Vigtig juridisk meddelelse

|

2013/358/EU: Den Europæiske Centralbanks afgørelse af 21. juni 2013 om ændring af afgørels e ECB/2010/29 om udstedelse af eurosedler (ECB/2013/16)

EU-Tidende nr. L 187 af 06/07/2013 s. 0013 - 0014

		Den Europæiske Centralbanks afgørelseaf 21. juni 2013om ændring af afgørelse ECB/2010/29 om udstedelse af eurosedler(ECB/2013/16)(2013/358/EU)STYRELSESRÅDET FOR DEN EUROPÆISKE CENTRALBANK HAR —under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 128, stk. 1,under henvisning til statutten for Det Europæiske System af Centralbanker og Den Europæiske Centralbank, særlig artikel 16, ogud fra følgende betragtninger:(1) Som følge af Kroatiens tiltrædelse af Den Europæiske Union og det faktum, at dens nationale centralbank, Hrvatska narodna banka, bliver en del af Det Europæiske System af Centralbanker den 1. juli 2013, fastsættes med afgørelse ECB/2013/17 af 21. juni 2013 om de nationale centralbankers andele i fordelingsnøglen for kapitalindskud i Den Europæiske Centralbank [1] en udvidelse af fordelingsnøglen for kapitalindskud i Den Europæiske Centralbank (herefter "fordelingsnøglen"), og der oprettes med virkning fra 1. juli 2013 nye vægte, som hver national centralbank i euroområdet tildeles i den udvidede fordelingsnøgle (herefter "fordelingsnøglevægtene").(2) Artikel 1, litra d), i afgørelse ECB/2010/29 af 13. december 2010 om udstedelse af eurosedler [2] definerer "seddelfordelingsnøglen" og henviser til bilag I til nævnte afgørelse, hvori seddelfordelingsnøglen gældende fra den 1. januar 2011 er fastlagt. Under hensyn til at de nye fordelingsnøglevægte finder anvendelse fra den 1. juli 2013, skal afgørelse ECB/2010/29 ændres med henblik på at bestemme den seddelfordelingsnøgle, som skal gælde fra 1. juli 2013 —VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:Artikel 1Ændring1. Den sidste sætning i artikel 1, litra d), i afgørelse ECB/2010/29 affattes således: "Bilag I til denne afgørelse fastlægger seddelfordelingsnøglen gældende fra den 1. juli 2013.".2. Bilag I til afgørelse ECB/2010/29 erstattes af teksten i bilaget til denne afgørelse.Artikel 2IkrafttrædelseDenne afgørelse træder i kraft den 1. juli 2013.Udfærdiget i Frankfurt am Main, den 21. juni 2013.Mario DraghiFormand for ECB[1] Se side 15 i denne EUT:[2] EUT L 35 af 9.2.2011, s. 26.--------------------------------------------------BILAGSEDDELFORDELINGSNØGLE FRA DEN 1. JULI 2013Den Europæiske Centralbank | 8,0000 % |Nationale Bank van België/Banque Nationale de Belgique | 3,1975 % |Deutsche Bundesbank | 24,8130 % |Eesti Pank | 0,2355 % |Banc Ceannais na hÉireann/Central Bank of Ireland | 1,4695 % |Bank of Greece | 2,5770 % |Banco de España | 10,916 % |Banque de France | 18,6945 % |Banca d’Italia | 16,4760 % |Central Bank of Cyprus | 0,1765 % |Banque centrale du Luxembourg | 0,2300 % |Bank Ċentrali ta’ Malta/Central Bank of Malta | 0,0840 % |De Nederlandsche Bank | 5,2460 % |Oesterreichische Nationalbank | 2,5620 % |Banco de Portugal | 2,3325 % |Banka Slovenije | 0,4325 % |Národná banka Slovenska | 0,9100 % |Suomen Pankki | 1,6475 % |I alt | 100,0000 % |--------------------------------------------------


title: Rådets afgørelse af 25. maj 2010 om udnævnelse af præsidenten, vicepræsidenten, præsidenten for appelkamrene og tre formænd for appelkamrene ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)

text:
               11.6.2010

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 152/1

         RÅDETS AFGØRELSE
   af 25. maj 2010
   om udnævnelse af præsidenten, vicepræsidenten, præsidenten for appelkamrene og tre formænd for appelkamrene ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
   2010/C 152/01
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
   under henvisning til traktaten om den Europæiske Union og traktaten om den Europæiske Unions funktionsmåde,
   under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 207/2009 af 26. februar 2009 om EF-varemærker (1), særlig artikel 125 og 136,
   under henvisning til de indstillinger, som Administrationsrådet under Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) foretog den 12. april 2010 —
   TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   António-Serge DE PINHO CAMPINOS, født den 24. oktober 1968 i Poitiers (Frankrig), udnævnes til præsident for Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) for en periode på fem år.
   Christian L.L.G. ARCHAMBEAU, født den 11. april 1960 i Vielsalm (Belgien), udnævnes til vicepræsident for Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) for en periode på fem år.
   Paul Alexandre MAIER, født den 4. maj 1958 i Strasbourg (Frankrig), udnævnes til præsident for appelkamrene under Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) for en periode på fem år.
   Théophilos MARGELLOS, født den 21. november 1953 i Athen (Grækenland), udnævnes til formand for et appelkammer under Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) for en periode på fem år.
   Tomás DE LAS HERAS LORENZO, født den 22. juli 1951 i Zamora (Spanien), udnævnes til formand for et appelkammer under Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) for en periode på fem år.
   Detlef Michael SCHENNEN, født den 10. september 1956 i Münster (Tyskland), udnævnes til formand for et appelkammer under Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) for en periode på fem år.
   Artikel 2
   De datoer, hvorfra den i artikel 1 nævnte femårsperiode skal løbe, fastsættes af Administrationsrådet under Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design).
   Artikel 3
   Denne afgørelse offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 25. maj 2010.

            På Rådets vegne

         M. SEBASTIÁN

            Formand

      (1)  EUT L 78 af 24.3.2009, s. 1.


title: 2013/13/EU: Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse af 12. december 2012 om anvendelse af Den Europæiske Fond for Tilpasning til Globaliseringen i henhold til punkt 28 i den interinstitutionelle aftale af 17. maj 2006 mellem Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen om budgetdisciplin og forsvarlig økonomisk forvaltning (ansøgning EGF/2011/011 AT/Soziale Dienstleistungen fra Østrig)

text:
               12.1.2013

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 8/12

         EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS AFGØRELSE
   af 12. december 2012
   om anvendelse af Den Europæiske Fond for Tilpasning til Globaliseringen i henhold til punkt 28 i den interinstitutionelle aftale af 17. maj 2006 mellem Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen om budgetdisciplin og forsvarlig økonomisk forvaltning (ansøgning EGF/2011/011 AT/Soziale Dienstleistungen fra Østrig)
   (2013/13/EU)
   EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
   under henvisning til den interinstitutionelle aftale af 17. maj 2006 mellem Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen om budgetdisciplin og forsvarlig økonomisk forvaltning (1), særlig punkt 28,
   under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1927/2006 af 20. december 2006 om oprettelse af Den Europæiske Fond for Tilpasning til Globaliseringen (2), særlig artikel 12, stk. 3,
   under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Den Europæiske Fond for Tilpasning til Globaliseringen (EGF) blev oprettet med henblik på at yde supplerende støtte til arbejdstagere, der afskediges som følge af gennemgribende strukturelle ændringer i verdenshandelsmønstrene, som kan tilskrives globaliseringen, og at hjælpe dem med at vende tilbage til arbejdsmarkedet.

