affattes således:
         »32009 R 0469: Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 469/2009 af 6. maj 2009 om det supplerende beskyttelsescertifikat for lægemidler (kodificeret udgave) (EUT L 152 af 16.6.2009, s. 1).
         Bestemmelserne i forordningen læses i forbindelse med denne aftale med følgende tilpasninger:

                     a)

                     I artikel 7 tilføjes følgende stykker:
                     »6.   Artikel 5 gælder ikke for EFTA-staterne.
                     7.   I fem år efter ikrafttrædelsen af forordning (EF) nr. 1901/2006 indgives uanset stk. 4 ansøgninger om forlængelse af gyldighedsperioden for et allerede udstedt certifikat, senest seks måneder inden certifikatet udløber.«

                     b)

                     I artikel 21 tilføjes følgende stykker:
                     »3.   En ansøgning om forlængelse af gyldighedsperioden for et certifikat kan kun imødekommes i en EFTA-stat, hvis certifikatet udløber mindre end 6 måneder før ikrafttrædelsen af forordning (EF) nr. 1901/2006 i den pågældende EFTA-stat. I tilfælde, hvor certifikatet udløber før ikrafttrædelsen af forordning (EF) nr. 1901/2006 i den pågældende EFTA-stat, får forlængelsen kun virkning for tidsrummet efter ikrafttrædelsen i den pågældende EFTA-stat og efter datoen for offentliggørelsen af ansøgningen om forlængelse. Dog gælder artikel 13, stk. 3, for beregningen af varigheden af forlængelsen.
                     4.   Uanset artikel 7, stk. 7, skal ansøgningen om forlængelse af et certifikats gyldighedsperiode i de tilfælde, hvor et certifikat udløber tidligere end syv måneder efter, at forordning (EF) nr. 1901/2006 er trådt i kraft i den pågældende EFTA-stat, indgives senest en måned efter ikrafttrædelsen i den pågældende EFTA-stat. I disse tilfælde får forlængelsen kun virkning for tidsrummet efter datoen for offentliggørelsen af ansøgningen om forlængelse. Dog gælder artikel 13, stk. 3, for beregningen af varigheden af forlængelsen.
                     5.   En ansøgning om forlængelse af gyldighedsperioden for et certifikat, der er indgivet i overensstemmelse med stk. 3 og 4, forhindrer ikke tredjemand, som i perioden mellem certifikatets udløb og offentliggørelsen af ansøgningen om forlængelse af certifikatets gyldighedsperiode i god tro har udnyttet opfindelsen handelsmæssigt eller indledt seriøse forberedelser til en sådan udnyttelse, i at fortsætte denne udnyttelse.«

                     c)

                     Som følge af patentunionen mellem Liechtenstein og Schweiz udsteder Liechtenstein ingen supplerende beskyttelsescertifikater for lægemidler som fastsat i denne forordning.«

               Artikel 3
         Den islandske og den norske udgave af forordning (EF) nr. 1901/2006, (EF) nr. 1902/2006, (EF) nr. 469/2009 og Kommissionens forordning (EU) nr. 488/2012, som berigtiget i EUT L 338 af 12.12.2012, s. 44, der offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidendes EØS-tillæg, er autentiske.
         Artikel 4
         Denne afgørelse træder i kraft den …, forudsat at alle meddelelser er indgivet, jf. EØS-aftalens artikel 103, stk. 1 (*1).
         Artikel 5
         Denne afgørelse offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidendes EØS-afsnit og EØS-tillæg.

            Udfærdiget i Bruxelles, den

                  På Det Blandede EØS-Udvalgs vegne

                  Formand

                  Sekretærer for Det Blandede EØS-Udvalg

            (1)  EUT L 378 af 27.12 2006, s. 1.

            (2)  EUT L 378 af 27.12 2006, s. 20.

            (3)  EUT L 152 af 16.6.2009, s. 1.

            (4)  EUT L 150 af 9.6.2012, s. 68.

            (5)  EUT L 182 af 2.7 1992, s. 1.

            (*1)  [Forfatningsmæssige krav angivet.]


Avis juridique important

|

32003D0096

2003/96/EF: Rådets afgørelse af 6. februar 2003 om indgåelse af aftalen om videnskabeligt og teknologisk samarbejde mellem Det Europæiske Fællesskab og Ukraine

EU-Tidende nr. L 036 af 12/02/2003 s. 0031 - 0031

Rådets afgørelseaf 6. februar 2003om indgåelse af aftalen om videnskabeligt og teknologisk samarbejde mellem Det Europæiske Fællesskab og Ukraine(2003/96/EF)RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 170, stk. 2, sammenholdt med artikel 300, stk. 2, første afsnit, første punktum, og artikel 300, stk. 3, første afsnit,under henvisning til forslag fra Kommissionen(1),under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet(2) ogud fra følgende betragtninger:(1) Den 16. juni 1994 underskrev De Europæiske Fællesskaber og medlemsstaterne på den ene side og Ukraine på den anden side en partnerskabs- og samarbejdsaftale(3), som trådte i kraft den 1. marts 1998.(2) Det Europæiske Råd i Helsingfors vedtog den 11. december 1999 en fælles strategi over for Ukraine (1999/877/FUSP)(4).(3) Det Europæiske Fællesskab og Ukraine gennemfører særlige FTU-programmer på en række områder af fælles interesse. På baggrund af tidligere erfaringer har begge parter udtrykt ønske om at skabe et bredere, mere omfattende grundlag for samarbejde om videnskab og teknologi. Denne samarbejdsaftale om videnskab og teknologi er led i det mere overordnede samarbejde mellem Det Europæiske Fællesskab og Ukraine.(4) Ved afgørelse af 8. oktober 2001 bemyndigede Rådet Kommissionen til på Det Europæiske Fællesskabs vegne at føre forhandlinger om en aftale om videnskabeligt og teknologisk samarbejde mellem Det Europæiske Fællesskab og Ukraine. Forhandlingerne, som blev ført i overensstemmelse med forhandlingsdirektiverne, førte til vedlagte aftale med de to tilhørende bilag.(5) Aftalen blev underskrevet den 4. juli 2002 i København.(6) Aftalen bør godkendes -TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:Artikel 1Aftalen om videnskabeligt og teknologisk samarbejde mellem Det Europæiske Fællesskab og Ukraine godkendes herved på Fællesskabets vegne.Teksten til aftalen er sammen med de to bilag hertil knyttet til denne afgørelse.Artikel 2Formanden for Rådet foretager på Fællesskabets vegne den i artikel 12 i aftalen omhandlede underretning.Udfærdiget i Bruxelles, den 6. februar 2003.På Rådets vegneP. EfthymiouFormand(1) Forslag af 11.10.2002 (endnu ikke offentliggjort i EUT).(2) Udtalelse afgivet den 17.12.2002 (endnu ikke offentliggjort i EUT).(3) EFT L 49 af 19.2.1998, s. 3.(4) EFT L 331 af 23.12.1999, s. 1.


