title: 2005/553/EF: Europa-Parlamentets afgørelse af 12. april 2005 om afslutning af regnskaberne for 6., 7., 8. og 9. Europæiske Udviklingsfond for regnskabsåret 2003

text:
               27.7.2005

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 196/152

      EUROPA-PARLAMENTETS AFGØRELSE

   af 12. april 2005
   om afslutning af regnskaberne for 6., 7., 8. og 9. Europæiske Udviklingsfond for regnskabsåret 2003
   (2005/553/EF)
   EUROPA-PARLAMENTET,
   der henviser til Kommissionens beretning om opfølgningen af decharge for 2002 (KOM(2004) 648 — C6-0126/2004),
   der henviser til balancer og forvaltningsregnskaber for 6., 7., 8. og 9. Europæiske Udviklingsfond for regnskabsåret 2003 (KOM(2004) 667 — C6-0165/2004),
   der henviser til beretningen om den finansielle forvaltning af 6., 7., 8. og 9. Europæiske Udviklingsfond for regnskabsåret 2003 (SEK(2004) 1271),
   der henviser til Revisionsrettens årsberetning for regnskabsåret 2003 om 6., 7., 8. og 9. Europæiske Udviklingsfonds aktiviteter, med institutionernes svar (1),
   der henviser til Revisionsrettens revisionserklæring om De Europæiske Udviklingsfonde (2),
   der henviser til Rådets henstillinger af 8. marts 2005 (6865/2005 — C6-0078/2005, 6866/2005 — C6-0079/2005, 6867/2005 — C6-0080/2005, 6868/2005 — C6-0081/2005),
   der henviser til artikel 33 i den interne aftale af 20. december 1995 mellem repræsentanterne for medlemsstaternes regeringer, forsamlet i Rådet, om finansiering og forvaltning af Fællesskabets bistand inden for anden finansprotokol til fjerde AVS-EF-konvention (3),
   der henviser til artikel 32 i den interne aftale af 18. september 2000 mellem repræsentanterne for medlemsstaternes regeringer, forsamlet i Rådet, om finansiering og forvaltning af Fællesskabets bistand i henhold til finansprotokollen til partnerskabsaftalen mellem staterne i Afrika, Vestindien og Stillehavet og Det Europæiske Fællesskab og dets medlemsstater, undertegnet den 23. juni 2000 i Cotonou, Benin, samt om finansiel bistand til de oversøiske lande og territorier, på hvilke EF-traktatens fjerde del finder anvendelse (4),
   der henviser til artikel 74 i finansforordningen af 16. juni 1998 vedrørende samarbejdet med henblik på udviklingsfinansiering under fjerde AVS-EF-konvention (5),
   der henviser til artikel 119 i finansforordningen af 27. marts 2003 for den 9. Europæiske Udviklingsfond (6),
   der henviser til forretningsordenens artikel 70, 71 (tredje led) og bilag V,
   der henviser til betænkning fra Budgetkontroludvalget og udtalelse fra Udvalget om Udvikling og Samarbejde (A6-0069/2005),

               1.

               godkender den finansielle situation for 6., 7., 8. og 9. Europæiske Udviklingsfond pr. 31. december 2003 som følger:
               Den kumulerede udnyttelse af EUF's midler pr. 31. december 2003

                           (mio. EUR)

                              Stillingen pr. udgangen af 2002

                              Budgetgennemførelsen i regnskabsåret 2003

                              Stillingen pr. udgangen af 2003

                           Samlet beløb

                           Udnyttelsesgrad % (9)

                           6. EUF

                           7. EUF

                           8. EUF (10)

                           9. EUF (11)

                           Samlet beløb (11)

                           6. EUF

                           7. EUF

                           8. EUF (10)

                           9. EUF (11)

                           Samlet beløb (11)

                           Udnyttelsesgrad % (9)

                              A — MIDLER
                               (7)

                              32 840,4

                           – 357,5

                           – 585,6

                           – 1 736,7

                           15 493,1

                              12 813,3

                              7 471,6

                              10 926,1

                              11 762,9

                              15 493,1

                              45 653,7

                           B — UDNYTTELSE

                                          1.

                                       Finansielle forpligtelser

                              29 921,2

                              91,1

                              – 13,1

                              – 2,6

                              255,1

                              3 522,4

                              3 761,8

                              7 471,6

                              10 926,1

                              11 762,9

                              3 522,4

                              33 683,0

                              73,8

                                          2.

                                       Specifikke retlige forpligtelser

                              24 824,2

                              75,6

                              30,7

                              311,7

                              1 406,6

                              1 133,7

                              2 882,7

                              7 349,6

                              10 297,1

                              8 926,5

                              1 133,7

                              27 706,9

                              60,7

                                          3.

                                       Betalinger
                                        (8)

                              21 536,4

                              65,6

                              47,0

                              486,2

                              1 559,6

                              281,7

                              2 374,5

                              7 282,1

                              9 718,6

                              6 628,5

                              281,7

                              23 910,9

                              52,4

                              C — Restbeløb til udbetaling (B1-B3)

                              8 384,8

                              25,5

                              189,5

                              1 207,5

                              5 134,4

                              3 240,7

                              9 772,1

                              21,4

                              D — Disponibelt beløb (A-B1)

                              2 919,2

                              8,9

                              0,0

                              0,0

                              0,0

                              11 970,7

                              11 970,7

                              26,2

                              Kilde: Revisionsretten, Årsberetning for regnskabsåret 2003, s. 322.

               2.

               godkender afslutningen af regnskaberne vedrørende gennemførelsen af 6., 7., 8. og 9. Europæiske Udviklingsfond for regnskabsåret 2003;

               3.

               pålægger sin formand at sende denne afgørelse til Kommissionen, Rådet, Revisionsretten og Den Europæiske Investeringsbank og sørge for, at de offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende (L-udgaven).

         Josep BORRELL FONTELLES

            Formand

         Julian PRIESTLEY

            Generalsekretær

      (1)  EUT C 293 af 30.11.2004, s. 315.

      (2)  EUT C 293 af 30.11.2004, s. 327.

      (3)  EFT L 156 af 29.5.1998, s. 108.

      (4)  EFT L 317 af 15.12.2000, s. 355.

      (5)  EFT L 191 af 7.7.1998, s. 53.

      (6)  EUT L 83 af 1.4.2003, s. 1.

      (7)  Oprindelig tildeling til 6., 7., 8. og 9. EUF, renter, diverse midler og overførsler fra tidligere EUF.

      (8)  Inklusive Stabex-overførsler (7. EUF: 104 mio. EUR, 8. EUF: 87 mio. EUR, i alt 191 mio. EUR).

      (9)  I % af midlerne

      (10)  Inklusive 732,9 mio. EUR i finansielle forpligtelser, 347,4 mio. EUR i specifikke retlige forpligtelser og 97,7 mio. EUR i betalinger vedrørende anvendelsen af Cotonou-aftalen, før den var trådt i kraft.

      (11)  Af hensyn til sammenligningen med de tidligere regnskabsår omfatter disse data de transaktioner, EIB forvalter i kraft af sin nye forvaltningsautonomi (tildeling: 2 245 mio. EUR, finansielle forpligtelser: 366 mio. EUR, specifikke retlige forpligtelser: 140 mio. EUR, betalinger: 4 mio. EUR).

      Kilde: Revisionsretten, Årsberetning for regnskabsåret 2003, s. 322.