               (2)

               Anvendelsesområdet for EGF blev udvidet for ansøgninger indgivet fra den 1. maj 2009 til 30. december 2011, således at det også omfatter støtte til arbejdstagere, der afskediges som en direkte følge af den internationale finansielle og økonomiske krise.

               (3)

               Den interinstitutionelle aftale af 17. maj 2006 giver mulighed for at anvende EGF inden for et årligt loft på 500 mio. EUR.

               (4)

               Østrig indgav den 21. december 2011 en ansøgning om anvendelse af EGF i forbindelse med afskedigelser i 105 virksomheder, der er aktive inden for NACE (rev. 2) hovedgruppe 88 (»Sociale foranstaltninger uden institutionsophold«) i NUTS II-regionen Steiermark (AT22), og supplerede ansøgningen med yderligere oplysninger frem til den 25. juni 2012. Ansøgningen opfylder kravene til fastlæggelse af støttebeløbets størrelse, jf. artikel 10 i forordning (EF) nr. 1927/2006. Kommissionen foreslår derfor, at der ydes en støtte på 5 200 650 EUR.

               (5)

               Der bør derfor som følge af Østrigs ansøgning ydes støtte fra Globaliseringsfonden —

         VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   Inden for rammerne af Den Europæiske Unions almindelige budget for regnskabsåret 2012 stilles der et beløb til rådighed fra Den Europæiske Fond for Tilpasning til Globaliseringen på 5 200 650 EUR i forpligtelses- og betalingsbevillinger.
   Artikel 2
   Denne afgørelse offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende.

      Udfærdiget i Strasbourg, den 12. december 2012.

            På Europa-Parlamentets vegne

         M. SCHULZ

            Formand

            På Rådets vegne

         A. D. MAVROYIANNIS

            Formand

      (1)  EUT C 139 af 14.6.2006, s. 1.

      (2)  EUT L 406 af 30.12.2006, s. 1.


title: Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse (EU) 2015/468 af 11. marts 2015 om mobilisering af Den Europæiske Fond for Tilpasning til Globaliseringen i henhold til punkt 13 i den interinstitutionelle aftale af 2. december 2013 mellem Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen om budgetdisciplin, om samarbejde på budgetområdet og om forsvarlig økonomisk forvaltning (ansøgning EGF/2013/007 BE/Hainaut steel (Duferco-NLMK), fra Belgien)

text:
               20.3.2015

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 76/52

         EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS AFGØRELSE (EU) 2015/468
   af 11. marts 2015
   om mobilisering af Den Europæiske Fond for Tilpasning til Globaliseringen i henhold til punkt 13 i den interinstitutionelle aftale af 2. december 2013 mellem Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen om budgetdisciplin, om samarbejde på budgetområdet og om forsvarlig økonomisk forvaltning (ansøgning EGF/2013/007 BE/Hainaut steel (Duferco-NLMK), fra Belgien)
   EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
   under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1927/2006 af 20. december 2006 om oprettelse af Den Europæiske Fond for Tilpasning til Globaliseringen (1), særlig artikel 12, stk. 3,
   under henvisning til den interinstitutionelle aftale af 2. december 2013 mellem Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen om budgetdisciplin, om samarbejde på budgetområdet og om forsvarlig økonomisk forvaltning (2), særlig punkt 13,
   under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Den Europæiske Fond for Tilpasning til Globaliseringen (EGF) blev oprettet med henblik på at yde supplerende støtte til arbejdstagere, der afskediges som følge af gennemgribende strukturelle ændringer i verdenshandelsmønstrene, som kan tilskrives globaliseringen, og at hjælpe disse med at vende tilbage til arbejdsmarkedet.

               (2)

               EGF må ikke overstige et maksimalt årligt beløb på 150 mio. EUR (2011-priser), jf. artikel 12 i Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 1311/2013 af 2. december 2013 om fastlæggelse af den flerårige finansielle ramme for årene 2014-2020 (3).

               (3)

               Belgien indgav den 27. september 2013 en ansøgning om mobilisering af EGF i forbindelse med afskedigelser hos Duferco Belgium SA og NLMK La Louvière SA og supplerede den med yderligere oplysninger frem til den 4. juli 2014. Ansøgningen opfylder kravene til fastlæggelse af økonomisk støtte, jf. artikel 10 i forordning (EF) nr. 1927/2006.

               (4)

               Som følge af Belgiens ansøgning bør EGF derfor mobiliseres til at yde en økonomisk støtte på 981 956 EUR —

         VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   I forbindelse med Den Europæiske Unions almindelige budget for regnskabsåret 2015 mobiliseres Den Europæiske Fond for Tilpasning til Globaliseringen således, at et beløb på 981 956 EUR stilles til rådighed i forpligtelses- og betalingsbevillinger.
   Artikel 2
   Denne afgørelse offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende.

      Udfærdiget i Strasbourg, den 11. marts 2015.

            På Europa-Parlamentets vegne

         M. SCHULZ

            Formand

            På Rådets vegne

         Z. KALNIŅA-LUKAŠEVICA

            Formand

      (1)  EUT L 406 af 30.12.2006, s. 1.

      (2)  EUT C 373 af 20.12.2013, s. 1.

      (3)  EUT L 347 af 20.12.2013, s. 884.


title: 2011/483/FUSP: Rådets afgørelse 2011/483/FUSP af 28. juli 2011 om ændring og forlængelse af afgørelse 2010/96/FUSP om Den Europæiske Unions militærmission for at bidrage til uddannelsen af somaliske sikkerhedsstyrker (EUTM Somalia)

text:
               30.7.2011

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 198/37

         RÅDETS AFGØRELSE 2011/483/FUSP
   af 28. juli 2011
   om ændring og forlængelse af afgørelse 2010/96/FUSP om Den Europæiske Unions militærmission for at bidrage til uddannelsen af somaliske sikkerhedsstyrker (EUTM Somalia)

      RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Union, særlig artikel 28 og artikel 43, stk. 2, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Den 15. februar 2010 vedtog Rådet afgørelse 2010/96/FUSP om Den Europæiske Unions militærmission for at bidrage til uddannelsen af somaliske sikkerhedsstyrker (1).

