title: Rådets afgørelse (FUSP) 2017/289 af 17. februar 2017 om ændring af afgørelse (FUSP) 2015/2005 om forlængelse af mandatet for Den Europæiske Unions særlige repræsentant i Afghanistan

text:
               18.2.2017

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 42/13

         RÅDETS AFGØRELSE (FUSP) 2017/289
   af 17. februar 2017
   om ændring af afgørelse (FUSP) 2015/2005 om forlængelse af mandatet for Den Europæiske Unions særlige repræsentant i Afghanistan
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Union, særlig artikel 33 og artikel 31, stk. 2,
   under henvisning til forslag fra Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Rådet vedtog den 22. juli 2013 afgørelse 2013/393/FUSP (1) om udnævnelse af Franz-Michael SKJOLD MELLBIN til Den Europæiske Unions særlige repræsentant (EUSR) i Afghanistan.

               (2)

               Den 10. november 2015 vedtog Rådet afgørelse (FUSP) 2015/2005 (2) om forlængelse af EUSR's mandat indtil den 28. februar 2017.

               (3)

               Den 12. maj 2016 bekræftede Rådet Unionens tilsagn om at støtte den civile politiindsats i Afghanistan efter afslutningen af EUPOL Afghanistan 2016. Rådet fremhævede navnlig, at det er nødvendigt, at de fremskridt, som Afghanistan har gjort med hensyn til overholdelse, beskyttelse og fremme af menneskerettighederne, navnlig kvinders og børns rettigheder, konsolideres og yderligere forbedres og integreres i alle regeringsaktiviteter. Denne støtte bør navnlig ydes gennem styrkelse af EUSR's mandat i Afghanistan.

               (4)

               EUSR's mandat bør forlænges i en yderligere periode på seks måneder.

               (5)

               EUSR gennemfører sit mandat under forhold, der muligvis vil blive forværret og vil kunne hindre opnåelsen af målene for Unionens optræden udadtil, jf. traktatens artikel 21 —

         VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   I afgørelse (FUSP) 2015/2005 foretages følgende ændringer:

               1)

               Artikel 1 affattes således:
               »Artikel 1
               Den Europæiske Unions særlige repræsentant
               Mandatet for Franz-Michael SKJOLD MELLBIN som EUSR i Afghanistan forlænges indtil den 31. august 2017. Rådet kan beslutte, at EUSR's mandat afsluttes tidligere på grundlag af en vurdering fra Den Udenrigs- og Sikkerhedspolitiske Komité (PSC) og et forslag fra Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik (HR).«

               2)

               Artikel 2 affattes således:
               »Artikel 2
               Politikmål
               EUSR repræsenterer Unionen og fremmer Unionens politikmål i Afghanistan i tæt koordinering med medlemsstaternes repræsentanter i Afghanistan. Mere specifikt skal EUSR:

                           a)

                           bidrage til gennemførelsen af den fælles erklæring EU-Afghanistan, EU-strategien i Afghanistan 2014-2016 samt til udviklingen af den nye EU-strategi i Afghanistan 2017-2020 og, i det omfang det er relevant, til gennemførelsen af samarbejdsaftalen EU-Afghanistan om partnerskab og udvikling og aftalen mellem Afghanistan og EU om en fælles vej frem i migrationsspørgsmål

                           b)

                           støtte den politiske dialog mellem Unionen og Afghanistan

                           c)

                           støtte den centrale rolle, som De Forenede Nationer (FN) spiller i Afghanistan, idet der lægges særlig vægt på at bidrage til en bedre koordineret international bistand og dermed fremme gennemførelsen af kommunikéerne fra Bonn-, Chicago-, Tokyo-, London- og Bruxelleskonferencerne samt de relevante FN-resolutioner

                           d)

                           støtte den afghanske reformproces, der tager sigte på et tillidsvækkende og effektivt politi, der i overensstemmelse med internationale standarder arbejder inden for rammerne af retsstatsprincippet og med fuld respekt for menneskerettighederne.«

               3)

               Artikel 3 affattes således:
               »Artikel 3
               Mandat
               For at opfylde mandatet skal EUSR i tæt samarbejde med medlemsstaternes repræsentanter i Afghanistan:

                           a)

                           fremme Unionens synspunkter vedrørende den politiske proces og udviklingen i Afghanistan

                           b)

                           holde tæt kontakt med og støtte udviklingen af relevante afghanske institutioner, særlig regeringen og parlamentet samt de lokale myndigheder. Der bør også holdes kontakt med andre afghanske politiske grupper og andre relevante aktører i Afghanistan, navnlig relevante civilsamfundsaktører

                           c)

                           opretholde tæt kontakt med relevante internationale og regionale interessenter i Afghanistan, særlig FN-generalsekretærens særlige repræsentant og den højtstående civile repræsentant for Den Nordatlantiske Traktats Organisation (NATO) samt andre nøglepartnere og -organisationer

                           d)

                           rådgive om de fremskridt, der er opnået med at nå målene i den fælles erklæring EU-Afghanistan, EU-strategien i Afghanistan 2014-2016, samarbejdsaftalen EU-Afghanistan om partnerskab og udvikling og kommunikéerne fra Bonn-, Chicago-, Tokyo-, London- og Bruxelleskonferencerne, navnlig på følgende områder:

                                       i)

                                       civil kapacitetsopbygning, særlig på subnationalt niveau

                                       ii)

                                       god regeringsførelse, bekæmpelse af korruption og oprettelse af institutioner, der er nødvendige for retsstaten, navnlig et uafhængigt retsvæsen

                                       iii)

                                       valg- og forfatningsreformer

                                       iv)

                                       reformer af sikkerhedssektoren, herunder styrkelse af de retlige institutioner og retsstaten, den nationale hær og politistyrken, navnlig udviklingen af civilpolitiet

                                       v)

                                       fremme af vækst, navnlig gennem landbrug og landdistriktsudvikling

                                       vi)

                                       respekt for Afghanistans internationale menneskerettighedsforpligtelser, herunder respekt for rettighederne for personer, der tilhører mindretal, og kvinders og børns rettigheder

                                       vii)

                                       respekt for de demokratiske principper og retsstatsprincippet

                                       viii)

                                       fremme af kvinders deltagelse i den offentlige forvaltning, i civilsamfundet og, i overensstemmelse med FN's Sikkerhedsråds resolution 1325(2000), i fredsprocesser

                                       ix)

