title: EFTA-Tilsynsmyndighedens afgørelse nr. 534/09/KOL af 16. december 2009 om 78. ændring af de proceduremæssige og materielle regler for statsstøtte ved indføjelse af et nyt kapitel om god praksis ved behandling af statsstøttesager

text:
               22.3.2012

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 82/7

         EFTA-TILSYNSMYNDIGHEDENS AFGØRELSE
   Nr. 534/09/KOL
   af 16. december 2009
   om 78. ændring af de proceduremæssige og materielle regler for statsstøtte ved indføjelse af et nyt kapitel om god praksis ved behandling af statsstøttesager
   EFTA-TILSYNSMYNDIGHEDEN (1) HAR —
   UNDER HENVISNING til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (2), særlig artikel 61 til 63 og protokol 26,
   UNDER HENVISNING til aftalen mellem EFTA-staterne om oprettelse af en tilsynsmyndighed og en domstol (3), særlig artikel 24 og artikel 5, stk. 2, litra b), og
   ud fra følgende betragtninger:
   Tilsynsmyndigheden skal i henhold til artikel 24 i aftalen om Tilsynsmyndigheden og Domstolen sætte EØS-aftalens bestemmelser om statsstøtte i kraft.
   I henhold til artikel 5, stk. 2, litra b), i aftalen om Tilsynsmyndigheden og Domstolen skal Tilsynsmyndigheden udstede meddelelser og retningslinjer på områder, der er omhandlet i EØS-aftalen, hvis dette udtrykkeligt er fastsat i denne aftale eller i aftalen om Tilsynsmyndigheden og Domstolen, eller hvis Tilsynsmyndigheden finder det nødvendigt.
   De proceduremæssige og materielle regler for statsstøtte, som Tilsynsmyndigheden vedtog den 19. januar 1994 (4).
   Den 16. juni 2009 vedtog Europa-Kommissionen en kodeks for god praksis ved behandling af statsstøttesager (5).
   Denne meddelelse er også relevant for Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde.
   Der bør sikres en ensartet anvendelse af EØS-statsstøttereglerne i hele Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde.
   Tilsynsmyndigheden skal ifølge punkt II med overskriften »GENERELT« i slutningen af bilag XV til EØS-aftalen efter høring af Kommissionen vedtage retsakter, der svarer til dem, som Kommissionen vedtager.
   Europa-Kommissionen og EFTA-staterne er blevet hørt om emnet ved breve af 20. november 2009 (referencenr. 537430, 537439 og 537441) —
   VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   Retningslinjerne for statsstøtte ændres ved indsættelse af et nyt kapitel om god praksis ved behandling af statsstøttesager. Det nye kapitel findes i bilaget til denne afgørelse.
   Artikel 2
   Kun den engelske udgave er autentisk.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 16. december 2009.

            På EFTA-Tilsynsmyndighedens vegne

         Per SANDERUD

            Formand

         Kristján A. STEFÁNSSON

            Medlem af kollegiet

      (1)  I det følgende benævnt »Tilsynsmyndigheden«.

      (2)  I det følgende benævnt »EØS-aftalen«.

      (3)  I det følgende benævnt »aftalen om Tilsynsmyndigheden og Domstolen«.

      (4)  Retningslinjer for anvendelse og fortolkning af artikel 61 og 62 i EØS-aftalen og artikel 1 i protokol 3 til aftalen om Tilsynsmyndigheden og Domstolen vedtaget og udsendt af Tilsynsmyndigheden den 19. januar 1994, offentliggjort EFT L 231 af 3.9.1994, s. 1, og EØS-Tillæg nr. 32 af 3.9.1994, s. 1, som ændret. I det følgende benævnt »retningslinjerne for statsstøtte«. Der findes en opdateret version af retningslinjerne for statsstøtte på Tilsynsmyndighedens websted: http://www.eftasurv.int/state-aid/legal-framework/state-aid-guidelines/

      (5)  EUT C 136 af 16.6.2009, s. 13.

      BILAG

         RETNINGSLINJER FOR GOD PRAKSIS VED BEHANDLING AF STATSSTØTTESAGER
          (1)

      1.   Anvendelsesområde og formål

                  1)

                  EFTA-Tilsynsmyndigheden (»Tilsynsmyndigheden«) udsteder disse retningslinjer for god praksis ved behandling af statsstøttesager for at gøre behandlingen af statsstøttesager så produktiv og effektiv som muligt for alle involverede parter.

                  2)

                  Dette kapitel i Tilsynsmyndighedens retningslinjer bygger på de erfaringer, der er gjort med anvendelsen af del II i protokol 3 til aftalen mellem EFTA-staterne om oprettelse af en tilsynsmyndighed og en domstol (»del II i protokol 3«) (2). Hovedformålet med dette kapitel er, at det skal tjene som en rettesnor for behandlingen af statsstøttesager i praksis for derigennem at fremme et bedre samarbejde og en bedre gensidig forståelse mellem Tilsynsmyndigheden, EFTA-staterne, erhvervslivet og juridiske kredse.

                  3)

                  Hvis det skal lykkes at få forbedret statsstøtteprocedurerne, kræver det en disciplineret og engageret indsats fra både Tilsynsmyndighedens og EFTA-staternes side. Tilsynsmyndigheden vil arbejde på at øge samarbejdet med EFTA-staterne og interesserede parter og at forbedre sin sagsbehandling og interne beslutningsprocedurer for at sikre større gennemsigtighed, forudselighed og effektivitet i statsstøtteprocedurerne.

                  4)

                  Dette kapitel indgår som led i moderniseringen af statsstøttereglerne og er den sidste del af den forenklingspakke, der omfatter Tilsynsmyndighedens retningslinjer for en forenklet behandling af bestemte typer statsstøtte (3) og Tilsynsmyndighedens retningslinjer for de nationale domstoles håndhævelse af statsstøttereglerne (4), der skal resultere i mere forudselige og gennemsigtige procedurer.

                  5)

                  Særlige omstændigheder i den enkelte sag kan dog begrunde, at det kan være nødvendigt at tilpasse eller fravige reglerne i dette kapitel (5).

                  6)

                  De særlige forhold, der gør sig gældende for fiskeri- og akvakultursektorerne og inden for primær produktion, afsætning eller forarbejdning af landbrugsprodukter, kan i det omfang, hvor EØS-aftalen gælder for disse sektorer, også gøre det berettiget at fravige dette kapitel i retningslinjerne.

            2.   Forholdet til EØS-aftalen

                  7)

                  Dette kapitel er ikke tiltænkt at give noget komplet eller udtømmende overblik over alle relevante lovregler, fortolkningsmeddelelser og administrative regler om statsstøttekontrol. Det skal ses i sammenhæng med og som et supplement til de grundlæggende regler om statsstøtteprocedurerne.

                  8)

                  Dette kapitel indebærer derfor ikke nogen nye rettigheder eller forpligtelser, ligesom det heller ikke ændrer de rettigheder og forpligtelser, der er fastsat i EØS-aftalen, protokol 3, og beslutning nr. 195/04/KOL af 14. juli 2004 (6), som ændret, således som fortolket i EFTA-Domstolens og EU's retsinstansers retspraksis.

                  9)

                  Dette kapitel indeholder en detaljeret redegørelse for, hvad der er den bedste praksis i det daglige arbejde for at fremme hurtigere, mere gennemsigtige og mere forudselige procedurer i alle faserne i behandlingen af en anmeldt eller uanmeldt statsstøttesag eller en klage.

            3.   Kontakter forud for anmeldelsen

                  10)

                  Tilsynsmyndighedens erfaringer har vist, hvilken værdi kontakter forud for anmeldelsen tilfører, selv i tilsyneladende standardsager. Sådanne kontakter forud for anmeldelsen giver Tilsynsmyndigheden og den anmeldende EFTA-stat mulighed for helt uformelt og fortroligt at drøfte de juridiske og økonomiske aspekter ved et projekt forud for anmeldelsen og kan dermed gøre anmeldelserne bedre og mere fuldstændige. I den forbindelse kan EFTA-staterne og Tilsynsmyndigheden også i fællesskab udforme konstruktive forslag til, hvordan problematiske aspekter ved planlagte støtteforanstaltninger kan ændres. Denne fase kan derfor bane vej for en hurtigere behandling af anmeldelser, når de først er indgivet formelt til Tilsynsmyndigheden. Hvis der har været udbytterige kontakter med Tilsynsmyndigheden forud for anmeldelsen, vil det rent faktisk kunne sætte Tilsynsmyndigheden i stand til at vedtage beslutninger efter artikel 4, stk. 2, 3 og 4, i del II i protokol 3 inden to måneder efter anmeldelsesdatoen (7).

                  11)

                  Kontakter forud for anmeldelsen tilrådes kraftigt i sager, der er forbundet med særlige eller nye træk, der gør det hensigtsmæssigt, at sagen forinden drøftes med Tilsynsmyndigheden, men der vil altid blive givet en uformel vejledning, når en EFTA-stat anmoder om det.

            3.1.   Indhold

                  12)

                  Fasen forud for anmeldelsen giver mulighed for drøftelser med og vejledning af den pågældende EFTA-stat om, hvilke oplysninger der skal gives i anmeldelsen, for at sikre, at anmeldelsen er fuldstændig fra starten. Denne fase åbner også mulighed for udbytterige drøftelser i en åben og konstruktiv atmosfære af de materielle spørgsmål, en planlagt støtteforanstaltning eventuelt rejser. Det er især vigtigt, når der er tale om projekter, der ikke uden videre ville kunne accepteres og derfor måtte trækkes tilbage eller ændres på væsentlige punkter. Der kan også være tale om en analyse af, om der findes andre mulige retsgrundlag eller relevante fortilfælde. Under sådanne kontakter forud for anmeldelsen kan Tilsynsmyndigheden og EFTA-staten desuden få diskuteret centrale konkurrenceproblemer og afklaret, om der er behov for økonomiske analyser eller ekspertbistand udefra for at påvise, at en planlagt støtteforanstaltning er forenelig med EØS-aftalen. Den anmeldende EFTA-stat kan også i forbindelse med kontakten forud for anmeldelsen anmode Tilsynsmyndigheden om at dispensere fra kravet om bestemte oplysninger, der normalt skal gives i anmeldelsen, men som ikke er nødvendige for behandlingen af den konkrete sag. Endelig har fasen forud for anmeldelsen afgørende betydning for afgørelsen af, om en sag umiddelbart opfylder betingelserne for at blive behandlet efter den forenklede procedure (8).

            3.2.   Kontakternes omfang og tidsmæssige forløb

                  13)

                  For at gøre fasen forud for anmeldelsen så konstruktiv og effektiv som mulig, er det i den pågældende EFTA-stats egen interesse at give Tilsynsmyndigheden de oplysninger, der er nødvendige for vurderingen af en planlagt statsstøtteforanstaltning, i form af et udkast til en anmeldelse. For at fremme en hurtig behandling af sagen vil kontakter via e-mails eller telefonkonferencer i princippet være at foretrække frem for møder. I løbet af to uger fra modtagelsen af udkastet til anmeldelse vil Tilsynsmyndigheden tage initiativ til en første kontakt forud for anmeldelsen.

