Avis juridique important

|

32002D0177

2002/177/EF: Rådets afgørelse af 18. februar 2002 om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitik for 2002

EF-Tidende nr. L 060 af 01/03/2002 s. 0060 - 0069

Rådets afgørelseaf 18. februar 2002om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitik for 2002(2002/177/EF)RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 128, stk. 2,under henvisning til forslag fra Kommissionen(1),under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet(2),under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg(3),under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget(4),under henvisning til udtalelse fra Beskæftigelsesudvalget, ogud fra følgende betragtninger:(1) Luxembourg-processen, der er baseret på gennemførelsen af den koordinerede europæiske beskæftigelsesstrategi, blev iværksat på Det Europæiske Råds ekstraordinære møde om beskæftigelse den 20. og 21. november 1997. Ved Rådets resolution af 15. december 1997 om retningslinjerne for beskæftigelsen i 1998(5) blev der iværksat en meget synlig proces, der er præget af et stærkt politisk engagement og bred enighed blandt alle berørte parter.(2) Det Europæiske Råd i Lissabon den 23. og 24. marts 2000 fastlagde en ny strategisk målsætning for EU, nemlig at blive verdens mest konkurrencedygtige og dynamiske videnbaserede økonomi med kapacitet til at sikre en bæredygtig økonomisk vækst med flere og bedre job og større social samhørighed. Virkeliggørelsen af dette mål vil sætte Den Europæiske Union i stand til igen at skabe betingelser for fuld beskæftigelse.(3) Det Europæiske Råd i Nice den 7., 8. og 9. december 2000 vedtog den social- og arbejdsmarkedspolitiske dagsorden, hvori det hedder, at en tilbagevenden til fuld beskæftigelse kræver ambitiøse politikker for øget beskæftigelsesfrekvens, begrænsning af regionale forskelle, mindskelse af uligheder og forbedring af kvaliteten i beskæftigelsen.(4) På Det Europæiske Råds møde i Stockholm den 23. og 24. marts 2001 blev det vedtaget at supplere de mål for beskæftigelsesfrekvenserne, der blev fastlagt på topmødet i Lissabon med frist til 2010, med midtvejsmål for to af beskæftigelsesfrekvenserne, der skal nås i 2005, og et nyt mål med frist til 2010 om, at beskæftigelsesfrekvensen for ældre mænd og kvinder skal øges.(5) På Det Europæiske Råds møde i Stockholm var der desuden enighed om, at indsatsen for at nå op på fuld beskæftigelse ikke alene skulle koncentrere sig om flere job, men også om bedre job, og at der til dette formål skulle fastlægges fælles strategier for at opretholde og forbedre kvaliteten i arbejdet, og at kvalitet i arbejdet skulle indføjes som en generel målsætning i beskæftigelsesretningslinjerne.(6) Der var også på Det Europæiske Råds møde i Stockholm enighed om, at der er behov for at tilskynde til modernisering af arbejdsmarkederne og fremme arbejdskraftens mobilitet med henblik på at opnå større tilpasningsevne over for forandringer ved at nedbryde de eksisterende barrierer.(7) På Det Europæiske Råds møde i Göteborg den 15. og 16. juni 2001 erkendte man, at traktatens grundlæggende mål om en bæredygtig udvikling forudsætter, at forskellige politikområder såsom beskæftigelse, økonomiske reformer, social- og arbejdsmarkedspolitik samt miljøpolitik gribes an på en sådan måde, at de gensidigt understøtter hinanden, og opfordrede medlemsstaterne til at opstille strategier for bæredygtig udvikling; disse strategier bør omfatte fremme af beskæftigelsen på miljøområdet. De synergier, der er resultat af miljø- og beskæftigelsespolitikker, bør tydeliggøres og anvendes.(8) I forbindelse med gennemførelsen af retningslinjerne for beskæftigelsen bør medlemsstaterne sigte mod en høj grad af overensstemmelse med to andre prioriterede områder, der blev fremhævet på topmødet i Lissabon, nemlig modernisering af den sociale beskyttelse og fremme af social inddragelse, samtidig med at det sikres, at det kan betale sig at arbejde, og at socialsikringsordningerne på lang sigt er bæredygtige.(9) Det Europæiske Råd i Lissabon fremhævede, at der er behov for at tilpasse de europæiske uddannelsessystemer til såvel kravene i det videnbaserede samfund som til behovet for et bedre beskæftigelsesniveau og en bedre jobkvalitet, og opfordrede medlemsstaterne, Rådet og Kommissionen til at sigte mod en betydelig årlig stigning i investeringerne pr. person i menneskelige ressourcer. Især bør medlemsstaterne styrke indsatsen for at fremme anvendelsen af informations- og kommunikationsteknologi i undervisningen.(10) På Det Europæiske Råds møde i Santa Maria da Feira den 19.-20. juni 2000 blev arbejdsmarkedets parter opfordret til at spille en mere fremtrædende rolle ved fastlæggelsen, gennemførelsen og evalueringen af de retningslinjer for beskæftigelsen, som afhænger af dem, idet der navnlig skal fokuseres på modernisering af arbejdets tilrettelæggelse, livslang uddannelse og en højere beskæftigelsesfrekvens, især for kvinder.(11) Rådets afgørelse af 19. januar 2001 om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitik for 2001(6) afspejler de nye politiske budskaber, som vandt tilslutning på Det Europæiske Råds møder i Lissabon og Santa Maria da Feira.(12) I den fælles beskæftigelsesrapport for 2001, der er udarbejdet af Rådet og Kommissionen, beskrives beskæftigelsessituationen i Fællesskabet, og der ses nærmere på medlemsstaternes indsats i forbindelse med gennemførelsen af deres beskæftigelsespolitik i overensstemmelse med retningslinjerne for beskæftigelsen for 2001 og Rådets henstilling af 19. januar 2001 om gennemførelsen af medlemsstaternes beskæftigelsespolitik(7).(13) Der bør sikres konsistens og synergi mellem retningslinjerne for beskæftigelsen og de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik.(14) På Det Europæiske Råds møder i Lissabon og Nice blev der iværksat en åben koordinationsproces med henblik på social inddragelse; der bør sikres konsistens og synergi mellem beskæftigelsesprocessen og den sociale inddragelsesproces.(15) Beskæftigelsesudvalgets udtalelse er udarbejdet sammen med Udvalget for Økonomisk Politik.(16) Den 18. februar vedtog Rådet endnu en henstilling om gennemførelsen af medlemsstaternes beskæftigelsespolitik(8).(17) Hvordan retningslinjerne gennemføres kan variere afhængigt af deres art, hvem de henvender sig til og de forskellige forhold i medlemsstaterne. De bør respektere nærhedsprincippet og medlemsstaternes ansvar med hensyn til beskæftigelsen.(18) Ved gennemførelsen af retningslinjerne for beskæftigelsen bør medlemsstaterne kunne tage hensyn til regionale forhold, samtidig med at de fuldt ud opfylder de nationale mål og respekterer princippet om ligebehandling.(19) For at Luxembourg-processen kan blive effektiv, må gennemførelsen af retningslinjerne for beskæftigelsen nødvendigvis også afspejle sig i bl.a. de finansielle bevillinger. Med henblik herpå bør de nationale rapporter i relevante tilfælde indeholde budgetoplysninger, så der kan foretages en effektiv vurdering af, hvordan gennemførelsen af retningslinjerne forløber i de enkelte medlemsstater under hensyn til deres virkning og omkostningseffektivitet.(20) Der bør tilskyndes til partnerskab på alle niveauer, herunder med arbejdsmarkedets parter, regionale og lokale myndigheder og repræsentanter for civilsamfundet, så de på deres respektive ansvarsområder kan bidrage til at fremme et højt beskæftigelsesniveau.(21) Det er nødvendigt yderligere at konsolidere og udvikle sammenlignelige indikatorer, så det bliver muligt at evaluere gennemførelsen og virkningerne af retningslinjerne i bilaget og at præcisere målene heri samt at gøre det lettere at indkredse og udveksle god praksis.(22) Medlemsstaterne bør styrke deres indsats for at inddrage og synliggøre kønsaspektet på tværs af alle søjler.(23) At sikre kvalitet i arbejdet er et vigtigt mål for den europæiske beskæftigelsesstrategi. Begrebet går både på det konkrete arbejdes karakteristika og på den bredere arbejdsmarkedskontekst, og indsatsen bør foregå på tværs af alle søjler -TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:Eneste artikelRetningslinjerne for medlemsstaternes beskæftigelsespolitik for 2002, jf. bilaget, vedtages. Medlemsstaterne tager hensyn til dem i forbindelse med deres beskæftigelsespolitikker.Udfærdiget i Bruxelles, den 18. februar 2002.På Rådets vegneM. Arias CañeteFormand(1) Forslag af 12.9.2001 (endnu ikke offentliggjort i EFT).(2) Udtalelse af 29.11.2001 (endnu ikke offentliggjort i EFT).(3) Udtalelse af 17.10.2001 (endnu ikke offentliggjort i EFT).(4) Udtalelse af 14.11.2001 (endnu ikke offentliggjort i EFT).(5) EFT C 30 af 28.1.1998, s. 1.(6) EFT L 22 af 24.1.2001, s. 18.(7) EFT L 22 af 24.1.2001, s. 27.(8) Se side 70 i denne Tidende.BILAGRETNINGSLINJERNE FOR BESKÆFTIGELSEN FOR 2002GENERELLE MÅLSÆTNINGER - AT SKABE BETINGELSERNE FOR FULD BESKÆFTIGELSE I ET VIDENBASERET SAMFUNDDen omhyggelige opbygning gennem de seneste ti år af makroøkonomiske rammer for stabilitet og vækst har sammen med en vedvarende indsats for at reformere arbejds- og kapitalmarkedet og markedet for varer og tjenesteydelser samt en forbedring af arbejdsmarkedssituationen i løbet af de sidste par år betydet, at virkeliggørelsen af nogle af de væsentligste mål i den europæiske beskæftigelsesstrategi nu er inden for rækkevidde. Derfor har Det Europæiske Råd valgt fuld beskæftigelse som det overordnede mål for EU's beskæftigelses- og arbejdsmarkedspolitik. Det har forpligtet medlemsstaterne til at arbejde mod det strategiske mål at gøre EU til verdens mest konkurrencedygtige og dynamiske videnbaserede økonomi med kapacitet til at sikre en bæredygtig økonomisk vækst med flere og bedre job og større social samhørighed.For at nå disse mål er det nødvendigt, at Fællesskabet og medlemsstaterne gør en parallel indsats. Det kræver også en løbende gennemførelse af en række sammenhængende foranstaltninger, der tilstræber vækst og makroøkonomisk stabilitet, yderligere strukturelle reformer, der skal få det europæiske arbejdsmarked til at fungere bedre, innovation og konkurrenceevne samt en aktiv velfærdsstat, der fremmer udviklingen af de menneskelige ressourcer, medbestemmelse, social inddragelse og solidaritet. Fremgangen fortsætter imidlertid ikke af sig selv, men forudsætter en styrket indsats i betragtning af de knap så lyse udsigter for økonomien og beskæftigelsen.Hovedudfordringerne i Luxembourg-processen er at forberede overgangen til den videnbaserede økonomi, høste fordelene af informations- og kommunikationsteknologien og modernisere den europæiske samfundsmodel gennem investeringer i mennesker, bekæmpelse af social udstødelse og fremme af lige muligheder. For at nå Lissabon-topmødets mål om fuld beskæftigelse bør medlemsstaterne koordinere de foranstaltninger, de iværksætter i medfør af retningslinjerne under de fire søjler, i en sammenhængende, overordnet strategi, der omfatter følgende generelle mål:A) At øge beskæftigelsesmulighederne og skabe tilstrækkeligt incitament for alle, der er villige til at påtage sig lønnet arbejde, med henblik på at skabe fuld beskæftigelse, idet det erkendes, at medlemsstaterne har forskellige udgangspunkter, og at fuld beskæftigelse er et mål for den generelle nationale økonomiske politik. I denne sammenhæng bør medlemsstaterne overveje at opstille nationale mål for at øge beskæftigelsesfrekvensen og bidrage til virkeliggørelsen af de overordnede europæiske mål:- en samlet beskæftigelsesfrekvens på 67 % og en beskæftigelsesfrekvens for kvinder på 57 % i januar 2005- en samlet beskæftigelsesfrekvens på 70 % og en beskæftigelsesfrekvens for kvinder på over 60 % i 2010- en beskæftigelsesfrekvens for ældre personer (aldersgruppen 55-64 år) på 50 % i 2010.B) Med henblik på at øge beskæftigelsesfrekvenserne, skabe større social samhørighed og social fremgang, fremme konkurrenceevnen og produktiviteten samt forbedre den måde, arbejdsmarkedet fungerer på, gør medlemsstaterne deres bedste for, at alle politikker, på tværs af de fire søjler, bidrager til at bevare og forbedre kvaliteten i arbejdet. Man bør bl.a. interessere sig for aspekter, der vedrører både det konkrete arbejdes karakteristika (såsom arbejdets iboende kvaliteter, de nødvendige kvalifikationer, efteruddannelses- og karrieremuligheder) og den bredere arbejdsmarkedskontekst, som omfatter ligestillingsspørgsmålet, arbejdsmiljø, fleksibilitet og tryghed i ansættelsen, social inddragelse og adgang til arbejdsmarkedet, arbejdets tilrettelæggelse og balancen mellem arbejde og privatliv, dialogen mellem arbejdsgivere og arbejdstagere og arbejdstagerrepræsentation, forskelligartethed i modsætning til forskelsbehandling og den generelle arbejdsindsats og produktivitet.C) Medlemsstaterne fastlægger overordnede og sammenhængende strategier for livslang uddannelse for derved at hjælpe befolkningen med at tilegne sig og ajourføre de kvalifikationer, der er nødvendige for at klare økonomiske, sociale og arbejdsmarkedsmæssige forandringer gennem hele livet. Strategierne bør navnlig omfatte udvikling af ordninger for undervisning i grundskole, overbygningsklasser og på ungdomsuddannelserne samt videregående uddannelse, efteruddannelse og erhvervsuddannelse for unge og voksne for at forbedre deres beskæftigelsesegnethed, tilpasningsevne og kvalifikationer samt deres deltagelse i det videnbaserede samfund. I forbindelse med disse strategier bør det tilstræbes, at de offentlige myndigheders, virksomhedernes, arbejdsmarkedets parters og enkeltpersoners fælles ansvar koordineres med relevante bidrag fra civilsamfundet med henblik på virkeliggørelsen af det videnbaserede samfund. Arbejdsmarkedets parter opfordres i den forbindelse til at drøfte og aftale foranstaltninger til forbedring af efteruddannelsen af voksne for at øge arbejdstagernes tilpasningsevne og virksomhedernes konkurrenceevne. Medlemsstaterne bør derfor opstille en række nationale mål med det formål at øge investeringerne i menneskelige ressourcer og få flere involveret i efteruddannelse (såvel formel som uformel) og jævnligt kontrollere, at man nærmer sig målene.D) Medlemsstaterne etablerer et overordnet partnerskab med arbejdsmarkedets parter om gennemførelsen, overvågningen og opfølgningen af beskæftigelsesstrategien. Arbejdsmarkedets parter på alle niveauer opfordres til at øge deres indsats til støtte for