                                       respekt for Afghanistans internationale forpligtelser, herunder deltagelse i den internationale indsats for at bekæmpe terrorisme, ulovlig narkotikahandel, menneskehandel og spredning af våben og masseødelæggelsesvåben og dertil knyttede materialer

                                       x)

                                       lettelse af humanitær bistand og af flygtninges og internt fordrevnes tilbagevenden under velordnede forhold, og

                                       xi)

                                       øget effektivitet i Unionens tilstedeværelse og aktiviteter i Afghanistan og bidrag til:

                                                   —

                                                   udarbejdelsen af rapporten om gennemførelsen af EU-strategien i Afghanistan 2014-2016, som Rådet har anmodet om

                                                   —

                                                   udarbejdelsen af den nye EU-strategi i Afghanistan 2017-2020

                                                   —

                                                   gennemførelsen af aftalen mellem Afghanistan og EU om en fælles vej frem i migrationsspørgsmål

                           e)

                           støtte udviklingen af politiet i Afghanistan, navnlig ved at:

                                       i)

                                       overvåge og rådgive de afghanske myndigheder på strategisk plan for at forbedre den langsigtede udvikling af ledelses- og beslutningskapacitet med henblik på at fremme den civile politiindsats i det afghanske nationale politi

                                       ii)

                                       overvåge og rådgive indenrigsministeriet vedrørende udvalgte aspekter i forbindelse med reformen af indenrigsministeriet og professionaliseringen af det afghanske nationale politi, såsom gennemførelse af politikker vedrørende nærpolitiarbejde eller efterretningsstyret politiarbejde samt kriminalefterforskning

                                       iii)

                                       overvåge og rådgive centret for bekæmpelse af korruption i justitsministeriet med henblik på udvikling af kapacitet og evne til at bekæmpe korruption på højt niveau i den offentlige sektor

                           f)

                           aktivt deltage i lokale koordinationsfora, såsom det fælles koordinations- og overvågningsorgan, og samtidig holde ikkedeltagende medlemsstater fuldt orienteret om de beslutninger, der træffes på disse niveauer

                           g)

                           deltage i og rådgive om Unionens holdninger på internationale konferencer om Afghanistan i tæt samarbejde med de afghanske myndigheder og de vigtigste internationale partnere

                           h)

                           indtage en aktiv rolle i fremme af regionalt samarbejde gennem relevante initiativer, bl.a. Asiens Hjerte/Istanbulprocessen og den regionale økonomiske konference om Afghanistan

                           i)

                           bidrage til gennemførelsen af Unionens menneskerettighedspolitik og EU-retningslinjerne om menneskerettigheder, navnlig med hensyn til kvinder og børn i konfliktramte områder, især ved at overvåge og imødegå udviklingen i den henseende

                           j)

                           om nødvendigt yde støtte til inklusive og afghansk ledede fredsprocesser, der kan føre til forhandlede politiske løsninger og varig forsoning i overensstemmelse med punkt 25 i kommunikéet fra deltagerne i Bruxelleskonferencen om Afghanistan, partnerskab for velstand og fred.«

               4)

               Artikel 5, stk. 1, tilføjes følgende afsnit:
               »Det finansielle referencegrundlag til dækning af udgifterne i forbindelse med EUSR's mandat i perioden fra den 1. marts 2017 til den 31. august 2017 udgør 5 700 000 EUR.«

               5)

               Artikel 14 affattes således:
               »Artikel 14
               Revision
               Gennemførelsen af denne afgørelse og dens sammenhæng med andre bidrag fra Unionen til regionen tages løbende op til revision. EUSR forelægger Rådet, HR og Kommissionen en samlet rapport om gennemførelsen af mandatet ved udløbet af sit mandat.«

         Artikel 2
   Ikrafttræden
   Denne afgørelse træder i kraft på dagen for vedtagelsen.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 17. februar 2017.

            På Rådets vegne

         E. BARTOLO

            Formand

      (1)  Rådets afgørelse 2013/393/FUSP af 22. juli 2013 om ændring af afgørelse 2013/382/FUSP om forlængelse af mandatet for Den Europæiske Unions særlige repræsentant for Afghanistan (EUT L 198 af 23.7.2013, s. 47).

      (2)  Rådets afgørelse (FUSP) 2015/2005 af 10. november 2015 om forlængelse af mandatet for Den Europæiske Unions særlige repræsentant i Afghanistan (EUT L 294 af 11.11.2015, s. 53).


Avis juridique important

|

41999Y0528(02)

Rådets afgørelse af 29. april 1999 om udvidelse af Europols mandat til at omfatte bekæmpelse af falskmøntneri og forfalskning af betalingsmidler

EF-Tidende nr. C 149 af 28/05/1999 s. 0016 - 0017

RÅDETS AFGØRELSEaf 29. april 1999om udvidelse af Europols mandat til at omfatte bekæmpelse af falskmøntneri og forfalskning af betalingsmidler(1999/C 149/02)RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION -som henviser til konventionen, udarbejdet på grundlag af artikel K.3 i traktaten om Den Europæiske Union, om oprettelse af en europæisk politienhed (Europol-konventionen)(1), særlig artikel 2, stk. 2, og det bilag til konventionen, der er nævnt i denne artikel;som henviser til Rådets afgørelse af 3.-4. december 1998 om principielt at pålægge Europol at beskæftige sig med bekæmpelse af falskmøntneri og forfalskning af betalingsmidler, når Europol påbegynder sit virke, hvori Europols Styrelsesråd pålægges at forberede Rådets afgørelse om dette spørgsmål;som henviser til det forberedende arbejde i Europols Styrelsesråd vedrørende dette spørgsmål, især for så vidt angår de funktionelle, budgetmæssige og personalemæssige konsekvenser for Europol;som finder, at der er behov for en særskilt afgørelse om de budget- og personalemæssige konsekvenser for Europol;som tager hensyn til, at det er af væsentlig interesse for Den Europæiske Union og dens medlemsstater at beskytte euroen mod enhver form for falskmøntneri og effektivt at hindre kriminalitet i relation hertil, ogsom tager hensyn til og ikke griber ind i Europols, Kommissionens (Enheden for Samordning af Bedrageribekæmpelse (UCLAF)) og Den Europæiske Centralbanks respektive roller -HAR TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:Artikel 1Fra det tidspunkt, hvor Europol påbegynder sit virke i overensstemmelse med artikel 45, stk. 4, i Europol-konventionen, udvides Europols mandat til at omfatte bekæmpelse af falskmøntneri og forfalskning af betalingsmidler.Artikel 2Med henblik på denne afgørelse forstås ved "falskmøntneri" og "forfalskning af betalingsmidler" de handlinger, der er defineret i artikel 3 i Genève-konventionen af 20. april 1929 om bekæmpelse af falskmøntneri(2), som finder anvendelse på både rede penge og andre betalingsmidler.Artikel 3Denne afgørelse træder i kraft dagen efter vedtagelsen.Artikel 4Denne afgørelse offentliggøres i EF-Tidende.Udfærdiget i Luxembourg, den 29. april 1999.På Rådets vegneW. MÜLLERFormand(1) EFT C 316 af 27.11.1995, s. 1.(2) Artikel 3 i Genève-konventionen af 20. april 1929 har følgende ordlyd:"Følgende handlinger skal være strafbare som forbrydelser efter gældende ret:1. Enhver i bedragerisk hensigt foretaget fremstilling eller forandring af penge, uanset hvilke midler der anvendes;2. Udgivelse af falske penge i bedragerisk hensigt;3. Handlinger, hvorved nogen i udgivelseshensigt indbringer falske penge i landet, modtager eller forskaffer sig sådanne penge, vidende om at de er falske;4. Forsøg på og forsætlig meddelagtighed i disse forbrydelser;5. Fremstilling, modtagelse eller anskaffelse - alt i bedragerisk hensigt - af redskaber eller andre genstande, som ifølge deres natur er bestemt til fremstilling af falske penge eller forandring af gældende penge."