               27.9.2016

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 353/168

         P8_TA(2015)0199
   Afgørelse om ikke at gøre indsigelse mod en delegeret retsakt: støtte til udvikling af landdistrikterne fra Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne
   Europa-Parlamentets afgørelse om ikke at gøre indsigelse mod Kommissionens delegerede forordning af 27. april 2015 om ændring af bilag I til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1305/2013 om støtte til udvikling af landdistrikterne fra Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (C(2015)02802 — 2015/2673(DEA))
   (2016/C 353/23)

      Europa-Parlamentet,

               —

               der henviser til Kommissionens delegerede forordning (C(2015)02802),

               —

               der henviser til Kommissionens skrivelse af 3. februar 2015, hvori den anmoder Parlamentet om at erklære, at det ikke vil gøre indsigelse mod den delegerede forordning,

               —

               der henviser til skrivelse af 6. maj 2015 fra Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikter til Udvalgsformandskonferencens formand,

               —

               der henviser til artikel 290 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,

               —

               der henviser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1305/2013 af 17. december 2013 om støtte til udvikling af landdistrikterne fra Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 1698/2005 (1), særlig artikel 58, stk. 7, og artikel 83, stk. 5,

               —

               der henviser til henstilling til afgørelse fra Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikter,

               —

               der henviser til forretningsordenens artikel 105, stk. 6,

               —

               der henviser til, at der ikke er gjort indsigelse inden for den frist, der er fastsat i forretningsordenens artikel 105, stk. 6, tredje og fjerde led, og som udløb den 19. maj 2015,

               A.

               der henviser til, at der i henhold til artikel 19, stk. 1, i Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 1311/2013 skal foretages en revision af den flerårige finansielle ramme, hvis der efter den 1. januar 2014 vedtages programmer under delt forvaltning vedrørende bl.a. Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne med henblik på overførsel til efterfølgende år — ud over de tilsvarende udgiftslofter — af bevillinger, der ikke blev udnyttet i 2014;

               B.

               der henviser til, at programmerne for udvikling af landdistrikterne i Bulgarien, Den Tjekkiske Republik, Irland, Grækenland, Spanien, Kroatien, Italien, Cypern, Luxembourg, Ungarn, Malta, Rumænien og Sverige og visse regionale programmer i Belgien, Tyskland, Frankrig og Det Forenede Kongerige ikke var klar til vedtagelse inden udgangen af 2014;

               C.

               der henviser til, at forordning (EU, Euratom) nr. 1311/2013 er blevet revideret i overensstemmelse hermed ved Rådets forordning (EU, Euratom) 2015/623, hvorved de tilsvarende uudnyttede bevillinger fra 2014 for Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne overføres til udgiftslofterne for 2015 og 2016;

               D.

               der henviser til, at bilag I til forordning (EU) nr. 1305/2013, som fastsætter fordelingen af Unionens støtte til udvikling af landdistrikterne for perioden 2014-2020, derfor bør ændres i overensstemmelse hermed;

               E.

               der henviser til, at den delegerede forordning er afgørende for en problemfri og rettidig vedtagelse af programmer for udvikling af landdistrikterne, og at det er hensigtsmæssigt, at den træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende;

               1.

               erklærer, at det ikke gør indsigelse mod den delegerede forordning;

               2.

               pålægger sin formand at sende denne afgørelse til Rådet og Kommissionen.

      (1)  EUT L 347 af 20.12.2013, s. 487.


title: Rådets afgørelse 2012/515/FUSP af 24. september 2012 om ændring og forlængelse af afgørelse 2010/565/FUSP om Den Europæiske Unions rådgivnings- og bistandsmission vedrørende reform af sikkerhedssektoren i Den Demokratiske RepublikCongo (EUSEC RD Congo)

text:
               25.9.2012

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 257/18

         RÅDETS AFGØRELSE 2012/515/FUSP
   af 24. september 2012
   om ændring og forlængelse af afgørelse 2010/565/FUSP om Den Europæiske Unions rådgivnings- og bistandsmission vedrørende reform af sikkerhedssektoren i Den Demokratiske RepublikCongo (EUSEC RD Congo)
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Union, særlig artikel 28, artikel 42, stk. 4, og artikel 43, stk. 2,
   under henvisning til forslag fra Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Den 21. september 2010 vedtog Rådet afgørelse 2010/565/FUSP om Den Europæiske Unions rådgivnings- og bistandsmission vedrørende reform af sikkerhedssektoren i Den Demokratiske Republik Congo (EUSEC RD Congo) (1), senest ændret ved afgørelse 2011/538/FUSP (2). EUSEC RD Congo udløber den 30. september 2012.

               (2)

               Den 13. juli 2012 godkendte Den Udenrigs- og Sikkerhedspolitiske Komité anbefalingen om, at EUSEC RD Congo bør forlænges med et år efterfulgt af en afsluttende overgangsfase på 12 måneder med henblik på overdragelse af missionens opgaver.

               (3)

               EUSEC RD Congo bør derfor forlænges indtil den 30. september 2013.

               (4)

               Det er nødvendigt at fastsætte det finansielle referencegrundlag til dækning af udgifterne i forbindelse med EUSEC RD Congo for perioden fra den 1. oktober 2012 til den 30. september 2013.

               (5)

               Det er endvidere nødvendigt at tilpasse visse bestemmelser om EU's klassificerede informationer.

               (6)

               EUSEC RD Congo vil blive gennemført under forhold, som muligvis vil blive forværret og vil kunne hindre opnåelsen af målene for Unionens optræden udadtil, jf. traktatens artikel 21 —

         VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   Afgørelse 2010/565/FUSP ændres således:

               1)

               I artikel 9, stk. 1, tilføjes følgende afsnit:
               "Det finansielle referencegrundlag til dækning af udgifterne i forbindelse med missionen udgør 11 000 000 EUR for perioden fra den 1. oktober 2012 til den 30. september 2013."