         EUROPA-PARLAMENTETS BESLUTNING

      om bemærkningerne, der er en integrerende del af afgørelsen om decharge til Kommissionen for gennemførelsen af 6., 7., 8. og 9. Europæiske Udviklingsfond for regnskabsåret 2003
      EUROPA-PARLAMENTET,
      der henviser til Kommissionens beretning om opfølgningen af decharge for 2002 (KOM(2004) 648 — C6-0126/2004),
      der henviser til balancer og forvaltningsregnskaber for 6., 7., 8. og 9. Europæiske Udviklingsfond for regnskabsåret 2003 (KOM(2004) 667 — C6-0165/2004),
      der henviser til Revisionsrettens årsberetning for regnskabsåret 2003 om 6., 7., 8. og 9. Europæiske Udviklingsfonds aktiviteter, med institutionernes svar (1),
      der henviser til Revisionsrettens revisionserklæring om De Europæiske Udviklingsfonde (2),
      der henviser til sin beslutning af 1. marts 2001 om Kommissionens meddelelse til Rådet og Europa-Parlamentet om Det Europæiske Fællesskabs udviklingspolitik (3),
      der henviser til sin beslutning af 22. april 2004 om Kommissionens meddelelse til Rådet og Europa-Parlamentet: Fremtiden skaber vi i fællesskab: Politikudfordringer og budgetmidler i det udvidede EU 2007-2013 (4),
      der henviser til den årlige aktivitetsrapport for 2003 fra Samarbejdskontoret EuropeAid,
      der henviser til årsberetningen 2004 om EU’s udviklingspolitik og bistand til tredjelande (KOM(2004) 536),
      der henviser til Rådets henstillinger af 8. marts 2005 (6865/2005 — C6-0078/2005, 6866/2005 — C6-0079/2005, 6867/2005 — C6-0080/2005, 6868/2005 — C6-0081/2005),
      der henviser til artikel 33 i den interne aftale af 20. december 1995 mellem repræsentanterne for medlemsstaternes regeringer, forsamlet i Rådet, om finansiering og forvaltning af Fællesskabets bistand inden for anden finansprotokol til fjerde AVS-EF-konvention (5),
      der henviser til artikel 32 i den interne aftale af 18. september 2000 mellem repræsentanterne for medlemsstaternes regeringer, forsamlet i Rådet, om finansiering og forvaltning af Fællesskabets bistand i henhold til finansprotokollen til partnerskabsaftalen mellem staterne i Afrika, Vestindien og Stillehavet og Det Europæiske Fællesskab og dets medlemsstater, undertegnet den 23. juni 2000 i Cotonou, Benin, samt om finansiel bistand til de oversøiske lande og territorier, på hvilke EF-traktatens fjerde del finder anvendelse (6),
      der henviser til artikel 74 i finansforordningen af 16. juni 1998 vedrørende samarbejdet med henblik på udviklingsfinansiering under fjerde AVS-EF-konvention (7),
      der henviser til artikel 119 og 120 i finansforordningen af 27. marts 2003 for den 9. Europæiske Udviklingsfond (8),
      der henviser til forretningsordenens artikel 70, 71 (tredje led) og bilag V,
      der henviser til betænkning fra Budgetkontroludvalget og udtalelse fra Udvalget om Udvikling og Samarbejde (A6-0069/2005),

                  A.

                  der henviser til, at Kommissionen i henhold til artikel 119 i finansforordningen af 27. marts 2003 gør alt for at efterkomme bemærkningerne til afgørelsen om decharge og, hvis Europa-Parlamentet anmoder om det, aflægger rapport om de foranstaltninger, den har truffet som reaktion på disse bemærkninger og kommentarer,

                  B.

                  der henviser til, at reformen af forvaltningen af EU's eksterne bistand blev indledt i maj 2004 (9) og reformen af EU's udviklingspolitik i november 2000 (10),

                  C.

                  der henviser til, at partnerskabsaftalen mellem på den ene side medlemmerne af gruppen af stater i Afrika, Vestindien og Stillehavet og på den anden side Det Europæiske Fællesskab og dets medlemsstater undertegnet i Cotonou den 23. juni 2000 (Cotonou-aftalen) (11), trådte i kraft den 1. april 2003,

            1.   mener, at udviklingspolitikken er et væsentligt element i Unionens foranstaltninger udadtil, hvis mål er udryddelse af fattigdommen ved en styrkelse af de sociale infrastrukturer og af uddannelses- og sundhedssektoren, forhøjelse af den fattige befolknings produktionskapacitet og tildeling af støtte til de berørte lande, så de bliver i stand til at fremme væksten og det lokale potentiale; understreger, at gennemførelsen af millenniumudviklingsmålene vil være et stort skridt i retning af opfyldelse af denne målsætning; mener, at EUF er et vigtigt værktøj til gennemførelse af denne politik i AVS-landene, og at den skal gøres mere effektiv ved større fokus på fattigdomsbekæmpelse og en hurtigere gennemførelse ledsaget af større gennemskuelighed, større ansvarlighed og respekt for principperne for en forsvarlig økonomisk forvaltning;
      2.   anerkender Kommissionens bestræbelser på at fokusere udviklingstiltagene på gennemførelse af millenniumudviklingsmålene, herunder fastlæggelsen af ti nøgleindikatorer; bifalder anvendelsen af disse nøgleindikatorer i EUF's midtvejsrevision til vurdering af fremskridtene i relation til udryddelse af fattigdom; kræver, at Kommissionen intensiverer sine bestræbelser i denne retning, og anbefaler, at 35 % af Den Europæiske Unions bevillinger til udviklingssamarbejde afsættes til gennemførelse af millenniumudviklingsmålene;
      3.   anerkender de vanskeligheder, der er forbundet med at vurdere virkningen af fællesskabsstøtten på gennemførelsen af millenniumudviklingsmålene i multidonormiljøer; beklager, at Kommissionen ikke har truffet foranstaltninger til at etablere en relevant mekanisme til vurdering af denne virkning og dermed begrænser sig til at vurdere fremskridtene i udviklingslandene i relation til millenniumudviklingsmålene; beklager, at Kommissionens svar på Udviklingsudvalgets spørgeskema er meget vagt, hvad angår gennemførelsen af millenniumudviklingsmålene i Kommissionens udviklingsaktioner;
      4.   bifalder de forbedringer, som Kommissionen har foretaget i sit rapporteringssystem, og anerkender kvalitetsforbedringen i årsberetning 2004 vedrørende EU's udviklingspolitik og bistand til tredjelande (KOM(2004) 536 og SEK(2004) 1027);
      5.   vedtager at afholde en årlig plenarforhandling om Kommissionens årsberetning vedrørende EU's udviklingspolitik og bistand til tredjelande;
      6.   bifalder, at der i 2003 ud af den samlede støtte til AVS-landene (EUF's og EU's almindelige budget) på 4 079 mio. EUR er afsat 33 % (1 346 mio. EUR) til social infrastruktur og tjenesteydelser; beklager, at der kun er øremærket 62 mio. EUR (1,5 %) til almen grunduddannelse og 212 mio. EUR (5,2 %) til grundlæggende sundhedsydelser; opfordrer Kommissionen til at øge støtten til disse sektorer, og kræver, at 20 % af Den Europæiske Unions bevillinger til udviklingssamarbejdet afsættes til grunduddannelse og sundhed i udviklingslandene;
      Regnskaber

                  7.

                  bemærker, at balancer og forvaltningsregnskaber blev fremsendt sent; bemærker, at moderniseringen af EUF's regnskaber forventes afsluttet inden for de fastsatte frister; ser frem til at modtage Kommissionens regnskabsførers rapport om Kommissionens regnskaber, herunder EUF-regnskaber, pr. 1. januar 2005; anmoder om at blive holdt underrettet om fremskridtene med moderniseringen af det nye integrerede it-system (ABAC-FED);

                  8.

                  bemærker, at selv om de midler, der forvaltes af EIB, ikke revideres af Revisionsretten eller kontrolleres af Europa-Parlamentet som led i dechargeproceduren, er de konsolideret i EUF's regnskaber; mener, at det ville øge gennemskueligheden, hvis dechargemyndigheden fik oplysninger om disse midler, idet denne myndighed er ansvarlig for undertegnelsen af EUF-regnskaberne;

            Revisionserklæring

                  9.

                  bemærker, at Revisionsretten med undtagelse af problemer i forbindelse med følgende forhold (12), er af den opfattelse, at regnskaberne giver et retvisende billede af 6., 7., 8. og 9. EUF’s indtægter og udgifter:

                              a)

                              tilgodehavender, som ikke er medtaget på aktivsiden på balancen pr. 31. december 2003 (27,5 mio. EUR)

                              b)

                              forskud (400 mio. EUR)

                              c)

                              Stabex-midler

                              d)

                              midler, der er overført til EIB og ikke udnyttet (209 mio. EUR).