title: 2010/489/EU: Rådets afgørelse af 12. juli 2010 om undertegnelse af en aftale mellem Den Europæiske Union og Den Føderative Republik Brasiliens regering om civil luftfartssikkerhed

text:
               16.9.2010

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 243/1

         RÅDETS AFGØRELSE
   af 12. juli 2010
   om undertegnelse af en aftale mellem Den Europæiske Union og Den Føderative Republik Brasiliens regering om civil luftfartssikkerhed
   (2010/489/EU)
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 100, stk. 2, og artikel 207, stk. 4, sammenholdt med artikel 218, stk. 5 og artikel 218, stk. 8, første afsnit,
   under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Kommissionen har på Den Europæiske Unions vegne forhandlet en aftale om civil luftfartssikkerhed med Den Føderative Republik Brasiliens regering i overensstemmelse med Rådets afgørelse af 9. oktober 2009 om at bemyndige Kommissionen til at indlede forhandlinger.

               (2)

               Den af Kommissionen forhandlede aftale bør undertegnes med forbehold af senere indgåelse.

               (3)

               Medlemsstaterne bør træffe de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at deres bilaterale aftaler med Brasilien om samme emne opsiges med virkning fra datoen for denne aftales ikrafttræden —

         VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   Undertegnelsen af aftalen mellem Den Europæiske Union og Den Føderative Republik Brasiliens regering om civil luftfartssikkerhed (i det følgende benævnt »aftalen«) godkendes hermed på Unionens vegne med forbehold af indgåelse af aftalen (1).
   Artikel 2
   Formanden for Rådet bemyndiges herved til at udpege den eller de personer, der er beføjet til at undertegne aftalen på Unionens vegne med forbehold af dens indgåelse.
   Artikel 3
   Denne afgørelse træder i kraft på dagen for vedtagelsen.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 12. juli 2010.

            På Rådets vegne

         S. LARUELLE

            Formand

      (1)  Teksten til aftalen vil blive offentliggjort sammen med afgørelsen om dens undertegnelse.


title: Rådets afgørelse af 14. april 2014 om makrofinansiel bistand til Ukraine

text:
                  15.4.2014

                  DA

                  Den Europæiske Unions Tidende

                  L 111/85

         RÅDETS AFGØRELSE
         af 14. april 2014
         om makrofinansiel bistand til Ukraine
         (2014/215/EU)
         RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
         under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 213,
         under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen, og
         ud fra følgende betragtninger:

                     (1)

                     Forbindelserne mellem Den Europæiske Union og Ukraine udvikles inden for rammerne af den europæiske naboskabspolitik og det østlige partnerskab. Partnerskabs- og samarbejdsaftalen mellem Unionen og Ukraine trådte i kraft den 1. marts 1998. Den bilaterale politiske dialog og det økonomiske samarbejde er blevet videreudviklet inden for rammerne af associeringsagendaen EU-Ukraine, der blev vedtaget den 23. november 2009. En associeringsaftale mellem Den Europæiske Union og Det Europæiske Atomenergifællesskabs og deres medlemsstater på den ene side og Ukraine på den anden side (»associeringsaftalen«) omfattende et vidtgående og omfattende frihandelsområde blev forhandlet i 2007-2011 og blev paraferet i 2012. Den 21. november 2013 besluttede Ukraines ministerkabinet at suspendere undertegnelsen af associeringsaftalen. Efter den ukrainske regerings tilbagetræden i februar 2014 har den nuværende ukrainske regering imidlertid erklæret sig rede til at undertegne associeringsaftalen i den nærmeste fremtid. Den 6. marts 2014 fastslog Det Europæiske Råd i sin erklæring om Ukraine, at det meget snart ville undertegne alle politiske kapitler i associeringsaftalen og ensidigt vedtage foranstaltninger, som gør det muligt for Ukraine at drage væsentlig fordel af aftalen om et vidtgående og omfattende frihandelsområde.
                     Forslaget til Europa-Parlamentets og Rådets forordning herom blev vedtaget af Kommissionen den 11. marts 2014.

                     (2)

                     Den aktuelle politiske krise har meget alvorlige konsekvenser for Ukraines allerede prekære økonomiske og finansielle stabilitet. Ukraine står over for en meget svag og hurtig forværring af betalingsbalancen og den finanspolitiske situation, hvor økonomien igen bevæger sig mod recession. De facto-afbrydelsen af Ruslands bistand i henhold til pakken på 15 mia. USD og den bebudede afbrydelse af de reducerede gaspriser, som selskabet Gazprom tidligere har indrømmet fra april 2014, vil forværre situationen yderligere. Under disse omstændigheder står Ukraine over for en alvorlig risiko for misligholdelse af sine forpligtelser i den nærmeste fremtid.