               2)

               Artikel 13 affattes således:
               "Artikel 13
               Videregivelse af klassificerede informationer
               1.   HR har om nødvendigt og i overensstemmelse med missionens behov bemyndigelse til i overensstemmelse med Rådets afgørelse 2011/292/EU af 31. marts 2011 om reglerne for sikkerhedsbeskyttelse af EU's klassificerede informationer (3) at videregive EU's klassificerede informationer og dokumenter til og med klassifikationsgraden "CONFIDENTIEL UE/EU CONFIDENTIAL", som er udarbejdet med henblik på missionen, til tredjestater, der er tilknyttet nærværende afgørelse.
               2.   HR har også bemyndigelse til i overensstemmelse med missionens operative behov og i overensstemmelse med afgørelse 2011/292/EU at videregive EU's klassificerede informationer og dokumenter til og med klassifikationsgraden "RESTREINT UE/EU RESTRICTED", som er udarbejdet med henblik på missionen, til FN. Med henblik herpå etableres der ordninger mellem HR og FN's kompetente myndigheder.
               3.   HR har, hvis der er et specifikt og umiddelbart operativt behov derfor, bemyndigelse til i overensstemmelse med afgørelse 2011/292/EU at videregive EU's klassificerede informationer og dokumenter til og med klassifikationsgraden "RESTREINT UE/EU RESTRICTED", som er udarbejdet med henblik på missionen, til værtsstaten. Med henblik herpå etableres der ordninger mellem HR og de kompetente myndigheder i værtsstaten.
               4.   HR har bemyndigelse til at videregive EU's ikkeklassificerede dokumenter, der vedrører Rådets forhandlinger om missionen, og som er omfattet af tavshedspligt i henhold til artikel 6, stk. 1, i Rådets forretningsorden (4), til tredjelande, der er tilknyttet nærværende afgørelse.
               5.   HR kan uddelegere de i stk. 1-4 omhandlede beføjelser samt muligheden for at indgå de i stk. 2 og 3 nævnte ordninger til personer under HR's myndighed, til den øverstbefalende for den civile operation og/eller til missionschefen.

               3)

               Artikel 15, stk. 3, affattes således:
               "3.   Missionschefen bistås af missionens sikkerhedsofficer (MSO), der refererer til missionschefen, og som også har et praktisk samarbejde med Tjenesten for EU's Optræden Udadtil (EU-Udenrigstjenesten)."

               4)

               Artikel 17, stk. 2, affattes således:
               "Den anvendes indtil den 30. september 2013.".

         Artikel 2
   Denne afgørelse træder i kraft på dagen for vedtagelsen.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 24. september 2012.

            På Rådets vegne

         A. D. MAVROYIANNIS

            Formand

      (1)  EUT L 248 af 22.9.2010, s. 59.

      (2)  EUT L 236 af 13.9.2011, s. 10.

      (3)  EUT L 141 af 27.5.2011, s. 17.

      (4)  Rådets afgørelse 2009/937/EU af 1. december 2009 om vedtagelse af Rådets forretningsorden (EUT L 325 af 11.12.2009, s. 35)."


title: Rådets Afgørelse af 26. marts 1975 om tillæg til Rådets afgørelse af 25. februar 1975 om indførsel af rørsukker med oprindelse i de oversøiske lande og territorier (OLT)

text:
17. 10 . 75                             De Europæiske Fællesskabers Tidende                         Nr. L 268/45
                                              RÅDETS AFGØRELSE
                                                   af 26. marts 1975
            om tillæg til Rådets afgørelse af 25 . februar 1975 om indførsel af rørsukker med
                              oprindelse i de oversøiske lande og territorier (OLT)
                                                      (75/61 5/EØF)
            RÅDET FOR DE EUROPÆISKE
            FÆLLESSKABER HAR —
            under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europæiske økonomiske Fællesskab,
            særlig artikel 136,
            under henvisning til henstilling fra Kommissionen, og
            ud fra følgende betragtninger :
            Under vedtagelsen af Rådets afgørelse om indførsel af rørsukker med oprindelse i oversøi
            ske lande og territorier, besluttedes det senere at tilføje sukkermængderne for Suriname,
            bestemmelserne i nævnte afgørelse bør nu suppleres —
            VEDTAGET FØLGENDE AFGØRELSE :
                                                           Artiki'l 1
            Bestemmelserne i artikel 2 i Rådets afgørelse af 25. februar 1975 om indførsel af rørsuk
            ker med oprindelse i de oversøiske lande og territorier (OLT) suppleres således :
                første stk . : Suriname 4 000 ;
                andet stk . : ordet » Suriname « slettes .
                                                           Artikel 2
            Bestemmelserne i denne afgørelse træder i kraft den 1 . april 1975.
            Udfærdiget i Bruxelles, den 26. marts 1975.
                                                                          På Rådets vegne
                                                                          G. FITZGERALD
                                                                              Formand


title: Beslutning om at afslutte den formelle undersøgelsesprocedure, efter at EFTA-staten har trukket anmeldelsen tilbage — PPC's energiaftale af 2014 og transmissionsaftale af 2014

text:
               11.2.2016

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 52/14

         Beslutning om at afslutte den formelle undersøgelsesprocedure, efter at EFTA-staten har trukket anmeldelsen tilbage
   PPC's energiaftale af 2014 og transmissionsaftale af 2014
   (2016/C 52/09)
   Ved beslutning nr. 328/15/KOL af 17. juni 2015 har EFTA-Tilsynsmyndigheden besluttet at afslutte den formelle undersøgelsesprocedure i henhold til artikel 4, stk. 4, i del II i protokol 3 til tilsyns- og domstolsaftalen, som blev indledt den 10. december 2014 ved beslutning nr. 543/14/KOL med hensyn til i) energiaftalen mellem Landsvirkjun hf. og PCC Bakki Silicon hf., som blev indgået den 17. marts 2014, og ii) transmissionsaftalen mellem Landsnet hf. og PCC Bakki Silicon hf., som blev indgået den 7. februar 2014.
   Sagens genstand er bortfaldet, da EFTA-staten har trukket anmeldelsen tilbage, og da aftalerne er blevet ophævet af de involverede parter, før de trådte i kraft.
   Den autentiske udgave af beslutningen (renset for fortrolige oplysninger) findes på EFTA-Tilsynsmyndighedens websted:
   http://www.eftasurv.int/state-aid/state-aid-register/


title: 2012/738/EU: Rådets afgørelse af 13. november 2012 om indgåelse på Den Europæiske Unions vegne af konventionen om fødevarebistand

text:
               30.11.2012

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 330/1

         RÅDETS AFGØRELSE
   af 13. november 2012
   om indgåelse på Den Europæiske Unions vegne af konventionen om fødevarebistand
   (2012/738/EU)
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 214, stk. 4, sammenholdt med artikel 218, stk. 6, litra a),
   under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
   under henvisning til godkendelse fra Europa-Parlamentet, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Unionen er part i konventionen om fødevarehjælp af 1999 (1) (»FAC 1999«), som udløber den 1. juli 2012.