                  14)

                  Generelt bør kontakter forud for anmeldelsen ikke have en varighed på over to måneder, og de bør følges op med en fuldstændig anmeldelse. Hvis disse anmeldelsesforberedende kontakter ikke giver de tilsigtede resultater, kan Tilsynsmyndigheden erklære den anmeldelsesforberedende fase indstillet. Eftersom disse kontakters tidsmæssige forløb og form er afhængig af den konkrete sags komplekse karakter, vil kontakterne kunne strække sig over flere måneder. Tilsynsmyndigheden anbefaler derfor, at EFTA-staterne i sager, der er særligt komplekse (f.eks. redningsstøtte, store F&U-støtteprojekter, store individuelle støtteprojekter eller særlig omfattende eller komplekse støtteordninger), igangsætter de anmeldelsesforberedende kontakter på et så tidligt stadium som muligt for at give mulighed for meningsfulde drøftelser.

                  15)

                  Tilsynsmyndigheden har erfaring for, at det kan være meget nyttigt at inddrage støttemodtageren i disse kontakter, især når der er tale om støtteprojekter med betydelige tekniske, finansielle eller projektrelaterede implikationer. Tilsynsmyndigheden anbefaler derfor, at modtagere af individuel støtte inddrages i de anmeldelsesforberedende kontakter.

                  16)

                  Undtagen i særligt komplekse eller helt nye sager vil Tilsynsmyndigheden bestræbe sig på at give den pågældende EFTA-stat en uformel foreløbig vurdering af støtteprojektet inden den anmeldelsesforberedende fases udløb. Denne uforbindende vurdering udgør ikke Tilsynsmyndighedens officielle stillingtagen, men er derimod kun en uformel udtalelse fra Tilsynsmyndigheden om, hvorvidt anmeldelsesudkastet er fuldstændigt, og hvorvidt det planlagte støtteprojekt umiddelbart forekommer at være foreneligt med fællesmarkedet. I særligt komplekse sager kan Tilsynsmyndigheden også efter EFTA-statens anmodning give en skriftlig udtalelse om, hvilke oplysninger der endnu mangler.

                  17)

                  Kontakterne forud for anmeldelsen foregår i streng fortrolighed. Drøftelserne finder sted på et frivilligt grundlag og foregriber ikke sagens behandling efter den formelle anmeldelse.

                  18)

                  For at gøre anmeldelserne bedre vil Tilsynsmyndigheden også bestræbe sig på at imødekomme anmodninger om uddannelseskurser fra EFTA-staterne. Tilsynsmyndigheden vil også holde sig i løbende kontakt med EFTA-staterne for at drøfte yderligere forbedringer af statsstøtteprocedurerne, især hvad angår anmeldelsesformularerne og deres indhold.

            4.   Gensidigt aftalt planlægning

                  19)

                  I særligt teknisk komplekse eller helt nye sager eller sager, som på anden vis er følsomme eller skal behandles som absolutte hastesager, vil Tilsynsmyndigheden tilbyde den anmeldende EFTA-stat en gensidigt aftalt planlægning for at skabe større åbenhed og større forudselighed om sagsbehandlingens varighed.

            4.1.   Indhold

                  20)

                  Gensidigt aftalt planlægning er en form for struktureret samarbejde mellem EFTA-staten og Tilsynsmyndigheden, der er baseret på en fælles forståelse af og et klart engagement i sagsbehandlingsforløbet og dets forventede varighed.

                  21)

                  Aftalen mellem Tilsynsmyndigheden og EFTA-staten kan i særdeleshed omhandle følgende:

                              —

                              prioriteret behandling af den konkrete sag til gengæld for EFTA-statens accept af, at behandlingen af andre sager fra samme EFTA-stat formelt stilles i bero (9), hvis det er nødvendigt af planlægnings- eller ressourcehensyn

                              —

                              hvilke oplysninger EFTA-staten og/eller den berørte støttemodtager skal give, herunder undersøgelser, rapporter, udtalelser fra eksterne eksperter, eller om Tilsynsmyndigheden selv skal fremskaffe oplysningerne

                              —

                              hvordan Tilsynsmyndigheden vil tage stilling til sagen, når den først er anmeldt, og hvor længe det ventes at tage.

                  22)

                  Når EFTA-staten giver alle de nødvendige oplysninger rettidigt som fastlagt i den gensidigt aftalte planlægning, vil Tilsynsmyndigheden bestræbe sig på at overholde den gensidigt aftalte tidsplan for sagens videre behandling, medmindre oplysningerne fra EFTA-staten eller interesserede parter rejser uventede spørgsmål.

            4.2.   Anvendelsesområde og tidsforløb

                  23)

                  Gensidigt aftalt planlægning er i princippet forbeholdt sager, der er så nye, teknisk vanskelige eller på anden vis følsomme, at det ved udløbet af fasen forud for anmeldelsen ikke er muligt for Tilsynsmyndigheden at afgive en klar foreløbig vurdering. I sådanne sager vil den gensidigt aftalte planlægning blive fastlagt ved udløbet af fasen forud for anmeldelsen og blive efterfulgt af den formelle anmeldelse.

                  24)

                  Tilsynsmyndigheden og den pågældende EFTA-stat kan dog også efter sidstnævntes anmodning aftale en gensidigt aftalt planlægning for sagens videre behandling ved den formelle undersøgelsesprocedures indledning.

            5.   Den indledende gennemgang af anmeldte foranstaltninger

      5.1.   Begæringer om oplysninger

                  25)

                  For at lette sagsbehandlingen vil Tilsynsmyndigheden under den indledende gennemgang søge at gruppere deres begæringer om oplysninger. I princippet vil der normalt kun blive udsendt én samlet begæring om oplysninger, og den vil normalt blive udsendt inden for 4-6 uger efter anmeldelsesdatoen. Medmindre andet er aftalt i den gensidigt aftalte planlægning, skulle de kontakter, der finder sted forud for anmeldelsen, sætte EFTA-staterne i stand til at indgive en fuldstændig anmeldelse og dermed mindske behovet for at fremsende yderligere oplysninger. Tilsynsmyndigheden kan dog efterfølgende anmode om oplysninger, især om spørgsmål, som EFTA-staternes svar har rejst, men det behøver ikke nødvendigvis at betyde, at Tilsynsmyndigheden har alvorlige problemer med at behandle sagen.

                  26)

                  Giver EFTA-staten ikke de ønskede oplysninger inden for den fastsatte frist, vil bestemmelserne i artikel 5, stk. 3, i del II i protokol 3 normalt blive anvendt efter én rykker, og EFTA-staten blive underrettet om, at dens anmeldelse anses for at være trukket tilbage. Den formelle undersøgelsesprocedure vil desuden normalt blive indledt, når betingelserne herfor er opfyldt, og normalt efter højst to begæringer om oplysninger.

            5.2.   Aftalt suspension af den indledende gennemgang

                  27)

                  Under visse omstændigheder kan den indledende gennemgang blive stillet i bero, hvis en EFTA-stat anmoder herom for at kunne ændre sit støtteprojekt og bringe det i overensstemmelse med statsstøttereglerne, eller efter fælles aftale. Gennemgangen kan kun stilles i bero for et på forhånd aftalt tidsrum. Indsender EFTA-staten ikke ved udløbet af dette tidsrum et fuldstændigt, tilsyneladende foreneligt støtteprojekt, vil Tilsynsmyndigheden genoptage proceduren på det sted, hvor den blev stillet i bero. Den pågældende EFTA-stat vil normalt blive underrettet om, at anmeldelsen anses for at være trukket tilbage, eller også — hvis projektet rejser alvorlige betænkeligheder — vil den formelle undersøgelsesprocedure straks blive indledt.

            5.3.   Orienteringskontakter

                  28)

                  Hvis en anmeldende EFTA-stat anmoder om det, vil den også blive orienteret om udviklingen i en igangværende indledende gennemgang. EFTA-staterne opfordres til at inddrage modtagere af individuel støtte i disse kontakter.

            6.   Den formelle undersøgelsesprocedure

                  29)

                  Eftersom de sager, der underkastes en formel undersøgelse, generelt er meget komplekse, ser Tilsynsmyndigheden det som et højt prioriteret mål at forbedre gennemsigtigheden, forudseligheden og effektiviteten af denne fase for derigennem at fremme en konstruktiv beslutningstagning, der tilgodeser behovene i det moderne erhvervsliv. Tilsynsmyndigheden vil derfor strømline det formelle undersøgelsesforløb gennem en effektiv brug af alle de processuelle værktøjer, den råder over på grundlag af del II i protokol 3.

            6.1.   Offentliggørelse af beslutningen og et resumé heraf

                  30)

                  Hvis EFTA-staten ikke anmoder om, at fortrolige oplysninger fjernes, vil Tilsynsmyndigheden bestræbe sig på at offentliggøre sin beslutning om at indlede den formelle undersøgelsesprocedure samt resuméet af denne beslutning inden for to måneder efter denne beslutnings vedtagelse.

                  31)

                  Er der uenighed om fortrolighedsspørgsmål, vil Tilsynsmyndigheden følge de principper, den opstillede i sine retningslinjer om tavshedspligt i statsstøttebeslutninger (10), og gøre, hvad den kan, for at få beslutningen offentliggjort hurtigst muligt efter dens vedtagelse. Samme principper for god praksis vil blive anvendt ved offentliggørelsen af alle endelige beslutninger.

                  32)

                  For at gøre proceduren mere gennemsigtig, vil Tilsynsmyndigheden underrette medlemsstaten, støttemodtageren og andre implicerede (i særdeleshed eventuelle klagere) om enhver forsinkelse, der skyldes uenighed om fortrolighedsspørgsmål.

            6.2.   Bemærkninger fra interesserede parter

                  33)

                  I overensstemmelse med artikel 6 i del II i protokol 3 skal interesserede parter fremsætte deres bemærkninger inden for en fastsat frist, der sædvanligvis ikke overstiger en måned efter offentliggørelsen af beslutningen om at indlede den formelle undersøgelsesprocedure. Denne frist forlænges normalt ikke, og Tilsynsmyndigheden vil derfor generelt ikke acceptere bemærkninger fra interesserede parter, herunder støttemodtageren, der indsendes efter fristens udløb (11). Kun i ekstraordinære og behørigt begrundede tilfælde vil fristen kunne forlænges, f.eks. hvis der er tale om særligt omfattende faktuelle oplysninger, eller der har været kontakt mellem Tilsynsmyndigheden og den pågældende interesserede part.