                  10.

                  bemærker, at generaldirektøren for Samarbejdskontoret EuropeAid efter Revisionsrettens opfattelse skulle have taget forbehold i den årlige aktivitetsrapport og erklæring på grund af endnu ikke konstateret gæld og den korrekte anvendelse af Stabex-midler, da han på det tidspunkt ikke rådede over tilstrækkelige oplysninger til at drage velfunderede konklusioner;

                  11.

                  bemærker, at Revisionsretten med hensyn til de underliggende transaktioner mener, at de indtægter, der er registreret i regnskaberne, de beløb, der er tildelt de forskellige EUF, samt regnskabsårets forpligtelser og betalinger som helhed betragtet er lovlige og formelt rigtige; bemærker, at Revisionsretten udtalelse er baseret på en analyse af overvågnings- og kontrolsystemerne og på revision af et antal transaktioner samt på en analyse af den årlige aktivitetsrapport og erklæringen fra generaldirektøren for Samarbejdskontoret EuropeAid;

                  12.

                  henstiller indtrængende til Kommissionen at tage følgende svagheder op, som Revisionsretten har bemærket i forbindelse med overvågnings- og kontrolsystemerne:

                              a)

                              gennemførelsen af standarderne for intern kontrol giver kun begrænset effekt, fordi de indføres i delegationerne i takt med gennemførelsen af dekoncentrationsprocessen, som først vil være fuldendt ved udgangen af 2004

                              b)

                              handlingsplanerne skal fortsat følges og iværksættes i fuldt omfang, navnlig på delegationsniveau, så der skabes en effektiv ramme for overvågnings- og kontrolsystemer

                              c)

                              de overvågnings- og kontrolsystemer, som dækker kontraktindgåelse og betalinger, er generelt godt udformet, men gennemførelsen af dem kan blive bedre;

            Beretningen om den finansielle forvaltning

                  13.

                  bemærker, at beretningen om den finansielle forvaltning fremsendtes sent; glæder sig over mængden og kvaliteten af oplysninger i beretningen om den finansielle forvaltning, herunder oplysninger, som Europa-Parlamentet specifikt havde anmodet om i 2002-dechargehenstillingen; anmoder Kommissionen om at forbedre denne beretning yderligere fremover, herunder at give mulighed for en sammenligning af de beløb, der kanaliseres ind i projekter, budgetstøtte og ikke-programmerbar støtte under den 9. EUF med de tilsvarende beløb under tidligere EUF, og give mulighed for at få et overblik over EUF's administrationsudgifter;

            Ansvarlighed

                  14.

                  henviser til, at kommissæren for Udvikling og Humanitær Bistand er ansvarlig for EUF-politikken, men at kommissæren for Eksterne Forbindelser og den Europæiske Naboskabspolitik er ansvarlig for den generelle politik og forvaltningsspørgsmål i tilknytning til EuropeAid, der gennemfører EUF; bemærker, at kommissæren for Udvikling og Humanitær Bistand er bemyndiget til at træffe afgørelser vedrørende EUF og de specifikke budgetposter, som han har ansvaret for; er fortsat overbevist om, at denne »bemyndigelse« gør det muligt for kommissæren for Udvikling og Humanitær Bistand at tage det fulde politiske ansvar for gennemførelsen af programmer, der finansieres over EUF, og det udviklingspolitiske område via EuropeAid, når EuropeAid refererer til kommissæren for Eksterne Forbindelser og Den Europæiske Naboskabspolitik; er fortsat bange for, at den manglende klarhed omkring ansvaret kan skabe uklare forhold, for så vidt angår ansvaret for EUF;

            Gennemførelsen og efterslæb (RAL)

                  15.

                  glæder sig over den forbedrede budgetgennemførelse, der har kunnet konstateres i 2003; bemærker imidlertid, at de uudnyttede ressourcer (eller RAL) steg med mere end 1 mia. EUR fra 8 385 mia. EUR ved udgangen af 2002 til 9 410 mia. EUR ved udgangen af 2003 efter indførelsen af den 9. EUF og den hurtige forpligtelse af nye midler; anser et sådant niveau for uacceptabelt højt og henstiller til Kommissionen at fremskynde udbetalingen af EUF-støtte;

                  16.

                  understreger, at en hurtig gennemførelse ganske vist er ønskelig, men ikke i sig selv tilstrækkelig til, at man kan konkludere, at EUF's effektivitet er blevet forbedret — en mere optimal gennemførelse af målsætningerne er også ønskelig; bemærker sammenligningen mellem mål og resultater i beretningen om den finansielle forvaltning, men anmoder Kommissionen om at gøre en større indsats for at fastsætte kvantificerbare mål i overensstemmelse med finansforordningen;

                  17.

                  bemærker, at en række medlemsstater ikke har betalt deres bidrag i fuldt omfang i 2003, hvilket kombineret med en udbetaling til Den Globale Sundhedsfond bevirkede, at Kommissionen kom til at mangle midler og måtte udsætte betalinger; henstiller til medlemsstaterne at imødekomme deres juridiske forpligtelser med hensyn til bidrag til EUF;

            Budgetstøtte

                  18.

                  noterer sig den stigende betydning af budgetstøtten med 390 mio. EUR fordelt på 19 AVS-lande i 2003; erkender, at budgetstøtten kan bidrage effektivt til gennemførelse af fattigdomsbekæmpelsesmålet og en forbedring af forvaltningen af de offentlige finanser i modertagerlandene, navnlig ved at intensivere sidstnævntes »ejerskabsfølelse«; understreger vigtigheden af »variable trancher«; opfordrer Kommissionen til at forbedre sine instrumenter til evaluering af økonomiske reformer samt kvaliteten af offentlig økonomisk styring som betingelser for berettigelse til budgetstøtte;

                  19.

                  forstår, at budgetstøttemidler, der frigives til et AVS-land, bruges og kontrolleres i overensstemmelse med de nationale kontrolprocedurer og ikke EUF's; erkender, at dette kræver en ændring af Kommissionens opfølgningsprocedurer bort fra traditionel kontrol og verificering af transaktioner i retning af en evaluering af den offentlige finansforvaltnings status baseret på en overvågning af information og resultatindikatorer;

                  20.

                  bemærker imidlertid, at Revisionsretten igen bemærker, at kriterierne for frigivelse af budgetstøttemidler i vid udstrækning er makroøkonomiske indikatorer, der kun giver en del af oplysningerne om forvaltningen af offentlige finanser; minder om anmodningen i 2002-dechargebetænkningen om en evaluering af, i hvilken udstrækning alle tre forudsætninger i Cotonou-aftalens artikel 61, stk. 2, (13) er blevet opfyldt; er enig med Revisionsretten i, at evalueringerne bør formaliseres efter hvert enkelt af disse kriterier;

                  21.

                  bemærker, at andre donorer også i stigende grad anvender direkte budgetstøtte, og at Kommissionen samarbejder med sådanne donorer, herunder navnlig Verdensbanken, omkring udviklingen af indikatorer til evaluering af den offentlige finansielle forvaltnings effektivitet; henviser til Kommissionens oplysninger som reaktion på anmodningen i forbindelse med decharge for 2002 om en situationsberetning om arbejdet under programmet for offentlige udgifter og finansiel ansvarlighed om forberedelsen af indikatorer vedrørende den offentlige forvaltnings effektivitet; bemærker, at Kommissionen har fastslået, at der var enighed om en foreløbig ramme i begyndelsen af 2004, at en test af det udviklede værktøj efter planen skulle finde sted inden udgangen af 2004, og at afgørelsen om afslutningen af den analytiske ramme skulle træffes inden juni 2005; ønsker en ajourføring om arbejdet inden for programmet inden 1. september 2005;

            Overordnede revisionsorganer

                  22.

                  minder om den betydning, Europa-Parlamentet, Rådet og Revisionsretten tillægger inddragelsen af AVS-landenes overordnede revisionsorganer i kontrollen med EUF (14);

                  23.

                  bemærker Kommissionens oplysninger i beretningen om den finansielle forvaltning om midler, der er gået til projekter, der involverer de overordnede revisionsorganer, i regnskabsåret 2003, som krævet af Europa-Parlamentet i dechargebetænkningen for 2002;

                  24.

                  bemærker, at Kommissionen overvejer forskellige modaliteter for støtte til og fremme af de overordnede revisionsorganers rolle i AVS-landene; anmoder om en evaluering af de forskellige alternativer, der er under overvejelse, rettidigt inden den næste dechargeprocedure;

            Opførelse af EUF på budgettet

                  25.

                  mener, at opførelsen af EUF på budgettet ville fjerne mange komplikationer og vanskeligheder i forbindelse med gennemførelsen af de successive EUF, fremskynde udnyttelsen og eliminere det aktuelle demokratiske underskud; mener, at dette spørgsmål bør behandles under drøftelser om den nye finansforordning;

            Uddelegering af forvaltningen af bistand og støtte

                  26.

                  støtter Kommissionens uddelegering af ressourcer og beslutningsbeføjelser til Kommissionens delegationer; forventer, at denne nye organisationsstruktur bidrager til en endnu højere gennemførelsesgrad for forpligtelser og betalinger, end Kommissionen kunne påvise i 2003;

                  27.

                  forstår imidlertid, at den nye struktur ikke kun giver fordele, men også indebærer risici; finder Kommissionens personalearbejdsdokument om risici i forbindelse med den eksterne bistand nyttigt;

                  28.

                  bemærker Kommissionens rapport om evalueringen af decentraliseringsprocessen (15); er klar over, at decentraliseringsprocessen næsten er afsluttet; ønsker vished for, at uddelegeringen af ressourcer og beslutningsbeføjelser til delegationerne er ledsaget af passende kontrol; anmoder om en beretning i tide til den kommende dechargeprocedure med en redegørelse for decentraliseringsprocessen, en beskrivelse af fordelene med kvantificerbare indikatorer, de hidtil opnåede fordele og en beskrivelse af kontrolstrukturerne i delegationerne, herunder gennemførelsen af de interne kontrolstandarder;