                     (3)

                     Efter den tidligere regerings afgang udnævnte det ukrainske parlament en ny midlertidig præsident og en ny regering henholdsvis den 22. og den 27. februar 2014. Selv om den ukrainske forfatning fra 2004 blev genindført, og det blev bebudet, at der vil blive afholdt præsidentvalg den 25. maj 2014, kunne Ukraine ikke genfinde politisk stabilitet, eftersom landets suverænitet og territoriale integritet for nylig er blevet krænket af Den Russiske Føderation.

                     (4)

                     På denne baggrund har Ukraine behov for akut finansiel bistand fra internationale kreditorer og donorer. Hvis afgørelsen om sådan finansiel bistand skulle vedtages af Europa-Parlamentet og Rådet i henhold til artikel 212 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) efter den almindelige lovgivningsprocedure, ville det ikke være muligt at påbegynde udbetalingen af Unionens makrofinansielle bistand til Ukraine i første halvdel af 2014, og det ville derfor ikke være muligt at tackle Ukraines presserende finansielle behov. Det er derfor berettiget at stille Unionens makrofinansielle bistand til rådighed på grundlag af en rådsafgørelse vedtaget i henhold til artikel 213 TEUF.

                     (5)

                     Bistandens hastende karakter hænger sammen med Ukraines øjeblikkelige behov for midler ud over dem, der stilles til rådighed af andre internationale finansielle institutioner og andre bilaterale donorer, og den makrofinansielle bistand i henhold til Rådets afgørelse 2002/639/EF (1) og Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 646/2010/EU (2).

                     (6)

                     Den nuværende krise i Ukraine berettiger den ekstraordinære anvendelse af hasteproceduren i henhold til artikel 213 TEUF. Denne afgørelse om makrofinansiel bistand til Ukraine er ikke til hinder for andre fremtidige transaktioner bestående i tildeling af makroøkonomisk bistand.

                     (7)

                     Siden den ukrainske regerings afgang har Unionen ved flere lejligheder givet tilsagn om at støtte Ukraines nye regering i dens mål om at stabilisere situationen og fastholde reformkursen. Unionen har også erklæret sig rede til fuldt ud at støtte de bestræbelser, der gøres af det internationale samfund og de internationale finansielle institutioner, især Den Internationale Valutafond (IMF), med hensyn til en international hjælpepakke til afhjælpning af akutte behov i Ukraine, som er betinget af Ukraines klare tilsagn om gennemførelse af reformer. Finansiel støtte fra Unionen til Ukraine er i overensstemmelse med Unionens politik som beskrevet i den europæiske naboskabspolitik og det østlige partnerskab.

                     (8)

                     Unionens makrofinansielle bistand bør være et ekstraordinært finansielt instrument for ubundet og ubestemt betalingsbalancestøtte, som sigter mod at dække modtagerens umiddelbare behov for ekstern finansiering, og bør understøtte gennemførelsen af et politisk program, der indeholder stærke øjeblikkelige tilpasnings- og strukturreformforanstaltninger for at forbedre betalingsbalancen på kort sigt.

                     (9)

                     De ukrainske myndigheder og IMF forventes snart at nå til enighed om et økonomisk program, som vil blive bakket op af en finansieringsaftale med IMF.

                     (10)

                     Med henvisning til den kraftige forværring af betalingsbalancesituationen i Ukraine bebudede Kommissionen den 5. marts 2014 en hjælpepakke, som inkluderede den foreslåede makrofinansielle bistand fra Unionen. Denne pakke blev godkendt på Det Europæiske Råds ekstraordinære møde den 6. marts 2014. Denne pakke omfatter finansiel bistand på 11 mia. EUR i perioden 2014-2020, herunder et samlet beløb på op til 1 565 mia. EUR i gavebistand i samme periode under det europæiske naboskabsinstrument, naboskabsinvesteringsfaciliteten, instrumentet til sikring af stabilitet og fred og budgettet for den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik.
                     Udbetalingen af den makrofinansielle bistand i henhold til afgørelse 2002/639/EF og afgørelse nr. 646/2010/EU kan ske, så snart IMF-programmet er på plads.

                     (11)

                     Eftersom Ukraine er omfattet af den europæiske naboskabspolitik, er landet berettiget til at modtage Unionens makrofinansielle bistand.

                     (12)

                     Eftersom den dramatiske stigning i Ukraines eksterne finansieringsbehov forventes at overstige de midler, der stilles til rådighed af IMF og andre multilaterale institutioner, betragtes Unionens hastende makrofinansielle bistand til Ukraine under de nuværende ekstraordinære omstændigheder som et passende svar på Ukraines anmodning om støtte til sikring af finansiel stabilitet. Unionens makrofinansielle bistand støtter Ukraines økonomiske stabilisering og strukturreformer, idet den udgør et supplement til de midler, der stilles til rådighed under IMF's finansielle ordning.

                     (13)

                     Unionens makrofinansielle bistand bør sigte mod at støtte genoprettelsen af en holdbar ekstern finansieringssituation i Ukraine og derved støtte den økonomiske og sociale udvikling.

                     (14)

                     Fastsættelsen af beløbet for Unionens makrofinansielle bistand er baseret på en foreløbig kvantitativ vurdering af Ukraines resterende behov for ekstern finansiering og tager hensyn til landets evne til at finansiere sig selv med egne midler, navnlig med de internationale reserver, landet har til rådighed. Unionens makrofinansielle bistand bør supplere IMF's og Verdensbankens programmer og midler. Fastsættelsen af bistandsbeløbet tager også hensyn til behovet for at sikre en retfærdig byrdefordeling mellem Unionen og andre donorer samt den allerede eksisterende anvendelse af Unionens andre eksterne finansieringsinstrumenter i Ukraine og merværdien af Unionens samlede engagement.

                     (15)

                     Kommissionen bør sikre, at Unionens makrofinansielle bistand juridisk og indholdsmæssigt er i overensstemmelse med de vigtigste principper, mål og foranstaltninger, der træffes som led i de forskellige eksterne foranstaltninger, og andre af Unionens relevante politikker.

                     (16)

                     Unionens makrofinansielle bistand bør støtte Unionens eksterne politik over for Ukraine. Kommissionens tjenestegrene og Tjenesten for EU's Optræden Udadtil bør arbejde tæt sammen under hele den makrofinansielle bistandstransaktion med henblik på at koordinere og sikre sammenhæng i Unionens udenrigspolitik.