                  34)

                  For at forbedre det faktuelle grundlag for behandlingen af særligt komplekse sager, kan Tilsynsmyndigheden fremsende en kopi af beslutningen om at indlede formel undersøgelse til bestemte interesserede parter, herunder brancheorganisationer, og opfordre dem til at fremsætte bemærkninger til konkrete aspekter af sagen (12). Et sådant bidrag fra interesserede parter er rent frivilligt, men hvis en interesseret part vælger at fremsætte bemærkninger, er det i vedkommendes interesse at fremsætte dem i tide til, at Tilsynsmyndigheden kan tage dem med i betragtning. Tilsynsmyndigheden vil derfor opfordre interesserede pater til at reagere inden for en måned efter datoen, hvor kopien af beslutningen blev sendt til dem. Tilsynsmyndigheden vil ikke vente længere på sådanne bemærkninger. For at sikre ligebehandling mellem interesserede parter vil Tilsynsmyndigheden også fremsende denne opfordring til at fremsætte bemærkninger til støttemodtageren. For at tilgodese EFTA-statens kontradiktoriske rettigheder vil den videresende en ikke-fortrolig udgave af alle bemærkninger indkommet fra interesserede parter til den og opfordre den til at svare herpå inden en måneds udløb.

                  35)

                  For at sikre, at alle bemærkninger fra interesserede parter hurtigst muligt bliver videresendt til den pågældende EFTA-stat, vil EFTA-staterne i videst mulige udstrækning blive opfordret til at acceptere, at bemærkninger fra interesserede parter fremsendes på deres originalsprog. Hvis en EFTA-stat anmoder om det, vil Tilsynsmyndigheden sørge for oversættelse, hvilket kan få konsekvenser for sagsbehandlingstiden.

                  36)

                  Såfremt der ikke indkommer nogen bemærkninger fra interesserede parter, vil EFTA-staten også blive underrettet herom.

            6.3.   Bemærkninger fra EFTA-staterne

                  37)

                  For at sikre, at den formelle undersøgelsesprocedure afsluttes i rette tid, vil Tilsynsmyndigheden strengt håndhæve alle de frister, der gælder for denne fase i henhold til del II i protokol 3. Hvis en medlemsstat ikke fremsætter sine bemærkninger til Tilsynsmyndighedens beslutning om at indlede den formelle undersøgelsesprocedure og til bemærkningerne fra interesserede parter inden for den frist på en måned, der er fastsat i artikel 6, stk. 1, i del II i protokol 3, vil Tilsynsmyndigheden omgående sende den en rykker og give den pågældende EFTA-stat en yderligere frist på en måned og underrette den om, at fristen ikke vil blive forlænget yderligere, medmindre der foreligger ekstraordinære omstændigheder. I mangel af et brugbart svar fra den pågældende EFTA-stat vil Tilsynsmyndigheden vedtage sin beslutning på grundlag af de oplysninger, den råder over, jf. artikel 7, stk. 7, og artikel 13, stk. 1, i del II i protokol 3.

                  38)

                  Er der tale om ulovlig støtte, og har EFTA-staten ikke fremsat bemærkninger til Tilsynsmyndighedens beslutning om at indlede den formelle undersøgelsesprocedure, vil Tilsynsmyndigheden i henhold til artikel 10 i del II i protokol3 udstede et oplysningspåbud. Efterkommer EFTA-staten ikke dette påbud inden for den i påbuddet fastsatte frist, vil Tilsynsmyndigheden træffe beslutning på grundlag af de oplysninger, den råder over.

            6.4.   Anmodninger om yderligere oplysninger

                  39)

                  I særligt komplekse sager kan det ikke udelukkes, at Tilsynsmyndigheden efter modtagelse af oplysninger fra EFTA-staten som svar på beslutningen om at indlede den formelle undersøgelsesprocedure er nødt til at fremsende en yderligere begæring om oplysninger. EFTA-staten vil få en måned til at svare.

                  40)

                  Svarer EFTA-staten ikke inden for denne frist, vil Tilsynsmyndigheden omgående sende den en rykker, sætte en ny, endelig frist på 15 arbejdsdage og meddele EFTA-staten, at Tilsynsmyndigheden herefter vil træffe sin beslutning på grundlag af de oplysninger, den råder over, eller udstede et oplysningspåbud, hvis der er tale om ulovlig støtte.

            6.5.   Suspension af sagen i begrundede tilfælde

                  41)

                  Kun under ekstraordinære omstændigheder og efter fælles aftale mellem Tilsynsmyndigheden og den pågældende EFTA-stat vil den formelle undersøgelse kunne stilles i bero. Det kan f.eks. ske, hvis medlemsstaten formelt anmoder om, at sagen stilles i bero for at bringe sit støtteprojekt i overensstemmelse med statsstøttereglerne, eller hvis der verserer en sag ved EFTA-Domstolen eller EU's retsinstanser om tilsvarende spørgsmål, hvis udfald sandsynligvis kan få indflydelse på vurderingen af den konkrete sag.

                  42)

                  En sag kan kun stilles i bero formelt én gang og i et tidsrum, der forinden er aftalt mellem Tilsynsmyndigheden og den pågældende EFTA-stat.

            6.6.   Vedtagelse af den endelige beslutning og forlængelse af den formelle undersøgelse i begrundede tilfælde

                  43)

                  I overensstemmelse med artikel 7, stk. 6, i del II i protokol 3 vil Tilsynsmyndigheden gøre, hvad den kan, for at beslutningen i sagen vedtages senest 18 måneder efter procedurens indledning. Denne frist kan forlænges efter fælles aftale mellem Tilsynsmyndigheden og den berørte EFTA-stat. En sådan forlængelse af undersøgelsens varighed kan især komme på tale i sager, der drejer sig om nye former for støtteforanstaltninger eller rejser nye retlige spørgsmål.

                  44)

                  For at sikre en effektiv gennemførelse af artikel 7, stk. 6, i del II i protokol 3 vil Tilsynsmyndigheden bestræbe sig på at vedtage den endelige beslutning senest fire måneder efter, at EFTA-staten har fremsendt de sidste oplysninger, eller ved udløbet af den seneste frist, såfremt ingen oplysninger er blevet modtaget.

            7.   Klager

                  45)

                  Det er vigtigt for alle, der berøres af statsstøttesager, at Tilsynsmyndigheden behandler alle klager på en gennemsigtig og effektiv måde. I dette øjemed foreslår Tilsynsmyndigheden derfor følgende principper for god praksis, der skal bidrage til dette dobbelte formål.

            7.1.   Klageformular

                  46)

                  Tilsynsmyndigheden vil konsekvent opfordre alle klagere til at benytte den nye klageformular på dens websted (http://www.eftasurv.int/media/documents/Complaint-form—State-aid.doc) og desuden indsende en ikke-fortrolig version af klagen. Brugen af denne formular vil, når den er korrekt udfyldt, normalt bidrage til, at klagens kvalitet øges.

            7.2.   Forventet tidsplan for og udfald af behandlingen af en klage

                  47)

                  Tilsynsmyndigheden vil gøre sit yderste for at behandle en klage inden for en vejledende tidsramme på 12 måneder efter modtagelsen. Denne tidsramme er ikke nogen bindende frist. Afhængigt af omstændighederne i den konkrete sag kan det tage længere tid at behandle en klage, når det måske er nødvendigt at indhente supplerende oplysninger fra klageren, EFTA-staten eller interesserede parter.

                  48)

                  Tilsynsmyndigheden kan foretage en prioritering af de klager, den modtager (13), f.eks. på grundlag af omfanget af den påståede overtrædelse, støttemodtagerens størrelse, økonomisk sektor eller modtagelse af tilsvarende klager. I lyset af Tilsynsmyndighedens arbejdsbyrde og dens ret til at foretage en prioritering af sagerne (14) kan den derfor udsætte behandlingen af en sag, som ikke er prioriteret. I princippet vil Tilsynsmyndigheden derfor bestræbe sig på inden for 12 måneder:

                              a)

                              i højt prioriterede sager at vedtage en beslutning i henhold til artikel 4 i del II i protokol 3, med kopi til klageren

                              b)

                              i lavt prioriterede sager at fremsende en foreløbig administrativ skrivelse til klageren, hvori den redegør for sin foreløbige holdning. Det administrative brev er ikke udtryk for Tilsynsmyndighedens officielle holdning, men blot for Tilsynsmyndighedens umiddelbare syn på sagen baseret på de oplysninger, den råder over, under afventning af enhver supplerende bemærkning, klageren måtte fremsende inden en måned efter brevets dato. Fremsendes der ingen yderligere bemærkninger inden for den fastsatte frist, anses klagen for at være trukket tilbage.

                  49)

                  I overensstemmelse med princippet om gennemsigtighed vil Tilsynsmyndigheden bestræbe sig på at underrette klageren om, hvorvidt klagen har fået tillagt prioritet eller ej, senest to måneder efter klagens modtagelse. I tilfælde af ubegrundede klager vil Tilsynsmyndigheden senest to måneder efter klagens modtagelse underrette klageren om, at der ikke foreligger tilstrækkelige grunde til at tage stilling til sagen, og at klageren vil blive anset for at have trukket sin klage tilbage, medmindre vedkommende inden en måneds forløb fremsender yderligere, begrundede bemærkninger. For klager, der drejer sig om godkendt eller eksisterende støtte, vil Tilsynsmyndigheden også bestræbe sig på at svare klageren senest to måneder efter klagens modtagelse.

                  50)

                  Er der tale om ulovlig støtte, vil klageren blive gjort opmærksom på muligheden for at anlægge sag ved en national domstol, der kan påbyde, at støtten stilles i bero eller tilbagesøges (15).

                  51)

                  Når det er nødvendigt, vil den ikke-fortrolige version af alle klager blive videresendt til EFTA-staten for at indhente dennes bemærkninger. EFTA-staten og klageren vil konsekvent blive holdt underrettet om, hvorvidt sagen henlægges eller klagen tages til behandling. EFTA-staterne vil til gengæld blive opfordret til at overholde fristerne for at fremsætte bemærkninger og give oplysninger i forbindelse med de klager, de får videresendt. De vil også blive opfordret til så vidt muligt at acceptere at modtage klagerne på deres originalsprog. Hvis en EFTA-stat anmoder om det, vil Tilsynsmyndigheden sørge for oversættelse, hvilket kan få konsekvenser for sagsbehandlingstiden.

            8.   Interne beslutningsprocedurer

                  52)

                  Tilsynsmyndigheden er fast besluttet på at strømline og forbedre sine interne beslutningsprocedurer for at opnå en samlet afkortning af den tid, det tager at behandle statsstøttesager.

                  53)

                  De interne beslutningsprocedurer vil derfor blive anvendt så effektivt som muligt. Tilsynsmyndigheden vil også tage sine nuværende interne regler op til revision med det formål at optimere sin beslutningsproces.

                  54)

                  Tilsynsmyndigheden vil løbende overvåge sin interne beslutningspraksis og om fornødent tilpasse den.

            9.   Fremtidige revisioner

                  55)

                  Principper for god administrativ praksis kan kun fungere effektivt, hvis de bygger på en fælles vilje i Tilsynsmyndigheden og EFTA-staterne til at behandle statsstøttesager hurtigt og effektivt, overholde alle gældende frister og derigennem sikre den nødvendige gennemsigtighed og forudselighed. Dette kapitel og de principper for god praksis, som den indeholder, er det første skridt til at opfylde denne fælles målsætning.

                  56)

                  Tilsynsmyndigheden vil følge dette kapitel i forhold til foranstaltninger, den har fået anmeldt eller på anden vis er blevet opmærksom på, fra og med 1. januar 2010.