                  29.

                  bemærker Kommissionens forsikring om, at den råder over tilstrækkeligt velkvalificeret personale inden for den finansielle forvaltning i delegationerne; bemærker ikke desto mindre, at Kommissionen ligger nederst på skalaen for satsen for personale, der forvalter 10 mio. EUR i forhold til de andre hoveddonorer;

                  30.

                  noterer sig de risici, der er forbundet med dekoncentrationsprocessen for Kommissionens delegationer i AVS-landene, f.eks. de vanskeligheder, der er forbundet med at finde relevant personale, og risikoen for varierende fortolkninger af reglerne blandt Kommissionens delegationer; understreger behovet for at forbedre reglerne og finde en balance mellem styrkede kontrolmekanismer og behovet for rapportering på den ene side og effektive og hurtige beslutningsprocesser, idet de vigtige projektbeslutninger træffes i delegationerne, på den anden side;

            Stabex-midler

                  31.

                  bemærker, at Kommissionen i 2003 fik udarbejdet en opgørelse over Stabex-midler, hvoraf fremgår, at 700 mio. EUR stadig ikke var forpligtet på de lokale regnskaber i modtagerlandene; bemærker, at selv om disse midler er blevet overført til modtagerlandene og formelt er udgået af EUF-regnskaberne, er Kommissionen stadig medansvarlig for dem og skal kontrollere, at de anvendes forsvarligt; noterer sig Revisionsrettens bemærkning om, at manglen på passende kontrol ikke giver Kommissionen mulighed for at overvåge disse midler; bemærker, at Kommissionen agter at indføre bedre overvågningsprocedurer inden udgangen af 2004, så de kan være fuldt ud operationelle inden 2005; henstiller til Kommissionen at samarbejde med modtagerlandene for at forbedre overvågningen og sikre, at de resterende midler forpligtes så hurtigt som muligt;

            Evaluering

                  32.

                  glæder sig over Kommissionens bestræbelser inden for området intern kontrol, hvor den kan leve op til de fleste standarder; er dog foruroliget over, at Kommissionen ikke er i stand til at leve op til standard 23 vedrørende evaluering på grund af kapacitetsbegrænsninger; anmoder Kommissionen om at redegøre for, hvorledes den agter at sikre, at evalueringer gennemføres korrekt og følges op, og hvornår den efter egen mening vil kunne leve op til standarderne;

            Frister

                  33.

                  opfordrer Kommissionen til at fremsende — og Rådet til at vedtage — følgende forslag til ændring af finansforordningens artikel 119, stk. 1:
                  »Efter henstilling fra Rådet, der træffer afgørelse med kvalificeret flertal, meddeler Europa-Parlamentet inden den 30. juni i år N+2 Kommissionen decharge for den økonomiske forvaltning i år N af de EUF-midler, som den forvalter i overensstemmelse med artikel 1, stk. 2.«

         (1)  EUT C 293 af 30.11.2004, s. 315.

         (2)  EUT C 293 af 30.11.2004, s. 327.

         (3)  EFT C 277 af 1.10.2001, s. 130.

         (4)  Vedtagne tekster, P5_TA(2004) 0367.

         (5)  EFT L 156 af 29.5.1998, s. 108.

         (6)  EFT L 317 af 15.12.2000, s. 355.

         (7)  EFT L 191 af 7.7.1998, s. 53.

         (8)  EUT L 83 af 1.4.2003, s. 1.

         (9)  Meddelelse til Kommissionen om reformen af forvaltningen af den eksterne bistand vedtaget af Kommissionen den 16. maj 2000.

         (10)  Erklæring fra Rådet og Kommissionen om Den Europæiske Unions udviklingspolitik vedtaget af Rådet (udvikling) den 10. november 2000.

         (11)  EFT L 317 af 15.12.2000, s. 3.

         (12)  Revisionsretten, Årsberetning for regnskabsåret 2003, s. 387.

         (13)  Der ydes direkte budgetstøtte til makroøkonomiske eller sektorspecifikke reformer, såfremt:

                  a)

                  forvaltningen af de offentlige udgifter er tilstrækkelig gennemsigtig, ansvarlig og effektiv

                  b)

                  der foreligger veldefinerede makroøkonomiske eller sektorspecifikke politikker, som landet selv har fastlagt, og som er aftalt med dets vigtigste donorer, og

                  c)

                  ordningen for offentlige indkøb er åben og gennemsigtig.

         (14)  Se punkt 21-24 i beslutningen med bemærkningerne til afgørelsen om decharge til Kommissionen for gennemførelsen af 6., 7. og 8. Europæiske Udviklingsfond for regnskabsåret 2002 (EUT L 330 af 4.11.2004, s. 128).

         (15)  SEK(2004) 561 af 6.5.2004.


title: Rådets afgørelse (FUSP) 2016/35 af 14. januar 2016 om ændring af afgørelse 2010/413/FUSP om restriktive foranstaltninger over for Iran

text:
               15.1.2016

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 10/15

         RÅDETS AFGØRELSE (FUSP) 2016/35
   af 14. januar 2016
   om ændring af afgørelse 2010/413/FUSP om restriktive foranstaltninger over for Iran
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Union, særlig artikel 29,
   under henvisning til forslag fra Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Rådet vedtog den 26. juli 2010 afgørelse 2010/413/FUSP (1) om restriktive foranstaltninger over for Iran.

               (2)

               Med støtte fra Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik indgik Kina, Frankrig, Tyskland, Den Russiske Føderation, Det Forenede Kongerige og De Forenede Stater den 24. november 2013 en aftale med Iran om en fælles handlingsplan med en strategi til opnåelse af en langsigtet og omfattende løsning på det iranske atomspørgsmål. Det blev vedtaget, at første skridt i retning af denne omfattende løsning, skulle indebære, at indledende og indbyrdes aftalte foranstaltninger skulle træffes af begge parter for en periode på seks måneder, der kan fornys efter fælles overenskomst.

               (3)

               Med støtte fra Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik indgik Kina, Frankrig, Tyskland, Den Russiske Føderation, Det Forenede Kongerige og De Forenede Stater den 14. juli 2015 en aftale om en langsigtet og omfattende løsning på det iranske atomspørgsmål. Den vellykkede gennemførelse af den fælles omfattende handlingsplan vil sikre, at det iranske atomprogram udelukkende har en fredelig karakter, og vil medføre en samlet ophævelse af alle atomrelaterede sanktioner.

               (4)

               Med støtte fra Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik nåede Kina, Frankrig, Tyskland, Den Russiske Føderation, Det Forenede Kongerige og De Forenede Stater den 14. juli 2015 til enighed med Iran om at forlænge gennemførelsen af foranstaltningerne i den fælles handlingsplan for at muliggøre de ordninger og forberedelser, der er nødvendige for gennemførelsen af den fælles omfattende handlingsplan.

               (5)

               Den 14. juli 2015 besluttede Rådet ved afgørelse (FUSP) 2015/1148 (2) at forlænge gennemførelsen af foranstaltningerne i den fælles handlingsplan indtil den 14. januar 2016.

               (6)

               For at få den nødvendige tid til at fastsætte bestemmelser for og forberede gennemførelsen af den fælles omfattende handlingsplan bør suspensionen af Unionens restriktive foranstaltninger, der er nærmere angivet i den fælles handlingsplan, forlænges indtil den 28. januar 2016. Det er nødvendigt, at relevante kontrakter er opfyldt senest denne dato.

               (7)

               Afgørelse 2010/413/FUSP bør derfor ændres i overensstemmelse hermed —

         VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   Artikel 26a i afgørelse 2010/413/FUSP affattes således:

      »Artikel 26a
      1.   Forbuddet i artikel 3a, stk. 1, suspenderes indtil den 28. januar 2016 for så vidt angår transport af iransk råolie.
      2.   Forbuddet i artikel 3a, stk. 2, suspenderes indtil den 28. januar 2016 for så vidt angår levering af forsikrings- og genforsikringsydelser i forbindelse med import, køb eller transport af iransk råolie.
      3.   Forbuddet i artikel 3b suspenderes indtil den 28. januar 2016.
      4.   Forbuddet i artikel 4c suspenderes indtil den 28. januar 2016 for så vidt angår guld og ædle metaller.
      5.   Artikel 10, stk. 3, litra a), b) og c), erstattes af følgende litraer indtil den 28. januar 2016:

                  »a)

                  overførsler på under 1 000 000 EUR som følge af transaktioner vedrørende fødevarer, sundhedsydelser, medicinsk udstyr eller til landbrugsmæssige eller humanitære formål samt personlige overførelser på under 400 000 EUR gennemføres uden forhåndstilladelse. Den kompetente myndighed i den pågældende medlemsstat underrettes om overførslen, hvis den er på over 10 000 EUR

                  b)

                  overførsler på over 1 000 000 EUR som følge af transaktioner vedrørende fødevarer, sundhedsydelser, medicinsk udstyr eller til landbrugsmæssige eller humanitære formål samt personlige overførsler på over 400 000 EUR kræver forhåndstilladelse fra den kompetente myndighed i den pågældende medlemsstat. Den relevante medlemsstat underretter de øvrige medlemsstater om alle tilladelser, der gives

                  c)

                  andre overførsler på over 100 000 EUR kræver forhåndstilladelse fra den kompetente myndighed i den pågældende medlemsstat. Den relevante medlemsstat underretter de øvrige medlemsstater om alle tilladelser, der gives.«

            6.   Artikel 10, stk. 4, litra b) og c), erstattes af følgende litraer indtil den 28. januar 2016:

                  »b)

                  andre overførsler på under 400 000 EUR gennemføres uden forhåndstilladelse. Den kompetente myndighed i den pågældende medlemsstat underrettes om overførslen, hvis den er på over 10 000 EUR

                  c)

                  andre overførsler på over 400 000 EUR kræver forhåndstilladelse fra den kompetente myndighed i den pågældende medlemsstat. Tilladelsen betragtes som givet inden for fire uger, hvis medlemsstatens kompetente myndighed ikke har truffet negativ afgørelse inden udløbet af denne frist. Den relevante medlemsstat underretter de øvrige medlemsstater om alle afslag, der gives.«

            7.   Forbuddene i artikel 18b suspenderes indtil den 28. januar 2016.
      8.   Forbuddene i artikel 20, stk. 1, litra b) og c), og i artikel 20, stk. 2, suspenderes for så vidt angår olieministeriet, jf. bilag II, indtil den 28. januar 2016, for så vidt de er nødvendige til opfyldelsen, indtil den 28. januar 2016, af kontrakter vedrørende import eller køb af iranske petrokemiske produkter.«

   Artikel 2
   Denne afgørelse træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 14. januar 2016.

            På Rådets vegne

         A.G. KOENDERS

            Formand

      (1)  Rådets afgørelse 2010/413/FUSP af 26. juli 2010 om restriktive foranstaltninger over for Iran og om ophævelse af fælles holdning 2007/140/FUSP (EUT L 195 af 27.7.2010, s. 39).

      (2)  Rådets afgørelse (FUSP) 2015/1148 af 14. juli 2015 om ændring af afgørelse 2010/413/FUSP om restriktive foranstaltninger over for Iran (EUT L 186 af 14.7.2015, s. 2).


Avis juridique important

|

32003D0475

2003/475/EF: Rådets afgørelse af 18. juni 2003 om ændring af afgørelse 2000/604/EF om sammensætning af og vedtægter for Udvalget for Økonomisk Politik

EU-Tidende nr. L 158 af 27/06/2003 s. 0055 - 0057

Rådets afgørelseaf 18. juni 2003om ændring af afgørelse 2000/604/EF om sammensætning af og vedtægter for Udvalget for Økonomisk Politik(2003/475/EF)RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 209,under henvisning til udtalelse fra Kommissionen(1), ogud fra følgende betragtninger:(1) Udvalget for Økonomisk Politik er omhandlet i traktatens artikel 272.(2) Rådet vedtog den 29. september 2000 afgørelse 2000/604/EF om sammensætning af og vedtægter for Udvalget for Økonomisk Politik(2).(3) Disse vedtægter har gjort det muligt for udvalget at fungere tilfredsstillende indtil nu.(4) Ifølge den afgørelse, som stats- og regeringscheferne traf i december 2002 på Det Europæiske Råds møde i København, undertegnede ti nye medlemmer den 16. april 2003 en traktat om tiltrædelse af Den Europæiske Union, og de forventes at tiltræde den 1. maj 2004.(5) Udvalget for Økonomisk Politik bør fortsat kunne arbejde effektivt efter udvidelsen.(6) Sammensætningen af og vedtægterne for Udvalget for Økonomisk Politik bør derfor revideres -TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:Artikel 1Afgørelse 2000/604/EF ændres således:a) Betragtning 14 affattes således:"(14) Medlemsstaterne, Kommissionen og Den Europæiske Centralbank bør være passende repræsenteret i udvalget. De bør hver udnævne to medlemmer."b) Bilaget erstattes af teksten i bilaget til denne afgørelse.Artikel 2Denne afgørelse har virkning fra den 1. juli 2003.Udfærdiget i Luxembourg, den 18. juni 2003.På Rådets vegneG. DrysFormand(1) EUT C 127 af 29.5.2003, s. 33.(2) EFT L 257 af 11.10.2000, s. 28.BILAG"BILAGVEDTÆGTER FOR UDVALGET FOR ØKONOMISK POLITIKDEL I UDVALGETS OPGAVERArtikel 11. Med forbehold af traktatens artikel 114 og 207 skal Udvalget for Økonomisk Politik (i det følgende benævnt "udvalget") bidrage til forberedelsen af Rådets arbejde med samordning af medlemsstaternes og Fællesskabets økonomiske politikker og rådgive Kommissionen og Rådet.2. Udvalget bidrager til forberedelsen af Rådets arbejde med økonomiske analyser, udtalelser om metoder og udkast til politiske henstillinger, især vedrørende strukturpolitikker til forbedring af vækstpotentialet og beskæftigelsen i Fællesskabet. I denne forbindelse lægger det især vægt på:a) vare-, kapital-, tjenesteydelses- og arbejdsmarkedernes funktion, herunder udviklingen i lønninger, produktivitet, beskæftigelse og konkurrenceb) den offentlige sektors rolle og effektivitet og de offentlige finansers bæredygtighed på lang sigtc) indvirkningen på hele økonomien af særpolitikker, f.eks. vedrørende miljø, forskning og udvikling samt social samhørighed.3. På ovennævnte områder støtter udvalget med forbehold af traktatens artikel 114 og 207 Rådets arbejde, især udformningen af de overordnede retningslinjer for de økonomiske politikker, og bidrager til proceduren for den multilaterale overvågning i henhold til traktatens artikel 99, stk. 3. I denne forbindelse foretager udvalget regelmæssigt en landegennemgang, der især fokuserer på strukturreformerne i medlemsstaterne.4. Med forbehold af traktatens artikel 130 og 207 bidrager udvalget til Rådets arbejde under traktatafsnittet om beskæftigelse.5. Udvalget støtter Det Økonomiske og Finansielle Udvalg, især ved at føre tilsyn med den makroøkonomiske udvikling på kort og mellemlang sigt i medlemsstaterne og Fællesskabet, idet det fremlægger analyser og udtalelser navnlig vedrørende metodespørgsmål i forbindelse med samspillet mellem strukturpolitikkerne og de makroøkonomiske politikker og lønudviklingen i medlemsstaterne og Fællesskabet.6. Udvalget fastlægger rammerne for den makroøkonomiske dialog mellem repræsentanter for udvalget (herunder Den Europæiske Centralbank), Det Økonomiske og Finansielle Udvalg, Beskæftigelsesudvalget, Kommissionen og arbejdsmarkedets parter på det tekniske plan.7. Kommissionen hører udvalget om den maksimale forhøjelsessats for de ikke-obligatoriske udgifter på Den Europæiske Unions almindelige budget i henhold til traktatens artikel 272.Artikel 2Udvalget afgiver udtalelser efter anmodning fra Rådet, Kommissionen eller Det Økonomiske og Finansielle Udvalg eller på eget initiativ.Artikel 3Udvalget udfører sine opgaver i tæt kontakt med Det Økonomiske og Finansielle Udvalg, når det rapporterer til Rådet. Når udvalget bidrager til udarbejdelsen af de overordnede retningslinjer for de økonomiske politikker, aflægger det rapport til Det Økonomiske og Finansielle Udvalg. Det koordinerer sit arbejde med Beskæftigelsesudvalget og andre udvalg og arbejdsgrupper, der forbereder Rådets arbejde på de områder, hvor disse udvalg og grupper har kompetence.DEL II SAMMENSÆTNINGArtikel 41. Medlemsstaterne, Kommissionen og Den Europæiske Centralbank udnævner hver to medlemmer til udvalget.2. Udvalgets medlemmer udvælges blandt højtstående embedsmænd med omfattende kompetence inden for udformning af økonomisk politik og strukturpolitik.Artikel 5Udvalgets medlemmer varetager deres opgaver ud fra Fællesskabets almene interesser.DEL III FORMAND OG SEKRETARIATArtikel 61. Udvalget vælger af sin midte med kvalificeret flertal af medlemmerne en formand og op til tre næstformænd for to år. Som hovedregel kan toårsperioden ikke forlænges.2. Formanden delegerer sin stemmeret til et andet medlem af sin delegation.Artikel 7Hvis formanden er forhindret i at varetage sine opgaver, varetages de af en af udvalgets næstformænd.Artikel 81. Udvalget bistås af et sekretariat under ledelse af en sekretær. Sekretæren og det personale, der udfører sekretariatsopgaverne, stilles til rådighed af Kommissionen. Sekretæren udnævnes af Kommissionen efter høring af udvalget. Sekretæren og dennes personale handler efter udvalgets direktiver, når de udfører udvalgets opgaver.2. Udvalgets udgifter indgår i Kommissionens overslag.DEL IV FORRETNINGSGANGArtikel 9Udtalelser og rapporter vedtages af et flertal af medlemmerne, hvis der kræves afstemning. Hvert medlem har én stemme. Når der afgives råd eller en udtalelse om spørgsmål, som Rådet senere kan træffe afgørelse om, kan medlemmerne fra centralbankerne og Kommissionen deltage fuldt ud i drøftelsen, men dog ikke deltage i afstemningen. Udvalget refererer også mindretalssynspunkter og afvigende synspunkter, der er kommet frem under drøftelsen.Artikel 10Som hovedregel har kun medlemmerne taleret på udvalgets møder. I undtagelsestilfælde kan formanden træffe anden afgørelse.Artikel 11Udvalget kan overdrage undersøgelsen af særlige spørgsmål til underudvalg eller arbejdsgrupper. Formandskabet for sådanne grupper varetages af et udvalgsmedlem, der er udpeges af udvalget.Artikel 12Udvalget, underudvalgene og arbejdsgrupperne kan anmode om ekspertbistand.Artikel 13Udvalget indkaldes af formanden på dennes initiativ eller på anmodning af Rådet, Kommissionen eller mindst fem medlemmer.Artikel 141. Som hovedregel repræsenteres udvalget af sin formand. Navnlig kan udvalget give formanden tilladelse til at referere drøftelser og afgive mundtlige kommentarer til udtalelser og rapporter, som udvalget har udarbejdet.2. Udvalgets formand har ansvaret for udvalgets forbindelser med Europa-Parlamentet, som holdes underrettet om udvalgets arbejde i det omfang, det er hensigtsmæssigt.Artikel 151. Medmindre andet besluttes, er udvalgets møder fortrolige. Det samme gælder underudvalgenes og arbejdsgruppernes møder.2. Rapporter og udtalelser, som udvalget udarbejder, gøres offentligt tilgængelige, når de er sendt til modtageren, medmindre der er vægtige grunde til, at de skal forblive fortrolige.Artikel 16Udvalget vedtager selv sin forretningsorden."