Luxembourg-processen. Inden for de generelle rammer og målsætninger, der er fastsat i disse retningslinjer, opfordres arbejdsmarkedets parter til i overensstemmelse med national tradition og praksis at iværksætte deres egen proces for gennemførelse af de retningslinjer, de har hovedansvaret for, indkredse de emner, de vil forhandle om, og regelmæssigt rapportere om de opnåede fremskridt, eventuelt som led i de nationale handlingsplaner, samt om virkningerne af deres indsats på beskæftigelsen og på arbejdsmarkedet. Arbejdsmarkedets parter på europæisk plan opfordres til at fastlægge deres egen indsats og til at overvåge, fremme og støtte den indsats, der gøres på nationalt plan.E) Ved omsættelsen af retningslinjerne for beskæftigelsen i de nationale politikker skal medlemsstaterne tage behørigt hensyn til alle fire søjler og de generelle målsætninger. De skal derfor foretage en afbalanceret prioritering og respektere, at retningslinjerne hænger nøje sammen og har samme værdi. I de nationale handlingsplaner fastlægges beskæftigelsesstrategien (med inddragelse af ligestillingsaspektet), som omfatter en redegørelse for, hvordan politikkerne under de fire søjler og de generelle målsætninger kombineres, og hvordan de politiske initiativer under de forskellige retningslinjer struktureres for at nå de langsigtede mål. Ved gennemførelsen af strategien tager medlemsstaterne hensyn til den regionale dimension og de regionale forskelle ved hjælp af differentierede politikker eller mål, samtidig med at de fuldt ud opfylder de nationale mål og respekterer princippet om ligebehandling. Tilsvarende bør medlemsstaterne, uden at det i øvrigt berører den generelle ramme, navnlig koncentrere sig om visse af strategiens aspekter med henblik på at imødekomme de særlige behov, der følger af situationen på deres arbejdsmarked.F) Medlemsstaterne og Kommissionen bør styrke udviklingen af fælles indikatorer for på en hensigtsmæssig måde at evaluere de fremskridt, der gøres under alle fire søjler, bl.a. for så vidt angår kvalitet i arbejdet, og støtte fastsættelsen af benchmarks og indkredsningen af god praksis. Arbejdsmarkedets parter opfordres til at fastsætte hensigtsmæssige indikatorer og benchmarks og udvikle statistiske databaser til brug for vurderingen af, hvordan den indsats, de har ansvaret for, forløber. Medlemsstaterne skal navnlig inden for rammerne af deres respektive nationale handlingsplaner evaluere og rapportere om effektiviteten af deres politiktiltag målt i resultater på arbejdsmarkedet.I. FORBEDRING AF ARBEJDSSTYRKENS BESKÆFTIGELSESEGNETHEDBekæmpelse af ungdomsarbejdsløshed og forebyggelse af langtidsarbejdsløshedFor at påvirke tendenserne i ungdomsarbejdsløsheden og langtidsledigheden øger medlemsstaterne deres indsats for at udvikle forebyggende og beskæftigelsesegnethedsfremmende strategier, der tager udgangspunkt i en tidlig indkredsning af den enkeltes behov. Inden der er gået et år - selv om denne periode kan udvides i medlemsstater med særlig stor arbejdsløshed, og uden at det berører den revision af retningslinjerne, der skal finde sted i 2002 - indfører medlemsstaterne ordninger, der sikrer at:1. Der tilbydes alle arbejdsløse en ny start - for unges vedkommende, inden de har været arbejdsløse i seks måneder, og for voksnes vedkommende, inden de har været arbejdsløse i 12 måneder - i form af uddannelse, omskoling, jobtræning, arbejde eller andre beskæftigelsesforanstaltninger, herunder, mere generelt, ledsagende individuel erhvervsvejledning og rådgivning, der kan fremme deres integration på arbejdsmarkedet.Disse forebyggende og beskæftigelsesegnethedsfremmende foranstaltninger bør kombineres med foranstaltninger, der skal mindske antallet af langtidsledige ved at fremme deres reintegration på arbejdsmarkedet.I den forbindelse bør medlemsstaterne fortsætte moderniseringen af deres offentlige arbejdsformidlinger, idet de navnlig overvåger, hvilke fremskridt der gøres, fastsætter klare tidsfrister og sørger for passende efteruddannelse af de ansatte. Medlemsstaterne bør fremme samarbejde med andre arbejdsformidlere, så strategien for arbejdsløshedsforebyggelse og aktivering bliver mere effektiv.En mere beskæftigelsesvenlig strategi: de sociale ordninger, skattesystemet og uddannelsessystemetDe sociale ordninger, skattesystemet og uddannelsessystemet bør - hvor det viser sig nødvendigt - gennemgås og tilpasses, så det sikres, at de aktivt fremmer de arbejdsløses beskæftigelsesegnethed. Endvidere bør der være et passende samspil mellem disse systemer, så personer uden for arbejdsstyrken, der er villige og i stand til at tage arbejde, tilskyndes til at vende tilbage til arbejdsmarkedet. Der bør lægges særlig vægt på at fremme incitamenter for arbejdsløse og personer uden for arbejdsstyrken til at søge og tage arbejde samt på at forbedre deres kvalifikationer og øge beskæftigelsesmulighederne, navnlig for dem, der har de største problemer.2. Medlemsstaterne:- reviderer og omlægger eventuelt deres sociale ordninger og skattesystemet for at begrænse fattigdomsfælder og tilskynde ledige og personer uden for arbejdsstyrken til at søge og tage arbejde eller træffer foranstaltninger med henblik på at forbedre deres beskæftigelsesegnethed og tilskynde arbejdsgiverne til at skabe nye arbejdspladser- bestræber sig på at få langt flere ledige og personer uden for arbejdsstyrken i gang med aktive beskæftigelsesforanstaltninger, der kan forbedre deres beskæftigelsesegnethed, for at sikre en effektiv integration på arbejdsmarkedet, og forbedrer resultaterne, effekten og omkostningseffektiviteten af sådanne foranstaltninger- fremmer foranstaltninger for arbejdsløse og personer uden for arbejdsstyrken, således at de får lejlighed til at erhverve eller ajourføre deres kvalifikationer, herunder inden for informations- og kommunikationsteknologi, for derved at lette deres adgang til arbejdsmarkedet og mindske kløften mellem arbejdstagernes kvalifikationer og de kvalifikationer, der efterspørges på arbejdsmarkedet; hver medlemsstat fastsætter med henblik herpå et mål for aktive beskæftigelsesforanstaltninger, herunder uddannelse af arbejdsløse eller tilsvarende foranstaltninger, for gradvis at nå op på gennemsnittet i de tre medlemsstater, der er længst fremme, og mindst 20 %.Fastlæggelse af en strategi til forlængelse af den erhvervsaktive alderDer er behov for tilbundsgående ændringer i den fremherskende holdning på arbejdsmarkedet til ældre arbejdstagere samt for en revision af skattesystemerne og de sociale ordninger for at sikre fuld beskæftigelse, bidrage til at garantere, at de sociale sikringsordninger er rimelige og bæredygtige, og for bedst muligt at udnytte de ældre arbejdstageres erfaringer. Indsatsen for at fremme kvalitet i arbejdet bør også anses for at være et centralt led i bestræbelserne for at fastholde de ældre arbejdstagere på arbejdsmarkedet.3. Medlemsstaterne vil derfor - eventuelt i samarbejde med arbejdsmarkedets parter - udvikle politikker for aktiv aldring med henblik på at øge ældre arbejdstageres evne og incitament til at forblive i arbejdsstyrken så længe som muligt, navnlig ved:- at vedtage positive særforanstaltninger for at bevare ældre arbejdstageres arbejdsevne og kvalifikationer, ikke mindst på et videnbaseret arbejdsmarked, især ved at sikre tilstrækkelig adgang til uddannelse og erhvervsuddannelse, ved at indføre fleksible arbejdsordninger som f.eks. deltidsarbejde, hvis arbejdstagerne ønsker det, og ved at skabe øget bevidsthed hos arbejdsgiverne om de ældre arbejdstageres potentiale- at revidere skattesystemerne og de sociale ordninger for at fjerne motivationsdæmpende faktorer og gøre det mere attraktivt for ældre arbejdstagere at blive på arbejdsmarkedet.Udvikling af kvalifikationer til det nye arbejdsmarked inden for rammerne af livslang uddannelseEffektive og velfungerende uddannelsessystemer, der er tilpasset arbejdsmarkedets behov, er af afgørende betydning for udviklingen af en videnbaseret økonomi og for en forbedring af beskæftigelsens niveau og kvalitet. De spiller også en væsentlig rolle i forbindelse med livslang uddannelse, hvor de skal bane vejen for en problemfri overgang fra skole til arbejde, danne grundlaget for udvikling af produktive menneskelige ressourcer med grundlæggende og specifikke kvalifikationer og give borgerne de nødvendige forudsætninger for i en positiv ånd at kunne tilpasse sig sociale, arbejdsmarkedsmæssige og økonomiske forandringer. Skal der skabes en arbejdsstyrke, der kan beskæftiges, indebærer det, at borgerne skal kunne tilegne sig kvalifikationer, der sætter dem i stand til at deltage aktivt i og udnytte fordelene ved det videnbaserede samfund, at der tages fat på problemet med kløften mellem arbejdstagernes kvalifikationer og de kvalifikationer, der efterspørges på arbejdsmarkedet, og at det forhindres, at kvalifikationer bliver ubrugelige som følge af arbejdsløshed og udstødelse et helt liv igennem. Medlemsstaterne bør gennem udvikling af passende rammer i samarbejde med arbejdsmarkedets parter fremme voksnes faktiske adgang til yderligere erhvervsuddannelse, uanset om de er i arbejde eller er jobsøgende.4. Medlemsstaterne opfordres derfor til at forbedre kvaliteten af deres uddannelses- og erhvervsuddannelsessystemer samt de relevante undervisningsplaner, idet de bl.a. skal sikre passende vejledning i forbindelse med såvel grunduddannelse som livslang uddannelse, modernisere og effektivisere lærlingeuddannelser og uddannelse på arbejdspladsen samt fremme etablering af lokale uddannelsescentre for:- at sikre unge mennesker de grundlæggende færdigheder, der er relevante for arbejdsmarkedet og nødvendige, for at man kan deltage i livslang uddannelse- at begrænse analfabetisme blandt unge og voksne og i betydelig grad mindske antallet af unge, der tidligt går ud af skolen; der bør i særlig grad tages hensyn til unge med indlæringsvanskeligheder og uddannelsesmæssige problemer; medlemsstaterne skal i den forbindelse udvikle foranstaltninger med henblik på i 2010 at have halveret antallet af 18 til 24-årige, der kun har afsluttet den obligatoriske skolegang og ikke længere er under uddannelse- at fremme mulighederne for voksnes adgang til livslang uddannelse, herunder arbejdstagere med atypiske kontrakter, for at øge andelen af voksne i den erhvervsaktive alder (25 til 64-årige), der på et givet tidspunkt deltager i uddannelseskurser; medlemsstaterne bør fastsætte mål med henblik herpå- at lette og tilskynde til mobilitet og livslang uddannelse, idet der tages hensyn til faktorer såsom undervisning i fremmedsprog, større anerkendelse af kvalifikationer samt viden og færdigheder, der er erhvervet gennem uddannelse, erhvervsuddannelse og erfaring.5. Medlemsstaterne sigter mod at udvikle internetbaseret undervisning for alle borgere. Medlemsstaterne fortsætter navnlig indsatsen for at sikre, at alle skoler har adgang til internettet og til multimediefaciliteter, og at det nødvendige antal lærere er uddannet i at anvende disse teknologier inden udgangen af 2002, så alle elever kan få mulighed for at erhverve sig et bredt IT-kendskab.Aktive politikker for at udvikle "jobmatching" og forebygge og bekæmpe flaskehalsproblemer på de nye europæiske arbejdsmarkeder.I alle medlemsstaterne findes der arbejdsløshed og udstødelse fra arbejdsmarkedet, sideløbende med at der i bestemte sektorer, erhverv og regioner er mangel på arbejdskraft. Med den forbedrede beskæftigelsessituation og de stadig hurtigere teknologiske forandringer vokser disse flaskehalsproblemer. En utilstrækkelig aktiv politik for at forebygge og bekæmpe en begyndende arbejdskraftmangel vil skade konkurrenceevnen, øge det inflationære pres og betyde en fortsat høj grad af strukturel arbejdsløshed. Det skal være lettere at tage arbejde i de andre EU-lande, og arbejdstagerne bør tilskyndes til at rejse ud, så potentialet i åbne og tilgængelige europæiske arbejdsmarkeder kan udnyttes fuldt ud.6. Medlemsstaterne øger, i det omfang det er hensigtsmæssigt i samarbejde med arbejdsmarkedets parter, indsatsen for at indkredse og forebygge begyndende flaskehalse, navnlig ved at:- udvikle arbejdsformidlingernes evne til at finde arbejdstagere med de kvalifikationer, der passer til jobbene- tilrettelægge strategier for at undgå mangel på kvalifikationer- fremme erhvervsmæssig og geografisk mobilitet inden for de enkelte medlemsstater og inden for EU;- forbedre arbejdsmarkedernes måde at fungere på ved at forbedre databaserne over job og uddannelsesmuligheder, der bør være sammenkoblet på europæisk plan, og anvende de moderne informationsteknologier og erfaringer, der allerede findes på europæisk plan.Bekæmpelse af forskelsbehandling og fremme af social integration gennem adgang til beskæftigelseMange grupper og enkeltpersoner har særlige problemer med at erhverve relevante kvalifikationer og få adgang til og forblive på arbejdsmarkedet. Dette kan øge risikoen for udstødelse. Der er behov for en sammenhængende politik, der fremmer social inddragelse ved at støtte dårligt stillede grupper og enkeltpersoners integration på arbejdsmarkedet og fremme kvaliteten af deres beskæftigelse. Forskelsbehandling i forbindelse med adgang til arbejdsmarkedet og på arbejdsmarkedet bør bekæmpes.7. Medlemsstaterne:- indkredser og bekæmper enhver form for forskelsbehandling i forbindelse med adgang til arbejdsmarked og uddannelse- iværksætter effektive forebyggende og aktive politiktiltag for at fremme integrationen på arbejdsmarkedet af grupper og enkeltpersoner, der er i risikogruppe eller er dårligt stillede, for derved at undgå marginalisering, skabelse af en befolkningsgruppe af "arbejdende fattige" og et skred hen imod udstødelse- gennemfører hensigtsmæssige foranstaltninger for at dække handicappede personers, etniske minoriteters og vandrende arbejdstageres behov i forbindelse med deres integration på arbejdsmarkedet og fastsætter efter behov nationale målsætninger i denne henseende.II. UDVIKLING AF EN IVÆRKSÆTTERKULTUR OG JOBSKABELSEStart og drift af egen virksomhed må gøres lettereAf hensyn til jobskabelsen og de unges uddannelsesmuligheder er det vigtigt, at der etableres nye virksomheder, i særdeleshed små og mellemstore virksomheder. For at hjælpe denne udvikling på vej bør iværksættertanken gøres mere markant i såvel samfundet som helhed som i undervisningen, det bør