               (2)

               Den 31. marts 2010 vedtog Rådet afgørelse 2010/197/FUSP om iværksættelse af Den Europæiske Unions militærmission for at bidrage til uddannelsen af somaliske sikkerhedsstyrker (EUTM Somalia) (2).

               (3)

               Den 20. juli 2011 godkendte Rådet det reviderede krisestyringskoncept for EUTM Somalia.

               (4)

               Den 28. april 2011 omtalte De Forenede Nationers generalsekretær (FN's generalsekretær) i sin rapport S/2011/277 til Sikkerhedsrådet landvindingerne og fremskridtene ad sikkerhedssporet og nævnte den uddannelse, som EU havde varetaget. FN's generalsekretær anbefaler, at der fokuseres på en videreudvikling af Somalias sikkerhedssektorinstitutioner, og især, at de nationale sikkerhedsstyrkers kommando- og kontrolstrukturer forbedres.

               (5)

               Den 21. april 2011 aflagde formanden for Kommissionen for Den Afrikanske Union (AU) rapport om situationen i Somalia til Freds- og Sikkerhedsrådet. Han fremhævede resultaterne på sikkerhedsområdet og anmodede om, at uddannelsesstøtten videreføres.

               (6)

               I skrivelse af 4. maj 2011 til Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik gav Somalias premierminister udtryk for, at Somalias føderale overgangsregering påskønner EU's støtte, og gentog dens fulde tilsagn om at opbygge en kommando- og kontrolstruktur for de nationale sikkerhedsstyrker, beskytte civilbefolkningen og integrere forskellige militser og klanstyrker i de nationale sikkerhedsstyrker.

               (7)

               Den føderale overgangsregerings påskønnelse blev atter nævnt på mødet i det fælles sikkerhedsudvalg den 23. juni 2011 i Kampala.

               (8)

               På det fælles konsultationsmøde mellem AU's PSC og EU's PSC den 10. maj 2011 i Addis Abeba gav AU udtryk for sin tilfredshed med støtten fra EUTM Somalia til opbygningen af professionelle og samlede nationale sikkerhedsstyrker i Somalia.

               (9)

               Politiske og militære myndigheder i Uganda har udtrykt deres tilfredshed med partnerskabet med EU (og Amerikas Forenede Stater) og deres vilje til at fortsætte uddannelsesforanstaltningerne.

               (10)

               I medfør af artikel 5 i protokollen om Danmarks stilling, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, deltager Danmark ikke i udarbejdelsen og gennemførelsen af Unionens afgørelser og aktioner, som har indvirkning på forsvarsområdet. Danmark deltager ikke i gennemførelsen af denne afgørelse og deltager derfor ikke i finansieringen af denne operation.

               (11)

               EUTM Somalia bør forlænges yderligere —

         VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   Afgørelse 2010/96/FUSP ændres således:

               1)

               Artikel 1, stk. 1 og 2, affattes således:
               1.   For fortsat at kunne bidrage til at styrke Somalias føderale overgangsregering som en fungerende regering, der tjener alle Somalias borgere, skal en EU-militæruddannelsesmission (EUTM Somalia) bidrage til udviklingen af den somaliske sikkerhedssektor ved at tilbyde de nationale sikkerhedsstyrker militæruddannelse. Uddannelsen vil fokusere på at udvikle de nationale sikkerhedsstyrkers kommando og kontrol, specialiserede kapaciteter og selvuddannelseskapaciteter med henblik på at overføre EU's uddannelsesekspertise til lokale aktører. EUTM Somalia vil fortsætte med at operere i tæt samarbejde og samordning med det internationale samfunds øvrige aktører, navnlig De Forenede Nationer, Amisom og Amerikas Forenede Stater og Uganda, i overensstemmelse med den føderale overgangsregerings krav, der er enighed om.
               2.   EU's militæruddannelse, der gennemføres med henblik herpå, finder fortsat fortrinsvis sted i Uganda i overensstemmelse med de politiske mål for EU-missionen om at bidrage til uddannelsen af de somaliske sikkerhedsstyrker som defineret i det reviderede krisestyringskoncept, der blev godkendt af Rådet den 20. juli 2011. Elementer i EUTM Somalia placeres desuden i Nairobi og Bruxelles.«

               2)

               Artikel 2, stk. 1, affattes således:
               1.   Oberst Michael BEARY udnævnes hermed til øverstbefalende for EU-missionen med virkning fra den 9. august 2011.«

               3)

               I artikel 10 foretages følgende ændringer:

                           a)

                           stk. 2 affattes således:
                           2.   Det finansielle referencegrundlag for de fælles udgifter til EU-militærmissionen for perioden indtil den 9. august 2011 beløber sig til 4,8 mio. EUR. Den procentdel af referencebeløbet, der er omhandlet i artikel 32, stk. 3, i Athena, er 60 %.«

                           b)

                           der tilføjes følgende stykke:
                           3.   Det finansielle referencegrundlag for de fælles udgifter til EU-militærmissionen for perioden fra den 9. august 2011 beløber sig til 4,8 mio. EUR. Den procentdel af referencebeløbet, der er omhandlet i artikel 32, stk. 3, i Athena, er 30 %.«

               4)

               Artikel 12, stk. 2, affattes således:
               2.   EU-militærmissionen afsluttes i 2012 efter to uddannelsesperioder på seks måneder og tilbagesendelse af EU-enhederne og -personalet til Europa.«

         Artikel 2
   Denne afgørelse træder i kraft på dagen for vedtagelsen.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 28. juli 2011.

            På Rådets vegne

         M. DOWGIELEWICZ

            Formand

      (1)  EUT L 44 af 19.2.2010, s. 16.

      (2)  EUT L 87 af 7.4.2010, s. 33.


title: Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse (EU) 2017/684 af 5. april 2017 om indførelse af en mekanisme for udveksling af oplysninger vedrørende mellemstatslige aftaler og ikkebindende instrumenter mellem medlemsstaterne og tredjelande på energiområdet og om ophævelse af afgørelse nr. 994/2012/EU (EØS-relevant tekst. )

text:
               12.4.2017

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 99/1

         EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS AFGØRELSE (EU) 2017/684
   af 5. april 2017
   om indførelse af en mekanisme for udveksling af oplysninger vedrørende mellemstatslige aftaler og ikkebindende instrumenter mellem medlemsstaterne og tredjelande på energiområdet og om ophævelse af afgørelse nr. 994/2012/EU
   (EØS-relevant tekst)
   EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 194, stk. 2,
   under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
   efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,
   under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),
   efter høring af Regionsudvalget,
   efter den almindelige lovgivningsprocedure (2), og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Et velfungerende indre energimarked kræver, at energi, der importeres til Unionen, er fuldt omfattet af reglerne for etablering af det indre energimarked. Gennemsigtighed og overensstemmelse med EU-retten er et vigtigt element, når det gælder om at sikre Unionens energistabilitet. Et indre energimarked, der ikke fungerer tilfredsstillende, bringer Unionen i en sårbar og ufordelagtig situation med hensyn til energiforsyningssikkerheden og underminerer dets potentielle fordele for de europæiske forbrugere og den europæiske industri.