                  57)

                  Dette kapitel vil kunne blive revideret for at tilgodese ændringer i lovgivning, fortolkningsmeddelelser eller administrative foranstaltninger eller udviklingen i EFTA-Domstolens eller EU's retsinstansers praksis i relation til statsstøtteprocedurer eller de erfaringer, der gøres med anvendelsen af dem. Det er desuden Tilsynsmyndighedens hensigt, at der skal være en regelmæssig dialog med medlemsstater og andre berørte om de erfaringer, der gøres med anvendelsen af del II i protokol 3 i almindelighed og med dette kapitel om god praksis i særdeleshed.

         (1)  Dette kapitel svarer til Kommissionens kodeks for god praksis ved behandling af statsstøttesager (EUT C 136 af 16.6.2009, s. 13).

         (2)  Del II i protokol 3 afspejler Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22. marts 1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93 (EFT L 83 af 27.3.1999, s. 1).

         (3)  EUT L 75 af 15.3.2012, s. 26 og EØS-Tillæg nr. 14 af 15.3.2012, s. 1 findes på: http://www.eftasurv.int/state-aid/legal-framework/state-aid-guidelines/ Disse retningslinjer svarer til meddelelse fra Kommissionen om en forenklet procedure for behandling af visse former for statsstøtte (EUT C 136 af 16.6.2009, s. 3).

         (4)  Endnu ikke offentliggjort i EUT eller EØS-Tillægget. Disse retningslinjer svarer til meddelelse fra Kommissionen om de nationale domstoles håndhævelse af statsstøttereglerne (EUT C 85 af 9.4.2009, s. 1).

         (5)  I 2008 har Tilsynsmyndigheden i forbindelse med finanskrisen desuden taget de fornødne skridt til at åbne mulighed for en hurtig beslutningstagning efter at have modtaget fuldstændige anmeldelser, om nødvendigt inden for to uger. Se Tilsynsmyndighedens retningslinjer for statsstøttereglernes anvendelse på foranstaltninger truffet over for pengeinstitutter i forbindelse med den aktuelle globale finanskrise (endnu ikke offentliggjort i EUT eller EØS-Tillægget), som svarer til meddelelsen fra Kommissionen om statsstøttereglernes anvendelse på foranstaltninger truffet over for pengeinstitutter i forbindelse med den aktuelle globale finanskrise (EUT C 270 af 25.10.2008, s. 8). Hvad angår realøkonomien, se Tilsynsmyndighedens midlertidige rammebestemmelser for statsstøtte, der ydes for at lette adgangen til finansiering under den nuværende finansielle og økonomiske krise (endnu ikke offentliggjort i EUT eller EØS-Tillægget), som svarer til Kommissionens meddelelse om midlertidige rammebestemmelser for statsstøtte, der ydes for at lette adgangen til finansiering under den nuværende finansielle og økonomiske krise (EUT C 83 af 7.4.2009, s. 1).

         (6)  Beslutning nr. 195/04/KOL (EUT L 139 af 25.5.2006, s. 37, EØS-Tillæg nr. 26 af 25.5.2006, s. 1) svarer til Kommissionens forordning (EF) nr. 794/2004 af 21. april 2004 (EUT L 140 af 30.4.2004, s. 1), der gennemfører forordning (EF) nr. 659/1999.

         (7)  Denne frist kan ikke overholdes, hvis Tilsynsmyndigheden er nødt til at fremsende flere begæringer om oplysninger, fordi anmeldelsen er ufuldstændig.

         (8)  Se retningslinjerne for en forenklet procedure for behandling af visse former for statsstøtte.

         (9)  Se artikel 4, stk. 5, i del II i protokol 3.

         (10)  Vedtaget ved EFTA-Tilsynsmyndighedens afgørelse nr. 15/04/KOL af 18. februar 2004 (EUT L 154 af 8.6.2006, s. 27 og EØS-Tillæg nr. 29 af 8.6.2006, s. 1). Disse retningslinjer svarer til meddelelse fra Kommissionen af 1. december 2003 om tavshedspligt i statsstøttebeslutninger (EUT C 297 af 9.12.2003, s. 6).

         (11)  Medmindre andet gælder i henhold til artikel 10, stk. 1, i del II i protokol 3.

         (12)  Ifølge EU's retsinstansers faste retspraksis har Tilsynsmyndigheden ret til at sende en beslutning om indledning af en formel undersøgelsesprocedure til identificerede tredjeparter. se f.eks. sag T-198/01, Technische Glaswerke Ilmenau mod Kommissionen, Sml. 2004 II, s. 2717, præmis 195; sag T-198/01R, Technische Glaswerke Ilmenau mod Kommissionen, Sml. 2002 II, s. 2153; forenede sager C-74/00 P og C-75/00 P, Falck Spa m.fl. mod Kommissionen, Sml. 2002 I, s. 7869, præmis 83.

         (13)  Sag C-119/97, Ufex m.fl. mod Kommissionen, Sml. 1999 I, s. 1341, præmis 88.

         (14)  Sag T-475/04, Bouygues SA mod Kommissionen, Sml. 2007 II, s. 2097, præmis 158 og 159.

         (15)  Se Tilsynsmyndighedens retningslinjer for de nationale domstoles håndhævelse af statsstøttereglerne.


Avis juridique important

|

31994D0268

94/268/Euratom: Rådets afgørelse af 26. april 1994 om et rammeprogram for Det Europæiske Atomenergifællesskabs indsats inden for forskning og uddannelse (1994-1998)

EF-Tidende nr. L 115 af 06/05/1994 s. 0031 - 0037 den finske specialudgave: kapitel 16 bind 2 s. 0073  den svenske specialudgave: kapitel 16 bind 2 s. 0073