sikres, at lovgivningen på området er klar og pålidelig, og vilkårene for udvikling af og adgang til markederne for risikovillig kapital må forbedres. Medlemsstaterne bør endvidere mindske og forenkle de administrative byrder og skattetrykket for små og mellemstore virksomheder. Indsatsen bør forbedre forebyggelse og bekæmpelse af sort arbejde.8. Medlemsstaterne skal være særlig opmærksomme på, at der er behov for i betydeligt omfang at mindske de faste omkostninger og administrative byrder for virksomheder, navnlig i forbindelse med virksomhedens etablering og ved ansættelse af nyt personale. Medlemsstaterne bør desuden ved udformningen af nye bestemmelser vurdere disses potentielle virkninger for virksomhedernes administrative byrder og faste omkostninger.9. Medlemsstaterne fremmer iværksætteraktiviteter- ved at undersøge og mindske alle hindringer i skatte- og socialsikringssystemerne for at nedsætte sig som selvstændig og etablere små virksomheder- ved at fremme uddannelse med henblik på iværksætteraktiviteter og arbejde som selvstændig, målrettet støtteservice samt uddannelse af nuværende og fremtidige virksomhedsejere- ved i samarbejde med arbejdsmarkedets parter at bekæmpe sort arbejde og fremme omdannelsen af dette arbejde til normalt arbejde ved brug af alle relevante midler, herunder lovgivningsmæssige foranstaltninger, incitamenter og reform af skattesystemer og sociale ordninger.Nye beskæftigelsesmuligheder i det videnbaserede samfund og i servicesektorenHvis Unionen skal have held med at løse beskæftigelsesproblemet, skal alle potentielle kilder til beskæftigelse og ny teknologi udnyttes effektivt. Innovative virksomheder kan yde et væsentligt bidrag til at mobilisere det videnbaserede samfunds evne til at skabe arbejdspladser af høj kvalitet. Servicesektoren har et betydeligt jobskabelsespotentiale. Miljøsektoren rummer store muligheder for at få arbejdstagere ud på arbejdsmarkedet. Der er også gode muligheder for at opgradere arbejdstagernes kvalifikationer ved en hurtig indførelse af moderne miljøteknologi. Med henblik herpå10. fjerner medlemsstaterne hindringer for levering af tjenesteydelser og skaber betingelser for fuldt ud at udnytte beskæftigelsespotentialet i hele rækken af tjenester inden for servicesektoren til at skabe flere og bedre job; navnlig bør beskæftigelsespotentialet i det videnbaserede samfund og i miljøsektoren udnyttes.En regional og lokal indsats for beskæftigelsenFor at gennemføre den europæiske beskæftigelsesstrategi er det nødvendigt at mobilisere alle aktører på regionalt og lokalt plan, herunder arbejdsmarkedets parter, som skal bistå med at indkredse jobskabelsespotentialet på lokalt plan og indgå partnerskaber til dette formål.11. Medlemsstaterne:- tager i påkommende tilfælde hensyn til den regionale udviklingsdimension i deres samlede beskæftigelsespolitik- opfordrer lokale og regionale myndigheder til at udvikle beskæftigelsesstrategier for fuldt ud at udnytte mulighederne for jobskabelse på lokalt plan og med henblik herpå fremme partnerskaber mellem alle de berørte aktører, herunder repræsentanter for civilsamfundet- fremmer foranstaltninger til at forbedre den tredje sektors konkurrenceevne og dens muligheder for at skabe flere og bedre job, navnlig levering af varer og tjenesteydelser i tilknytning til behov, som markedet endnu ikke kan tilfredsstille, og undersøger og mindsker hindringer for disse foranstaltninger- styrker de offentlige arbejdsformidlingers rolle på alle niveauer i indkredsningen af lokale beskæftigelsesmuligheder og forbedringen af de lokale arbejdsmarkeders måde at fungere på.Skattereformer til fordel for beskæftigelse og uddannelseDet er vigtigt at uddybe undersøgelsen af skattetrykkets indvirkning på beskæftigelsen og gøre skattesystemet mere beskæftigelsesvenligt ved at vende den langsigtede tendens til højere skatter og afgifter på arbejde. Skattesystemernes indvirkning på beskæftigelsen bør undersøges nærmere. I forbindelse med skattereformer skal der desuden tages hensyn til behovet for at øge erhvervslivets, de offentlige myndigheders og enkeltpersoners egne investeringer i menneskelige ressourcer i betragtning af de langsigtede virkninger heraf for beskæftigelsen og konkurrenceevnen.12. Medlemsstaterne:- fastsætter om nødvendigt et mål for en gradvis sænkning af det overordnede skattetryk under hensyntagen til det aktuelle niveau, og hvor det er hensigtsmæssigt også et mål for en gradvis sænkning af skattetrykket på både arbejde og indirekte lønomkostninger, især i forbindelse med lavt kvalificeret arbejde og lavtlønsarbejde; ved gennemførelsen af sådanne reformer bør det undgås, at de offentlige finanser eller socialsikringsordningers langsigtede holdbarhed bringes i fare- skaber incitament til og fjerner skattemæssige hindringer for investering i menneskelige ressourcer- undersøger, hvorvidt det er muligt at anvende - og i givet fald hvordan - alternative kilder til skatteindtægter, bl.a. energi og forurenende emissioner, under hensyntagen til erfaringerne med skattereformer på miljøområdet i en række medlemsstater.III. FREMME AF VIRKSOMHEDERNES OG DE ANSATTES TILPASNINGSEVNEDe muligheder, der skabes af den videnbaserede økonomi og udsigterne til et forbedret beskæftigelsesniveau og bedre kvalitet i beskæftigelsen, skal følges op af en tilpasning af tilrettelæggelsen af arbejdet, og alle aktører, herunder virksomhederne, skal bidrage til gennemførelsen af strategierne for livslang uddannelse for derved at imødekomme arbejdstagernes og arbejdsgivernes behov.Modernisering af arbejdets tilrettelæggelseFor at fremme moderniseringen af tilrettelæggelsen af arbejdet og arbejdsformerne, der bl.a. bidrager til at forbedre kvaliteten i arbejdet, bør der udvikles et stærkt partnerskab på alle relevante niveauer (europæisk, nationalt, sektorbestemt og lokalt samt i virksomhederne).13. Arbejdsmarkedets parter opfordres til:- på alle relevante niveauer at forhandle og gennemføre aftaler til modernisering af arbejdets tilrettelæggelse, herunder også muligheden for fleksible arbejdsordninger, for at gøre virksomhederne produktive, konkurrencedygtige og i stand til at tilpasse sig industrielle ændringer, samtidig med at der opnås den nødvendige balance mellem fleksibilitet og tryghed i ansættelsen, og jobbenes kvalitet øges; de emner, der kan komme på tale, er f.eks. indførelse af ny teknologi, nye arbejdsformer og arbejdstidsspørgsmål som f.eks. opgørelse af arbejdstiden på årsbasis, nedsættelse af antallet af arbejdstimer, mindre overarbejde, udvikling af deltidsarbejde, orlovsmuligheder samt andre spørgsmål vedrørende tryghed i ansættelsen og- som led i Luxembourg-processen at udarbejde årsrapporter om, hvilke aspekter af moderniseringen af tilrettelæggelsen af arbejdet de har ført forhandlinger om, hvor langt man er nået med gennemførelsen, og hvordan beskæftigelsen og arbejdsmarkedet reagerer på moderniseringsprocessen.14. Medlemsstaterne skal, hvor det anses for hensigtsmæssigt i samarbejde med arbejdsmarkedets parter eller på grundlag af overenskomster mellem arbejdsmarkedets parter:- revidere de nuværende lovgivningsmæssige rammer og se nærmere på forslag til nye bestemmelser og incitamenter, der skal sikre, at de bidrager til at mindske hindringer for beskæftigelse, lette indførelsen af en moderniseret arbejdstilrettelæggelse og bistå arbejdsmarkedet med at tilpasse sig til strukturelle forandringer i økonomien- samtidig, under hensyntagen til at beskæftigelsesformerne i stadig højere grad er forskellige, undersøge mulighederne for at indføre mere fleksible aftaleformer i den nationale lovgivning og sikre, at de, der arbejder under de nye fleksible aftaler, nyder godt af en passende sikkerhed og en højere erhvervsmæssig status, der er forenelig med erhvervslivets behov og arbejdstagernes ønsker- bestræbe sig på at sikre en bedre anvendelse på arbejdspladsen af den nuværende arbejdsmiljølovgivning ved at øge og styrke håndhævelsen af den, ved at yde vejledning for at hjælpe virksomhederne, navnlig små og mellemstore virksomheder, med at overholde gældende lovgivning, ved at forbedre uddannelsen på arbejdsmiljøområdet og ved at fremme foranstaltninger til mindskelse af erhvervsulykker og -sygdomme i de sektorer, der traditionelt er højrisikosektorer.Støtte til at øge virksomhedernes tilpasningsevne som led i livslang uddannelseFor at forny kvalifikationerne i virksomhederne som et centralt led i livslang uddannelse:15. opfordres arbejdsmarkedets parter til, når det anses for hensigtsmæssigt, at indgå aftaler på alle relevante niveauer om livslang uddannelse for at forbedre tilpasningsevnen og lette innovationen, navnlig inden for informations- og kommunikationsteknologi; i den forbindelse bør det fastsættes, hvordan man vil give hver enkelt arbejdstager mulighed for at tilegne sig IT-færdigheder inden udgangen af 2003.IV. STYRKELSE AF LIGESTILLINGSPOLITIKKENIntegration af ligestillingsaspektet i alle politikker og aktionerFor at skabe en situation med ligestilling og nå målet om en øget beskæftigelsesfrekvens blandt kvinder i overensstemmelse med konklusionerne fra Det Europæiske Råds møde i Lissabon bør medlemsstaternes ligestillingspolitikker styrkes og omfatte alle relevante forhold, f.eks. mændenes deltagelse i huslige pligter, der vil kunne påvirke kvinders beslutning om at tage arbejde.Kvinder har stadig særlige problemer med at få adgang til arbejdsmarkedet, med karrieremuligheder, med lønnen og med at forene arbejde og familieliv. Det er derfor vigtigt bl.a.:- at sikre, at der findes aktive arbejdsmarkedsforanstaltninger for kvinder i forhold til deres del af ledigheden- at være særlig opmærksom på, hvilke virkninger skattesystemerne og de sociale ordninger har set i et ligestillingsperspektiv; skattesystemer og sociale ordninger, der påvirker kvindernes deltagelse i arbejdsstyrken negativt, bør tages op til revision- at lægge særlig vægt på at sikre gennemførelsen af princippet om lige løn for samme eller arbejde af samme værdi- at være særlig opmærksom på hindringer, som gør det vanskeligt for kvinder at etablere nye virksomheder eller nedsætte sig som selvstændige med henblik på, at disse hindringer fjernes- at sikre, at både mænd og kvinder har mulighed for at nyde godt af fleksible former for arbejdstilrettelæggelse på frivillig basis, og uden at jobkvaliteten mindskes- at sikre, at forudsætningerne er til stede for, at kvinder kan få adgang til uddannelse, efteruddannelse og livslang uddannelse, især adgang til erhvervsuddannelse og til de nødvendige kvalifikationer for en karriere inden for informationsteknologi.16. Medlemsstaterne vedtager derfor en strategi, hvorefter der tages hensyn til ligestillingsaspektet, når de gennemfører retningslinjerne på tværs af alle fire søjler:- udvikling og styrkelse af høringsordningerne med ligestillingsorganer- anvendelse af procedurer til vurdering af virkningerne for mænd og kvinder af hver retningslinje- udvikling af indikatorer for at måle de fremskridt, der gøres på ligestillingsområdet for hver retningslinje.For meningsfuldt at kunne vurdere fremskridtene må medlemsstaterne sørge for passende dataindsamlingssystemer og -procedurer samt en kønsbaseret opdeling af beskæftigelsesstatistikkerne.Bekæmpelse af forskelsbehandling af mænd og kvinderMedlemsstaterne og arbejdsmarkedets parter bør være opmærksomme på bestående ubalancer i kvinders eller mænds repræsentation i bestemte økonomiske sektorer og inden for bestemte erhverv samt på at forbedre kvinders karrieremuligheder. Det er i den forbindelse vigtigt, at der så tidligt som muligt tilbydes et bredt udvalg af uddannelser og erhvervsuddannelser.17. Medlemsstaterne skal i samarbejde med arbejdsmarkedets parter, når dette er hensigtsmæssigt:- styrke indsatsen for at mindske forskellen mellem mænds og kvinders arbejdsløshedsprocent ved aktivt at støtte øget beskæftigelse blandt kvinder og overveje at opstille nationale mål i overensstemmelse med de mål, der er fastlagt i konklusionerne fra Det Europæiske Råds møde i Lissabon- træffe foranstaltninger til at sikre en ligelig repræsentation af mænd og kvinder i alle sektorer og erhverv og på alle niveauer- iværksætte positive foranstaltninger for at fremme lige løn for samme arbejde eller arbejde af samme værdi og mindske lønforskellen mellem kvinder og mænd; det er nødvendigt at tage fat på problemer med lønforskelle mellem kvinder og mænd i den offentlige og den private sektor, og virkningerne af strategier til bekæmpelse af lønforskelle mellem mænd og kvinder bør indkredses og tackles- overveje mere aktive indgreb for at forbedre kvindernes situation og dermed mindske ulighederne mellem mænd og kvinder.Mulighed for at forene arbejde og familielivPolitikkerne vedrørende orlov, forældreorlov og deltidsarbejde samt fleksible arbejdsordninger, der er i både arbejdsgivernes og arbejdstagernes interesse, er af stor betydning for både mænd og kvinder. Gennemførelsen af de forskellige direktiver og aftaler mellem arbejdsmarkedets parter på dette område bør fremskyndes og regelmæssigt følges op. Der skal være passende pasningsmuligheder af god kvalitet for børn og andre pasningskrævende personer for at støtte kvinders og mænds adgang til og fortsatte deltagelse i arbejdsmarkedet. En ligelig fordeling af de familiemæssige forpligtelser er af afgørende betydning i denne forbindelse. De personer, der vender tilbage til arbejdsmarkedet efter en fraværsperiode, har måske forældede kvalifikationer og har vanskeligt ved at få adgang til uddannelse. Det skal gøres lettere at reintegrere mænd og kvinder på arbejdsmarkedet efter en fraværsperiode. For at øge ligestillingen:18. skal medlemsstaterne og arbejdsmarkedets parter:- udforme, gennemføre og fremme familievenlige politikker, herunder pasningsmuligheder for børn og andre pasningskrævende personer, der er af høj kvalitet, økonomisk overkommelige og tilgængelige, samt forældreorlovsordninger og andre orlovsordninger- overveje at opstille et nationalt mål i overensstemmelse med deres nationale situation for at forbedre adgangen til pasningsordninger for børn og andre med pasningsbehov- være særlig opmærksomme på mænd og kvinder, der igen ønsker at tage lønnet beskæftigelse efter et fravær, og med henblik herpå undersøge, hvordan hindringer for en sådan tilbagevenden gradvis kan ryddes af vejen.