               (2)

               For at sikre Unionens energiforsyning er det nødvendigt at diversificere energikilderne og bygge nye energisammenkoblinger mellem medlemsstaterne. Samtidig er det afgørende at styrke samarbejdet om energisikkerhed med Unionens nabolande og med strategiske partnere.

               (3)

               Målet med strategien for energiunionen som vedtaget af Kommissionen den 25. februar 2015 er at give forbrugerne sikker, bæredygtig og konkurrencedygtig energi til overkommelige priser. Når energi- og handelspolitikker samt eksterne politikker føres på en sammenhængende og konsekvent måde, vil det bidrage væsentligt til at nå dette mål. Mere præcist understreges det i strategien for energiunionen, at et vigtigt aspekt af sikringen af energisikkerhed er, at aftaler om køb af energi fra tredjelande skal overholde EU-retten fuldt ud, hvilket bygger på den analyse, der blev udført i forbindelse med den europæiske energisikkerhedsstrategi af 28. maj 2014. I samme ånd opfordrede Det Europæiske Råd i sine konklusioner af 19. marts 2015 til at sikre fuld forenelighed med EU-retten i alle aftaler vedrørende køb af gas fra eksterne leverandører, navnlig ved at styrke gennemsigtigheden af sådanne aftaler og foreneligheden med Unionens energisikkerhedsbestemmelser.

               (4)

               Europa-Parlamentet betonede i sin beslutning af 15. december 2015 med titlen »Mod en europæisk energiunion« behovet for at forbedre sammenhængen i EU's eksterne energisikkerhedspolitikker og skabe større gennemsigtighed i energirelaterede aftaler.

               (5)

               Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 994/2012/EU (3) har været nyttig med hensyn til modtagelse af oplysninger om eksisterende mellemstatslige aftaler og påvisning af problemer vedrørende deres forenelighed med EU-retten.

               (6)

               Afgørelse nr. 994/2012/EU har imidlertid vist sig at være ineffektiv, når det drejer sig om at sikre, at mellemstatslige aftaler er forenelige med EU-retten. Afgørelsen har hovedsageligt bygget på, at Kommissionen foretager en vurdering af en mellemstatslig aftale, efter at medlemsstaterne har indgået en sådan aftale med et tredjeland. Erfaringerne fra gennemførelsen af afgørelse nr. 994/2012/EU har vist, at en sådan efterfølgende vurdering ikke fuldt ud udnytter muligheden for at sikre, at de mellemstatslige aftaler er forenelige med EU-retten. Navnlig indeholder de mellemstatslige aftaler ofte ingen passende ophævelses- eller tilpasningsbestemmelser, som gør det muligt for medlemsstaterne at afhjælpe en manglende overholdelse af EU-retten inden for en rimelig frist. Desuden er underskrivernes forhandlingsposition allerede fastlagt, hvilket skaber politisk pres for ikke at ændre nogen af aftalens aspekter.

               (7)

               En høj grad af gennemsigtighed med hensyn til aftaler mellem medlemsstater og tredjelande på energiområdet vil virke befordrende for at opnå både et tættere internt samarbejde i Unionen om eksterne forbindelser på energiområdet og Unionens langsigtede politiske mål vedrørende energi, klima og energiforsyningssikkerhed.

               (8)

               For at undgå uforenelighed med EU-retten og øge gennemsigtigheden bør medlemsstaterne hurtigst muligt underrette Kommissionen om deres hensigt om at indlede forhandlinger med henblik på indgåelse af nye mellemstatslige aftaler eller ændring af mellemstatslige aftaler. Kommissionen bør regelmæssigt holdes orienteret om udviklingen i forhandlingerne. Medlemsstaterne bør have mulighed for at indbyde Kommissionen til at deltage i forhandlingerne som observatør. Kommissionen bør kunne anmode om at deltage i forhandlingerne som observatør.

               (9)

               Under forhandlingen af en mellemstatslig aftale bør Kommissionen have mulighed for at rådgive den berørte medlemsstat om, hvordan der kan undgås uforenelighed mellem EU-retten og nævnte aftale. Kommissionen bør i den forbindelse også have mulighed for at henlede den berørte medlemsstats opmærksomhed på Unionens relevante energipolitiske mål, på solidaritet mellem medlemsstaterne samt på Unionens politiske standpunkter som vedtaget i Rådet eller Det Europæiske Råds konklusioner. Dette bør dog ikke være en del af Kommissionens juridiske vurdering af udkastet til mellemstatslig aftale eller ændring heraf.

               (10)

               For at sikre forenelighed med EU-retten og under behørig hensyntagen til den omstændighed, at mellemstatslige aftaler og ændringer heraf på gas- og olieområdet i øjeblikket, relativt set, har de største konsekvenser for et velfungerende indre energimarked og Unionens energiforsyningssikkerhed, bør medlemsstaterne forudgående fremlægge udkastene til mellemstatslige aftaler vedrørende gas eller olie for Kommissionen, før de bliver retligt bindende for parterne. Kommissionen bør i en ånd af samarbejde støtte medlemsstaten i dens bestræbelser på at indkredse de problemer med foreneligheden, der måtte være i udkastet til mellemstatslig aftale eller ændring heraf. Den berørte medlemsstat vil således være bedre forberedt til at indgå en aftale, der er forenelig med EU-retten.

               (11)

               Kommissionen bør have tilstrækkelig tid til at foretage en sådan vurdering for uden unødige forsinkelser at sørge for så meget juridisk klarhed som muligt. Kommissionen bør overveje at afkorte de frister, der er afsat til denne vurdering, hvis det er relevant, og navnlig hvis en medlemsstat anmoder herom eller har holdt Kommissionen underrettet i tilstrækkelig detaljeret grad i forhandlingsfasen, og under hensyntagen til, i hvilket omfang udkastet til mellemstatslig aftale eller ændring heraf er baseret på standardbestemmelser. For at få det fulde udbytte af Kommissionens støtte bør medlemsstaterne afstå fra at indgå mellemstatslige aftaler vedrørende gas eller olie eller mellemstatslige aftaler vedrørende elektricitet, hvis en medlemsstat har valgt at anmode Kommissionen om en forudgående vurdering, indtil Kommissionen har underrettet medlemsstaten om sin vurdering. Medlemsstaterne bør tage alle nødvendige skridt med henblik på at nå frem til en passende løsning for at fjerne en påvist uforenelighed.