Avis juridique important

|

31986D0257

86/257/EØF: Rådets afgørelse af 18. juni 1986 om accept på Fællesskabets vegne af Toldsamarbejdsrådets rekommandation af 16. juni 1982 om anvendelse af en kode til angivelse af transportmidler

EF-Tidende nr. L 167 af 24/06/1986 s. 0032 - 0033 den finske specialudgave: kapitel 2 bind 4 s. 0121  den svenske specialudgave: kapitel 2 bind 4 s. 0121

*****  RAADETS  AFGOERELSE  af 18. juni 1986  om accept paa Faellesskabets vegne af Toldsamarbejdsraadets rekommandation af 16. juni 1982 om anvendelse af en kode til angivelse af transportmidler  (86/257/EOEF)  RAADET FOR DE EUROPAEISKE  FAELLESSKABER HAR -  under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab,  under henvisning til forslag fra Kommissionen, og  ud fra foelgende betragtning:  Toldsamarbejdsraadets rekommandation af 16. juni 1982 om anvendelse af en kode til angivelse af transportmidler kan accepteres af Faellesskabet med forbehold af visse anvendelsesbetingelser -  TRUFFET FOELGENDE AFGOERELSE:  Artikel 1  Toldsamarbejdsraadets rekommandation af 16. juni 1982 om anvendelse af en kode til angivelse af transportmidler accepteres paa Faellesskabets vegne med forbehold af visse anvendelsesbetingelser.  Teksten til rekommandationen og anvendelsesbetingelserne er knyttet til denne afgoerelse.  Artikel 2  Formanden for Raadet meddeler generalsekretariatet for Toldsamarbejdsraadet Faellesskabets accept af den i artikel 1 omhandlede rekommandation med forbehold af visse anvendelsesbetingelser.  Udfaerdiget i Luxembourg, den 18. juni 1986.  Paa Raadets vegne  N. SMIT-KROES  Formand  TOLDSAMARBEJDSRAADETS REKOMMANDATION  af 16. juni 1982  om anvendelse af en kode til angivelse af transportmidler  TOLDSAMARBEJDSRAADET,  SOM OENSKER  at lette den internationale udveksling af data mellem toldadministrationerne og mellem disse administrationer og brugerne i internationale handelskredse,  SOM TAGER I BETRAGTNING,  at det i forbindelse med saadanne internationale udvekslinger af data er oenskeligt at anvende en kode, der er accepteret paa internationalt plan, og som kan anvendes universelt til angivelse af transportmidler,  SOM TAGER HENSYN TIL  den rekommandation nr. 19, der blev vedtaget i marts 1981 af arbejdsgruppen under Den oekonomiske Kommission for Europa (EOEF/FN) vedroerende lempelse af procedurerne i den internationale handel, hvori det anbefales at anvende en numerisk et-talskode til angivelse af transportmidler i den internationale handel,  SOM TAGER I BETRAGTNING,  at den i ovennaevnte rekommandation fra Den oekonomiske Kommission for Europa (EOEF/FN) anfoerte kode udgoer et egnet grundlag for angivelse af transportmidler i de internationale udvekslinger af data,  ANBEFALER  stater, hvad enten de er medlemmer af raadet eller ej, samt toldunioner og oekonomiske unioner at anvende den numeriske et-talskode, der er anfoert i ovennaevnte rekommandation fra Den oekonomiske Kommission for Europa (EOEF/FN) og fremtidige reviderede udgaver af denne kode til angivelse af transportmidler i internationale udvekslinger af data mellem toldadministrationerne og mellem disse administrationer og brugerne i internationale handelskredse, naar der er behov for at anvende en kodeangivelse,  OPFORDRER  de stater, hvad enten de er medlemmer af raadet eller ej, samt toldunioner og oekonomiske unioner, som accepterer denne rekommandation til at give generalsekretaeren meddelelse herom og om, fra hvilket tidspunkt de agter at anvende rekommandationen, samt de betingelser, hvorunder de agter at anvende den. Generalsekretaeren videresender disse oplysninger til toldadministrationerne i alle medlemsstaterne. Han videresender dem ligeledes til toldadministrationerne i stater, der ikke er medlemmer af raadet, og til toldunioner og oekonomiske unioner, der har accepteret denne rekommandation.  Anvendelsesbetingelser  1. Rekommandationen finder anvendelse i Faellesskabet fra 1. januar 1988.  2. Kode nr. 6 (multimodal transport) vil ikke blive anvendt af Faellesskabet, som ikke betragter »multimodal transport« som en transportmaade som saadan.  3. Kode nr. 9 (ukendt) vil blive anvendt til at daekke transport ved egen fremdrift.


Avis juridique important

|

41986D0089

86/89/EKSF: Afgørelse truffet af repræsentanterne for medlemsstaternes regeringer, forsamlet i Rådet af 14. marts 1986 om åbning af toldpræferencer i Grækenland for varer henhørende under EKSF-traktaten og med oprindelse i Østrig, Finland, Norge, Sverige eller Schweiz