title: 2005/702/EF: Rådets afgørelse af 20. september 2005 om indgåelse af en protokol til Euro-Middelhavsaftalen mellem De Europæiske Fællesskaber og deres medlemsstater på den ene side og Den Arabiske Republik Egypten på den anden side for at tage hensyn til Den Tjekkiske Republiks, Republikken Estlands, Republikken Cyperns, Republikken Letlands, Republikken Litauens, Republikken Ungarns, Republikken Maltas, Republikken Polens, Republikken Sloveniens og Den Slovakiske Republiks tiltrædelse af Den Europæiske Union

text:
               12.10.2005

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 267/24

         RÅDETS AFGØRELSE
   af 20. september 2005
   om indgåelse af en protokol til Euro-Middelhavsaftalen mellem De Europæiske Fællesskaber og deres medlemsstater på den ene side og Den Arabiske Republik Egypten på den anden side for at tage hensyn til Den Tjekkiske Republiks, Republikken Estlands, Republikken Cyperns, Republikken Letlands, Republikken Litauens, Republikken Ungarns, Republikken Maltas, Republikken Polens, Republikken Sloveniens og Den Slovakiske Republiks tiltrædelse af Den Europæiske Union
   (2005/702/EF)
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
   under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 310 sammenholdt med artikel 300, stk. 2, første afsnit, andet punktum, og stk. 3, andet afsnit,
   under henvisning til tiltrædelsesakten af 2003, særlig artikel 6, stk. 2,
   under henvisning til forslag fra Kommissionen,
   under henvisning til samstemmende udtalelse fra Europa-Parlamentet (1), og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Protokollen til Euro-Middelhavsaftalen mellem De Europæiske Fællesskaber og deres medlemsstater på den ene side og Den Arabiske Republik Egypten på den anden side blev undertegnet på Det Europæiske Fællesskabs og dets medlemsstaters vegne den 20. december 2004.

               (2)

               Protokollen bør godkendes —

         TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:
   Eneste artikel
   Protokollen til Euro-Middelhavsaftalen mellem De Europæiske Fællesskaber og deres medlemsstater på den ene side og Den Arabiske Republik Egypten på den anden side godkendes herved på Det Europæiske Fællesskabs og dets medlemsstaters vegne for at tage hensyn til Den Tjekkiske Republiks, Republikken Estlands, Republikken Cyperns, Republikken Letlands, Republikken Litauens, Republikken Ungarns, Republikken Maltas, Republikken Polens, Republikken Sloveniens og Den Slovakiske Republiks tiltrædelse af Den Europæiske Union.
   Teksten til protokollen er knyttet til denne afgørelse (2).

      Udfærdiget i Bruxelles, den 20. september 2005.

            På Rådets vegne

         M. BECKETT

            Formand

      (1)  Udtalelse af 23.2.2005 (endnu ikke offentliggjort i EUT).

      (2)  EUT L 31 af 4.2.2005, s. 31.


Avis juridique important

|

31997D0027

97/27/EF: Kommissionens afgørelse af 3. december 1996 om afslutning af antidumpingproceduren vedrørende importen af koniske rullelejer med oprindelse i Japan