               (2)

               I overensstemmelse med Rådets afgørelse 2012/511/EU (2) blev konventionen om fødevarebistand(»konventionen«) undertegnet den 23. juli 2012 med forbehold af dens indgåelse.

               (3)

               Det er i Unionens interesse at være part i konventionen, fordi den bidrager til at nå de mål for humanitær bistand, som er omhandlet i artikel 214, stk. 1, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde.

               (4)

               Konventionen bør godkendes —

         VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   Konventionen om fødevarebistand (»konventionen«) godkendes herved på Unionens vegne.
   Teksten til konventionen er knyttet til denne afgørelse.
   Artikel 2
   Kommissionen træffer afgørelse om den årlige forpligtelse, der indgås på vegne af Unionen i overensstemmelse med konventionens artikel 5, og underretter komitéens sekretariat herom.
   Artikel 3
   Kommissionen forelægger årsrapporter og deltager i informationsudveksling på vegne af Unionen i overensstemmelse med konventionens artikel 6.
   Artikel 4
   Formanden for Rådet udpeger de eller de personer, der på Unionens vegne er beføjet til at deponere det godkendelsesinstrument, der er omhandlet i konventionens artikel 12, med henblik på at udtrykke Unionens samtykke til at blive bundet af konventionen (3).
   Artikel 5
   Denne afgørelse træder i kraft på dagen for vedtagelsen.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 13. november 2012.

            På Rådets vegne

         V. SHIARLY

            Formand

      (1)  EFT L 222 af 24.8.1999, s. 40.

      (2)  EUT L 256 af 22.9.2012, s. 3.

      (3)  Datoen for ikrafttræden af konventionen offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende på foranledning af Generalsekretariatet for Rådet.

      OVERSÆTTELSE
      KONVENTIONEN OM FØDEVARBISTAND
      PRÆAMBEL
      PARTERNE I DENNE KONVENTION —
      SOM BEKRÆFTER, at de fortsat stræber efter at realisere målene i konventionen om fødevarebistand af 1999, som stadig er gyldige mål, med henblik på at bidrage til fødevaresikkerheden på verdensplan og øge det internationale samfunds evne til at håndtere fødevarekriser og udviklingslandenes øvrige fødevarebehov,
      SOM SØGER at forbedre effektiviteten og kvaliteten af fødevarebistanden, således at de mest sårbare befolkningsgruppers liv kan reddes og deres lidelser lindres, særlig i nødsituationer, ved at styrke det internationale samarbejde og koordineringen, især mellem konventionens parter og interessenter,
      SOM ERKENDER, at sårbare befolkningsgrupper har særlige fødevare- og ernæringsbehov,
      SOM BEKRÆFTER, at staterne har hovedansvaret for den nationale fødevaresikkerhed og dermed for den gradvise opfyldelse af retten til tilstrækkelig ernæring som fastsat i De Forenede Nationers Fødevare- og Landbrugsorganisations (FAO's) Vejledende retningslinjer til støtte for den gradvise opfyldelse af retten til tilstrækkelig ernæring i forbindelse med den nationale fødevaresikkerhed, som FAO's Råd vedtog i november 2004,
      SOM TILSKYNDER regeringerne i lande med manglende fødevaresikkerhed til at udarbejde og gennemføre nationale strategier, som fjerner de grundlæggende årsager til den manglende fødevaresikkerhed gennem langsigtede foranstaltninger, og som hensigtsmæssigt sammenkobler nødhjælp, genopretning og udviklingstiltag,
      SOM HENVISER til den humanitære folkeret og de grundlæggende humanitære principper om medmenneskelighed, neutralitet, upartiskhed og uafhængighed,
      SOM HENVISER til principper og god praksis for humanitær bistand, som blev godkendt i Stockholm den 17. juni 2003,
      SOM ERKENDER, at parterne har nationale politikker vedrørende fødevarebistand i både nødsituationer og ikke-nødsituationer,
      SOM MINDER OM handlingsplanen fra verdenstopmødet om fødevarer i Rom i 1996 og de fem Romprincipper for bæredygtig global fødevaresikkerhed i erklæringen fra verdenstopmødet om fødevaresikkerhed i 2009, særlig forpligtelsen til at opnå fødevaresikkerhed i alle lande samt til at mindske fattigdommen og afskaffe sulten, som FN’s Generalforsamling bekræftede i FN's årtusindeerklæring,
      SOM MINDER OM de tilsagn, som donorlande og modtagerlande er fremkommet med, for at øge effektiviteten af udviklingsbistanden ved at anvende principperne i Parisererklæringen om bistandseffektivitet, som Organisationen for Økonomisk Samarbejde og Udvikling (OECD) vedtog i 2005,
      SOM ER FAST BESLUTTET på at handle i overensstemmelse med forpligtelserne over for Verdenshandelsorganisationen (WTO), særlig WTO-reglerne for fødevarehjælp —
      ER BLEVET ENIGE OM FØLGENDE:
      Artikel 1
      Mål
      Målene for konventionen er at redde liv, bekæmpe sult, forbedre fødevaresikkerheden og forbedre ernæringstilstanden for de mest sårbare befolkningsgrupper ved:

                  a)

                  at opfylde de mest udsatte befolkningsgruppers fødevare- og ernæringsbehov gennem parternes forpligtelse til at yde fødevarebistand, som forbedrer adgangen til og indtaget af tilstrækkeligt med sikre og nærende fødevarer

                  b)

                  at sikre, at fødevarebistanden til de mest sårbare befolkningsgrupper er passende, tilstrækkelig, rettidig, effektiv og er baseret på behov og fælles principper, samt

                  c)

                  at fremme informationsudveksling, samarbejde og koordinering samt at tilvejebringe et forum, hvor det kan drøftes, hvordan parterne kan øge effektiviteten og sammenhængen i ressourceanvendelsen, således at den svarer til behovene.