EF-Tidende nr. L 078 af 24/03/1986 s. 0029 - 0029

*****  AFGOERELSE  TRUFFET AF REPRAESENTANTERNE FOR MEDLEMSSTATERNES REGERINGER, FORSAMLET I RAADET  af 14. marts 1986  om aabning af toldpraeferencer i Graekenland for varer henhoerende under EKSF-traktaten og med oprindelse i OEstrig, Finland, Norge, Sverige eller Schweiz  (86/89/EKSF)  REPRAESENTANTERNE FOR REGERINGERNE FOR DET EUROPAEISKE KUL- OG STAALFAELLESSKABS MEDLEMSSTATER, FORSAMLET I RAADET, HAR -  ud fra foelgende betragtninger:  Medlemsstaterne har indbyrdes indgaaet traktaten om oprettelse af Det europaeiske Kul- og Staalfaellesskab;  Graekenland har tiltraadt dette Faellesskab den 1. januar 1981;  tillaegsprotokollerne til overenskomsterne mellem Det europaeiske oekonomiske Faellesskab og republikken OEstrig, republikken Finland, kongeriget Norge, kongeriget Sverige og Schweiz er traadt i kraft den 1. januar 1981;  tillaegsprotokollerne til overenskomsterne mellem medlemsstaterne i Det europaeiske Kul- og Staalfaellesskab og Det europaeiske Kul- og Staalfaellesskab paa den ene side og republikken OEstrig, republikken Finland, kongeriget Norge og kongeriget Sverige paa den anden side, samt tillaegsprotokollen til overenskomsten mellem medlemsstaterne i Det europaeiske Kul- og Staalfaellesskab og Schweiz skal godkendes af hver af de kontraherende parter i henhold til deres egne procedurer;  repraesentanterne for regeringerne for Det europaeiske Kul- og Staalfaellesskabs medlemsstater, forsamlet i Raadet, har ved deres afgoerelse 80/1363/EKSF (1), 82/42/EKSF (2) 83/1/EKSF (3), 84/216/EKSF (4) og 85/9/EKSF (5) besluttet autonomt at opfylde de forpligtelser, der i 1981, 1982, 1983, 1984 og 1985 foelger af disse tillaegsprotokoller; ratifikationsprocedurerne for naevnte tillaegsprotokoller er endnu ikke afsluttet i to medlemsstater;  det er oenskeligt at sikre forlaengelse af gennemfoerelsen af den autonome og samtidige reduktion af importtold og andre importafgifter, der er aftalt i disse tillaegsprotokoller, og  i forstaaelse med Kommissionen -  TRUFFET FOELGENDE AFGOERELSE:  Artikel 1  Fra den 1. januar til den 31. december 1986 nedsaettes importtolden i Graekenland til nul for varer, som henhoerer under Det europaeiske Kul- og Staalfaellesskab, og som har oprindelse i OEstrig, Finland, Norge, Sverige eller Schweiz.  De afgifter med tilsvarende virkning som importtold, der anvendes af Graekenland paa import af varer med oprindelse i de i foregaaende afsnit naevnte lande, nedsaettes til nul.  Artikel 2  De aendringer for oprindelsesreglerne, som blev noedvendige i anledning af Graekenlands tiltraedelse af De europaeiske Faellesskaber, som er vedtaget af de blandede komiteer, der er nedsat ved overenskomsterne mellem Det europaeiske oekonomiske Faellesskab og de i artikel 1, stk. 1, naevnte lande, og som er traadt i kraft den 1. januar 1981, finder anvendelse paa de i denne afgoerelse omhandlede varer.  Artikel 3  Medlemsstaterne traeffer ved faelles overenskomst afgoerelse om eventuelle beskyttelsesforanstaltninger, der maatte blive foreslaaet af en eller flere medlemsstater eller af Kommissionen.  Artikel 4  Denne afgoerelses gyldighedsperiode udloeber ved ikrafttraedelsen af tillaegsprotokollerne til overenskomsterne mellem medlemsstaterne i Det europaeiske Kul- og Staalfaellesskab og Det europaeiske Kul- og Staalfaellesskab paa den ene side og de i artikel 1, stk. 1, naevnte lande paa den anden side, dog senest den 31. december 1986.  Artikel 5  Medlemsstaterne traeffer alle de foranstaltninger, som gennemfoerelsen af denne afgoerelse medfoerer.  Udfaerdiget i Bruxelles, den 14. marts 1986.  N. SMIT-KROES  Formand  (1) EFT nr. L 385 af 31. 12. 1980, s. 19.  (2) EFT nr. L 20 af 28. 1. 1982, s. 33.  (3) EFT nr. L 12 af 14. 1. 1983, s. 46.  (4) EFT nr. L 104 af 17. 4. 1984, s. 16.  (5) EFT nr. L 2 af 3. 1. 1985, s. 26.


title: 2009/785/EF: Kommissionens afgørelse af 26. oktober 2009 om ændring af afgørelse 2008/359/EF om oprettelse af Gruppen på Højt Plan om Fødevareindustriens Konkurrenceevne for at forlænge dens anvendelse

text:
               27.10.2009

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 280/56

      KOMMISSIONENS AFGØRELSE

   af 26. oktober 2009
   om ændring af afgørelse 2008/359/EF om oprettelse af Gruppen på Højt Plan om Fødevareindustriens Konkurrenceevne for at forlænge dens anvendelse
   (2009/785/EF)
   KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR —
   under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Kommissionens afgørelse 2008/359/EF af den 28. april 2008 om oprettelse af Gruppen på Højt Plan om Fødevareindustriens Konkurrenceevne (1) har en begrænset anvendelsesperiode

               (2)

               Gruppen på Højt Plan har bidraget til EU's fødevareindustris konkurrenceevne ved at udarbejde en rapport om den europæiske fødevareindustris konkurrenceevne (2), 30 anbefalinger og en køreplan for nøgleinitiativer, der indeholder tiltag til gennemførelsen. Der må følges op på disse initiativer.

               (3)

               Arbejdet, som Gruppen på Højt Plan om Fødevareindustriens Konkurrenceevne udfører, bør fortsætte under samme regler, som dem, der blev fastsat i nævnte afgørelse.

               (4)

               Afgørelse 2008/359/EF bør derfor ændres i overensstemmelse hermed —

         TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:
   Eneste artikel
   Artikel 6 i afgørelse 2008/359/EF affattes således:

      »Artikel 6
      Udløbsdato
      Denne afgørelse finder anvendelse indtil den 31. december 2010«.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 26. oktober 2009.

            På Kommissionens vegne

         Günter VERHEUGEN

            Næstformand

      (1)  EUT L 120 af 7.5.2008, s. 15.

      (2)  http://ec.europa.eu/enterprise/sectors/food/files/high_level_group_2008/documents_hlg/final_report_hlg_17_03_09_en.pdf


title: 2006/516/EF: Rådets afgørelse af  27. juni 2006  om indgåelse på Det Europæiske Fællesskabs vegne af protokollen om jordbundsbeskyttelse, protokollen om energi og protokollen om turisme til Alpekonventionen - Erklæringer

text:
               25.7.2006

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 201/31

      RÅDETS AFGØRELSE

   af 27. juni 2006
   om indgåelse på Det Europæiske Fællesskabs vegne af protokollen om jordbundsbeskyttelse, protokollen om energi og protokollen om turisme til Alpekonventionen
   (2006/516/EF)
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
   under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 175, stk. 1, sammenholdt med artikel 300, stk. 2, første afsnit, første punktum, og artikel 300, stk. 3, første afsnit,
   under henvisning til forslag fra Kommissionen, og
   under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (1), og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Konventionen om beskyttelse af Alperne, i det følgende benævnt »alpekonventionen«, blev indgået på Fællesskabets vegne ved afgørelse 96/191/EF (2).

               (2)

               Rådet traf afgørelse om undertegnelse på Fællesskabets vegne af protokollen om jordbundsbeskyttelse, protokollen om energi og protokollen om turisme til alpekonventionen, i det følgende benævnt »protokollerne« ved afgørelse 2005/923/EF (3).

               (3)

               Protokollerne er et vigtigt skridt i gennemførelsen af alpekonventionen, og Fællesskabet er forpligtet på konventionens målsætninger.

               (4)

               Alpernes økonomiske, sociale og miljømæssige problemer af grænseoverskridende art er fortsat en stor udfordring i dette meget følsomme område.

               (5)

               Fællesskabets politik i Alperegionen bør fremmes og udbygges, navnlig på de prioriterede områder som defineret i Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 1600/2002/EF af 22. juli om fastlæggelse af Fællesskabets sjette miljøhandlingsprogram (4).

               (6)

               Et af hovedmålene med protokollen om jordbundsbeskyttelse er at bevare jordbundens mangesidede rolle ud fra princippet om bæredygtig udvikling. Jordbunden skal derfor bevares på en bæredygtig måde, i dens naturlige funktioner, i dens egenskab af natur og kulturhistorisk arkiv og med henblik på at sikre dens anvendelse til landbrug og skovbrug, bymæssig bebyggelse og turistaktiviteter, andre erhvervsmæssige formål, transport og infrastruktur og som kilde til råstoffer.

               (7)

               I enhver indsats for at beskytte jordbunden bør der tages højde for de store regionale og lokale forskelle i Alperegionen. Protokollen vil kunne bidrage til gennemførelsen af passende foranstaltninger på nationalt og regionalt plan.

               (8)

               Protokollens krav vedrørende f.eks. jordbundsovervågning, identifikation af risikozoner med hensyn til erosion, oversvømmelser og jordskred, opstilling af en opgørelse over forurenede områder og oprettelse af indbyrdes kompatible databaser kan indgå som vigtige elementer i en fællesskabspolitik for jordbundsbeskyttelse, som bl.a. er fastlagt ved Rådets direktiv 85/337/EØF af 27. juni 1985 om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning på miljøet (5), Rådets direktiv 86/278/EØF af 12. juni 1986 om beskyttelse af miljøet, navnlig jorden, i forbindelse med anvendelse i landbruget af slam fra rensningsanlæg (6), Rådets direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter (7), Rådets direktiv 1999/31/EF af 26. april 1999 om deponering af affald (8), Rådets forordning (EF) nr. 1257/1999 af 17. maj 1999 om støtte til udvikling af landdistrikterne fra Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL) (9) og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/60/EF af 23. oktober 2000 om fastlæggelse af en ramme for Fællesskabets vandpolitiske foranstaltninger (10).