               (12)

               Set i lyset af strategien for energiunionen er gennemsigtighed med hensyn til tidligere og fremtidige mellemstatslige aftaler fortsat yderst vigtig og er et vigtigt element for at sikre Unionens energistabilitet. Medlemsstaterne bør derfor fortsat underrette Kommissionen om alle eksisterende og fremtidige mellemstatslige aftaler, uanset om de er trådt i kraft eller anvendes midlertidigt i henhold til artikel 25 i Wienerkonventionen om traktatretten, såvel som om nye mellemstatslige aftaler.

               (13)

               Kommissionen bør vurdere, hvorvidt de mellemstatslige aftaler, der er trådt i kraft eller anvendes midlertidigt på datoen for denne afgørelses ikrafttræden, er forenelige med EU-retten og underrette medlemsstaterne herom. I tilfælde af uforenelighed bør medlemsstaterne tage alle nødvendige skridt med henblik på at nå frem til en passende løsning for at fjerne den påviste uforenelighed.

               (14)

               Afgørelsen bør finde anvendelse på mellemstatslige aftaler. Mellemstatslige aftaler udtrykker navnlig i kraft af deres indhold og uanset deres formelle betegnelse parternes hensigt om, at aftalerne helt eller delvist bør være bindende. Alene mellemstatslige aftaler, der vedrører køb, handel, salg, transit, lagring eller levering af energi i eller til mindst én medlemsstat eller etablering eller drift af energiinfrastruktur med en fysisk forbindelse til mindst én medlemsstat, bør meddeles. I tvivlstilfælde bør medlemsstaterne straks rådføre sig med Kommissionen. I princippet bør aftaler, der ikke længere er i kraft eller ikke længere anvendes, ikke være omfattet af denne afgørelse.

               (15)

               I denne afgørelse er det den omstændighed, at et instrument eller dele af det er retligt bindende, og ikke dets formelle betegnelse, der gør det til en mellemstatslig aftale eller, såfremt det ikke er retligt bindende, til et ikkebindende instrument.

               (16)

               Medlemsstaterne skaber relationer til tredjelande ved at indgå mellemstatslige aftaler, men også gennem ikkebindende instrumenter, der ofte formelt betegnes som aftalememoranda, fælles erklæringer, fælles ministererklæringer, fælles aktioner, fælles adfærdskodekser eller lignende termer. Da de ikke er retligt bindende, kan medlemsstaterne ikke retligt kræves at gennemføre dem, herunder når en sådan gennemførelse er uforenelig med EU-retten. Selv når de ikke er retligt bindende, kan sådanne instrumenter anvendes til at fastsætte en detaljeret ramme for energiinfrastruktur og energiforsyning. Af hensyn til større gennemsigtighed bør medlemsstaterne kunne forelægge Kommissionen ikkebindende instrumenter, dvs. ordninger mellem en eller flere medlemsstater og et eller flere tredjelande, der ikke er retligt bindende, og som fastsætter betingelser for energiforsyning eller udviklingen af energiinfrastrukturer, herunder ved at indeholde fortolkninger af EU-retten herom, eller ændringer af sådanne ikkebindende instrumenter, herunder eventuelle bilag hertil. Hvis det ikkebindende instrument eller ændringen udtrykkeligt henviser til andre tekster, bør medlemsstaten også kunne forelægge disse andre tekster.

               (17)

               Mellemstatslige aftaler og ikkebindende instrumenter, som skal meddeles i deres helhed til Kommissionen på grundlag af andre EU-retsakter, eller som vedrører forhold, der henhører under Euratomtraktatens anvendelsesområde, bør ikke omfattes af denne afgørelse.

               (18)

               Denne afgørelse bør ikke skabe forpligtelser i forbindelse med aftaler mellem virksomheder. Den er dog ikke til hinder for, at medlemsstaterne frivilligt underretter Kommissionen om sådanne aftaler, som der udtrykkeligt henvises til i mellemstatslige aftaler eller ikkebindende instrumenter.

               (19)

               Kommissionen bør stille de oplysninger, som den modtager om mellemstatslige aftaler, til rådighed for alle de øvrige medlemsstater i sikker elektronisk form med henblik på at sikre koordinering og gennemsigtighed mellem medlemsstaterne og dermed styrke deres forhandlingskraft over for tredjelande. Kommissionen bør respektere anmodninger fra medlemsstaterne om at behandle de fremsendte oplysninger som fortrolige. Anmodninger om fortrolighed bør dog ikke begrænse Kommissionens egen adgang til fortrolige oplysninger, da Kommissionen har brug for omfattende oplysninger til sin egen vurdering. Kommissionen bør have ansvaret for at sikre, at fortrolighedsklausulen respekteres. Anmodninger om fortrolig behandling berører ikke retten til aktindsigt som omhandlet i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1049/2001 (4).

               (20)

               Anser en medlemsstat en mellemstatslig aftale for at være fortrolig, bør den give Kommissionen en sammenfatning indeholdende aftalens genstand, formål, anvendelsesområde, varighed, parter og oplysninger om dens hovedelementer med henblik på videregivelse af denne sammenfatning til de øvrige medlemsstater.

               (21)

               En permanent udveksling af oplysninger om mellemstatslige aftaler på EU-plan bør gøre det muligt at udvikle bedste praksis. Kommissionen bør på grundlag af denne bedste praksis i samarbejde med medlemsstaterne og, for så vidt angår Unionens eksterne politikker, i samarbejde med Tjenesten for EU's Optræden Udadtil, hvis det er relevant, udarbejde fakultative standardbestemmelser til anvendelse i mellemstatslige aftaler mellem medlemsstaterne og tredjelande samt retningslinjer, herunder en liste med eksempler på bestemmelser, der ikke overholder EU-retten og derfor ikke bør anvendes. Anvendelsen af sådanne standardbestemmelser bør tage sigte på at undgå konflikter mellem mellemstatslige aftaler og EU-retten, navnlig reglerne for det indre energimarked og EU-konkurrenceretten, og konflikter med internationale aftaler, der indgås af Unionen. Sådanne standardbestemmelser eller retningslinjer bør fungere som en referenceramme for de kompetente myndigheder og vil således fremme øget gennemsigtighed og forenelighed med EU-retten. Det bør være fakultativt at anvende sådanne standardbestemmelser, og det bør være muligt at tilpasse deres indhold til enhver specifik situation.

               (22)

               En bedre gensidig viden om eksisterende og nye mellemstatslige aftaler burde styrke gennemsigtighed og koordinering i energispørgsmål mellem medlemsstaterne og mellem medlemsstaterne og Kommissionen. En sådan forbedret koordinering burde sætte medlemsstaterne i stand til fuldt ud at drage fordel af Unionens politiske og økonomiske vægt og gøre det muligt for Kommissionen at foreslå løsninger på de problemer, der er påvist i de mellemstatslige aftaler.

               (23)

               Kommissionen bør lette og fremme koordinering mellem medlemsstaterne for at styrke Unionens samlede strategiske rolle på energiområdet gennem en veldefineret og effektiv koordineret tilgang over for producent-, transit- og forbrugerlandene.