EF-Tidende nr. L 010 af 14/01/1997 s. 0034 - 0039

KOMMISSIONENS AFGØRELSE af 3. december 1996 om afslutning af antidumpingproceduren vedrørende importen af koniske rullelejer med oprindelse i Japan (97/27/EF) KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 384/96 af 22. december 1995 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (1), særlig artikel 23,under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 2423/88 af 11. juli 1988 om beskyttelse mod dumpingimport eller subsidieret import fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (2), senest ændret ved forordning (EF) nr. 522/94 (3), særlig artikel 9,efter konsultationer i det rådgivende udvalg, der er nedsat i henhold til nævnte forordning, ogud fra følgende betragtninger:A. PROCEDURE (1) I november 1993 modtog Kommissionen en klage indgivet af FEBMA (Federation of European Bearing Manufacturers' Associations) på vegne af producenter i Fællesskabet, hvis samlede produktion angiveligt udgjorde en betydelig del af den samlede produktion i Fællesskabet af koniske rullelejer.(2) Klagen indeholdt beviser for, at der fandt dumping sted og forvoldtes væsentlig skade som følge heraf, hvilket ansås for tilstrækkeligt til at begrunde indledningen af en procedure. Efter konsultationer i det rådgivende udvalg offentliggjorde Kommissionen derfor en meddelelse i De Europæiske Fællesskabers Tidende (4) om indledning af en antidumpingprocedure vedrørende importen til Fællesskabet af koniske rullelejer med oprindelse i Japan.(3) Kommissionen underrettede officielt producenterne i Fællesskabet, importørerne og de japanske producenter, som den vidste var berørt af sagen, samt repræsentanterne for Japan om indledningen af undersøgelsen og gav de berørte parter lejlighed til at tilkendegive deres synspunkter skriftligt og til at anmode om at blive hørt mundtligt.(4) Kommissionen indhentede og efterprøvede alle de oplysninger, som den anså for nødvendige for at træffe afgørelse i sagen.(5) Undersøgelsen omfattede perioden fra den 1. oktober 1993 til den 30. juni 1994. Til undersøgelse af de faktorer, der lå til grund for at fastslå, om den skade, der er påført EF-erhvervsgrenen, var forårsaget af den pågældende dumpingimport, benyttedes perioden fra den 1. januar 1991 til den 30. juni 1994. For at sikre, at de data, der berørte undersøgelsesperioden, kunne sammenlignes med tallene for de foregående kalenderår, ekstrapoleredes disse data, så de afspejlede situationen i en periode på tolv måneder.(6) Undersøgelsen afsluttedes ikke inden for den normale frist på grund af den komplicerede vurdering af de aspekter af proceduren, der var forbundet med at fastlægge skade og årsagssammenhæng, hvilket hovedsagelig skyldtes det store antal og de mange forskellige typer af den af undersøgelsen omfattede vare.(7) Den pågældende erhvervsgren i Fællesskabet omfatter følgende producenter:- FAG Kugelfischer Georg Schäfer KGaA (Schweinfurt, Tyskland)- SKF GmbH (Schweinfurt, Tyskland)- SKF Industrie SpA (Cascine Vica, Italien)- SKF Espagnola SA (Madrid, Spanien)- Timken France (Colmar, Frankrig)- British Timken (Northampton, Det Forenede Kongerige) og- Société Nouvelle de Roulements (Annecy, Frankrig).(8) I undersøgelsesperioden eksporterede følgende selskaber koniske rullelejer fra Japan til Det Europæiske Fællesskab:Koyo Seiko Co. Ltd (Osaka)NTN Corporation (Osaka)Nachi Fujikoshi Corporation (Tokyo)NSK Ltd (Tokyo)Maekawa Bearing Manufacturing Co. Ltd (Osaka) ogMC International Inc. (Osaka).B. DEN AF UNDERSØGELSEN OMFATTEDE VARE OG SAMME VARE (9) Den vare, der er omfattet af klagen, og for hvilken proceduren indledtes, er koniske rullelejer, herunder monteringssæt til koniske rullelejer, henhørende under KN-kode 8482 20 00.(10) Koniske rullelejer består af følgende komponenter: (1) en indvendig løbering som er konisk og er fremstillet af samme materiale som den udvendige løbering (den indvendige og udvendige løbering udstandses ofte af samme stykke af det pågældende materiale); (2) koniske antifriktionsruller, som er fæstet til den indvendige løbering og som gør det muligt for denne at bevæge sig i forhold til den udvendige løbering; (3) en kugleholderring, som holder rullerne på plads i den indvendige løbering, og (4) en udvendig løbering en såkaldt »cup«, som er den del, hvori den koniske komponent (bestående af den indvendige løbering, rullerne og kugleholderen) indpasses for at fremstille det færdige koniske rulleleje. Det vigtigste anvendelsesområde for koniske rullelejer er automobilindustrien.(11) I Japan og i Fællesskabet sælges koniske rullelejer hovedsagelig til to kategorier af kunder, nemlig industrielle brugere og forhandlere.(12) Det konstateredes, at de koniske rullelejer, der fremstilles i Japan og eksporteres til Fællesskabet, har samme fysiske egenskaber og anvendelsesformål som de koniske rullelejer, der fremstilles af EF-producenterne. De må derfor anses for at være samme vare, som omhandlet i artikel 2, stk. 12 i forordning (EØF) nr. 2423/88.(13) I 1991 indledte Kommissionen på anmodning fra den pågældende erhvervsgren i Fællesskabet en særskilt antidumpingprocedure vedrørende importen af såkaldte »cups« (5) og i 1993 indførtes der en endelig antidumpingtold på denne vare (6).(14) I forbindelse med den foreliggende undersøgelse fremførte EF-erhvervsgrenen argumenter for, at Kommissionen burde betragte koniske rullelejer og cups som en og samme vare, således at undersøgelsen i henhold til den foreliggende procedure og den samtidige fornyede undersøgelse af antidumpingforanstaltningerne vedrørende importen af cups med oprindelse i Japan (7) kunne slås sammen. De japanske producenter støttede denne fremgangsmåde. I overensstemmelse med den begrundelse, der er fremført af Retten i Første Instans (8), fastholder Kommissionen imidlertid den holdning, at koniske rullelejer og cups er forskellige varer, som hver især retmæssigt kan gøres til genstand for en særskilt antidumpingprocedure.C. DEFINITION AF ERHVERVSGREN I FÆLLESSKABET (15) En af EF-producenterne indgav ikke en tilfredsstillende besvarelse af Kommissionens spørgeskema inden for den frist, Kommissionen havde fastsat. I betragtning af den manglende samarbejdsvilje, som det pågældende selskab havde udvist, blev det ikke anset for at være en del af den pågældende erhvervsgren i Fællesskabet som fastsat i klagen, og det blev derfor holdt uden for Kommissionens fastlæggelse af den forvoldte skade i forbindelse med den foreliggende undersøgelse. I den resterende del af denne undersøgelse forstås ved »erhvervsgren i Fællesskabet« de samarbejdsvillige EF-producenter, som støttede klagen, og hvis samlede produktion af koniske rullelejer udgør en betydelig del af den samlede produktion i Fællesskabet, som omhandlet i artikel 4, stk. 5, i forordning (EØF) nr. 2423/88.D. SKADE Forbrug (16) Mellem 1991 og udgangen af undersøgelsesperioden faldt forbruget af koniske rullelejer i Det Europæiske Fællesskab fra ca. 150 mio. stk. til ca. 135 mio. stk., dvs. en nedgang på ca. 9 %. Denne indskrænkning af markedet er en følge af de generelle periodiske konjunktursvingninger på markedet for koniske rullelejer, hvor størrelsen af dette marked varierer i forhold til det generelle aktivitetsniveau hos brugerne af koniske rullelejer.Dumpingimportens omfang og markedsandel (17) Mellem 1991 og undersøgelsesperioden faldt importen, målt i tons, fra 5 800 til 5 000, dvs. en nedgang på 13,8 %, og i samme periode faldt salget, udtrykt i stk., fra 11 mio. til 8,5 mio. dvs. en nedgang på 23 %.(18) I samme periode faldt markedsandelen for importen af koniske rullelejer med oprindelse i Japan fra 7,4 % i 1991 til 6,2 % i undersøgelsesperioden.Importpriser (19) De priser, der opnåedes af de japanske producenter, som havde indgivet prisoplysninger, sammenlignedes med EF-producenternes priser for de typer, som de berørte parter anså for identiske; sammenligningen blev foretaget for hver kundekategori i fire medlemsstater (Tyskland, Det Forenede Kongerige, Frankrig og Italien), der ansås for repræsentative for situationen i hele Fællesskabet.På dette grundlag konstateredes der prisunderbud. Den vejede gennemsnitlige underbudsmargen for de eksportører der samarbejdede med Kommissionen om dette spørgsmål, udgør ca. 13 % beregnet på grundlag af EF-producenternes omsætning af de pågældende typer. Kommissionens tjenestegrene har endvidere undersøgt eksportørernes prisfastsættelsespolitik i forbindelse med salg til de to kundekategorier, der er omtalt i ellevte betragtning, idet de har anvendt samme metode som beskrevet ovenfor. Det fremgik af denne undersøgelse, at der var tale om større prisunderbud fra de japanske eksportørers side ved salg til forhandlere end ved salg til industrielle brugere. Med denne prispolitik gendrives EF-erhvervsgrenens påstande om, at de pågældende eksportører optrådte mere aggressivt i det markedssegment, som var af størst betydning for dem, dvs. de industrielle brugere.EF-erhvervsgrenens situation Markedsandel(20) Koniske rullelejer fremstillet af EF-erhvervsgrenen tegnede sig i 1991 for en markedsandel (målt i stk.) på 80,58 %, som faldt til 75,52 % ved udgangen af undersøgelsesperioden. Endvidere steg markedsandelen for koniske rullelejer, der fremstilledes på veletablerede produktionsanlæg uden for Fællesskabet (De Tolv), og som var forbundet med EF-erhvervsgrenen (navnlig i Østrig og De Forenede Stater) fra 6,17 % til 10,08 % i samme periode.Priser(21) Det konstateredes, at EF-erhvervsgrenens videresalgspriser i Fællesskabet for koniske rullelejer udtrykt i ECU mellem 1991 og udgangen af undersøgelsesperioden faldt med 2,81 % i gennemsnit for salg til alle kategorier af kunder. Fra 1993 var nedgangen 0,98 %. For salget til industrielle brugere, som tegner sig for hovedparten af EF-erhvervsgrenens samlede omsætning var nedgangen mellem 1991 og udgangen af undersøgelsesperioden 3,18 % og 1,87 % fra 1993. For salg til forhandlere udviste udviklingen mellem 1991 og udgangen af undersøgelsesperioden en prisnedgang på 0,88 % og en stigning på 3,74 % fra 1993.Salg(22) Mellem 1991 og undersøgelsesperioden faldt salget, målt i stk., i Fællesskabet af koniske rullelejer fremstillet af EF-erhvervsgrenen med 14 %. Som nævnt var der i samme periode tale om en betydelig stigning i salget af koniske rullelejer, der fremstilles i lande uden for Fællesskabet (De Tolv) af veletablerede producenter forbundet med EF-erhvervsgrenen og derefter importeres til og sælges i Fællesskabet af den pågældende EF-erhvervsgren. Kombineres ovennævnte faldt EF-erhvervsgrenens salg af koniske rullelejer med 10 %, hvilket er i overensstemmelse med ovennævnte procentsats for tilbagegangen i forbruget i Fællesskabet, men det steg med 8 % mellem 1993 og undersøgelsesperioden.Rentabilitet(23) EF-erhvervsgrenens indtjening på salget af den af undersøgelsen omfattede vare var negativ i den betragtede periode, nemlig et tab på ca. 11 % i 1991 stigende til et tab på ca. 17 % i 1993. Mellem 1993 og udgangen af undersøgelsesperioden forbedredes EF-erhvervsgrenens situation imidlertid med et tab på ca. 7 %.Produktion(24) Mellem 1991 og undersøgelsesperioden faldt EF-erhvervsgrenens produktion med ca. 11 %.Kapacitet/kapacitetsudnyttelse, forskning og udvikling, investering(25) EF-erhvervsgrenens kapacitet faldt med 9,3 % og kapacitetsudnyttelsesgraden med 2,2 procentpoint. Udgifterne til forskning og udvikling faldt i samme periode med 62 % og nye investeringer gik betydeligt tilbage.Beskæftigelse(26) Beskæftigelsen i EF-erhvervsgrenen faldt med ca. 27 % mellem 1991 og undersøgelsesperioden. I den pågældende periode flyttedes der imidlertid produktionskapacitet inden for EF-erhvervsgrenens globale produktionsstruktur, og der udfoldedes betydelige omstruktureringsbestræbelser for at øge produktiviteten i almindelighed, hvilket er kommet til udtryk i tilbagegangen i beskæftigelsen.Konklusion vedrørende skade (27) På baggrund af ovenstående fastslås det, at EF-erhvervsgrenen havde økonomiske vanskeligheder i den betragtede periode. De finansielle resultater forbedredes imidlertid betydeligt, om end de fortsat var negative.E. ÅRSAGSSAMMENHÆNG (28) I henhold til bestemmelserne i grundforordningen undersøgte Kommissionen, om EF-erhvervsgrenens situation kunne tilskrives omfanget af den pågældende import og priserne på de importerede varer, og om de skadelige virkninger heraf kunne anses for væsentlige. Ved gennemførelse af undersøgelsen sikredes det, at andre faktorers indvirkning på EF-erhvervsgrenens vanskelige situation ikke blev tilskrevet den pågældende import.(29) Markedsandelen for importen fra Japan faldt som nævnt fra 7,4 % i 1991 til 6,2 % i undersøgelsesperioden. Disse tal bør sammenholdes med EF-producenternes markedsandel for koniske rullelejer fremstillet i Fællesskabet, nemlig 80,58 % i 1991 og 75,52 % i undersøgelsesperioden, og det forhold, at EF-erhvervsgrenen importerede betydelige mængder koniske rullelejer med henblik på videresalg i Fællesskabet fra veletablerede producenter, som er forbundet med EF-erhvervsgrenen og er beliggende i bl.a. USA og Østrig. Markedsandelen for denne import udgjorde 6,17 % i 1991 og 10,08 % i undersøgelsesperioden. Denne import tegnede sig for den største andel af markedet set i forhold til importen fra andre tredjelande (som steg fra 5,86 % til 6,68 %) og den var større end importen fra Japan, både målt i absolutte tal og som markedsandel.(30) Trods underbud fra de japanske eksportørers side var EF-erhvervsgrenens markedsandel kombineret med importen fra nævnte forbundne producenter stort set uændret i hele den periode, der er omfattet af undersøgelsen. Nedgangen i EF-erhvervsgrenens markedsandel er derfor hovedsagelig forårsaget af dens import fra nævnte produktionsanlæg i tredjelande og således selvforskyldt. Ved en vurdering af følgevirkningerne af importen fra Japan på udviklingen i EF-erhvervsgrenens markedsandel i den betragtede periode, herunder import fra forbundne producenter i tredjelande, konkluderer Kommissionen, at der ikke er forvoldt væsentlig skade.(31) EF-erhvervsgrenen gjorde gældende, at den var nødsaget til at tilpasse sine priser til de japanske eksportørers lavere priser og pristilbud for at fastholde sin markedsandel, og de meget lave priser og den manglende mulighed for at hæve priserne havde betydelige negative finansielle følgevirkninger; de japanske eksportører øvede således betydelig indflydelse på prisniveauet i Fællesskabet trods deres forholdsvis beskedne markedsandel.(32) De konstaterede prisunderbud for visse transaktioner i bestemte salgskanaler og størrelsen heraf anses ikke for afgørende for resultatet af den foreliggende undersøgelse. Ifølge bestemmelserne i grundforordningen er det virkningerne heraf, der har betydning. EF-erhvervsgrenen gjorde i den forbindelse gældende, at den prisunderbudsmargen, som Kommissionen havde beregnet, burde forhøjes med en margen på 3 % svarende til den registrerede gennemsnitlige stigning i produktionsomkostningerne inden for denne erhvervsgren i samme periode og dermed en margen svarende til den prisforhøjelse, der burde finde sted. EF-erhvervsgrenen anførte, at denne margen for en manglende prisforhøjelse var særlig stor i henseende til salget til den særlige kundekategori, der bestod af industrielle brugere. EF-erhvervsgrenen gjorde endvidere gældende, at den i perioden med lavkonjunktur (fra 1990 til begyndelsen af 1994) havde søgt at fastholde sin markedsandel i konkurrencen mod lavpristilbud fra de japanske konkurrenter. Dette var angiveligt en nødvendig reaktion fra EF-erhvervsgrenens side i en periode med lavkonjunktur, fordi nedgang i mængde og markedsandel ville have øget enhedsomkostningerne ved fremstillingen af koniske rullelejer og således EF-erhvervsgrenens tab.(33) Kommissionen har fastslået, at priserne faldt i perioden fra den 1. januar 1991 til den 30. juni 1994. Hvis EF-erhvervsgrenen imidlertid havde været tvunget til at sænke priserne for at fastholde omsætning og markedsandel, hvilket faktisk lykkedes i vid udstrækning, ville det have resulteret i større finansielle tab. Ifølge undersøgelsesresultaterne var det modsatte tilfældet, dvs. en forbedring af EF-erhvervsgrenens resultater, og dette på et tidspunkt, hvor der ikke var indført antidumpingforanstaltninger vedrørende importen af den af undersøgelsen omfattede vare.(34) På baggrund af ovenstående kan Kommissionen ikke godtage påstanden om, at den af undersøgelsen omfattede import gav anledning til pristryk eller hindrede EF-erhvervsgrenen i at hæve priserne og således forvoldte skade, som kan anses for væsentlig, især i betragtning af at den pågældende periode var kendetegnet ved lavkonjunktur.(35) Hvad angår de japanske eksportørers prispolitik konstateredes det, at deres prisunderbud i forhold til EF-erhvervsgrenens priser for salg til industrikunder, som er EF-erhvervsgrenens vigtigste kundekategori, var lavere end det var tilfældet for salg til forhandlere, som er den anden kundekategori. Den vejede gennemsnitlige underbudsmargen omfattede således hovedsagelig større underbud fra de japanske eksportørers side for så vidt angår salg til forhandlere, medens det bør bemærkes, at det begrænsede pristryk, der er konstateret, udviste det modsatte mønster (dvs. højere for salg til industrielle brugere end for salg til forhandlere).(36) EF-erhvervsgrenen gjorde også gældende, at den som følge af det lave prisniveau måtte reducere kapaciteten i Fællesskabet og investeringerne i undersøgelsesperioden for at sænke omkostningerne og dermed mindske sine tab. Dette havde ført til en situation, hvor EF-erhvervsgrenen ikke var i stand til at tilfredsstille kundernes efterspørgsel i 1995. For at investere i ny kapacitet var det ifølge EF-erhvervsgrenen nødvendigt at opnå en højere fortjeneste end den, der registreredes i undersøgelsesperioden.(37) Kommissionen er imidlertid af den opfattelse, at det er normal forretningspolitik at sænke omkostningerne, og dette så meget desto mere, når den pågældende erhvervsgren befinder sig i en periode med lavkonjunktur. På den anden side kan det i en periode med højkonjunktur også anses for normalt at øge kapaciteten og finansiere dette gennem normale finansielle kanaler. Indskrænkningen af kapaciteten bør derfor ikke tilskrives den pågældende import, så meget mere som nedgangen i de importerede mængder var større end nedgangen i EF-erhvervsgrenens kapacitet. Hertil kommer, at denne indskrænkning af kapaciteten må ses i sammenhæng med den tilsyneladende udflytning af EF-erhvervsgrenens produktion til nævnte produktionsfaciliteter i lande uden for Fællesskabet (De Tolv).(38) En vurdering af alle ovenstående faktorer foranlediger Kommissionen til at fastslå, at importen fra Japan ikke har påført EF-erhvervsgrenen skade i et omfang, der kan anses for væsentlig, jf. artikel 4, stk. 1, i forordning (EØF) nr. 2423/88.F. TRUSSEL OM SKADE (39) EF-erhvervsgrenen påstod, at importen fra Japan indebærer en trussel om væsentlig skade, som defineret i artikel 4, stk. 3, i forordning (EØF) nr. 2423/88, og den gjorde gældende og fremlagde dokumentation for, at importen fra især Japan steg i absolutte tal efter undersøgelsesperioden, og den anførte, at dette medførte yderligere prisfald og hindrede muligheden for at hæve priserne.(40) Det skal erindres, at Kommissionen har fastslået, at de japanske eksportørers markedsandel faldt i undersøgelsesperioden, og at den pågældende import ikke havde nogen væsentlig indvirkning på EF-erhvervsgrenens priser i denne periode.(41) På trods af den dokumentation, som EF-erhvervsgrenen har fremlagt, kan det ikke på dette grundlag konkluderes, at en eventuel stigning i de importerede mængder vil påvirke udviklingstendensen for EF-erhvervsgrenens markedsandel og priser i et sådant omfang, at det kan betragtes som væsentlig skade, som defineret i artikel 4, stk. 1, i forordning (EØF) nr. 2423/88, navnlig i betragtning af det opsving på markedet, der er konstateret efter undersøgelsesperioden.(42) Det er endvidere ikke over for Kommissionen påvist, at der er tale om en forøgelse af produktionskapaciteten eller lagrene i Japan, eller at dette vil ske i overskuelig fremtid.(43) Kommissionen konkluderer derfor, at det ikke klart kan forudses, at importen fra Japan i nær fremtid vil påføre EF-erhvervsgrenen væsentlig skade, og at der derfor ikke foreligger nogen trussel om skade, som kan begrunde, at der indføres antidumpingforanstaltninger.G. DUMPING (44) På baggrund af ovenstående konklusion anser Kommissionen det ikke for påkrævet at undersøge, om den pågældende import fandt sted til dumpingpriser eller ej, for selv om der skulle være tale om dumping, vil det ikke øve nogen indflydelse på ovenfor omhandlede analyse og vil følgelig ikke ændre de konklusioner, der er draget.H. KONKLUSION (45) Under disse omstændigheder bør proceduren afsluttes i overensstemmelse med artikel 9 i forordning (EØF) nr. 2423/88.(46) Kommissionen underrettede de berørte parter, herunder EF-erhvervsgrenen, om resultaterne af undersøgelsen. Efter at Kommissionen havde underrettet EF-erhvervsgrenen om ovennævnte faktiske omstændigheder, undersøgelsesresultater og konklusioner, fremsatte repræsentanter for denne erhvervsgren yderligere bemærkninger, både skriftligt og mundtligt, vedrørende virkningerne af importen fra Japan for den pågældende erhvervsgren i Fællesskabet. Kommissionen tog stilling til disse bemærkninger, men fastslog, at de ikke kunne ændre dens konklusioner. Nogle medlemsstater rejste indvendinger mod denne fremgangsmåde i Det Rådgivende Udvalg -TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:Eneste artikel Antidumpingproceduren vedrørende importen af koniske rullelejer henhørende under KN-kode 8482 20 00 og med oprindelse i Japan afsluttes.Udfærdiget i Bruxelles, den 3. december 1996.På Kommissionens vegneLeon BRITTANNæstformand(1) EFT nr. L 56 af 6. 3. 1996, s. 1.(2) EFT nr. L 209 af 2. 8. 1988, s. 1.(3) EFT nr. L 66 af 10. 3. 1994, s. 10.(4) EFT nr. C 181 af 2. 7. 1994, s. 7.(5) EFT nr. C 2 af 4. 1. 1991, s. 8.(6) EFT nr. L 9 af 15. 1. 1993, s. 7.(7) EFT nr. C 292 af 20. 10. 1994, s. 5.(8) Sag T-166/94: Koyo Seiko Co. Ltd mod Rådet for Den Europæiske Union. Dom af 14. juli 1995.