                     (17)

                     Unionens makrofinansielle bistand bør understøtte Ukraines tilslutning til fælles værdier med Unionen, herunder demokrati, retsstatsprincippet, god regeringsførelse, respekt for menneskerettighederne, bæredygtig udvikling og bekæmpelse af fattigdom, samt landets tilslutning til principperne om åben, regelbaseret og fair handel.

                     (18)

                     Det bør være en forudsætning for Unionens makrofinansielle bistand, at Ukraine respekterer effektive, demokratiske mekanismer, herunder et parlamentarisk flerpartisystem og retsstatsprincippet, samt sikrer respekt for menneskerettighederne. De specifikke målsætninger for Unionens makrofinansielle bistand bør samtidig være at styrke effektiviteten, gennemsigtigheden og ansvarligheden i forvaltningen af de offentlige finanser i Ukraine og at fremme strukturreformer, der har til formål at støtte en holdbar vækst og finanspolitisk konsolidering. Kommissionen bør regelmæssigt føre kontrol med, at såvel forudsætningerne opfyldes, som at disse målsætninger nås.

                     (19)

                     For at sikre en effektiv beskyttelse af Unionens finansielle interesser i forbindelse med Unionens makrofinansielle bistand bør Ukraine træffe hensigtsmæssige foranstaltninger for at forebygge og bekæmpe svig, korruption og andre uregelmæssigheder i forbindelse med bistanden. Derudover bør det fastsættes, at Kommissionen gennemfører kontrol, og at Revisionsretten foretager den fornødne revision.

                     (20)

                     Frigivelsen af Unionens makrofinansielle bistand sker med forbehold af Europa-Parlamentets og Rådets beføjelser.

                     (21)

                     Størrelsen af den hensættelse, der kræves til den makrofinansielle bistand, bør være forenelig med budgetbevillingerne i den flerårige finansielle ramme.

                     (22)

                     Unionens makrofinansielle bistand bør forvaltes af Kommissionen. For at sikre, at Europa-Parlamentet og Rådet er i stand til at følge gennemførelsen af denne afgørelse, bør Kommissionen regelmæssigt informere dem om udviklingen i forbindelse med bistanden og forsyne dem med den relevante dokumentation.

                     (23)

                     For at sikre ensartede betingelser for gennemførelsen af denne afgørelse bør Kommissionen tillægges gennemførelsesbeføjelser. Disse beføjelser bør udøves i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 (3) —

               VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:

            Artikel 1

               1.   Unionen stiller makrofinansiel bistand til rådighed for Ukraine på højst 1 mia. EUR med henblik på at understøtte Ukraines økonomiske stabilisering og reformer (»Unionens makrofinansielle bistand«). Bistanden skal bidrage til at løse Ukraines presserende betalingsbalanceproblemer, som identificeret i regeringens økonomiske program, der støttes af IMF.

               2.   Hele Unionens makrofinansielle bistand til Ukraine ydes i form af lån. Kommissionen bemyndiges til på vegne af Unionen at låne de nødvendige midler på kapitalmarkederne eller fra finansielle institutioner med henblik på at udlåne dem til Ukraine. Lånene skal have en løbetid på højst 15 år.

               3.   Tilrådighedsstillelsen af Unionens makrofinansielle bistand forvaltes af Kommissionen på en måde, der er i overensstemmelse med de aftaler eller overenskomster, der er indgået mellem IMF og Ukraine, og med de centrale principper og målsætninger i de økonomiske reformer, som er fastlagt i associeringsagendaen EU-Ukraine aftalt i medfør af den europæiske naboskabspolitik.

               4.   Kommissionen orienterer regelmæssigt Europa-Parlamentet og Rådet om udviklingen i Unionens makrofinansielle bistand, herunder udbetalingen heraf, og forsyner i god tid disse institutioner med den relevante dokumentation.

               5.   Unionens makrofinansielle bistand stilles til rådighed i en periode på ét år begyndende fra den første dag efter ikrafttrædelsen af det aftalememorandum, der henvises til i denne afgørelses artikel 3, stk. 1. Denne periode kan forlænges ved en afgørelse vedtaget af Rådet på forslag fra Kommissionen.

               6.   Sker der i løbet af den periode, hvor den makrofinansielle bistand udbetales, et voldsomt fald i Ukraines finansieringsbehov i forhold til de oprindelige prognoser, reducerer, suspenderer eller annullerer Kommissionen bistanden efter undersøgelsesproceduren i artikel 7, stk. 2.

            Artikel 2
            Det er en forudsætning for tildeling af Unionens makrofinansielle bistand, at Ukraine respekterer effektive, demokratiske mekanismer, herunder et parlamentarisk flerpartisystem og retsstatsprincippet, samt sikrer overholdelse af menneskerettighederne.
            Kommissionen kontrollerer, at denne forudsætning overholdes i hele den periode, hvor Unionens makrofinansielle bistand ydes.
            Denne artikel anvendes i overensstemmelse med Rådets afgørelse 2010/427/EU (4).

            Artikel 3

               1.   Kommissionen aftaler efter rådgivningsproceduren i artikel 7, stk. 2, klart definerede økonomisk-politiske og finansielle betingelser med de ukrainske myndigheder, der fokuserer på strukturreformer og sunde offentlige finanser, som Unionens makrofinansielle bistand skal være underlagt, og disse betingelser fastlægges i et aftalememorandum indeholdende en tidsfrist for opfyldelsen af disse betingelser.
               De økonomisk-politiske og finansielle betingelser i aftalememorandummet skal være i overensstemmelse med de aftaler eller overenskomster, der henvises til i artikel 1, stk. 3, herunder de makroøkonomiske tilpasnings- og strukturreformprogrammer, som Ukraine gennemfører med støtte fra IMF.

               2.   Disse betingelser har især til formål at styrke effektiviteten, gennemsigtigheden og ansvarligheden i systemerne for forvaltning af de offentlige finanser i Ukraine og for anvendelsen af Unionens makrofinansielle bistand. Fremskridt med hensyn til gensidig markedsåbning, udvikling af regelbaseret og fair handel samt andre prioriteringer i sammenhæng med Unionens politik i forhold til tredjelande skal også tages med i betragtning ved udformningen af de politiske foranstaltninger. Kommissionen fører regelmæssigt kontrol med de fremskridt, der gøres i retning af disse mål.

               3.   De detaljerede finansielle betingelser for Unionens makrofinansielle bistand fastlægges i en låneaftale, der indgås mellem Kommissionen og de ukrainske myndigheder.