               (24)

               Målet for denne afgørelse, nemlig udveksling af oplysninger mellem medlemsstaterne og Kommissionen vedrørende mellemstatslige aftaler på energiområdet, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne, men kan på grund af denne afgørelses virkninger i alle medlemsstater bedre nås på EU-plan; Unionen kan derfor vedtage foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i traktaten om Den Europæiske Union. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går denne afgørelse ikke videre, end hvad der er nødvendigt for at nå dette mål.

               (25)

               Bestemmelserne i denne afgørelse bør ikke berøre anvendelsen af EU-reglerne vedrørende overtrædelser, statsstøtte og konkurrence. Kommissionen har navnlig ret til at anlægge et traktatbrudssøgsmål i henhold til artikel 258 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF), hvis den finder, at en medlemsstat ikke har overholdt de forpligtelser, der påhviler den i henhold til TEUF.

               (26)

               Kommissionen bør vurdere, om denne afgørelse er tilstrækkelig og effektiv med henblik på at sikre de mellemstatslige aftalers overholdelse af EU-retten og en høj grad af koordinering mellem medlemsstaterne med hensyn til mellemstatslige aftaler på energiområdet.

               (27)

               Afgørelse nr. 994/2012/EU bør derfor ophæves —

         VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   Genstand og anvendelsesområde
   1.   Ved denne afgørelse indføres en mekanisme for udveksling af oplysninger mellem medlemsstaterne og Kommissionen om mellemstatslige aftaler på energiområdet, som defineret i artikel 2, med henblik på at sikre, at det indre energimarked fungerer, og forbedre forsyningssikkerheden i Unionen.
   2.   Denne afgørelse finder ikke anvendelse på mellemstatslige aftaler, som allerede i deres helhed er omfattet af andre særlige meddelelsesprocedurer i henhold til EU-retten.
   Artikel 2
   Definitioner
   I denne afgørelse forstås ved:
   1)   »mellemstatslig aftale«: enhver retligt bindende aftale, uanset dens formelle betegnelse, mellem en eller flere medlemsstater og et eller flere tredjelande eller mellem en eller flere medlemsstater og en international organisation vedrørende:

               a)

               indkøb, handel, salg, transit, lagring eller forsyning af energi i eller til mindst én medlemsstat, eller

               b)

               etablering eller drift af energiinfrastruktur med en fysisk forbindelse til mindst én medlemsstat;
               omfatter en sådan retligt bindende aftale også andre spørgsmål end de i litra a) og b) omhandlede, er det dog kun de bestemmelser, som vedrører de nævnte litraer og de generelle bestemmelser, der gælder for disse energirelaterede bestemmelser, der anses for at udgøre en mellemstatslig aftale