title: 2005/741/EF,Euratom: Afgørelse truffet af repræsentanterne for medlemsstaternes regeringer den 14. oktober 2005 om udnævnelse af en generaladvokat ved De Europæiske Fællesskabers Domstol

text:
               22.10.2005

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 279/70

      AFGØRELSE TRUFFET AF REPRÆSENTANTERNE FOR MEDLEMSSTATERNES REGERINGER

   den 14. oktober 2005
   om udnævnelse af en generaladvokat ved De Europæiske Fællesskabers Domstol
   (2005/741/EF, Euratom)
   REPRÆSENTANTERNE FOR REGERINGERNE FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABERS MEDLEMSSTATER HAR —
   under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 223, samt artikel 5, 7 og 8 i protokollen vedrørende statutten for Domstolen,
   under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Atomenergifællesskab, særlig artikel 139, og
   ud fra følgende betragtning:
   Efter at Francis JACOBS er fratrådt, skal der udnævnes en generaladvokat for resten af dennes embedsperiode —
   TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   Eleanor SHARPSTON udnævnes herved til generaladvokat ved De Europæiske Fællesskabers Domstol fra datoen for hendes edsaflæggelse til den 6. oktober 2009.
   Artikel 2
   Denne afgørelse offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 14. oktober 2005.

         J. GRANT

            Formand


Avis juridique important

|

31995D0363

95/363/EF: Rådets afgørelse af 7. september 1995 om beskikkelse af tre medlemmer af og tre suppleanter til Regionsudvalget

EF-Tidende nr. L 216 af 12/09/1995 s. 0007 - 0007

RÅDETS AFGØRELSE af 7. september 1995 om beskikkelse af tre medlemmer af og tre suppleanter til Regionsudvalget (95/363/EF) RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 198 A,under henvisning til Rådets afgørelse 94/65/EF af 26. januar 1994 om beskikkelse af medlemmerne af og suppleanterne til Regionsudvalget for perioden fra 26. januar 1994 til 25. januar 1998 (1),i betragtning af, at tre pladser som medlemmer af ovennævnte udvalg er blevet ledige, efter at José Marco Bérges, Joan Lerma i Blasco og Antonio Trevín Lombán er trådt tilbage, hvilket Rådet blev underrettet om den 20. marts og 25. juli 1995,i betragtning af, at tre pladser som suppleanter til ovennævnte udvalg er blevet ledige, efter at Ramón Tejedor Sanz, Antonia Fernández Felgueroso og Clementina Ródenas Villena er trådt tilbage, hvilket Rådet blev underrettet om den 11. april, 28. juli og 22. august 1995,under henvisning til indstillinger fra den spanske regering -TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:Eneste artikel 1. S. Lanzuela beskikkes som medlem af Regionsudvalget som efterfølger for J. Marco Bérges for den resterende del af dennes mandatperiode, dvs. indtil den 25. januar 1998.2. E. Zaplana Hermandéz-Soro beskikkes som medlem af Regionsudvalget som efterfølger for J. Lerma i Blasco for den resterende del af dennes mandatperiode, dvs. indtil den 25. januar 1998.3. S. Marqués Fernández beskikkes som medlem af Regionsudvalget som efterfølger for A. Trevín Lombán for den resterende del af dennes mandatperiode, dvs. indtil den 25. januar 1998.4. Giménez Abad beskikkes som medlem af Regionsudvalget som efterfølger for R. Tejedor Sanz for den resterende del af dennes mandatperiode, dvs. indtil den 25. januar 1998.5. J.R. García Cañal beskikkes som suppleant til Regionsudvalget som efterfølger for A. Fernández Felgueroso for den resterende del af dennes mandatperiode, dvs. indtil den 25. januar 1998.6. J.L. Olivas Martínez beskikkes som suppleant til Regionsudvalget som efterfølger for C. Ródenas Villena for den resterende del af dennes mandatperiode, dvs. indtil den 25. januar 1998.Udfærdiget i Bruxelles, den 7. september 1995.På Rådets vegneJ. SOLANAFormand(1) EFT nr. L 31 af 4. 2. 1994, s. 29.