               4.   Kommissionen kontrollerer med regelmæssige mellemrum, om betingelserne fastsat i artikel 4, stk. 3, til stadighed er opfyldt, herunder om Ukraines økonomiske politik er i overensstemmelse med målene for Unionens makrofinansielle bistand. I den forbindelse arbejder Kommissionen tæt sammen med IMF og Verdensbanken og, når det er nødvendigt, med Europa-Parlamentet og Rådet.

            Artikel 4

               1.   Med forbehold af betingelserne i stk. 3 stiller Kommissionen Unionens makrofinansielle bistand til rådighed i to lånerater. Raternes størrelse fastsættes i aftalememorandummet. Hvis omstændighederne undtagelsesvist gør det påkrævet, kan Unionens makrofinansielle bistand stilles til rådighed i en enkelt lånerate.

               2.   Unionens makrofinansielle bistand finansieres om nødvendigt i overensstemmelse med Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 480/2009 (5).

               3.   Kommissionen frigiver låneraterne under forudsætning af, at alle følgende betingelser er opfyldt:

                           a)

                           forudsætningen i artikel 2

                           b)

                           en kontinuerlig tilfredsstillende gennemførelse af et politisk program, der omfatter tilpasnings- og strukturreformforanstaltninger støttet af en ikkeforebyggende IMF-kreditaftale

                           c)

                           gennemførelsen af de økonomisk-politiske og finansielle betingelser i aftalememorandummet inden for en bestemt tidsfrist.

                     En eventuel anden rate udbetales ikke tidligere end tre måneder efter frigivelsen af første rate.

               4.   Såfremt betingelserne i stk. 3 ikke opfyldes, suspenderer eller annullerer Kommissionen midlertidigt udbetalingen af Unionens makrofinansielle bistand. I sådanne tilfælde underretter den Europa-Parlamentet og Rådet om grundene til denne suspendering eller annullering.

               5.   Unionens makrofinansielle bistand udbetales til Ukraines centralbank

               6.   Udbetalingerne indledes, så snart IMF-programmet er på plads.

            Artikel 5

               1.   Låntagnings- og långivningstransaktionerne i forbindelse med Unionens makrofinansielle bistand gennemføres i euro med samme valørdato og må for Unionen ikke indebære nogen ændring af løbetiden eller eventuelle valutakurs- eller renterisici eller nogen anden kommerciel risiko.

               2.   Tillader omstændighederne det, og anmoder Ukraine herom, kan Kommissionen træffe de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at der i lånebetingelserne indføjes en klausul om førtidig tilbagebetaling, og at låntagningsbetingelserne indeholder en tilsvarende klausul.

               3.   Tillader omstændighederne en forbedring af rentesatsen på lånet, og anmoder Ukraine herom, kan Kommissionen beslutte at refinansiere hele eller en del af sin oprindelige låntagning eller omlægge de tilsvarende finansielle betingelser. Refinansierings- eller omlægningstransaktioner gennemføres i overensstemmelse med stk. 1 og 4 og må ikke resultere i en forlængelse af løbetiden for de pågældende lån eller i en forhøjelse af restgælden på datoen for refinansieringen eller omlægningen.

               4.   Alle Unionens omkostninger, som vedrører de låntagnings- og långivningstransaktioner, der er omfattet af denne afgørelse, afholdes af Ukraine.

               5.   Kommissionen underretter Europa-Parlamentet og Rådet om udviklingen i de transaktioner, der er omhandlet i stk. 2 og 3.

            Artikel 6

               1.   Unionens makrofinansielle bistand gennemføres i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 (6) og Kommissionens delegerede forordning (EU) nr. 1268/2012 (7).

               2.   Gennemførelsen af Unionens makrofinansielle bistand sker gennem direkte forvaltning.

               3.   Det aftalememorandum og den låneaftale, der indgås med de ukrainske myndigheder, skal indeholde bestemmelser,

                           a)

                           som sikrer, at Ukraine regelmæssigt kontrollerer, at midler modtaget fra Unionens budget er blevet anvendt efter hensigten, træffer passende foranstaltninger til at forebygge uregelmæssigheder og svig og i givet fald tager retlige skridt til at opnå tilbagebetaling af eventuelt misbrugte midler, der er udbetalt i henhold til denne afgørelse

                           b)

                           som sikrer beskyttelse af Unionens finansielle interesser og navnlig fastlægger specifikke foranstaltninger til at forebygge og bekæmpe svig, korruption og andre uregelmæssigheder, der kan påvirke Unionens makrofinansielle bistand, jf. Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 2988/95 (8), Rådets forordning (Euratom, EF) nr. 2185/96 (9) og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 883/2013 (10)

                           c)

                           som udtrykkeligt bemyndiger Kommissionen, herunder Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig, eller dens repræsentant til at foretage kontrol og inspektion på stedet

                           d)

                           som udtrykkeligt bemyndiger Kommissionen og Revisionsretten til at foretage revision i og efter rådighedsperioden for Unionens makrofinansielle bistand, herunder dokumentrevision og revision på stedet, f.eks. operationelle vurderinger, og

                           e)

                           som sikrer, at Unionen har ret til førtidig tilbagebetaling af lånet, hvis det konstateres, at Ukraine i forbindelse med forvaltningen af Unionens makrofinansielle bistand har været involveret i svig eller korruption eller andre illegale aktiviteter, som skader Unionens finansielle interesser.

               4.   I forbindelse med gennemførelsen af Unionens makrofinansielle bistand overvåger Kommissionen ved hjælp af operationelle vurderinger, om Ukraine råder over fornuftige finansielle arrangementer, administrative procedurer samt interne og eksterne kontrolmekanismer, der er relevante for denne bistand.

            Artikel 7

               1.   Kommissionen bistås af et udvalg. Dette udvalg skal være et udvalg som omhandlet i forordning (EU) nr. 182/2011.

               2.   Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 5 i forordning (EU) nr. 182/2011.

            Artikel 8

               1.   Senest den 30. juni hvert år forelægger Kommissionen Europa-Parlamentet og Rådet en rapport om gennemførelsen af denne afgørelse i det foregående år, herunder en vurdering af denne gennemførelse. I denne rapport:

                           a)

                           gennemgås de fremskridt, der er gjort med hensyn til gennemførelsen af Unionens makrofinansielle bistand

                           b)

                           vurderes Ukraines økonomiske situation og udsigter samt fremskridt med at gennemføre de i artikel 3, stk. 1, omhandlede politiske foranstaltninger

                           c)

                           redegøres der for forbindelsen mellem de økonomisk-politiske betingelser, der er fastlagt i aftalememorandummet, Ukraines aktuelle økonomiske og finanspolitiske resultater og Kommissionens afgørelser om frigivelse af raterne af Unionens makrofinansielle bistand.