RAADETS AFGOERELSE af 26. april 1994 om et rammeprogram for Det Europaeiske Atomenergifaellesskabs indsats inden for forskning og uddannelse (1994-1998) (94/268/Euratom)RAADET FOR DEN EUROPAEISKE UNION HAR - under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europaeiske Atomenergifaellesskab, saerlig artikel 7,  under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),  under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (2),  under henvisning til udtalelse fra Det OEkonomiske og Sociale Udvalg (3), og ud fra foelgende betragtninger:  Faellesskabets indsats inden for forskning og uddannelse paa det nukleare omraade kan omfattes af et fleraarigt rammeprogram og af saerprogrammer fastlagt i overensstemmelse med traktatens artikel 7;  Raadet vedtog ved afgoerelse 90/221/Euratom, EOEF (4) et tredje rammeprogram for 1990-1994 inden for forskning og teknologisk udvikling (FTU), som nu er under gennemfoerelse; den 9. april 1992 forelagde Kommissionen en vurdering af fremskridtene under  gennemfoerelsen af tredje rammeprogram; Raadet bevilgede ved afgoerelse 93/167/Euratom, EOEF (5) en supplerende finansiering, som daekker de to sidste aar af gennemfoerelsen af naevnte rammeprogram;  der boer for perioden 1994-1998 vedtages et nyt rammeprogram for forskning og uddannelse paa det nukleare omraade for at sikre kontinuiteten i Faellesskabets fleraarige foranstaltninger paa dette omraade;  i henhold til traktatens artikel 4, stk. 1, gaar Faellesskabets indsats inden for forskning og uddannelse paa det nukleare omraade ud paa at supplere medlemsstaternes foranstaltninger; Faellesskabets indsats boer derfor oege vaerdien af medlemsstaternes indsats;  Faellesskabets FTU-indsats boer desuden koncentreres om foranstaltninger, der er omhyggeligt udvalgt efter veldefinerede kriterier;  Faellesskabets forskning tages kun sigte paa fredelige formaal i overensstemmelse med traktatens artikel 2;  Faellesskabets forskningsaktiviteter boer fortsat koncentreres om generisk og praekonkurrencemaessig forskning;  Faellesskabet stoetter kun forskningsaktiviteter af hoej kvalitet;  forskningen inden for sikkerhed i forbindelse med nuklear fission og kontrolleret termonuklear fusion boer fortsaettes; disse aktiviteter ivaerksaettes ved saerprogrammer baseret paa samarbejde med og mellem virksomheder, forskningscentre og universiteter;  samarbejdet vedroerende Faellesskabets forskning med tredjelande og internationale organisationer boer fremmes; inden for dette omraade boer Faellesskabet fortsat spille en vigtig international rolle inden for sikkerhed i forbindelse med nuklear fission,  navnlig over for landene i OEst- og Centraleuropa og staterne i det tidligere Sovjetunionen; det internationale samarbejde med tredjelande inden for kontrolleret termonuklear fusion boer ogsaa fortsaettes i de tilfaelde, hvor det maatte vise sig  hensigtsmaessigt; det gensidigt supplerende forhold, der er mellem Faellesskabets indsats og den forskningsindsats, der goeres inden for internationale saerorganisationer, boer systematisk udbygges, og der boer sikres oeget sammenhaeng mellem de forskellige  aktiviteter; der boer soeges opnaaet synergi med andre faellesskabsinstrumenter (f.eks. PHARE- og TACIS-programmerne);  formidling og nyttiggoerelse af resultaterne fra Faellesskabets forskning boer fremmes; traktaten indeholder noejagtige bestemmelser om formidling af knowhow, som navnlig finder anvendelse paa nukleare forskningsprogrammer;  det er ogsaa noedvendigt at fremme uddannelse og mobilitet for forskere, navnlig unge forskere, i Faellesskabet;  Det Faelles Forskningscentre (FFC) bidrager til rammeprogrammets gennemfoerelse, navnlig paa de omraader, hvor det har den kompetence, der er noedvendig for at kunne tilbyde objektiv og uafhaengig sagkundskab til gavn for gennemfoerelsen af Faellesskabets  politikker; FFC skal efterhaanden konkurrere om at faa del i de midler, der stilles til raadighed gennem indirekte foranstaltninger;  Det Europaeiske Raad fastslog paa samlingen den 12. december 1992 i Edinburgh, at udviklingen i F&  U-udgifterne boer vaere i overensstemmelse med den generelle udvikling i udgifterne til de interne politikker under udgiftsomraade 3 i de finansielle overslag  og fortsat boer ligge paa mellem halvdelen og to tredjedele af det samlede beloeb;  rammeprogrammet ivaerksaettes gennem saerprogrammer;  evaluerings- og overvaagningsforanstaltninger boer intensiveres og udvides, saa FTU-politikken bliver saa effektiv som mulig;  det er noedvendigt konstant og systematisk at kontrollere, hvor langt gennemfoerelsen af rammeprogrammet er naaet; Kommissionen boer forelaegge en aarlig rapport om gennemfoerelsen af foranstaltningerne under dette rammeprogram for Europa-Parlamentet og Raadet;  der boer ogsaa foretages en uafhaengig evaluering af forvaltningen af programmet og resultaterne af forskningsindsatsen, inden Kommissionen forelaegger sit forslag til naeste rammeprogram;  uden at dette beroerer afsaetningen af de midler, der er noedvendige til gennemfoerelsen af programmerne, som led i den aarlige budgetprocedure i overensstemmelse med traktatens artikel 7, stk. 3, boer der foretages et skoen over, hvor store finansielle  EF-midler der er behov for til gennemfoerelse af de paataenkte foranstaltninger;  for at sikre sammenhaeng mellem forsknings- og uddannelsesforanstaltningerne som led i dette rammeprogram og dem, der gennemfoeres i medfoer af traktaten om oprettelse af Det Europaeiske Faellesskab, boer afgoerelsen vedroerende fjerde rammeprogram for Det  Europaeiske Faellesskabs indsats inden for forskning og teknologisk udvikling vedtages samtidig med naervaerende rammeprogram og for samme periode;  Kommissionen har hoert Det Videnskabelige og Tekniske Udvalg, som har afgivet udtalelse - TRUFFET FOELGENDE AFGOERELSE:   Artikel 1  1. Et fleraarigt rammeprogram for Faellesskabets indsats inden for forskning og uddannelse paa det nukleare omraade vedtages hermed for perioden 1994-1998.  2. Rammeprogrammet omfatter alle foranstaltninger i forbindelse med forskning og teknologisk udvikling herunder demonstrationsprojekter, internationalt samarbejde, formidling og nyttiggoerelse af resultater samt uddannelse paa omraaderne:  - sikkerhed i forbindelse med nuklear fission - kontrolleret termonuklear fusion.  3. Det beloeb, der skoennes noedvendigt til Faellesskabets finansielle deltagelse i dette rammeprogram, udgoer 1 254 mio. ECU, jf. dog traktatens artikel 7, stk. 3. Heraf udgoer det vejledende beloeb for perioden 1994-1996 617 mio. ECU og det vejledende beloeb  for perioden 1997-1998 637 mio. ECU. Senest den 30. juni 1996 tager Raadet efter proceduren i traktatens artikel 7 ovennaevnte beloeb op til fornyet vurdering paa baggrund af en evaluering af, hvor langt man er naaet med gennemfoerelsen af rammeprogrammet,  dets bidrag til faellesskabsindustriens internationale konkurrenceevne, omkostningseffektiviteten og udviklingen af de finansielle perspektiver for Den Europaeiske Union, med mulighed for at forhoeje beloebet til 1 359 mio. ECU.  Den vejledende fordeling mellem de to i stk. 2 naevnte omraader er fastsat i bilag I.  4. De udvaelgelseskriterier, der skal anvendes ved ivaerksaettelsen af rammeprogrammet, er fastsat i bilag II.  5. I bilag III opstilles i overensstemmelse med ovennaevnte kriterier de videnskabelige og teknologiske maal, der skal naas med foranstaltningerne, og de relevante prioriteringer og hovedlinjer for foranstaltningerne fastsaettes.   Artikel 2  Rammeprogrammet ivaerksaettes ved hjaelp af saerprogrammer. Disse vedtages i overensstemmelse med traktatens artikel 7. I hvert saerprogram fastsaettes de praecise maal for programmet paa grundlag af de videnskabelige og teknologiske maal, der er  fastsat i bilag III, og der fastsaettes detaljerede bestemmelser for ivaerksaettelsen, varigheden og de midler, der skoennes noedvendige.  Ivaerksaettelsen af dette rammeprogram vil ogsaa kunne foere til samarbejdsaftaler med tredjelande eller internationale organisationer i overensstemmelse med traktatens artikel 101.   Artikel 3  For Faellesskabets finansielle deltagelse i dette rammeprogram gaelder de naermere bestemmelser om bevillinger til FTU i finansforordningen vedroerende De Europaeiske Faellesskabers almindelige budget, som suppleret med bilag IV til denne  afgoerelse.   Artikel 4  1. Kommissionen undersoeger fortloebende og systematisk med passende bistand fra uafhaengige eksterne eksperter, hvor langt gennemfoerelsen af rammeprogrammet er naaet sammenholdt med kriterierne og maalsaetningerne i bilag II og III. Den vurderer  navnlig, om maalene, prioriteringen og de finansielle midler stadig er i overensstemmelse med situationens udvikling. Den forelaegger om noedvendigt forslag med henblik paa at tilpasse eller supplere rammeprogrammet paa grundlag af denne undersoegelse.  Kommissionen forelaegger en aarlig rapport om gennemfoerelsen af foranstaltningerne under dette rammeprogram for Europa-Parlamentet og Raadet.  2. Kommissionen lader uafhaengige eksperter evaluere forvaltningen og gennemfoerelsen af Faellesskabets foranstaltninger i loebet af de fem aar, der gaar forud for evalueringen. Den meddeler resultatet af denne evaluering og dens konklusioner samt sine  bemaerkninger hertil til Europa-Parlamentet, Raadet og Det OEkonomiske og Sociale Udvalg, inden den fremsaetter sit forslag til det foelgende rammeprogram.  3. For bl.a. at sikre en omkostningseffektiv gennemfoerelse af rammeprogrammet indeholder hvert saerprogram bestemmelser om systematisk overvaagning med passende bistand fra uafhaengige eksterne eksperter og en uafhaengig evaluering efter programmets  afslutning i forhold til de praecise maal, der er omhandlet i artikel 2; de naermere retningslinjer for denne evaluering fastsaettes i afgoerelsen om det enkelte saerprogram.  Udfaerdiget i Luxembourg, den 26. april 1994.  Paa Raadets vegne G. MORAITIS Formand  (1) EFT nr. C 230 af 26. 8. 1993, s. 35.  (2) EFT nr. C 329 af 6. 12. 1993, s. 328.  (3) EFT nr. C 34 af 2. 2. 1994, s. 90.  (4) EFT nr. L 117 af 8. 5. 1990, s. 28.  (5) EFT nr. L 69 af 20. 3. 1993, s. 43.      BILAG I    RAMMEPROGRAMMET (1994-1998): BELOEB OG VEJLEDENDE FORDELING  "" ID="1">Sikkerhed i forbindelse med nuklear fission> ID="2">414"> ID="1">Kontrolleret termonuklear fusion> ID="2">840"> ID="1">Beloeb, som skoennes noedvendigt > ID="2">1 254 (1) (2)  ""> (1) Heraf 300 mio. ECU til FFC's driftsbudget fordelt saaledes: Sikkerhed i forbindelse med nuklear fission 254 mio. ECU og kontrolleret termonuklear fusion 46 mio. ECU.  (2) Med mulighed for at forhoeje beloebet til 1 359 mio. ECU i overensstemmelse med artikel 1, stk. 3.      BILAG II   KRITERIER FOR UDVAELGELSE AF EF-FORANSTALTNINGERNE  Faellesskabets aktiviteter inden for nuklear forskning, uddannelse og demonstration skal supplere medlemsstaternes aktiviteter og skal koncentreres om veldefinerede maal. Projekterne udvaelges paa grundlag  af deres videnskabelige og tekniske vaerdi. Aktiviteterne skal - styrke EF-industriens teknologiske grundlag og goere den mere konkurrencedygtig paa verdensmarkedet ved at give den den noedvendige viden og knowhow og/eller - bidrage til gennemfoerelsen af de politikker, der er fastlagt i traktaten.  Faelleskabet handler i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet kun, hvis og i det omfang maalene for den paataenkte handling ikke i tilstraekkelig grad kan opfyldes af medlemsstaterne og derfor, paa grund af den paataenkte handlings omfang eller  virkninger, bedre kan gennemfoeres paa faellesskabsplan.  Faellesskabet handler kun i det omfang, det er noedvendigt for at naa traktatens maal.  Aktiviteterne skal bidrage til at opfylde Faellesskabets overordnede maal og dermed bidrage til energiforsyningen og til en bedre livskvalitet for Faellesskabets borgere.  Aktiviteterne udvaelges paa grundlag af en grundig forudgaaende vurdering. De boer have positive oekonomiske virkninger (mervaerdi) paa kort, mellemlang eller lang sigt og bidrage til at opnaa den stoerst mulige omkostningseffektivitet, idet midlerne skal staa i  et rimeligt forhold til de tilstraebte maal. Forskningsaktiviteterne boer fortsat koncentreres om generisk og praekonkurrencemaessig forskning paa de omraader, der er omhandlet i traktatens bilag I.  Foelgende kriterier kan isaer anvendes for at berettige til en faellesskabsaktion:  - forskningsopgaver af meget stort omfang, til hvilke medlemsstaterne ikke eller kun vanskeligt kan afsaette de fornoedne bevillinger og det fornoedne personale - forskningsopgaver, hvis gennemfoerelse i faellesskab frembyder indlysende fordele, ogsaa selv om der tages hensyn til de meromkostninger, som ethvert internationalt samarbejde medfoerer - forskningsopgaver, som paa grund af komplementaritet mellem nationale delaktiviteter giver mulighed for at opnaa betydningsfulde resultater for Faellesskabet som helhed, naar de problemer, der skal loeses, noedvendiggoer forskning i stor maalestok, navnlig i  geografisk henseende - forskningsopgaver, som bidrager til at gennemfoere det indre marked, samt forskningsopgaver, som, hvor der er behov herfor, medfoerer etablering af ensartede normer og standarder - forskningsopgaver, som bidrager til at styrke Faellesskabets oekonomiske og sociale samhoerighed og til at fremme dets generelle harmoniske udvikling, samtidig med at der tilstraebes en hoej videnskabelig og teknisk kvalitet - aktioner, som bidrager til at mobilisere eller forbedre Europas videnskabelige og teknologiske potentiale, og aktioner, som forbedrer koordineringen mellem medlemsstaternes FTU-programmer, mellem medlemsstaternes og Faellesskabets FTU-programmer samt  mellem Faellesskabets programmer og arbejdet i andre internationale fora.     