Avis juridique important

|

31993D0246

93/246/EØF: Rådets afgørelse af 29. april 1993 om vedtagelse af anden fase af programmet for tværeuropæisk samarbejde inden for de videregående uddannelser (Tempus II) (1994-1998)

EF-Tidende nr. L 112 af 06/05/1993 s. 0034 - 0039 den finske specialudgave: kapitel 5 bind 6 s. 0057  den svenske specialudgave: kapitel 5 bind 6 s. 0057

RAADETS AFGOERELSE af 29. april 1993 om vedtagelse af anden fase af programmet for tvaereuropaeisk samarbejde inden for de videregaaende uddannelser (TEMPUS II) (1994-1998)  (93/246/EOEF)RAADET FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR - under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab, saerlig artikel 235,  under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),  under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (2),  under henvisning til udtalelse fra Det OEkonomiske og Sociale Udvalg (3), og ud fra foelgende betragtninger:  Raadet vedtog den 18. december 1989 forordning (EOEF) nr. 3906/89 om oekonomisk bistand til Republikken Ungarn og Folkerepublikken Polen (4), som aabner mulighed for bistand til oekonomiske og sociale reformer paa omraader som bl.a. omfatter  uddannelsessektoren, i landene i Central- og OEsteuropa;  de erfaringer, der blev indhoestet under forvaltningen i PHARE-programmet for stoette til landene i Central- og OEsteuropa peger paa noedvendigheden af en yderligere tilpasning og variation af stoetten efter landenes behov og prioritering af reformer af de  paagaeldende systemer inden for de videregaaende uddannelser og de videregaaende uddannelsesinstitutioners struktur samt af, at der anlaegges en fleraarig strategi for stoetteprogrammerne, hvor det er muligt;  som led i foranstaltningerne med sigte paa at stoette den oekonomiske og sociale reformproces anerkender landene i Central- og OEsteuropa de videregaaende uddannelsers vigtige rolle, og derfor har disse lande prioriteret udviklingen af universitetssektoren  gennem samarbejde med Faellesskabet;  Polen, Ungarn og Tjekkoslovakiet har den 16. december 1991 indgaaet Europa-aftaler med Faellesskabet, hvoraf det fremgaar, at TEMPUS-programmet udgoer rammerne for et samarbejde paa undervisnings- og uddannelsesomraadet;  et samarbejde inden for de videregaaende uddannelser styrker og uddyber det samlede net af forbindelser mellem Europas folkeslag, fremhaever de faelles kulturelle vaerdier, muliggoer en frugtbar udveksling af idéer samt letter multinational virksomhed inden  for videnskab, kultur, socio-oekonomi, kunst og handel;  med en indsats paa faellesskabsplan kan der tilfoejes en dimension til opfyldelsen af de maal for TEMPUS, som ikke kan opfyldes af de enkelte medlemsstater;  man har draget nytte af de erfaringer og den sagkundskab, der er oparbejdet i Faellesskabet, isaer for saa vidt angaar samarbejde mellem universiteter indbyrdes og udveksling af studerende samt samarbejde mellem universiteter og erhvervslivet, for saa vidt  angaar samarbejde og mobilitet paa universitetsomraadet mellem Faellesskabet og landene i Central- og OEsteuropa og fremme af kontakter paa uddannelsesomraadet til gavn for alle parter;  med afgoerelse 90/233/EOEF (5) har Raadet vedtaget et program for tvaereuropaeisk mobilitet inden for de videregaaende uddannelser (TEMPUS), der gaelder for en femaarsperiode med en indledende forsoegsfase paa fire aar begyndende den 1. juli 1990;  efter artikel 11 i afgoerelse 90/233/EOEF skal Kommissionen inden den 31. december 1992 forelaegge en foreloebig beretning, der bl.a. omfatter evalueringsresultaterne samt et forslag til fortsaettelse eller tilpasning af TEMPUS-programmet som saadant efter  den indledende forsoegsfase;  resultatet af den i henhold til naevnte artikel 11 gennemfoerte evaluering af det foerste halvandet aar af forsoegsfasen har bekraeftet, at for hvert af de beroerte landes vedkommende boer TEMPUS' formaal defineres klarere med hensyn til, hvorvidt det drejer sig  om langsigtede reformer inden for de videregaaende uddannelser eller om kortsigtede behov for oekonomisk omstrukturering;  myndighederne i landene i Central- og OEsteuropa har udtalt sig positivt om TEMPUS og vil tage hensyn til naevnte evaluering, naar de fremover definerer deres prioriteter for PHARE-stoetten og deres specielle strategi og behov inden for rammerne af TEMPUS;   Raadet vedtog den 15. juli 1991 forordning (EOEF, Euratom) nr. 2157/91 om faglig bistand til Unionen af Socialistiske Sovjetrepublikker til stoette af bestraebelserne paa sanering og genopretning af den sovjetiske oekonomi (6);  undervisningsministrene i visse af republikkerne i det tidligere Sovjetunionen har udtrykt oenske om at deltage i TEMPUS, der er et vigtigt instrument for omstrukturering af de videregaaende uddannelser som led i sociale reformer, der indebaerer sanering  og genoprettelse af oekonomien, samt demokratiske og administrative reformer, og man har i loebet af de foerste tre aar, TEMPUS-programmet har eksisteret, indhoestet saadan erfaring og opbygget saadan indsigt i problemerne i forbindelse med en omstrukturering  af de videregaaende uddannelser, som er af direkte betydning for naevnte republikker;  TEMPUS II kan betragtes som et program, der fremmer den sociale og socio-oekonomiske samhoerighed mellem Faellesskabet og landene i de paagaeldende omraader;  i Faellesskabet og i tredjelande findes der forskellige regionale og/eller nationale, offentlige og/eller private faciliteter, der kunne inddrages i en effektiv ydelse af finansiel bistand inden for de videregaaende uddannelser;  Traktaten indeholder ikke anden hjemmel til den paagaeldende foranstaltning end artikel 235 og betingelserne for at anvende denne artikel er opfyldt - TRUFFET FOELGENDE AFGOERELSE:  Artikel 1   Varigheden af TEMPUS II  Hermed vedtages anden fase af programmet for tvaereuropaeisk samarbejde inden for de videregaaende uddannelser, i det foelgende benaevnt TEMPUS II, for en fireaarig periode, der loeber fra den 1. juli 1994.  Artikel 2   Bistandsberettigede lande  TEMPUS II vedroerer landene i Central- og OEsteuropa, som i forordning (EOEF) nr. 3906/89 (PHARE-programmet) er udpeget som berettigede til oekonomisk bistand, samt republikkerne i det tidligere Sovjetunionen, som defineret i  forordning (EOEF, Euratom) nr. 2157/91 (TACIS-programmet). Disse lande benaevnes i det foelgende »de bistandsberettigede lande«. Paa grundlag af en vurdering af hvert lands specifikke situation beslutter Kommissionen, i overensstemmelse med den  fremgangsmaade, der er fastlagt i ovennaevnte forordninger, sammen med de paagaeldende bistandsberettigede lande, om de skal begynde at deltage i TEMPUS II, og fastlaegger den generelle raekkevidde og karakter af deres deltagelse inden for rammerne af de  nationale programmer for faellesskabsstoette til socio-oekonomiske reformer.  Artikel 3   Definitioner  I forbindelse med TEMPUS II-programmet forstaas ved:  a) »universitet« alle former for videregaaende uddannelses- og erhvervsuddannelsesinstitutioner over sekundaertrinnet, der inden for rammerne af videregaaende uddannelse og erhvervsuddannelse giver mulighed for at erhverve kvalifikationer eller  eksamensbeviser paa dette niveau, uanset institutionernes betegnelse b) »erhvervsliv« og »virksomhed« alle former for oekonomisk aktivitet uanset juridisk status, offentlige og lokale myndigheder, uafhaengige oekonomiske organisationer, handels- og industrikamre og/eller tilsvarende organisationer, faglige sammenslutninger,  arbejdsgiver- og arbejdstagerorganisationer samt uddannelsesorganer under ovennaevnte organisationer og institutioner.  Hver medlemsstat eller bistandsberettiget stat kan bestemme, hvilke af de i litra a) naevnte typer af institutioner der kan deltage i TEMPUS II.  Artikel 4   Maal  Maalene for TEMPUS II er som led i de generelle maal og retningslinjer for PHARE- og TACIS-programmerne i forbindelse med den oekonomiske og sociale reformproces at udvikle de videregaaende uddannelsessystemer i de bistandsberettigede lande gennem et  samarbejde, der er saa velafbalanceret som muligt, med partnere fra alle Faellesskabets medlemsstater. TEMPUS II skal navnlig soege at bistaa de videregaaende uddannelsessystemer i de bistandsberettigede lande med at loese problemerne i forbindelse med a) udarbejdelse af laeseplaner og revision af prioriterede omraader b) en omlaegning af strukturer og institutioner inden for de videregaaende uddannelser samt forvaltningen heraf c) udviklingen af praktisk betonede uddannelser med henblik paa at komme mangelen paa personer med specifikke faerdigheder paa hoejere og videregaaende niveau under den oekonomiske reform til livs, navnlig gennem bedre og udvidede forbindelser med industrien.   Ved gennemfoerelsen af TEMPUS II-programmets maal foelger Kommissionen Faellesskabets politik vedroerende lige muligheder for maend og kvinder. Det samme gaelder for mindre gunstigt stillede grupper som f.eks. handicappede.  Artikel 5   Dialogen med de bistandsberettigede lande  Kommissionen vedtager sammen med de kompetente myndigheder i hvert enkelt bistandsberettiget land detaljerede maal og prioriteter for TEMPUS II's rolle i den nationale strategi for oekonomisk og social reform paa  grundlag af programmets maal og bestemmelserne i bilaget og navnlig i overensstemmelse med:  a) i) de generelle maal for PHARE-programmet ii) de generelle maal for TACIS-programmet, med saerlig henvisning til dets sektorspecifikke sigte b) hvert bistandsberettiget lands politik med henblik paa oekonomisk og uddannelsesmaessig reform c) behovet for en passende balance mellem de udvalgte prioriterede omraader og de midler, der tildeles TEMPUS II.  Artikel 6   Udvalg  1. Kommissionen ivaerksaetter TEMPUS II-programmet i overensstemmelse med bestemmelserne i bilaget, paa grundlag af detaljerede retningslinjer, der vedtages aarligt, og i henhold til de detaljerede maal og prioriteter, der er vedtaget sammen med de  kompetente myndigheder i hvert bistandsberettiget land som fastsat i artikel 5.  2. Kommissionen bistaas ved udfoerelsen af denne opgave af et udvalg, der bestaar af to repraesentanter udpeget af hver medlemsstat, og som har Kommissionens repraesentant som formand. Udvalgets medlemmer kan bistaas af eksperter eller raadgivere.  Udvalget bistaar isaer Kommissionen med gennemfoerelsen af programmet under hensyn til maalsaetningerne i artikel 4 og samordner sit arbejde med andre udvalg, der daekker det samme omraade som TEMPUS II.  3. Kommissionens repraesentant forelaegger udvalget udkast til foranstaltninger vedroerende:  a) de generelle retningslinjer for TEMPUS II-programmet b) udvaelgelsesprocedurerne og de generelle retningslinjer for den finansielle stoette, der ydes af Faellesskabet (stoerrelsen, varigheden og modtagerne af denne stoette) c) spoergsmaal i forbindelse med den samlede balance i TEMPUS II-programmet, herunder fordelingen mellem de forskellige aktioner d) de detaljerede maal og prioriteter, der skal vedtages sammen med de kompetente myndigheder i hvert bistandsberettiget land e) ordninger for overvaagning og evaluering af TEMPUS II.  4. Udvalget afgiver udtalelse om disse udkast til foranstaltninger inden for en frist, som formanden kan fastsaette under hensyn til spoergsmaalets hastende karakter. Dets udtalelse vedtages med det flertal, som er fastsat i Traktatens artikel 148, stk. 2,  for vedtagelse af de afgoerelser, som Raadet skal traeffe paa forslag af Kommissionen. Under afstemninger i udvalget tillaegges de stemmer, der afgives af repraesentanterne for medlemsstaterne, den vaegt, der er fastlagt i naevnte artikel. Formanden deltager  ikke i afstemningen.  