               2.   Senest to år efter udløbet af den rådighedsperiode, der er omhandlet i artikel 1, stk. 5, forelægger Kommissionen Europa-Parlamentet og Rådet en efterfølgende evalueringsrapport, som vurderer resultaterne og effektiviteten af Unionens afsluttede makrofinansielle bistand, og i hvilket omfang den har bidraget til bistandens mål.

            Artikel 9
            Denne afgørelse træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

            Udfærdiget i Luxembourg, den 14. april 2014.

                  På Rådets vegne

               C. ASHTON

                  Formand

            (1)  Rådets afgørelse 2002/639/EF af 12. juli 2002 om supplerende makrofinansiel bistand til Ukraine (EFT L 209 af 6.8.2002, s. 22).

            (2)  Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 388/2010/EU af 7. juli 2010 om makrofinansiel bistand til Ukraine (EUT L 179 af 14.7.2010, s. 1).

            (3)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 af 16. februar 2011 om de generelle regler og principper for, hvordan medlemsstaterne skal kontrollere Kommissionens udøvelse af gennemførelsesbeføjelser (EUT L 55 af 28.2.2011, s. 13).

            (4)  Rådets afgørelse 2010/427/EU af 26. juli 2010 om, hvordan Tjenesten for EU's Optræden Udadtil skal tilrettelægges og fungere (EUT L 201 af 3.8.2010, s. 30).

            (5)  Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 480/2009 af 25. maj 2009 om oprettelse af en garantifond for aktioner i forhold til tredjeland (EUT L 145 af 10.6.2009, s. 10).

            (6)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 af 25. oktober 2012 om de finansielle regler vedrørende Unionens almindelige budget og om ophævelse af Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 (EUT L 298 af 26.10.2012, s. 1).

            (7)  Kommissionens delegerede forordning (EU) nr. 1268/2012 af 29. oktober 2012 om gennemførelsesbestemmelser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 om de finansielle regler vedrørende Unionens almindelige budget (EUT L 362 af 31.12.2012, s. 1).

            (8)  Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 2988/95 af 18. december 1995 om beskyttelse af De Europæiske Fællesskabers finansielle interesser (EFT L 312 af 23.12.1995, s. 1).

            (9)  Rådets forordning (Euratom, EF) nr. 2185/96 af 11. november 1996 om Kommissionens kontrol og inspektion på stedet med henblik på beskyttelse af De Europæiske Fællesskabers finansielle interesser mod svig og andre uregelmæssigheder (EFT L 292 af 15.11.1996, s. 2).

            (10)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 883/2013 af 11. september 2013 om undersøgelser, der foretages af Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF) og om ophævelse af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1073/1999 og Rådets forordning (Euratom) nr. 1074/1999 (EUT L 248 af 18.9.2013, s. 1).


Avis juridique important

|

31987D0068

87/68/EØF: Rådets afgørelse af 26. januar 1987 om accept på Fællesskabets vegne af den europæiske overenskomst om udveksling af reagenser til blodtypebestemmelse

EF-Tidende nr. L 037 af 07/02/1987 s. 0030 - 0030 den finske specialudgave: kapitel 11 bind 11 s. 0375  den svenske specialudgave: kapitel 11 bind 11 s. 0375

RAADETS AFGOERELSE af 26. januar 1987 om accept paa Faellesskabets vegne af den europaeiske overenskomst om udveksling af reagenser til blodtypebestemmelse (87/68/EOEF)     RAADET FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR -  under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab, saerlig artikel 28,  under henvisning til forslag fra Kommissionen, og  ud fra foelgende betragtninger:  I den europaeiske overenskomst om udveksling af reagenser til blodtypebestemmelse, der er udarbejdet paa Europaraadets foranledning, fastsaettes det i artikel 5, stk. 1, at de kontraherende parter skal traeffe alle noedvendige forholdsregler for at reagenser til blodtypebestemmelse, der er stillet til deres disposition af de andre parter, fritages for indfoerselsafgifter;  enhver autonom eller bindende undtagelse fra den faelles toldtarif hoerer under Faellesskabets enekompetence;  Det europaeiske oekonomiske Faellesskab kan udoeve denne kompetence efter ikrafttraedelsen af den tillaegsprotokol til overenskomsten, som giver Faellesskabet mulighed for at blive kontraherende part i overenskomsten ; de undtagelser, der er fastsat i overenskomsten, er allerede indroemmet i faellesskabsbestemmelserne om toldfritagelse;  Faellesskabet boer derfor blive kontraherende part i denne overenskomst -  TRUFFET FOELGENDE AFGOERELSE:      Artikel 1 Den europaeiske overenskomst om udveksling af reagenser til blodtypebestemmelse accepteres herved paa Det europaeiske oekonomiske Faellesskabs vegne.  Teksten til overenskomsten er knyttet til denne afgoerelse.    Artikel 2 Formanden for Raadet bemyndiges til at udpege de personer, der er befoejet til at undertegne overenskomsten med bindende virkning for Faellesskabet.      Udfaerdiget i Bruxelles, den 26. januar 1987.  Paa Raadets vegne  L. TINDEMANS  Formand


Europa-Parlamentets afgørelse om ændring af forretningsordenens bestemmelser om dechargeprocedurer (2001/2060(REG))


title: Afgørelse EUPOL Kinshasa/2/2005 truffet af Den Udenrigs- og Sikkerhedspolitiske Komité af  22. november 2005  om forlængelse af mandatet for missionschefen for EU-politimissionen i Kinshasa (Den Demokratiske Republik Congo), EUPOL  Kinshasa

text:
               21.12.2005

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 335/57

      AFGØRELSE EUPOL KINSHASA/2/2005 TRUFFET AF DEN UDENRIGS- OG SIKKERHEDSPOLITISKE KOMITÉ

   af 22. november 2005
   om forlængelse af mandatet for missionschefen for EU-politimissionen i Kinshasa (Den Demokratiske Republik Congo), EUPOL »Kinshasa«
   (2005/921/FUSP)
   DEN UDENRIGS- OG SIKKERHEDSPOLITISKE KOMITÉ HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Union, særlig artikel 25, stk. 3,
   under henvisning til Rådets fælles aktion 2004/847/FUSP af 9. december 2004 om oprettelse af Den Europæiske Unions politimission i Kinshasa (Den Demokratiske Republik Congo) for så vidt angår den integrerede politienhed (EUPOL »Kinshasa«) (1), særlig artikel 5 og 8, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Den 9. december 2004 vedtog Den Udenrigs- og Sikkerhedspolitiske Komité afgørelse EUPOL Kinshasa/1/2004 (2) om udnævnelse af Adílio Custódio til missionschef for EUPOL »Kinshasa«.