            Artikel 2
      Principper for fødevarebistanden
      Ved ydelse og levering af fødevarebistand til de mest sårbare befolkningsgrupper følger parterne altid nedenstående principper:

                  a)

                  Generelle principper for fødevarebistand:

                              i)

                              fødevarebistand ydes udelukkende, når det er den mest effektive og hensigtsmæssige måde at dække de mest sårbare befolkningsgruppers fødevare- og ernæringsbehov

                              ii)

                              fødevarebistand ydes under hensyntagen til modtagerlandenes langsigtede genopretningsmål og udviklingsmål, og samtidigt arbejdes der, hvis det er hensigtsmæssigt, hen imod det bredere mål at opnå fødevaresikkerhed

                              iii)

                              fødevarebistand ydes på en sådan måde, at sårbare befolkningsgruppers og lokalsamfunds eksistensgrundlag beskyttes, deres evne til at klare sig selv og deres modstandsdygtighed styrkes, og at fødevaresikkerhedskriser forhindres, forebygges, afbødes og håndteres rigtigt

                              iv)

                              fødevarebistand ydes på en sådan måde, at der ikke opstår afhængighed, og at bistanden ikke direkte eller indirekte har negative konsekvenser for modtagerne eller andre

                              v)

                              fødevarebistand ydes på en sådan måde, at det ikke påvirker den lokale produktion, markedsforhold, afsætningsstrukturer, handelsmønstre eller prisen på de allermest nødvendige varer for sårbare befolkningsgrupper

                              vi)

                              fødevarebistand ydes i videst muligt omfang i form af ren gavebistand

                  b)

                  Principper for effektiviteten af fødevarebistanden:

                              i)

                              med henblik på at øge det beløb, der er til rådighed til fødevarebistand til sårbare befolkningsgrupper, og øge effektiviteten nedbringes omkostningerne mest muligt

                              ii)

                              det søges aktivt at samarbejde, koordinere og udveksle information med henblik på at øge fødevarebistandsprogrammernes effektivitet og sammenhængen mellem fødevarebistand og hermed forbundene politiske områder og instrumenter

                              iii)

                              fødevarer og andre dele af fødevarebistanden indkøbes lokalt eller regionalt, hvis det er muligt og hensigtsmæssigt

                              iv)

                              der ydes i stigende grad ubundet kontantbaseret fødevarebistand, hvis det er muligt og behovsbaseret

                              v)

                              fødevarehjælp må kun ydes i form af pengebeløb, hvis det kan konstateres, at der er behov for det og for at forbedre sårbare befolkningsgruppers fødevaresikkerhed; monetarisering skal bygge på gennemsigte og objektive markedsanalyser, og lokale virksomheder må ikke trænges ud af markedet

                              vi)

                              det sikres, at fødevarebistand ikke anvendes til at fremme parternes mål for markedsudvikling

                              vii)

                              reeksport af fødevarebistand undgås i videst muligt omfang, undtagen med henblik på at forebygge eller håndtere nødsituationer; fødevarehjælp må kun reeksporteres på en sådan måde, at lokale virksomheder ikke trænges ud af markedet

                              viii)

                              det anerkendes, hvis det er hensigtsmæssigt, at relevante myndigheder eller relevante interessenter er primus motor og har hovedansvaret for tilrettelæggelse, koordinering og gennemførelse af fødevarebistandsinterventioner

                  c)

                  Principper for, hvordan der ydes fødevarebistand:

                              i)

                              fødevarebistanden målrettes mod de mest sårbare befolkningsgruppers fødevare- og ernæringsbehov

                              ii)

                              modtagerne og, hvis det er relevant, andre interessenter, inddrages i behovsvurderingen og i udformningen, gennemførelsen, overvågningen og evalueringen af fødevarebistand

                              iii)

                              fødevarebistanden skal opfylde gældende internationale standarder for sikkerhed og kvalitet og respektere kulturelle og lokale kostvaner og modtagernes ernæringsbehov

                              iv)

                              det sikres, at fødevarebistandsmodtagerne har deres værdighed i behold

                  d)

                  Principper om ansvarlighed i forbindelse med fødevarebistand:

                              i)

                              der træffes konkrete og passende foranstaltninger, der styrker gennemsigtigheden og ansvarligheden for så vidt angår fødevarebistandspolitikker, -programmer og -interventioner

                              ii)

                              der foretages regelmæssigt og på et gennemsigtigt grundlag overvågning, evaluering og formidling af resultater og virkning af fødevarebistandsaktiviteter med henblik på at gøre god praksis bedre og så effektiv som overhovedet mulig.

            Artikel 3
      Forhold til WTO-aftaler
      Intet i konventionen må stride mod gældende eller fremtidige WTO-forpligtelser, der finder anvendelser mellem parterne. I tilfælde af konflikt mellem sådanne forpligtelser og denne konvention gælder førstnævnte. Intet i denne konvention foregriber, hvilke standpunkter hver af parterne kan indtage i WTO-forhandlinger.
      Artikel 4
      Konventionslande, sårbare befolkningsgrupper under konventionen, konventionsprodukter, konventionsaktiviteter og hermed forbundne omkostninger under konventionen
      1.   Ved »konventionslande« forstås lande på Komitéen for Udviklingsbistands (DAC's) liste over officielle modtagere af udviklingsbistand samt lande, der måtte være angivet i procedure- og gennemførelsesreglerne.
      2.   Ved »sårbare befolkningsgrupper under konventionen« forstås sårbare befolkningsgrupper i konventionslande.
      3.   Ved »konventionsprodukter« forstås produkter til konsum, som overholder relevante nationale politikker og lovgivningen i det land, hvor interventionen gennemføres, herunder, hvis det er relevant, gældende internationale sikkerhedsstandarder for fødevarer og kvalitetsstandarder, samt produkter, der bidrager til at opfylde fødevarebehov og beskytte eksistensgrundlag i nødsituationer og tidlige genopretningssituationer. Listen over konventionsprodukter findes i procedure- og gennemførelsesreglerne.
      4.   Konventionsaktiviteter med henblik på opfyldelse af en parts årlige minimumsforpligtelse i overensstemmelse med artikel 5 skal overholde bestemmelserne i artikel 1 og skal mindst omfatte:

                  a)

                  forsyning med og distribution af konventionsprodukter

                  b)

                  forsyning med kontanter og kuponer samt

                  c)

                  ernæringsbistand.