BILAG III   VIDENSKABELIGE OG TEKNOLOGISKE MAAL  Til gennemfoerelse af den nukleare forskning og uddannelse, der stoettes af Faellesskabet, vil to muligheder foerst og fremmest blive anvendt: dels koncentration af de finansielle midler om et begraenset antal emner, der  er udvalgt paa grundlag af kriterierne i bilag II (foranstaltninger med omkostningsdeling), dels en bedre koordinering mellem medlemsstaternes FTU-programmer og mellem medlemsstaternes og Faellesskabets FTU-programmer efter passende fremgangsmaader.  Ved siden af de klassiske net, der allerede er etableret gennem faellesskabsforanstaltninger, vil dette samarbejde kunne gennemfoeres med foelgende midler:  - konsortier for integrerede foranstaltninger, som bygger paa den model, der er blevet anvendt til fusionsprogrammet i de foregaaende rammeprogrammer. Medlemsstaterne hjaelper Kommissionen med at udpege de laboratorier og institutter, der skal deltage i  den integrerede foranstaltning, som finansieres ved, at midlerne inden for Faellesskabet samles i én pulje. Andre stoerre europaeiske forskningscentre kan opfordres til at deltage - samordningsnet, tilrettelagt af Kommissionen efter samme model, som tidligere er blevet anvendt, f.eks. i de biomedicinske programmer under tredje rammeprogram - tematiske net, der samler fabrikanter, brugere, universiteter og forskningscentre omkring samme teknologiske eller industrielle maal for saaledes at fremme integration og overfoersel af viden og teknologi og sikre, at der tages stoerre hensyn til  markedets behov. De skal tilrettelaegges med stoette fra Faellesskabet og skal ivaerksaettes og ledes nedefra.  FFC kan bidrage til at gennemfoere dette nye tiltag. FFC er selv aktoer i den nukleare forskning og inddraget i fastlaeggelsen og gennemfoerelsen af Faellesskabets politik; det kan derfor paa de videnskabelige og tekniske omraader, hvor det har kompetence,  medvirke til organiseringen af net og konsortier af offentlige og private laboratorier i medlemsstaterne.  Herudover skal FFC efterhaanden konkurrere om at faa del i de midler, der stilles til raadighed i forbindelse med rammeprogrammets aktiviteter med undtagelse af de direkte foranstaltninger.  For saa vidt angaar demonstrationsprojekter er maalet at bevise, at en given ny teknologi er levedygtig, samt eventuelt at der er oekonomiske fordele forbundet med den. Projekterne skal vaere praekompetitive og derfor fokusere paa anvendelsen af nye  teknologier og inddrage saavel producenter som brugere.  Nedenfor foelger en beskrivelse af foranstaltningernes videnskabelige og teknologiske indhold og begrundelserne for, at de er medtaget i rammeprogrammet for 1994-1998.  Sikkerhed i forbindelse med nuklear fission Formaalet er sikkerhed i forbindelse med alle nukleare aktiviteter, uanset om det drejer sig om fremstilling af elektricitet ved nuklear fission, udnyttelse af radioaktivitet eller ioniserende straaling eller tilstedevaerelsen af naturlig  baggrundsstraaling. Trods det udviklingstrin elektricitetsindustrien har naaet, har Tjernobyl-uheldet vist, at der er behov for forskning vedroerende en raekke specifikke spoergsmaal i samarbejde med det nukleare sikkerhedsfaellesskab i Central- og OEsteuropa.  Det er derfor noedvendigt at underbygge valget af kernekraft ved at vise, at vi er i stand til at styre den paa alle anvendelsesomraader. Demonstrationen af vores evne til at tilvejebringe fuld nuklear sikkerhed skal foelge fire hovedlinjer:  - udvikling af en dynamisk indfaldsvinkel til nuklear sikkerhed, som bidrager til at skabe en »sikkerhedskultur« paa verdensplan - faelles udnyttelse af store europaeiske anlaeg for at opnaa bedre indblik i afgoerende faenomener forbundet med det nukleare braendselskredsloeb og nukleart affald - fortsat udvikling af teknikker i forbindelse med nuklear sikkerhedskontrol - integrering af straalingsbeskyttelse i et globalt system til beskyttelse af mennesker og miljoe.  Det foerste omraade, hvor aktiviteterne skal gennemfoeres i snaevert samarbejde med de ansvarlige internationale organisationer, vedroerer undersoegelse af nye kontrol- og overvaagningssystemer, faenomener i forbindelse med alvorlige uheld og disses  konsekvenser for mennesker og miljoeet og arbejde med nye sikkerhedsaspekter ved innovative reaktorer. Den fortsatte drift af aeldre anlaeg kraever supplerende undersoegelser inden for forskningsnet. Derudover skal der foregaa forskning og samordnede aktioner  i samarbejde med de nationale myndigheder med hensyn til specifikke aspekter af nedlukningen af anlaeg i Faellesskabet og miljoegenopretningen af anlaegsomraader.  Under det andet omraade skal forskningen vedroerende det nukleare braendselskredsloeb og radioaktivt affald, som bl.a. udfoeres af FFC, koncentreres omkring sikkerhedsproblemerne i forbindelse med nukleart braendsel og omkring slutdeponering og aktinider. Det  standardforberedende arbejde skal udbygges. Ordningen med, at forskere fra alle medlemsstater udnytter de underjordiske forsoegsanlaeg i faellesskab, skal udbygges.  FFC's forskning i sikkerhedskontrol, isaer inden for rammerne af net af nationale laboratorier, tager sigte paa at naa resultater eller udvikle nye teknikker, som er noedvendige for fortsat at leve op til forpligtelserne vedroerende  sikkerhedsforanstaltninger i henhold til traktater og bidrage til, at forpligtelser i henhold til ikke-spredningstraktaten overholdes. FFC fortsaetter endvidere sin stoette til gennemfoerelsen af de opgaver, der paahviler Kommissionen paa dette omraade, samt  sin deltagelse i indfoerelsen af et sammenhaengende og paalideligt internationalt system til sikkerhedskontrol gennem centrets samarbejde med Den Internationale Atomenergiorganisation (IAEA) og med de lande, der oensker at bidrage til et saadant system.  Inden for straalingsbeskyttelse er forstaaelsen af de biologiske mekanismer ved eksponering stadig et noegleomraade for opnaaelsen af en bedre kvantificering af virkningerne af smaa doser parallelt med epidemiologiske undersoegelser i kontaminerede omraader.  Formindskelse af alle former for eksponering, under hensyntagen til sociale og oekonomiske hindringer, er fortsat maalet med beskyttelsen af mennesker og deres miljoe. Der skal navnlig foretages undersoegelser af den miljoemaessige overfoersel af  radioaktivitet og udvikles bedre metoder til at vurdere eksponering for at forbedre vurderingen og forvaltningen af risiciene ved ioniserende straaling, saaledes at de sundhedsskadelige virkninger yderligere reduceres eller fjernes.  Problemerne med radioaktiv forurening fra ulykker eller uhensigtsmaessig drift af anlaeg i landene i Central- og OEsteuropa, herunder navnlig Tjernobyl, skal loeses i samarbejde med disse lande. Oprettelsen af et net af internationale centre vil stimulere  det internationale samarbejde og bidrage til bedre samordning af bilaterale og internationale initiativer.  For saa vidt angaar de aspekter af sikkerhed i forbindelse med nuklear fission, som er af saerlig interesse for landene i Central- og OEsteuropa og for de uafhaengige stater i det tidligere Sovjetunionen, vil det blive overvejet at inddrage laboratorier og  forskningsinstitutter i de paagaeldende lande. Der vil kunne stilles EF-midler til raadighed for at lette en saadan deltagelse. De naermere regler for en saadan deltagelse vil blive fastsat i saerprogramafgoerelsen.  Kontrolleret termonuklear fusion Det langsigtede formaal med Faellesskabets indsats, som omfatter alle aktiviteter i forbindelse med kontrolleret termonuklear fusion ved magnetisk indeslutning, der gennemfoeres af medlemsstaterne (plus Sverige og Schweiz), er i faellesskab at fremskaffe  sikre, miljoevenlige reaktorprototyper, som skal foere til bygning af oekonomisk levedygtige kraftvaerker, som opfylder de potentielle brugeres behov. I den forbindelse skal der laegges saerlig vaegt paa de krav, der skyldes elkraftvaerkernes behov. Denne opgave  er saa langvarig og kraever saa store ressourcer, at den kun kan loeses ved et totalt sammenhold i det net af organisationer, der er tilknyttet faellesskabsaktionen, og ved maksimal udnyttelse af samarbejdet med store fusionsprogrammer uden for Faellesskabet.   Spoergsmaalene om sikkerhed og miljoe spiller en central rolle i opfoerelsen af store anlaeg, som indgaar i strategien frem mod en reaktorprototype. I perioden 1994-1998 maa der samtidig udvikles tre projekter til gennemfoerelse af denne strategi: Next  Step-aktiviteterne vedroerende den foerste forsoegsreaktor; bedre konstruktion, med hensyn til plasmafysik og formgivning, af demonstrationsreaktoren i en senere fase; teknologi, som paa lang sigt er afgoerende for, at fusion kan udnyttes som energikilde.  I perioden 1994-1998 bliver maalet for Next Step-aktiviteterne at udarbejde det detaljerede projekt for en forsoegsreaktor som led i den internationale ITER-firepartsaftale mellem Euratom, Japan, Den Russiske Foederation og USA. Aktiviteterne under  Euratom, bortset fra deltagelsen i den centrale faellesgruppe, samordnes af NET-gruppen og gennemfoeres af associerede laboratorier, industrien (i stadig stoerre grad), JET og FFC.  Der vil blive udpeget et sted i Europa til opfoerelsen af Next Step. Faellesforetagendet JET afsluttes efter en driftsfase med tritium; opnaaet ekspertise overfoeres hovedsageligt til ITER; det disponible udstyr vil blive anvendt inden for  organisationsmaessige rammer, som senere skal fastlaegges.  Foer der traeffes endelig beslutning om at forpligte de midler, der er noedvendige for opfoerelsen af Next Step-anlaegget, principielt senest i 1996, boer der vaere foretaget en uafhaengig vurdering af fusionsperspektiverne paa baggrund af konkrete beviser paa,  at der er gjort reelle fremskridt hen imod opfyldelsen af programmets endelige maal.  Optimeringen af konstruktionen skal fortsaettes af de associerede laboratorier paa grundlag af tokamakker og lignende konfigurationer; det vil muligvis blive noedvendigt at modernisere de bestaaende anlaeg og opfoere nye, f.eks. en stellarator. Muligheden for  at anvende andre fusionsreaktioner skal undersoeges. De teknologier, der skal udvikles paa lang sigt, vedroerer tritiumformeringskappen, materialer, sikkerhed samt behovet for yderst paalidelig fjernhaandtering i saerlige reaktormiljoeer;  speciallaboratorierne, navnlig FFC's, bidrager ved at demonstrere sikker anvendelse af tritium.  Forskningen vil fortsat vaere koncentreret om kontrolleret termonuklear fusion ved magnetisk indeslutning. Der vil som hidtil forsat blive holdt kontakt til andre metoder til kontrolleret termonuklear fusion, navnlig inerti-indeslutning.  Synergien mellem forskning og uddannelse vil blive udbygget. Forskernes mobilitet skal oeges yderligere, navnlig inden for konsortier til gennemfoerelse af integrerede foranstaltninger med deltagelse fra en raekke associerede laboratorier omkring faelles  projekter. Den decentraliserede programforvaltning opretholdes.     BILAG IV   BETINGELSER FOR FAELLESSKABETS FINANSIELLE BIDRAG  1. Faellesskabets finansielle bidrag til FTU-aktiviteter under saerprogrammerne bestaar i:  a) Indirekte foranstaltninger - foranstaltninger med omkostningsdeling, som gennemfoeres sammen med tredjeparter (1):  - til FTU-projekter, herunder konsortier for integrerede foranstaltninger: hoejst 50 % af omkostningerne ved projektet, idet procentsatsen gradvis bliver mindre, jo mere markedsrelateret projektet er. De universiteter, andre hoejere  uddannelsesinstitutioner og forskningscentre, som ikke anvender et formaalsbestemt budgetregnskab, vil faa refunderet 100 % af ekstraomkostningerne - til tematiske net samt forskeruddannelse og -mobilitet: 100 % af ekstraomkostningerne - til forberedelses-, ledsage- og stoetteforanstaltninger: indtil 100 % af omkostningerne ved den paagaeldende foranstaltning.  - Samordnede foranstaltninger:  Til samordnede foranstaltninger, som bestaar i samordning af FTU-projekter, saasom samordningsnet: indtil 100 % af omkostningerne ved samordningen.  b) Direkte foranstaltninger Til direkte foranstaltninger, som gennemfoeres af FFC, og som bestaar af FTU-programmer eller dele heraf, og videnskabelige og tekniske aktiviteter, der er noedvendige for gennemfoerelsen af Euratom-traktaten, og som kraever et neutralt organ som FFC:  normalt 100 % af forskningsomkostningerne.  Disse generelle regler maa kun fraviges paa de betingelser, der er fastsat i de enkelte saerprogrammer.  2. Betingelserne for Faellesskabets deltagelse i faellesforetagendet JET og i ITER-aktiviteterne fastsaettes i saerprogrammet vedroerende kontrolleret termonuklear fusion.   (1) FFC kan sammen med partnere, der er etableret i medlemsstaterne, deltage i foranstaltninger med omkostningsdeling paa samme grundlag som tredjeparter.