               (2)

               Ovennævnte afgørelse udløber den 31. december 2005.

               (3)

               Den 7. november 2005 vedtog Rådet at forlænge EUPOL »Kinshasa«-missionens mandat for en periode på yderligere 12 måneder.

               (4)

               Generalsekretæren/den højtstående repræsentant har foreslået, at Adílio Custódios mandat som missionschef for EUPOL »Kinshasa« forlænges indtil missionens ophør.

               (5)

               Mandatet for missionschefen for EUPOL »Kinshasa« bør derfor forlænges indtil missionens ophør —

         TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   Adílio Custódios mandat som missionschef for EUPOL »Kinshasa« forlænges hermed indtil missionens ophør.
   Artikel 2
   Denne afgørelse har virkning fra dagen for vedtagelsen.
   Den anvendes indtil EUPOL »Kinshasa«-missionens ophør.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 22. november 2005.

            For Den Udenrigs- og Sikkerhedspolitiske Komité

         J. KING

            Formand

      (1)  EUT L 367 af 14.12.2004, s. 30.

      (2)  EUT L 396 af 31.12.2004, s. 61.


title: 2006/307/EF: Rådets afgørelse af  10. april 2006  om beskikkelse af en østrigsk suppleant til Regionsudvalget

text:
               28.4.2006

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 115/35

      RÅDETS AFGØRELSE

   af 10. april 2006
   om beskikkelse af en østrigsk suppleant til Regionsudvalget
   (2006/307/EF)
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
   under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 263,
   under henvisning til indstillingen fra Østrigs regering, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Rådet vedtog den 24. januar 2006 afgørelse 2006/116/EF om beskikkelse af medlemmerne af og suppleanterne til Regionsudvalget for perioden fra den 26. januar 2006 til den 25. januar 2010 (1).

               (2)

               Der er blevet en plads ledig som suppleant til Regionsudvalget, efter at Ferdinand EBERLEs mandat er udløbet —

         TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   Som suppleant til Regionsudvalget for den resterende del af mandatperioden, dvs. indtil den 25. januar 2010, beskikkes:
   Elisabeth ZANON
   Landeshauptmannstellvertreterin Tirol (viceministerpræsident for delstaten Tyrol)
   som efterfølger for Ferdinand EBERLE.
   Artikel 2
   Denne afgørelse offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende.
   Den har virkning fra dagen for vedtagelsen.

      Udfærdiget i Luxembourg, den 10. april 2006.

            På Rådets vegne

         U. PLASSNIK

            Formand

      (1)  EUT L 56 af 25.2.2006, s. 75.


title: 2005/924/EF: Kommissionens afgørelse af  21. december 2005  om listen over begunstigede lande, som opfylder betingelserne for den særlige ansporende ordning for bæredygtig udvikling og god regeringsførelse, jf. artikel 26, litra e), i Rådets forordning (EF) nr. 980/2005 om anvendelse af et arrangement med generelle toldpræferencer

text:
               22.12.2005

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 337/50

      KOMMISSIONENS AFGØRELSE

   af 21. december 2005
   om listen over begunstigede lande, som opfylder betingelserne for den særlige ansporende ordning for bæredygtig udvikling og god regeringsførelse, jf. artikel 26, litra e), i Rådets forordning (EF) nr. 980/2005 om anvendelse af et arrangement med generelle toldpræferencer
   (2005/924/EF)
   KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR —
   under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
   under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 980/2005 af 27. juni 2005 om anvendelse af et arrangement med generelle toldpræferencer (1), særlig artikel 11 og 26, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Ifølge forordning (EF) nr. 980/2005 kan udviklingslande, der opfylder visse krav for bæredygtig udvikling og god regeringsførelse, indrømmes en særlig ansporende ordning.

               (2)

               Alle udviklingslande, der ønsker at benytte sig af den særlige ansporende ordning, har indgivet en skriftlig anmodning den 31. oktober 2005 med udførlige oplysninger om ratificeringen af de pågældende konventioner, retsforskrifter og foranstaltninger, der er vedtaget til effektivt at gennemføre konventionernes bestemmelser, og et tilsagn om at acceptere og i fuldt omfang efterkomme de overvågnings- og kontrolmekanismer, der er omhandlet i de pågældende konventioner og hertil knyttede instrumenter.

               (3)

               Kommissionen har gennemgået anmodningerne i overensstemmelse med bestemmelserne i artikel 11 i forordning (EF) nr. 980/2005 og har etableret den endelige liste over begunstigede lande, der opfylder de relevante kriterier. I overensstemmelse hermed bør disse lande indrømmes den særlige ansporende ordning fra den 1. januar 2006 til den 31. december 2008.

               (4)

               Foranstaltningerne i denne afgørelse er i overensstemmelse med udtalelsen fra Udvalget for Generelle Præferencer —

         TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:
   Eneste artikel
   Følgende udviklingslande er omfattet af den særlige ansporende ordning for bæredygtig udvikling og god regeringsførelse i forordning (EF) nr. 980/2005 fra den 1. januar 2006 til den 31. december 2008:

               (BO)

               Bolivia

               (CO)

               Colombia

               (CR)

               Costa Rica

               (EC)

               Ecuador

               (GE)

               Georgien

               (GT)

               Guatemala

               (HN)

               Honduras

               (LK)

               Sri Lanka

               (MD)

               Moldova

               (MN)

               Mongoliet

               (NI)

               Nicaragua

               (PA)

               Panama

               (PE)

               Peru

               (SV)

               El Salvador

               (VE)

               Venezuela

      Udfærdiget i Bruxelles, den 21. december 2005.

            På Kommissionens vegne

         Peter MANDELSON

            Medlem af Kommissionen

      (1)  EUT L 169 af 30.6.2005, s. 1.