            Konventionsaktiviteterne er nærmere beskrevet i procedure- og gennemførelsesreglerne.
      5.   De omkostninger, der er forbundet med opfyldelse af en parts årlige minimumsforpligtelse i henhold til konventionens artikel 5, skal overholde bestemmelserne i artikel 1 og skal begrænses til de omkostninger, der er direkte forbundet med støtteberettigede aktiviteter, jf. den nærmere beskrivelse i procedure- og gennemførelsesreglerne.
      Artikel 5
      Forpligtelser
      1.   For at nå konventionens mål er parterne enige om, at de hver indgår en årlig forpligtelse til fødevarebistand, som fastsættes i overensstemmelse med partens nationale love og administrative bestemmelser. Hver parts forpligtelse kaldes partens »årlige minimumsforpligtelse«.
      2.   Den årlige minimumsforpligtelse udtrykkes i værdi eller mængde, jf. den nærmere beskrivelse i procedure- og gennemførelsesreglerne. Parten kan vælge at udtrykke sin forpligtelse enten som en minimumsværdi, en minimumsmængde eller en kombination.
      3.   Parten vælger selv, hvilken valuta den årlige minimumsforpligtelse som værdi angives i. En årlig minimumsforpligtelse, der udtrykkes i mængde, kan angives i tons kornækvivalent eller andre måleenheder, som procedure- og gennemførelsesreglerne giver mulighed for.
      4.   Hver af parterne underretter hurtigst muligt og senest seks måneder efter konventionens ikrafttræden eller senest tre måneder efter partens tiltrædelse af konventionen sekretariatet om partens første årlige minimumsforpligtelse.
      5.   Hver af parterne underretter sekretariatet om enhver ændring i partens årlige minimumsforpligtelse for de følgende år senest den 15. december i året forud for ændringen.
      6.   Sekretariatet underretter hurtigst muligt og senest den 1. januar hvert år parterne om de ajourførte årlige minimumsforpligtelser.
      7.   Bidrag med henblik på opfyldelse af den årlige minimumsforpligtelse ydes i videst muligt omfang i form af ren gavebistand. Ved modregning af fødevarebistand i en parts forpligtelse skal mindst 80 % af bistanden til konventionslande eller sårbare befolkningsgrupper under konventionen have form af ren gavebistand, jf. den nærmere beskrivelse i procedure- og gennemførelsesreglerne. I videst muligt omfang søger parterne gradvist at øge denne procentsats. Det skal fremgå af den enkelte parts årsrapport, hvilke bidrag der ikke ydes i form af ren gavebistand.
      8.   Parterne forpligter sig til at gennemføre alle fødevarebistandsaktioner under konventionen på en sådan måde, at de ikke påvirker det normale produktionsmønster og det normale internationale handelsmønster negativt.
      9.   Parterne sikrer, at fødevarebistand ikke direkte eller indirekte, officielt eller uofficielt, eksplicit eller implicit knyttes til kommerciel eksport af landbrugsprodukter eller andre varer og tjenesteydelser til modtagerlandene.
      10.   Med henblik på at opfylde den årlige minimumsforpligtelse, uanset om den er utrykt i værdi eller mængde, skal en parts bidrag overholde konventionsbestemmelserne samt bestå af konventionsprodukter og konventionsaktiviteter og hermed forbundne omkostninger, som fastsat i artikel 4 og nærmere beskrevet i procedure- og gennemførelsesreglerne.
      11.   Bidrag med henblik på at opfylde den årlige minimumsforpligtelse i henhold til konventionen må udelukkende ydes til konventionslande og sårbare befolkningsgrupper under konventionen, som fastsat i artikel 4 og nærmere beskrevet i procedure- og gennemførelsesreglerne.
      12.   Parternes kan yde deres bidrag bilateralt, gennem mellemstatslige organisationer, andre internationale organisationer eller andre fødevarebistandspartnere, men ikke gennem andre parter.
      13.   Hver af parterne skal gøre sit yderste for at opfylde sin årlige minimumsforpligtelse. Hvis en part ikke er i stand til at opfylde sin årlige minimumsforpligtelse i et givet år, skal parten forklare hvorfor i sin årsrapport for det pågældende år. Den pågældende parts årlige minimumsforpligtelse for det følgende år forhøjes med det manglende beløb, medmindre den komité, der er nedsat ved artikel 7, træffer anden afgørelse, eller medmindre ekstraordinære omstændigheder taler imod det.
      14.   Hvis en parts bidrag overstiger partens årlige minimumsforpligtelse, kan det overskydende beløb, dog højst 5 % af partens årlige minimumsforpligtelse, medtælle i partens bidrag det følgende år.
      Artikel 6
      Årsrapporter og informationsudveksling
      1.   Senest 90 dage efter afslutningen af hvert kalenderår fremsender hver part i overensstemmelse med procedure- og gennemførelsesreglerne en årsrapport til sekretariatet med detaljerede oplysninger om, hvordan parten har opfyldt sin årlige minimumsforpligtelse i henhold til konventionen.
      2.   Årsrapporten indeholder en beskrivende del, som kan indeholde oplysninger om, hvordan partens fødevarebistandspolitikker, -programmer og -operationer bidrager til at realisere konventionens mål og principper.
      3.   Parterne udveksler løbende information om deres fødevarebistandspolitikker og -programmer og om resultaterne af deres evalueringer af disse politikker og programmer.
      Artikel 7
      Komitéen for Fødevarebistand
      1.   Der oprettes hermed en Komité for Fødevarebistand (»komitéen«) bestående af samtlige konventionens parter.
      2.   Komitéen træffer afgørelser på sine formelle møder og varetager de opgaver, der er påkrævede for at gennemføre konventionens bestemmelser i overensstemmelse med konventionens principper og mål.
      3.   Komitéen vedtager sine procedureregler; den kan også vedtage regler, der uddyber konventionens bestemmelser for at sikre, at de gennemføres korrekt. I den indledende fase fungerer dokumentet FAC(11/12)1 af 25. april 2012 vedtaget af Komitéen for Fødevarehjælp under konventionen om fødevarehjælp af 1999 som procedure- og gennemførelsesregler for konventionen. Komitéen kan efterfølgende vælge at ændre procedure- og gennemførelsesreglerne.
      4.   Komitéens afgørelser træffes ved konsensus, dvs. at ingen af parterne formelt modsætter sig den afgørelse, som komitéen foreslår, i et spørgsmål, som drøftes på et formelt møde. Det er muligt formelt at modsætte sig en afgørelse under det formelle møde eller senest 30 dage efter rundsendelse af det referat af et formelt møde, hvori det pågældende forslag til afgørelse er nedfældet.
      5.   Hvert år forbereder sekretariatet en sammenfattende rapport for komitéen, og den udarbejdes, vedtages og offentliggøres i overensstemmelse med procedure- og gennemførelsesreglerne.
      6.   Komitéen tilvejebringer et forum, hvor parterne kan drøfte fødevarebistandsspørgsmål, f.eks. behovet for at kunne anvende passende og rettidige ressourceforpligtelser til opfyldelse af fødevare- og ernæringsbehov, særlig i konkrete nødsituationer og krisesituationer. Den fremmer informationsudveksling med og informationsformidling til andre interessenter, og i forbindelse med drøftelser hører den interessenterne og inddrager information fra dem.
      7.   Hver af parterne udpeger en repræsentant, som sekretariatets bekendtgørelser og andre meddelelser stiles til.
      Artikel 8
      Formand og næstformand for komitéen
      1.   Under det sidste formelle møde hvert år udpeger komitéen en formand og en næstformand for det følgende år.
      2.   Formanden varetager følgende opgaver:

                  a)

                  godkender forslaget til dagsorden for formelle og uformelle møder

                  b)

                  leder formelle og uformelle møder

                  c)

                  indleder og afslutter formelle og uformelle møder

                  d)

                  forelægger forslag til dagsorden for komitéen med henblik på vedtagelse ved indledningen af hvert formelt eller uformelt møde

                  e)

                  leder drøftelserne og sikrer, at procedure- og gennemførelsesreglerne overholdes

                  f)

                  fungerer som ordstyrer

                  g)

                  træffer afgørelse i procedurespørgsmål i overensstemmelse med de relevante bestemmelser i procedure- og gennemførelsesreglerne samt

                  h)

                  stiller spørgsmål og bekendtgør afgørelser.

            3.   Hvis formanden ikke er til stede under et møde eller en del af at møde (formelt eller uformelt) eller midlertidigt ikke kan udøve hvervet som formand, fungerer næstformanden som formand. Hvis både formanden og næstformanden har forfald, udpeger komitéen en midlertidig formand.
      4.   Hvis formanden af en eller anden grund ikke kan fortsætte med at udøve hvervet som formand, fungerer næstformanden som formand resten af året.
      Artikel 9
      Formelle og uformelle møder
      1.   Komitéen afholder formelle og uformelle møder i overensstemmelse med procedure- og gennemførelsesreglerne.
      2.   Komitéen afholder mindst et formelt møde om året.
      3.   Komitéen afholder derudover formelle og uformelle møder på anmodning af formanden eller mindst tre af parterne.
      4.   Komitéen kan invitere observatører og relevante interessenter, som ønsker at drøfte særlige fødevarebistandsspørgsmål, til formelle og uformelle møder i overensstemmelse med procedure- og gennemførelsesreglerne.
      5.   Det fastlægges i overensstemmelse med procedure- og gennemførelsesreglerne, hvor komitéens møder finder sted.
      6.   Dagsordenen for komitéens formelle og uformelle møder skal udarbejdes i overensstemmelse med procedure- og gennemførelsesreglerne.
      7.   Referater af et formelt møde skal indeholde komitéens eventuelle forslag til afgørelser og rundsendes senest 30 dage efter det formelle møde.
      Artikel 10
      Sekretariat
      1.   Komitéen udpeger et sekretariat, som den benytter sig af i overensstemmelse med procedure- og gennemførelsesreglerne. Komitéen anmoder Det Internationale Kornråd om, at det varetager sekretariatsfunktion for komitéen i den indledende fase.
      2.   Sekretariatet varetager de opgaver, som er fastsat i konventionen og i procedure- og gennemførelsesreglerne, administrative opgaver, herunder udarbejdelse og formidling af dokumenter og rapporter, samt andre opgaver, som komitéen ønsker varetaget.
      Artikel 11
      Bilæggelse af tvister
      Komitéen søger at bilægge eventuelle tvister mellem parterne vedrørende fortolkningen eller gennemførelsen af konventionen, af procedure- og gennemførelsesreglerne, herunder påstande om manglende opfyldelse af forpligtelser i henhold til konventionen.
      Artikel 12
      Undertegnelse og ratificering, accept eller godkendelse
      Konventionen står åben for undertegnelse af Argentina, Australien, Republikken Østrig, Kongeriget Belgien, Republikken Bulgarien, Canada, Republikken Kroatien, Republikken Cypern, Den Tjekkiske Republik, Kongeriget Danmark, Den Europæiske Union, Republikken Estland, Republikken Finland, Den Franske Republik, Forbundsrepublikken Tyskland, Den Hellenske Republik, Ungarn, Irland, Den Italienske Republik, Japan, Republikken Letland, Republikken Litauen, Storhertugdømmet Luxembourg, Republikken Malta, Kongeriget Nederlandene, Kongeriget Norge, Republikken Polen, Den Portugisiske Republik, Rumænien, Den Slovakiske Republik, Republikken Slovenien, Kongeriget Spanien, Kongeriget Sverige, Det Schweiziske Forbund, Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland og Amerikas Forenede Stater i De Forenede Nationers hovedsæde i New York fra den 11. juni 2012 til den 31. december 2012. Konventionen skal ratificeres, accepteres eller godkendes af signatarerne. Ratifikations-, accept-, og godkendelsesinstrumenter skal deponeres hos depositaren.
      Artikel 13
      Tiltrædelse
      1.   Hvis en af de stater, der er anført i artikel 12, eller Den Europæiske Union, endnu ikke har undertegnet konventionen ved udgangen af undertegnelsesperioden, kan staten eller Den Europæiske Union tiltræde den på et hvilket som helst senere tidspunkt. Tiltrædelsesinstrumenterne deponeres hos depositaren.
      2.   Når konventionen er trådt i kraft i overensstemmelse med artikel 15, står den åben for tiltrædelse for enhver stat, som ikke er anført i artikel 12, og for særskilte toldområder, som besidder fuldt selvstyre i ledelsen af deres handelsforbindelser med tredjelande, og som komitéen beslutter, kan tiltræde. Tiltrædelsesinstrumenter skal deponeres hos depositaren.
      Artikel 14
      Meddelelse om midlertidig anvendelse
      Enhver af de stater, der er anført i artikel 12, eller Den Europæiske Union, som ønsker at ratificere, acceptere eller godkende konventionen eller tiltræde den, samt enhver stat eller særskilt toldområde, som komitéen beslutter, kan tiltræde konventionen i henhold til artikel 13, stk. 2, men som endnu ikke har deponeret sit tiltrædelsesinstrument, kan til enhver tid deponere en erklæring om midlertidig anvendelse af konventionen hos depositaren. Konventionen finder da midlertidigt anvendelse på den stat, det særskilte toldområde eller Den Europæiske Union fra den dato, hvor erklæringen deponeres.