Avis juridique important

|

31995D0462

95/462/EF: Rådets afgørelse af 30. oktober 1995 om beskikkelse af et medlem af og to suppleanter til Regionsudvalget

EF-Tidende nr. L 267 af 09/11/1995 s. 0040 - 0040

RÅDETS AFGØRELSE af 30. oktober 1995 om beskikkelse af et medlem af og to suppleanter til Regionsudvalget (95/462/EF) RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 198 A,under henvisning til Rådets afgørelse af 26. januar 1994 om beskikkelse af medlemmerne af og suppleanterne til Regionsudvalget for perioden fra den 26. januar 1994 til den 25. januar 1998 (1),i betragtning af, at en plads som medlem af udvalget er blevet ledig, efter at Juan Hormaechea Cazon er trådt tilbage, hvilket Rådet blev underrettet om den 10. oktober 1995,i betragtning af, at to pladser som suppleanter til udvalget er blevet ledige, efter at José Ramón Ruiz Martínez og Ramón Ropero-Mancera er trådt tilbage, hvilket Rådet blev underrettet om den 10. oktober 1995, ogunder henvisning til indstillingen fra den spanske regering -TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:Eneste artikel Joaquín Martinez Sieso beskikkes som medlem af Regionsudvalget som efterfølger for Juan Hormaechea Cazon for den resterende del af dennes mandatperiode, dvs. indtil den 25. januar 1998.Emilio Del Valle Rodriguez beskikkes som suppleant til Regionsudvalget som efterfølger for José Ramón Ruiz Martínez for den resterende del af dennes mandatperiode, dvs. indtil den 25. januar 1998.Ignacio Sanchez Amor beskikkes som suppleant til Regionsudvalget som efterfølger for Ramón Ropero Mancera for den resterende del af dennes mandatperiode, dvs. indtil den 25. januar 1998.Udfærdiget i Luxembourg, den 30. oktober 1995.På Rådets vegneJ. SAAVEDRA ACEVEDOFormand(1) EFT nr. L 31 af 4. 2. 1994, s. 29.


title: 2006/167/EF: Rådets afgørelse af  21. februar 2006  om indgåelse af en protokol til aftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og Republikken Island og Kongeriget Norge om kriterier og mekanismer for fastsættelse af, hvilken stat der er ansvarlig for behandlingen af en asylansøgning indgivet i en medlemsstat eller i Island eller Norge   (EØS-relevant tekst)

text:
               28.2.2006

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 57/15

         RÅDETS AFGØRELSE
   af 21. februar 2006
   om indgåelse af en protokol til aftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og Republikken Island og Kongeriget Norge om kriterier og mekanismer for fastsættelse af, hvilken stat der er ansvarlig for behandlingen af en asylansøgning indgivet i en medlemsstat eller i Island eller Norge
   (EØS-relevant tekst)
   (2006/167/EF)
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
   under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 63, stk. 1, nr. 1, litra a), sammenholdt med artikel 300, stk. 2, første afsnit, første punktum, og artikel 300, stk. 3, første afsnit,
   under henvisning til forslag fra Kommissionen,
   under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (1), og
   UD FRA FØLGENDE BETRAGTNINGER:

               (1)

               Kommissionen har på Det Europæiske Fællesskabs vegne forhandlet med Republikken Island og Kongeriget Norge om en protokol til aftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og Republikken Island og Kongeriget Norge om kriterier og mekanismer for fastsættelse af, hvilken stat der er ansvarlig for behandlingen af en asylansøgning indgivet i en medlemsstat eller i Island eller Norge.

               (2)

               Denne protokol er med forbehold af senere indgåelse blevet undertegnet på Fællesskabets vegne den 29. juni 2005 i overensstemmelse med Rådets afgørelse af 13. juni 2005.

               (3)

               Denne protokol bør godkendes.

               (4)

               Det Forenede Kongerige og Irland deltager i medfør af artikel 3 i protokollen om Det Forenede Kongeriges og Irlands stilling, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, i vedtagelsen og anvendelsen af denne afgørelse.

               (5)

               I medfør af artikel 1 og 2 i protokollen om Danmarks stilling, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, deltager Danmark ikke i vedtagelsen af denne afgørelse, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Danmark —

         TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   Protokollen til aftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og Republikken Island og Kongeriget Norge om kriterier og mekanismer for fastsættelse af, hvilken stat der er ansvarlig for behandlingen af en asylansøgning indgivet i en medlemsstat eller i Island eller Norge, godkendes på Fællesskabets vegne.
   Teksten til protokollen er knyttet til denne afgørelse.
   Artikel 2
   Formanden for Rådet giver den meddelelse, der er omhandlet i protokollens artikel 5, stk. 2 (2).
   Artikel 3
   Denne afgørelse offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 21. februar 2006.

            På Rådets vegne

         K. GASTINGER

            Formand

      (1)  Udtalelse af 13. december 2005 (endnu ikke offentliggjort i EUT).

      (2)  Protokollen træder i kraft den første dag i den anden måned efter de kontraherende parters meddelelse.
    ---documentbreak---

               28.2.2006

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 57/16

         PROTOKOL
   til aftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og Republikken Island og Kongeriget Norge om kriterier og mekanismer for fastsættelse af, hvilken stat der er ansvarlig for behandlingen af en asylansøgning indgivet i en medlemsstat eller i Island eller Norge
   DET EUROPÆISKE FÆLLESSKAB
   og
   REPUBLIKKEN ISLAND
   og
   KONGERIGET NORGE,
   i det følgende benævnt »de kontraherende parter« —
   SOM ERINDRER OM, at protokollen om Danmarks stilling, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, fastsætter, at ingen foranstaltning vedtaget i henhold til afsnit IV i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab er bindende for eller finder anvendelse i Danmark,
   SOM HENVISER TIL artikel 12 i aftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og Republikken Island og Kongeriget Norge om kriterier og mekanismer for fastsættelse af, hvilken stat der er ansvarlig for behandlingen af en asylansøgning indgivet i en medlemsstat eller i Island eller Norge (i det følgende benævnt »aftalen mellem Det Europæiske Fællesskab, Island og Norge«), ifølge hvilken Kongeriget Danmark kan anmode om at deltage i aftalen,
   SOM TAGER TIL EFTERRETNING, at Danmark ved brev dateret den 16. februar 2001 anmodede om at deltage i aftalen mellem Det Europæiske Fællesskab, Island og Norge,
   SOM MINDER OM, at betingelserne for Kongeriget Danmarks deltagelse, jf. artikel 12 i aftalen mellem Det Europæiske Fællesskab, Island og Norge, fastsættes af de kontraherende parter med Danmarks samtykke i en protokol til aftalen,
   SOM MENER, at det var hensigtsmæssigt, at Danmark og Fællesskabet først indgik en aftale for navnlig at afklare spørgsmål med hensyn til Domstolens kompetence og koordineringen mellem Fællesskabet og Danmark for så vidt angår internationale aftaler,
   SOM TAGER HENSYN til aftalen mellem Fællesskabet og Danmark om kriterier og procedurer til afgørelse af, hvilken medlemsstat der er ansvarlig for behandlingen af en asylansøgning, der er indgivet i Danmark eller en anden EU-medlemsstat, og om »Eurodac« til sammenligning af fingeraftryk med henblik på en effektiv anvendelse af Dublin-konventionen (i det følgende benævnt »aftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og Danmark«),
   SOM FINDER, at det derfor er nødvendigt at fastsætte betingelserne for Danmarks deltagelse i aftalen mellem Det Europæiske Fællesskab, Island og Norge, og at det i særdeleshed er nødvendigt at fastsætte, hvilke rettigheder og forpligtelser der skal gælde mellem Island og Norge og Danmark,
   SOM GØR OPMÆRKSOM PÅ, at denne protokols ikrafttræden afhænger af Danmarks samtykke i overensstemmelse med Danmarks forfatningsmæssige krav —
   ER BLEVET ENIGE OM FØLGENDE:
   Artikel 1
   Kongeriget Danmark deltager i aftalen mellem Fællesskabet og Island og Norge på de betingelser, som er fastsat i aftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og Danmark og i nærværende protokol.
   Artikel 2
   1.   Bestemmelserne i »Dublin II-forordningen« (1), der er knyttet som bilag til denne protokol og udgør en del heraf, samt de gennemførelsesforanstaltninger, der er vedtaget i medfør af artikel 27, stk. 2, i »Dublin II-forordningen«, finder på folkeretligt grundlag anvendelse på forbindelserne mellem Danmark på den ene side og Island og Norge på den anden side.
   2.   Bestemmelserne i »Eurodac-forordningen« (2), der er knyttet som bilag til denne protokol og udgør en del heraf, samt de gennemførelsesforanstaltninger, der er vedtaget i medfør af artikel 22 eller artikel 23, stk. 2, i »Eurodac-forordningen«, finder på folkeretligt grundlag anvendelse på forbindelserne mellem Danmark på den ene side og Island og Norge på den anden side.
   3.   Ændringer af de i stk. 1 og 2 nævnte retsakter, som Danmark har givet Kommissionen meddelelse om i overensstemmelse med artikel 3 i aftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og Danmark, og som Island og Norge har givet Kommissionen meddelelse om i overensstemmelse med artikel 4 i aftalen mellem Det Europæiske Fællesskab, Island og Norge, finder på folkeretligt grundlag anvendelse på forbindelserne mellem Danmark på den ene side og Island og Norge på den anden side.
   4.   Gennemførelsesforanstaltninger, der er vedtaget i medfør af artikel 27, stk. 2, i »Dublin II-forordningen«, og gennemførelsesforanstaltninger, der er vedtaget i medfør af artikel 22 eller artikel 23, stk. 2, i »Eurodac-forordningen«, og som Danmark meddeler Kommissionen i overensstemmelse med artikel 4 i aftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og Danmark, og som Island og Norge meddeler Kommissionen i overensstemmelse med artikel 4 i aftalen mellem Det Europæiske Fællesskab, Island og Norge, finder på folkeretligt grundlag anvendelse på forbindelserne mellem Danmark på den ene side og Island og Norge på den anden side.
   Artikel 3
   Island og Norge har ret til at indgive indlæg eller andre skriftlige udtalelser til Domstolen i tilfælde, hvor en dansk ret har forelagt den et præjudicielt spørgsmål i overensstemmelse med artikel 6, stk. 1, i aftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og Danmark.
   Artikel 4
   1.   Hvis Norge eller Island indgiver en klage vedrørende Danmarks anvendelse eller fortolkning af denne protokol, kan Norge eller Island anmode om, at spørgsmålet formelt opføres som genstand for tvist på det fælles udvalgs dagsorden.
   2.   Hvis Danmark indgiver en klage vedrørende Norges eller Islands anvendelse eller fortolkning af denne protokol, kan Danmark anmode Kommissionen om formelt at opføre spørgsmålet som genstand for tvist på det fælles udvalgs dagsorden. Kommissionen opfører da spørgsmålet på dagsordenen.
   3.   Det fælles udvalg har 90 dage fra datoen for vedtagelse af den dagsorden, hvor tvisten er opført, til at bilægge tvisten. Danmark har i den forbindelse ret til at fremkomme med bemærkninger til det fælles udvalg.
   4.   Hvis det fælles udvalg bilægger en tvist på en sådan måde, at der kræves gennemførelsesforanstaltninger i Danmark, meddeler Danmark parterne inden for fristen i stk. 3, hvorvidt Danmark vil gennemføre forliget eller ej. Hvis Danmark giver meddelelse om sin beslutning om ikke at gennemføre forliget, finder stk. 5 anvendelse.
   5.   Hvis tvisten ikke kan bilægges i det fælles udvalg inden for den i stk. 3 nævnte frist, gives der en yderligere frist på 90 dage til endelig bilæggelse af tvisten. Hvis det fælles udvalg ikke har truffet afgørelse ved udløbet af denne periode, anses protokollen for at være ophørt ved udløbet af den sidste dag i nævnte periode.
   Artikel 5
   Denne protokol skal ratificeres eller godkendes af de kontraherende parter. Ratifikations- eller godkendelsesinstrumenterne deponeres hos Rådets generalsekretær, der fungerer som depositar.
   Denne protokol træder i kraft den første dag i den anden måned efter de kontraherende parters meddelelse om gennemførelsen af deres respektive påkrævede procedurer.
   Denne protokols ikrafttræden er desuden betinget af, at depositaren forinden har modtaget en note fra Kongeriget Danmark om, at landet godkender bestemmelserne i nærværende protokol og erklærer, at det vil anvende de i artikel 2 nævnte bestemmelser på sine gensidige forbindelser med Island og Norge.
   Artikel 6
   Hver kontraherende part kan opsige denne protokol ved en skriftlig erklæring til depositaren. En sådan erklæring får virkning seks måneder efter dens indgivelse.
   Protokollen ophører med at finde anvendelse, hvis aftalen mellem Fællesskabet og Danmark bringes til ophør.
   Protokollen ophører med at finde anvendelse, hvis enten Fællesskabet eller både Island og Norge har opsagt den.