Kommissionen vedtager foranstaltninger, der straks finder anvendelse. Hvis de ikke er i overensstemmelse med den af udvalget afgivne udtalelse, underrettes Raadet dog straks af Kommissionen om disse foranstaltninger.  I saa fald kan Kommissionen udsaette gennemfoerelsen af de foranstaltninger, den har truffet afgoerelse om, i to maaneder.  Raadet kan med kvalificeret flertal traeffe en anden afgoerelse inden for det tidsrum, der er naevnt i foregaaende afsnit.  5. Kommissionen kan i oevrigt hoere udvalget om ethvert andet spoergsmaal vedroerende ivaerksaettelsen af TEMPUS II-programmet, herunder ogsaa aarsberetningen.  Kommissionens repraesentant forelaegger udvalget udkast til de foranstaltninger, der skal traeffes. Udvalget afgiver udtalelse om dette udkast inden for en frist, som formanden kan fastsaette under hensyn til, hvor meget spoergsmaalet haster, i givet fald ved  afstemning.  Udtalelsen optages i moedeprotokollen; derudover har hvert medlemsstat ret til at anmode om at faa sin holdning indfoert i moedeprotokollen.  Kommissionen tager stoerst muligt hensyn til udvalgets udtalelse. Den underretter udvalget om, hvorledes den har taget hensyn til dets udtalelse.  Artikel 7   Samarbejde med koordinationskontorer  1. Kommissionen samarbejder med de kontorer, der udpeges eller oprettes i hvert af de bistandsberettigede lande med henblik paa koordinering af de kontakter og strukturer, der er noedvendige for en effektiv  gennemfoerelse af TEMPUS II-programmet, herunder fordelingen af eventuelle midler, som de bistandsberettigede lande selv har stillet til raadighed.  2. Ved gennemfoerelsen af TEMPUS II-programmet samarbejder Kommissionen desuden naert med de relevante nationale organer, som medlemsstaterne udpeger. Den skal i videst mulig omfang tage hensyn til de relevante bilaterale foranstaltninger, der er truffet  af medlemsstaterne.  Artikel 8   Forbindelserne med andre faellesskabsforanstaltninger  Kommissionen sikrer efter fremgangsmaaden i artikel 6, stk. 5, i denne afgoerelse, og, hvor det er relevant, fremgangsmaaden i artikel 9 i forordning (EOEF) nr. 3906/89, at der er overensstemmelse og om  noedvendigt komplementaritet mellem TEMPUS II og andre foranstaltninger paa faellesskabsplan, baade inden for Faellesskabet og i forbindelse med bistanden til de bistandsberettigede lande, idet der saerligt tages hensyn til Det Europaeiske  Erhvervsuddannelsesinstituts aktiviteter.  Artikel 9   Koordinering med de foranstaltninger, der gennemfoeres af tredjelande  1. Kommissionen sikrer en hensigtsmaessig koordinering af programmet med foranstaltninger, som gennemfoeres af lande, der ikke er medlemmer af Faellesskabet (7)(), eller af universiteter  og virksomheder i disse lande, og som angaar samme virkefelt som TEMPUS II, herunder, hvor det er relevant, deltagelse i TEMPUS II-projekter.  2. Et saadant engagement kan antage forskellige former, herunder en eller flere af foelgende former:  - deltagelse i TEMPUS II-projekter gennem samfinansiering - anvendelse af TEMPUS II-faciliteter med henblik paa kanalisering af bilateralt finansierede udviklingsforanstaltninger - koordinering med TEMPUS II af initiativer af national oprindelse, der relaterer til samme maal, men som finansieres og gennemfoeres saerskilt - gensidig udveksling af oplysninger om alle relevante initiativer paa dette omraade.  Artikel 10  Kommissionen forelaegger Europa-Parlamentet, Raadet samt Det OEkonomiske og Sociale Udvalg en aarsberetning om, hvorledes TEMPUS II-programmet fungerer. Beretningen sendes til underretning til de bistandsberettigede lande.  Artikel 11   Overvaagnings- og evalueringsordninger - rapporter  Efter fremgangsmaaden i artikel 6, stk. 3, indfoerer Kommissionen ordninger til regelmaessig overvaagning og ekstern evaluering af de erfaringer, der er gjort under gennemfoerelsen af TEMPUS II-programmet,  under saerlig hensyntagen til maalene i artikel 4 og de nationale maal i artikel 5.  Den forelaegger inden den 30. april 1996 en foreloebig rapport, der omfatter evalueringsresultaterne som eventuelt et forslag til viderefoerelse eller tilpasning af TEMPUS II-programmet for perioden fra den 1. juli 1998.  Kommissionen forelaegger en endelig rapport senest den 30. juni 1999.  Udfaerdiget i Luxembourg, den 29. april 1993.  Paa Raadets vegne S. BERGSTEIN Formand (1) EFT nr. C 311 af 27. 12. 1992, s. 1.  (2) EFT nr. C 115 af 26. 4. 1993.  (3) EFT nr. C 73 af 15. 3. 1993, s. 1.  (4) EFT nr. L 375 af 23. 12. 1989, s. 11. Forordningen er senest aendret ved forordning (EOEF) nr. 2334/92 (EFT nr. L 227 af 11. 8. 1992, s. 1).  (5) EFT nr. L 131 af 23. 5. 1990, s. 21. Afgoerelsen er aendret ved afgoerelse 92/240/EOEF (EFT nr. L 122 af 7. 5. 1992, s. 43).  (6) EFT nr. L 201 af 24. 7. 1991, s. 2.  (7)() Disse lande omfatter for oejeblikket de medlemmer af 24-landegruppen, der ikke er EF-medlemsstater, samt Republikken Cypern og Malta, og deltagelsen vedroerer projekter med de central- og oesteuropaeiske lande, der er bistandsberettigede under  PHARE-programmet.    BILAG   Faelleseuropaeiske projekter  1. Faellesskabet yder tilskud til faelleseuropaeiske projekter af maksimalt tre aars varighed.  De faelleseuropaeiske projekter skal omfatte mindst ét universitet fra et af de bistandsberettigede lande, ét universitet fra en medlemsstat og én partnerinstitution (universitet eller virksomhed) fra en anden medlemsstat.  Isaer af hensyn til omkostningseffektiviteten tilknyttes disse projekter fortrinsvis eksisterende net, bl.a. dem, der finansieres inden for ERASMUS-, COMETT- og LINGUA-programmerne, eller andre af Faellesskabets stoetteprogrammer til bistandsberettigede  lande, som er koncentreret om beslaegtede aspekter af oekonomisk og social reform.  2. Der kan gennem de faelleseuropaeiske projekter ydes tilskud til aktiviteter i overensstemmelse med de beroerte institutioners specifikke behov og de prioriteter, der er fastlagt, herunder i) samarbejdsprogrammer inden for undervisning og uddannelse, isaer udvikling og revision af laeseplaner, udvikling af universiteternes kapacitet inden for efter- og videreuddannelse og omskoling, gennemfoerelse af korte, intensive kurser samt udvikling af  kapacitet til at gennemfoere aaben undervisning og fjernundervisning ii) foranstaltninger med henblik paa reform og udvikling af de videregaaende uddannelser, isaer gennem omstrukturering af forvaltningen af videregaaende uddannelsesinstitutioner og uddannelsessystemer og modernisering af faciliteter, og i givet fald gennem  ydelse af faglig og finansiel bistand til de ansvarlige myndigheder iii) fremme af samarbejde mellem universitet og erhvervsliv i de bistandsberettigede lande gennem udvikling af universiteternes kapacitet til at samarbejde med erhvervslivet og samarbejdsprogrammer inden for uddannelse mellem universitet og erhvervsliv iv) det udstyr, der er noedvendigt for at gennemfoere et faelleseuropaeisk projekt v) udvikling af studerendes og laereres mobilitet inden for rammerne af faelleseuropaeiske projekter vi) aktiviteter, der involverer to eller flere bistandsberettigede lande.  3. Mobilitet inden for faelleseuropaeiske projekter Faellesskabet yder stoette til studerende og personale med henblik paa mobilitet inden for rammerne af faelleseuropaeiske projekter, navnlig i form af stipendier, der omfatter tilskud til sproglig forberedelse, naar dette er hensigtsmaessigt. Stoetten ydes som  foelger:  i) stipendier, til og med doktorgradsniveau, tildeles baade studerende fra de bistandsberettigede lande, der gennemfoerer studieperioder i Faellesskabet, og studerende fra Faellesskabet, der tilbringer studieperioder i de bistandsberettigede lande.  Stipendierne tildeles normalt for en periode paa mellem tre maaneder og et aar ii) til studerende, der deltager i specifikke mobilitetsfremmende faelleseuropaeiske projekter; studerende, der deltager i projekter, hvor studieperioden i udlandet fuldt ud anerkendes paa de studerendes hjemuniversitet, har fortrinsret iii) til undervisningspersonale eller administrativt personale fra et universitet eller undervisere/instruktoerer fra virksomheder i Faellesskabet med henblik paa virke som laerere/instruktoerer i de bistandsberettigede lande eller vice versa i et tidsrum,  der kan straekke sig fra en uge op til et aar iv) til undervisningspersonale eller administrativt personale fra et universitet i et af de bistandsberettigede lande, med henblik paa efteruddannelses- og omskolingsophold i Faellesskabet v) til laerere, instruktoerer, studerende og kandidater fra de bistandsberettigede lande, der har afsluttet deres studier, men som endnu ikke har paabegyndt deres foerste ansaettelsesforhold, og som oensker at gennemfoere en erhvervspraktikperiode af en  varighed paa mellem en maaned og et aar i virksomheder i Faellesskabet, eller vice versa.  Individuelle stipendier og supplerende aktiviteter  1. Faellesskabet yder ogsaa tilskud uden for de faelleseuropaeiske projekter i form af individuelle stipendier til laerere, instruktoerer, universitetsadministratorer, overordnede ministerielle embedsmaend,  uddannelsesplanlaeggere og andre uddannelseseksperter med henblik paa foelgende aktiviteter:  i) korte besoeg paa fra en uge til to maaneder i en medlemsstat eller et bistandsberettiget land med henblik paa at forberede faelleseuropaeiske projekter, udarbejde undervisningsmateriale, indsamle og udbrede oplysninger, udveksle ekspertviden samt at fremme  den gensidige forstaaelse af de involverede videregaaende uddannelses-/erhvervsuddannelsessystemer ii) undervisnings-/instruktionsopgaver paa universiteter i Faellesskabet eller i de bistandsberettigede lande i perioder fra en uge til et aar iii) praktikophold i virksomheder eller hos uddannelsesmyndigheder i Faellesskabet eller i et af de bistandsberettigede lande i perioder fra en maaned til et aar iv) omskoling samt ajourfoering af kundskaber, gaeldende for universitetspersonale fra de bistandsberettigede lande i Faellesskabet i perioder fra en uge til et aar.  2. Bistandsberettigede lande kan faa stillet stipendier til raadighed med sigte paa deltagelse i europaeiske sammenslutningers, isaer universitetssammenslutningers, aktiviteter.  3. Der ydes tilskud til udgivelse af publikationer og andre informationsaktiviteter, der er umiddelbar relevante for udvikling og fornyelse af de videregaaende uddannelsessystemer i de bistandsberettigede lande.  4. Der ydes tilskud til aktiviteter (isaer faglig bistand, erhvervsuddannelse, seminarer og diverse undersoegelser), der vedroerer reformer inden for samt udviklingen af de videregaaende uddannelsessystemer og erhvervsuddannelsessystemer i de  bistandsberettigede lande, og navnlig med hensyn til udbredelsen af resultaterne af og erfaringen med de faelleseuropaeiske projekter.  5. Der kan ydes begraenset tilskud til projekter, der omfatter ungdomsaktiviteter samt udveksling af unge og ungdomsledere mellem medlemsstaterne og de bistandsberettigede lande.  Stoetteaktiviteter  1. Kommissionen yder den noedvendige faglige bistand til de aktiviteter, der gennemfoeres i overensstemmelse med afgoerelsen og for at sikre den noedvendige overvaagning af programmets gennemfoerelse.  2. Der ydes stoette til en passende ekstern evaluering af TEMPUS II.