      Artikel 15
      Ikrafttrædelse
      1.   Konventionen træder i kraft den 1. januar 2013, hvis fem signatarer har deponeret deres ratifikations-, accept- eller godkendelsesinstrumenter pr. 30. november 2012.
      2.   Hvis konventionen ikke træder i kraft i overensstemmelse med stk. 1, kan de af konventionens signatarer, der har deponeret ratifikations-, accept- eller godkendelsesinstrumenter, og de stater eller Den Europæiske Union, som har deponeret tiltrædelsesinstrumenter i henhold til artikel 13, stk. 1, enstemmigt beslutte, at den skal træde i kraft mellem dem.
      3.   For så vidt angår enhver stat, særskilt toldområde eller Den Europæiske Union, der måtte ratificere, acceptere, godkende eller tiltræde konventionen efter konventionens ikrafttrædelse, træder konventionen i kraft på den dato, hvor ratifikations-, accept-, godkendelses- eller tiltrædelsesinstrumentet deponeres.
      Artikel 16
      Vurderings- og ændringsprocedure
      1.   På ethvert tidspunkt efter konventionens ikrafttræden kan en af parterne foreslå en vurdering af konventionens relevans eller foreslå ændringer i konventionen. Sekretariatet rundsender forslag om ændringer til alle parter senest seks måneder før det formelle møde, hvor forslaget skal drøftes, dvs. det første formelle møde i komitéen efter seksmånedersperiodens udløb.
      2.   Komitéen træffer afgørelse om forslag om ændringer af konventionen. Sekretariatet underretter alle parter og depositaren om enhver ændring, som komitéen har vedtaget. Depositaren underretter alle parter om enhver vedtaget ændring.
      3.   Meddelelse om accept af ændringen fremsendes til depositaren. For så vidt angår de af parterne, der har fremsendt meddelelse, træder vedtagne ændringer i kraft 90 dage efter, at depositaren har modtaget en sådan meddelelse fra mindst fire femtedele af det antal parter, der var i konventionen på den dato, hvor komitéen vedtog ændringen. For så vidt angår de øvrige parter træder ændringen i kraft 90 dage efter, at en part har deponeret sin meddelelse hos depositaren. Komitéen kan beslutte at ændre kravet til, hvor mange meddelelser der mindst skal være fremsendt, før en bestemt ændring kan træde i kraft. Sekretariatet underretter alle parter og depositaren om en sådan afgørelse.
      Artikel 17
      Udtrædelse og ophør
      1.   Enhver af parterne kan ved hvert års udgang udtræde af konventionen ved at give depositaren og komitéen skriftlig meddelelse herom senest 90 dage inden det pågældende års udgang. Dette fritager ikke parten for den årlige minimumsforpligtelse og de rapporteringsforpligtelser, som parten har påtaget sig i henhold til konventionen, mens den var part i den, og som ikke er opfyldt ved det pågældende års udgang.
      2.   På ethvert tidspunkt efter konventionens ikrafttrædelse kan en af parterne foreslå, at konventionen ophører. Forslaget skal fremsættes skriftligt til sekretariatet, som rundsender det til alle parter senest seks måneder, før komitéen behandler det.
      Artikel 18
      Depositar
      1.   Generalsekretæren for De Forenede Nationer udpeges som depositar for denne konvention.
      2.   Depositaren skal underrettes om enhver undertegnelse, ratificering, accept, godkendelse, meddelelse om midlertidig anvendelse af og tiltrædelse af konventionen, og depositaren underretter alle parter og signatarer herom.
      Artikel 19
      Autentiske tekster
      Originaleksemplarerne af denne konvention, hvis engelske og franske tekst er lige autentiske, deponeres hos De Forenede Nationers generalsekretær.

         TIL BEKRÆFTELSE HERAF har undertegnede befuldmægtigede underskrevet denne konvention.
         Udfærdiget i London, den 25. april 2012.


Avis juridique important

|

32000D0590

2000/590/EF, Euratom: Rådets afgørelse af 26. september 2000 om beskikkelse af et finsk medlem af Det Økonomiske og Sociale Udvalg

EF-Tidende nr. L 249 af 04/10/2000 s. 0021 - 0021

Rådets afgørelseaf 26. september 2000om beskikkelse af et finsk medlem af Det Økonomiske og Sociale Udvalg(2000/590/EF, Euratom)RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 258,under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Atomenergifællesskab, særlig artikel 166,under henvisning til Rådets afgørelse af 15. september 1998 om beskikkelse af medlemmerne af Det Økonomiske og Sociale Udvalg for perioden fra den 21. september 1998 til den 20. september 2002(1),i betragtning af, at en plads som medlem af Det Økonomiske og Sociale Udvalg er blevet ledig efter Markku Lemmettys fratræden, der blev meddelt Rådet den 17. december 1999,under henvisning til den kandidatliste, som den finske regering har forelagt, ogefter at have indhentet udtalelse fra Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber -TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:Eneste artikelMarkus Penttinen beskikkes som medlem af Det Økonomiske og Sociale Udvalg som efterfølger for Markku Lemmetty for den resterende del af dennes mandatperiode, dvs. indtil den 20. september 2002.Udfærdiget i Bruxelles, den 26. september 2000.På Rådets vegneC. TascaFormand(1) EFT L 257 af 19.9.1998, s. 37.