      (1)  Rådets forordning (EF) nr. 343/2003 af 18. februar 2003 om fastsættelse af kriterier og procedurer til afgørelse af, hvilken medlemsstat der er ansvarlig for behandlingen af en asylansøgning, der er indgivet af en tredjelandsstatsborger i en af medlemsstaterne (EUT L 50 af 25.2.2003, s. 1).

      (2)  Rådets forordning (EF) nr. 2725/2000 af 11. december 2000 om oprettelse af »Eurodac« til sammenligning af fingeraftryk med henblik på en effektiv anvendelse af Dublin-konventionen (EFT L 316 af 15.12.2000, s. 1).
   BILAG TIL PROTOKOLLEN
   Rådets forordning (EF) nr. 343/2003 af 18. februar 2003 om fastsættelse af kriterier og procedurer til afgørelse af, hvilken medlemsstat der er ansvarlig for behandlingen af en asylansøgning, der er indgivet af en tredjelandsstatsborger i en af medlemsstaterne (EUT L 50 af 25.2.2003, s. 1)
   Rådets forordning (EF) nr. 2725/2000 af 11. december 2000 om oprettelse af »Eurodac« til sammenligning af fingeraftryk med henblik på en effektiv anvendelse af Dublin-konventionen (EFT L 316 af 15.12.2000, s. 1)


title: 2013/695/EU: Rådets afgørelse af 25. november 2013 om undertegnelse på Den Europæiske Unions vegne af aftalen mellem Den Europæiske Union og Republikken Aserbajdsjan om lempelse af reglerne for udstedelse af visa

text:
               30.11.2013

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 320/7

         RÅDETS AFGØRELSE
   af 25. november 2013
   om undertegnelse på Den Europæiske Unions vegne af aftalen mellem Den Europæiske Union og Republikken Aserbajdsjan om lempelse af reglerne for udstedelse af visa
   (2013/695/EU)
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 77, stk. 2, litra a), sammenholdt med artikel 218, stk. 5,
   under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Fælleserklæringen fra topmødet om det østlige partnerskab i Warszawa af 30. september 2011 bekræfter den politiske støtte til øget mobilitet for borgerne gennem visumliberalisering og ønsket om gradvist at indføre visumfrie rejser for parternes statsborgere.

               (2)

               Den 19. december 2011 gav Rådet Kommissionen bemyndigelse til at indlede forhandlinger med Republikken Aserbajdsjan om aftalen mellem Den Europæiske Union og Republikken Aserbajdsjan om lempelse af reglerne for udstedelse af visa (»aftalen«). Forhandlingerne blev vel afsluttet med parafering af aftalen den 29. juli 2013.

               (3)

               Aftalen bør undertegnes på Unionens vegne med forbehold af senere indgåelse.

               (4)

               Denne afgørelse udgør en udvikling af de bestemmelser i Schengenreglerne, som Det Forenede Kongerige ikke deltager i, jf. Rådets afgørelse 2000/365/EF (1); Det Forenede Kongerige deltager derfor ikke i vedtagelsen af denne afgørelse, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Det Forenede Kongerige.

               (5)

               Denne afgørelse udgør en udvikling af de bestemmelser i Schengenreglerne, som Irland ikke deltager i, jf. Rådets afgørelse 2002/192/EF (2); Irland deltager derfor ikke i vedtagelsen af denne afgørelse, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Irland.

               (6)

               I medfør af artikel 1 og 2 i protokol nr. 22 om Danmarks stilling, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, deltager Danmark ikke i vedtagelsen af denne afgørelse, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Danmark —

         VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   Der gives herved bemyndigelse til undertegnelse på Unionens vegne af aftalen mellem Den Europæiske Union og Republikken Aserbajdsjan om lempelse af reglerne for udstedelse af visa med forbehold af aftalens indgåelse (3).
   Artikel 2
   Formanden for Rådet bemyndiges herved til at udpege den eller de personer, der er beføjet til at undertegne aftalen på Unionens vegne.
   Artikel 3
   Denne afgørelse træder i kraft på dagen for vedtagelsen.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 25. november 2013.

            På Rådets vegne

         D. PAVALKIS

            Formand

      (1)  Rådets afgørelse 2000/365/EF af 29. maj 2000 om anmodningen fra Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland om at deltage i visse bestemmelser i Schengenreglerne (EFT L 131 af 1.6.2000, s. 43).

      (2)  Rådets afgørelse 2002/192/EF af 28. februar 2002 om anmodningen fra Irland om at deltage i visse bestemmelser i Schengenreglerne (EFT L 64 af 7.3.2002, s. 20).

      (3)  Teksten til aftalen offentliggøres sammen med afgørelsen om dens indgåelse.


title: 2012/805/EU: Europa-Parlamentets afgørelse af 23. oktober 2012 om afslutning af regnskaberne for Det Europæiske Miljøagentur for regnskabsåret 2010

text:
               20.12.2012

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 350/95

         EUROPA-PARLAMENTETS AFGØRELSE
   af 23. oktober 2012
   om afslutning af regnskaberne for Det Europæiske Miljøagentur for regnskabsåret 2010
   (2012/805/EU)
   EUROPA-PARLAMENTET,

               —

               der henviser til det endelige årsregnskab for Det Europæiske Miljøagentur for regnskabsåret 2010,

               —

               der henviser til Revisionsrettens beretning om årsregnskabet for Det Europæiske Miljøagentur for regnskabsåret 2010 med agenturets svar (1),

               —

               der henviser til Rådets henstilling af 21. februar 2012 (06083/2012 — C7-0051/2012),

               —

               der henviser til sin afgørelse af 10. maj 2012 (2) om udsættelse af afgørelsen om decharge for gennemførelsen af budgettet for Det Europæiske Miljøagentur for regnskabsåret 2010, sin ledsagende beslutning og svarene fra den administrerende direktør for agenturet,

               —

               der henviser til artikel 319 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,

               —

               der henviser til Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 af 25. juni 2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (3), særlig artikel 185,

               —

               der henviser til Rådets forordning (EØF) nr. 1210/90 af 7. maj 1990 om oprettelse af Det Europæiske Miljøagentur og Det Europæiske Miljøoplysnings- og Miljøovervågningsnet (4), særlig artikel 13,

               —

               der henviser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 401/2009 af 23. april 2009 om Det Europæiske Miljøagentur og Det Europæiske Miljøoplysnings- og Miljøovervågningsnet (5), særlig artikel 13,

               —

               der henviser til Kommissionens forordning (EF, Euratom) nr. 2343/2002 af 19. november 2002 om rammefinansforordning for de organer, der er omhandlet i artikel 185 i Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (6), særlig artikel 94,

               —

               der henviser til den fælles erklæring om decentraliserede agenturer og den fælles tilgang, der blev vedtaget i juni 2012 af Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen som et resultat af arbejdet i den interinstitutionelle arbejdsgruppe om decentraliserede agenturer nedsat i marts 2009, særlig afsnittene om forvaltning, aktionsudgifter, programmering, ansvarlighed og klarhed og åbenhed i den fælles tilgang,

               —

               der henviser til forretningsordenens artikel 77 og bilag VI,

               —

               der henviser til anden betænkning fra Budgetkontroludvalget og udtalelse fra Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed (A7-0300/2012),

               1.

               godkender afslutningen af regnskaberne for Det Europæiske Miljøagentur for regnskabsåret 2010;

               2.

               pålægger sin formand at sende denne afgørelse til den administrerende direktør for Det Europæiske Miljøagentur, Rådet, Kommissionen og Revisionsretten og drage omsorg for, at den offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende (L-udgaven).

            Formand

         Martin SCHULZ

            Generalsekretær

         Klaus WELLE

      (1)  EUT C 366 af 15.12.2011, s. 57.

      (2)  EUT L 286 af 17.10.2012, s. 356.

      (3)  EFT L 248 af 16.9.2002, s. 1.

      (4)  EFT L 120 af 11.5.1990, s. 1.

      (5)  EUT L 126 af 21.5.2009, s. 13.

      (6)  EFT L 357 af 31.12.2002, s. 72.