               (9)

               Ifølge energiprotokollen skal der træffes passende foranstaltninger på området energibesparelser og energifremstilling, herunder fremme af vedvarende energi, energitransport og distribution og anvendelse af energi med henblik på at skabe de rette betingelser for en bæredygtig udvikling.

               (10)

               Energiprotokollens bestemmelser sigter, i overensstemmelse med Fællesskabets 6. miljøhandlingsprogram, mod at bekæmpe klimaændringer og sikre bæredygtig forvaltning og anvendelse af naturressourcerne. Protokollens bestemmelser er også i overensstemmelse med Fællesskabets energipolitik, som fastlagt i hvidbogen vedrørende en »strategi- og handlingsplan på fællesskabsplan«, grønbogen »På vej mod en europæisk strategi for energiforsyningssikkerhed«, Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/77/EF af 27. september 2001 om fremme af elektricitet produceret fra vedvarende energikilder inden for det indre marked for elektricitet (11), Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/91/EF af 16. december 2002 om bygningers energimæssige ydeevne (12), Europa-Parlamentets og Rådets beslutning nr. 1230/2003/EF af 26. juni 2003 om et flerårigt program for tiltag på energiområdet: »Intelligent Energi-Europa« (2003-2006) (13).

               (11)

               Ratifikationen af energiprotokollen vil styrke det grænseoverskridende samarbejde med Schweiz, Liechtenstein og Monaco. Dette vil bidrage til at sikre, at Det Europæiske Fællesskabs mål deles af vores regionale partnere, og at de initiativer, der tages, omfatter hele økoregionen Alperne.

               (12)

               De transeuropæiske energinet (TEN-E) bør prioriteres højt, og de samordnings- og gennemførelsesforanstaltninger, der er omhandlet i TEN-E retningslinjerne i Europa-Parlamentets og Rådets beslutning nr. 1229/2003/EF af 26. juni 2003 om opstilling af et sæt retningslinjer for transeuropæiske net på energiområdet (14) bør tages i brug ved udviklingen af nye grænseoverskridende forbindelser, særlig højspændingsledninger.

               (13)

               Fællesskabet og dets medlemsstater og Schweiz, Liechtenstein og Monaco er parter i FN's rammekonvention om klimaændringer (UNFCCC) og Kyoto-protokollen. UNFCCC og Kyoto-protokollen forpligter parterne til at opstille, gennemføre, offentliggøre og regelmæssigt ajourføre nationale og regionale programmer for foranstaltninger til at imødegå klimaændringer ved at tage fat på kilderne til menneskeskabte emissioner og tilvejebringe dræn til eliminering af alle drivhusgasser, der ikke er reguleret af Montreal-protokollen.

               (14)

               Energiprotokollen bidrager til at opfylde UNFCCC-kravene om, at der skal træffes foranstaltninger til at fremme passende tilpasning til klimaændringerne.

               (15)

               Turismen er en yderst vigtig økonomisk sektor i størstedelen af Alperne og er tæt forbundet med og afhængig af de virkninger, den har for miljø og samfund.

               (16)

               Da der er tale om et enestående og økologisk set meget følsomt bjergområde, er det af største vigtighed for en bæredygtig udvikling i området, at der skabes ligevægt mellem de økonomiske interesser, den lokale befolknings behov og hensynet til miljøet.

               (17)

               Turisme er i stadig højere grad et globalt fænomen, men forbliver samtidig et område, hvor ansvaret primært ligger på lokalt og regionalt plan. For så vidt angår Fællesskabet er følgende retsakter relevante i denne forbindelse: Direktiv 85/337/EØF, direktiv 92/43/EØF, Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1980/2000 af 17. juli 2000 om en revideret ordning for tildeling af et EF-miljømærke (15), Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 761/2001 af 19. marts 2001 om organisationers frivillige deltagelse i en fællesskabsordning for miljøledelse og miljørevision (EMAS) (16), og Rådets resolution af 21. maj 2002 om europæisk turismes fremtid (17). Alpekonventionen og dens protokol om turisme kan, sammen med de andre protokoller, påvirke turistsektoren og bør tjene som rammeinstrument til fremme og samordning af bidragene fra de berørte parter på regionalt og lokalt plan, således at bæredygtighed bliver en vigtig drivkraft til en kvalitetsmæssig forbedring af turismen i Alperegionen.

               (18)

               Det overordnede mål med protokollen om turisme er at fremme bæredygtig turisme, navnlig ved at sikre, at den udvikles og forvaltes under hensyntagen til belastningen af miljøet. I dette øjemed indeholder den en række specifikke foranstaltninger og anbefalinger, som kan anvendes til at styrke miljøaspekterne i forbindelse med innovation og forskning, overvågning og videreuddannelse, ledelsesværktøjer og strategier samt planlægnings- og godkendelsesprocedurer i tilknytning til turisme, herunder især til den kvalitetsmæssige udvikling af turismen.

               (19)

               De kontraherende parter i de tre protokoller bør fremme relevant undervisning og uddannelse og derudover fremme videreformidlingen af oplysninger til offentligheden om hver af de tre protokoller, hvad deres målsætninger, foranstaltninger og gennemførelse angår.

               (20)

               Fællesskabet bør godkende disse protokoller —

         TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   Protokollen om jordbundsbeskyttelse (18), protokollen om energi (19) og protokollen om turisme (20) til Alpekonventionen, undertegnet i Salzburg den 7. november 1991, godkendes på Fællesskabets vegne.
   Artikel 2
   Rådets formand bemyndiges til at udpege den eller de personer, der er bemyndiget til på Fællesskabets vegne at deponere godkendelsesinstrumentet hos Republikken Østrig i overensstemmelse med artikel 27 i protokollen om jordbundsbeskyttelse, artikel 21 i protokollen om energi og artikel 28 i protokollen om turisme.
   Den eller de udpegede personer deponerer samtidig de erklæringer, der vedrører protokollerne.
   Artikel 3
   Denne afgørelse offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende.

      Udfærdiget i Luxembourg, den 27. juni 2006.

            På Rådets vegne

         J. PRÖLL

            Formand

      (1)  Udtalelse af 13.6.2006 (endnu ikke offentliggjort i EUT).

      (2)  EFT L 61 af 12.3.1996, s. 31.

      (3)  EUT L 337 af 22.12.2005, s. 27.

      (4)  EFT L 242 af 10.9.2002, s. 1.

      (5)  EFT L 175 af 5.7.1985, s. 40. Senest ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/35/EF (EUT L 156 af 25.6.2003, s. 17).

      (6)  EFT L 181 af 4.7.1986, s. 6. Senest ændret ved forordning (EF) nr. 807/2003 (EUT L 122 af 16.5.2003, s. 36).

      (7)  EFT L 206 af 22.7.1992, s. 7. Senest ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1882/2003 (EUT L 284 af 31.10.2003, s. 1).

      (8)  EFT L 182 af 16.7.1999, s. 1. Senest ændret ved forordning (EF) nr. 1882/2003.

      (9)  EFT L 160 af 26.6.1999, s. 80. Senest ændret ved forordning (EF) nr. 2223/2004 (EUT L 379 af 24.12.2004, s. 1).

      (10)  EFT L 327 af 22.12.2000, s. 1. Senest ændret ved beslutning nr. 2455/2001/EF (EFT L 331 af 15.12.2001, s. 1).

      (11)  EFT L 283 af 27.10.2001, s. 33. Senest ændret ved afgørelse truffet af Det Blandede EØS-udvalg nr. 102/2005 (EUT L 306, 24.11.2005, s. 34).

      (12)  EFT L 1 af 4.1.2003, s. 65.

      (13)  EUT L 176 af 15.7.2003, s. 29. Senest ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets beslutning nr. 787/2004/EF (EUT L 138 af 30.4.2004, s. 12).

      (14)  EUT L 176 af 15.7.2003, s. 11.

      (15)  EFT L 237 af 21.9.2000, s. 1.

      (16)  EFT L 114 af 24.4.2001, s. 1. Senest ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 196/2006 (EUT L 32 af 4.2.2006, s. 4).

      (17)  EFT C 135 af 6.6.2002, s. 1.

      (18)  EUT L 337 af 22.12.2005, s. 29.

      (19)  EUT L 337 af 22.12.2005, s. 36.

      (20)  EUT L 337 af 22.12.2005, s. 43.