         2)   »eksisterende mellemstatslig aftale«: en mellemstatslig aftale, der er i kraft eller anvendes midlertidigt den 2. maj 2017
   3)   »ikkebindende instrument«: en ordning mellem en eller flere medlemsstater og et eller flere tredjelande, som ikke er retligt bindende, såsom et aftalememorandum, en fælles erklæring, en fælles ministererklæring, en fælles aktion eller en fælles adfærdskodeks, og som fastsætter betingelser for energiforsyningen, som f.eks. mængde og pris, eller udviklingen af energiinfrastrukturer
   4)   »eksisterende ikkebindende instrument«: et ikkebindende instrument, der er underskrevet eller på anden vis aftalt inden den 2. maj 2017.
   Artikel 3
   Meddelelsespligt vedrørende mellemstatslige aftaler
   1.   Hvis en medlemsstat har til hensigt at indlede forhandlinger med et tredjeland eller en international organisation for at ændre en mellemstatslig aftale eller for at indgå en ny mellemstatslig aftale, meddeler den Kommissionen dette skriftligt så tidligt som muligt inden den påtænkte indledning af forhandlinger.
   Den berørte medlemsstat bør holde Kommissionen regelmæssigt orienteret om udviklingen i forhandlingerne. De oplysninger, der fremsendes til Kommissionen, skal indeholde en angivelse af de bestemmelser, der skal tages op under forhandlingerne, samt formålet med forhandlingerne i overensstemmelse med artikel 8.
   2.   Så snart parterne er nået til enighed om alle de vigtigste elementer af udkastet til mellemstatslig aftale vedrørende gas eller olie eller en ændring til en mellemstatslig aftale vedrørende gas eller olie, men inden de formelle forhandlinger afsluttes, forelægger den berørte medlemsstat udkastet til aftale eller ændring for Kommissionen, herunder eventuelle bilag dertil, til forudgående vurdering i overensstemmelse med artikel 5.
   Såfremt udkastet til aftale eller ændringerne udtrykkeligt henviser til andre tekster, fremlægger den pågældende medlemsstat endvidere disse andre tekster, for så vidt som de indeholder elementer, der vedrører køb, handel, salg, transit, lagring eller levering af gas eller olie i eller til mindst én medlemsstat eller etablering eller drift af gas- eller olieinfrastruktur med en fysisk forbindelse til mindst én medlemsstat.
   3.   Hvis en medlemsstat forhandler en mellemstatslig aftale eller en ændring vedrørende elektricitet, og på grundlag af sin egen vurdering ikke har været i stand til at nå frem til en klar konklusion med hensyn til, hvorvidt den mellemstatslige aftale eller den ændring, der er under forhandling, er forenelig med EU-retten, fremlægger den udkastet til aftalen eller ændringen, herunder eventuelle bilag hertil, for Kommissionen med henblik på en forudgående vurdering i overensstemmelse med artikel 5, så snart parterne er nået til enighed om alle de vigtigste elementer i udkastet, men inden de afslutter de formelle forhandlinger.
   4.   Medlemsstaterne kan gøre brug af bestemmelserne i første og andet afsnit i stk. 2 i forbindelse med mellemstatslige aftaler eller ændringer vedrørende elektricitet.
   5.   Ved ratifikation af en mellemstatslig aftale eller af en ændring af en mellemstatslig aftale fremlægger den berørte medlemsstat den mellemstatslige aftale eller ændringen, herunder eventuelle bilag hertil, for Kommissionen. Såfremt Kommissionen har afgivet en udtalelse, jf. artikel 5, stk. 2, og den berørte medlemsstat har valgt at afvige fra Kommissionens udtalelse, bør denne medlemsstat uden unødige forsinkelser over for Kommissionen skriftligt redegøre for begrundelsen for sin afgørelse.
   Såfremt den ratificerede mellemstatslige aftale eller ændring til den mellemstatslige aftale udtrykkeligt henviser til andre tekster, fremlægger den berørte medlemsstat endvidere disse andre tekster, for så vidt de indeholder elementer, der vedrører køb, handel, salg, transit, lagring eller levering af gas i eller til mindst én medlemsstat eller etablering eller drift af energiinfrastruktur med en fysisk forbindelse til mindst én medlemsstat.
   6.   Forpligtelsen til at underrette Kommissionen i henhold til stk. 2, 3 og 5 finder ikke anvendelse på aftaler mellem virksomheder.
   Såfremt en medlemsstat er i tvivl om, hvorvidt en aftale udgør en mellemstatslig aftale, og hvorvidt den således skal meddeles i henhold til denne artikel og artikel 6, rådfører medlemsstaten sig straks med Kommissionen.
   7.   Enhver meddelelse i henhold til denne artikels stk. 1-5 og artikel 6, stk. 1 og 2, gives via en internetbaseret applikation, som Kommissionen stiller til rådighed. De i artikel 5, stk. 1 og 2, og artikel 6, stk. 3, omhandlede frister begynder at løbe fra den dato, hvor den fuldstændige meddelelse er registreret i applikationen.
   Artikel 4
   Bistand fra Kommissionen
   1.   Såfremt en medlemsstat underretter Kommissionen om forhandlinger i henhold til artikel 3, stk. 1, kan Kommissionens tjenestegrene rådgive medlemsstaten om, hvordan der kan undgås uforenelighed mellem EU-retten og den mellemstatslige aftale eller ændringen af en mellemstatslig aftale, der er under forhandling. Sådan rådgivning kan omfatte relevante fakultative standardbestemmelser og retningslinjer, som Kommissionen udarbejder i samråd med medlemsstaterne i overensstemmelse med artikel 9, stk. 2.
   Kommissionens tjenestegrene kan også henlede den berørte medlemsstats opmærksomhed på Unionens relevante energipolitiske mål, herunder om energiunionen.
   Medlemsstaten kan ligeledes anmode om bistand fra Kommissionen ved disse forhandlinger.
   2.   Kommissionen kan efter anmodning fra den berørte medlemsstat deltage i forhandlingerne som observatør. Kommissionen kan anmode om at deltage i forhandlingerne som observatør, hvis den anser det for nødvendigt. Kommissionens deltagelse kræver den berørte medlemsstats skriftlige samtykke.
   3.   Såfremt Kommissionen deltager i forhandlingerne som observatør, kan den rådgive den berørte medlemsstat om, hvordan der kan undgås uforenelighed mellem EU-retten og den mellemstatslige aftale eller ændringen, der er under forhandling.
   Artikel 5
   Kommissionens vurdering
   1.   Kommissionen underretter inden fem uger fra datoen for meddelelse af det fuldstændige udkast til mellemstatslig aftale eller ændring heraf, herunder eventuelle bilag hertil, i henhold til artikel 3, stk. 2, den berørte medlemsstat om enhver tvivl, den måtte have om, hvorvidt udkastet til mellemstatslig aftale eller ændring heraf er forenelig med EU-retten. Kommissionen anses for ikke at nære en sådan tvivl, hvis den ikke har svaret inden for dette tidsrum.
   2.   Såfremt Kommissionen i henhold til stk. 1 underretter den berørte medlemsstat om, at den er i tvivl, sender den senest 12 uger fra datoen for meddelelsen som omhandlet i stk. 1 den berørte medlemsstat sin vurdering af, om udkastet til mellemstatslig aftale eller ændring heraf er forenelig med EU-retten, navnlig reglerne for det indre energimarked og EU-konkurrenceretten. Kommissionen anses for ikke at have gjort nogen indsigelse, hvis den ikke inden denne frist har afgivet en udtalelse.
   3.   Med den berørte medlemsstats samtykke kan de i stk. 1 og 2 omhandlede frister forlænges. De i stk. 1 og 2 omhandlede frister afkortes efter aftale med Kommissionen, hvis omstændighederne tilsiger det, for at sikre, at forhandlingerne afsluttes til tiden.
   4.   Medlemsstaten undertegner, ratificerer eller godkender ikke udkastet til mellemstatslig aftale eller ændring heraf, førend Kommissionen har underrettet medlemsstaten om eventuelle tvivl, jf. stk. 1, eller, efter omstændighederne, har afgivet udtalelse i overensstemmelse med stk. 2, eller, i tilfælde af manglende svar eller udtalelse fra Kommissionen, før den i stk. 1 omhandlede frist eller, efter omstændighederne, den i stk. 2 omhandlede frist er udløbet.
   Inden undertegnelse, ratifikation eller indgåelse af en mellemstatslig aftale eller en ændring heraf tager den berørte medlemsstat størst muligt hensyn til den i stk. 2 omhandlede udtalelse fra Kommissionen.
   Artikel 6
   Meddelelsespligt og Kommissionens vurdering af eksisterende mellemstatslige aftaler og af nye mellemstatslige aftaler vedrørende elektricitet
   1.   Senest den 3. august 2017 underretter medlemsstaterne Kommissionen om alle eksisterende mellemstatslige aftaler, herunder eventuelle bilag hertil og ændringer heraf.
   Såfremt den eksisterende mellemstatslige aftale udtrykkeligt henviser til andre tekster, fremlægger den berørte medlemsstat endvidere disse andre tekster, for så vidt de indeholder elementer, der vedrører køb, handel, salg, transit, lagring eller levering af energi i eller til mindst én medlemsstat eller etablering eller drift af energiinfrastruktur med en fysisk forbindelse til mindst én medlemsstat.
   Forpligtelsen til at underrette Kommissionen, der er fastlagt i dette stykke, finder ikke anvendelse på aftaler mellem virksomheder.
   2.   Eksisterende mellemstatslige aftaler, som allerede er meddelt Kommissionen i overensstemmelse med artikel 3, stk. 1 eller 5, i afgørelse nr. 994/2012/EU eller artikel 13, stk. 6, litra a), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 994/2010 (5) den 2. maj 2017, anses for at være meddelt i henhold til nærværende artikels stk. 1, under forudsætning af at meddelelsen opfylder kravene i nævnte stykke.
   3.   Kommissionen vurderer mellemstatslige aftaler meddelt i overensstemmelse med denne artikels stk. 1 eller 2 samt mellemstatslige aftaler, der vedrører elektricitet, og som er meddelt i overensstemmelse med artikel 3, stk. 5. Såfremt Kommissionen efter sin første vurdering er i tvivl om, hvorvidt disse aftaler er forenelige med EU-retten, navnlig reglerne for det indre energimarked og EU-konkurrenceretten, underretter Kommissionen de berørte medlemsstater herom inden ni måneder efter meddelelsen af disse aftaler.
   Artikel 7
   Meddelelser vedrørende ikkebindende instrumenter
   1.   Inden eller efter vedtagelse af et ikkebindende instrument eller en ændring til et ikkebindende instrument kan medlemsstaterne fremlægge det ikkebindende instrument eller ændringen heraf, herunder eventuelle bilag hertil, for Kommissionen.
   2.   Medlemsstaterne kan også underrette Kommissionen om eksisterende ikkebindende instrumenter, herunder eventuelle bilag hertil og ændringer heraf.
   3.   Såfremt det ikkebindende instrument eller ændringen til et ikkebindende instrument udtrykkeligt henviser til andre tekster, kan den berørte medlemsstat endvidere fremlægge disse andre tekster, for så vidt de indeholder elementer, der fastsætter betingelser for energiforsyningen, f.eks. mængde og pris, eller for udvikling af energiinfrastrukturer.
   Artikel 8
   Gennemsigtighed og fortrolighed
   1.   En medlemsstat kan, når den fremlægger oplysninger for Kommissionen i henhold til artikel 3, stk. 1-5, artikel 6, stk. 1, og artikel 7 angive, om nogle af oplysningerne, hvad enten det er kommercielle eller andre oplysninger, hvis offentliggørelse vil kunne skade de involverede parters aktiviteter, skal betragtes som fortrolige, og om de fremlagte oplysninger kan videregives til andre medlemsstater.
   Hvad angår de i artikel 6, stk. 2, omhandlede eksisterende aftaler, foretager en medlemsstat senest den 3. august 2017 en sådan angivelse.
   2.   Såfremt en medlemsstat ikke i overensstemmelse med stk. 1 har angivet, at oplysningerne er fortrolige, gør Kommissionen disse oplysninger tilgængelige i sikker elektronisk form for alle de øvrige medlemsstater.
   3.   Såfremt en medlemsstat i overensstemmelse med stk. 1 har angivet, at en eksisterende mellemstatslig aftale, en ændring heraf eller en ny mellemstatslig aftale er fortrolig, stiller medlemsstaten en sammenfatning af de indsendte oplysninger til rådighed.
   Denne sammenfatning skal mindst omfatte følgende oplysninger vedrørende den mellemstatslige aftale eller ændringen:

               a)

               dens genstand

               b)

               dens formål og anvendelsesområde

               c)

               dens varighed

               d)

               parterne heri

               e)

               oplysninger om hovedelementerne heri.

         Dette stykke finder ikke anvendelse på de oplysninger, der er indgivet i overensstemmelse med artikel 3, stk. 1-4.
   4.   Kommissionen gør de i stk. 3 omhandlede sammenfatninger tilgængelige i elektronisk form for alle de øvrige medlemsstater.
   5.   Anmodninger om fortrolighed i medfør af denne artikel begrænser ikke Kommissionens egen adgang til fortrolige oplysninger. Kommissionen sikrer, at adgangen til de fortrolige oplysninger er strengt begrænset til de af dens tjenestegrene, for hvilke det er absolut nødvendigt at råde over disse oplysninger. Kommissionens repræsentanter håndterer følsomme oplysninger om forhandlinger vedrørende mellemstatslige aftaler, som de modtager i løbet af sådanne forhandlinger i overensstemmelse med artikel 3 og 4, med den behørige fortrolighed.
   Artikel 9
   Koordinering mellem medlemsstaterne
   1.   Kommissionen letter og fremmer koordineringen mellem medlemsstaterne med henblik på:

               a)

               at følge udviklingen i forbindelse med mellemstatslige aftaler og tilstræbe konsekvens og sammenhæng i Unionens eksterne energiforbindelser med producent-, transit- og forbrugerlandene

               b)

               at påvise fælles problemer i forbindelse med mellemstatslige aftaler og overveje passende tiltag til at tackle disse problemer og om nødvendigt foreslå retningslinjer og løsninger

               c)

               om nødvendigt at støtte udviklingen af multilaterale mellemstatslige aftaler, der omfatter flere medlemsstater eller Unionen som helhed.

         2.   Senest den 3. maj 2018 udvikler Kommissionen på grundlag af bedste praksis og i samråd med medlemsstaterne fakultative standardbestemmelser og retningslinjer, herunder en liste med eksempler på bestemmelser, der ikke overholder EU-retten og derfor ikke bør anvendes. Sådanne fakultative standardbestemmelser og retningslinjer vil, såfremt de anvendes korrekt, kunne forbedre fremtidige mellemstatslige aftalers forenelighed med EU-retten væsentligt.
   Artikel 10
   Rapportering og revision
   1.   Senest den 1. januar 2020 fremlægger Kommissionen en rapport om anvendelsen af denne afgørelse for Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget.
   2.   I rapporten vurderes navnlig, i hvilket omfang denne afgørelse fremmer de mellemstatslige aftalers forenelighed med EU-retten, herunder på elektricitetsområdet, og en høj grad af koordinering mellem medlemsstaterne med hensyn til mellemstatslige aftaler. Den skal ligeledes vurdere denne afgørelses indvirkning på medlemsstaternes forhandlinger med tredjelande, og om denne afgørelses anvendelsesområde og de procedurer, den fastsætter, er hensigtsmæssige. Rapporten skal, hvis det er relevant, ledsages af et forslag om at revidere denne afgørelse.
   Artikel 11
   Ophævelse
   Afgørelse nr. 994/2012/EU ophæves med virkning fra den 2. maj 2017.
   Artikel 12
   Ikrafttræden
   Denne afgørelse træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
   Artikel 13
   Adressater
   Denne afgørelse er rettet til medlemsstaterne.

      Udfærdiget i Strasbourg, den 5. april 2017.

            På Europa-Parlamentets vegne

         A. TAJANI

            Formand

            På Rådets vegne

         I. BORG

            Formand

      (1)  EUT C 487 af 28.12.2016, s. 81.

      (2)  Europa-Parlamentets holdning af 2.3.2017 (endnu ikke offentliggjort i EUT) og Rådets afgørelse af 21.3.2017.

      (3)  Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 994/2012/EU af 25. oktober 2012 om indførelse af en mekanisme for udveksling af oplysninger vedrørende mellemstatslige aftaler mellem medlemsstaterne og tredjelande på energiområdet (EUT L 299 af 27.10.2012, s. 13).

      (4)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1049/2001 af 30. maj 2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter (EFT L 145 af 31.5.2001, s. 43).

      (5)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 994/2010 af 20. oktober 2010 om foranstaltninger til opretholdelse af naturgasforsyningssikkerheden og ophævelse af Rådets direktiv 2004/67/EF (EUT L 295 af 12.11.2010, s. 1).


title: Kommissionens afgørelse af 24. november 2015 om koordinering af Unionens og medlemsstaternes tiltag gennem en koordinationsmekanisme — flygtningefaciliteten for Tyrkiet

text:
               8.12.2015

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 407/8

         KOMMISSIONENS AFGØRELSE
   af 24. november 2015
   om koordinering af Unionens og medlemsstaternes tiltag gennem en koordinationsmekanisme — flygtningefaciliteten for Tyrkiet
   (2015/C 407/07)
   EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 210, stk. 2, og artikel 214, stk. 6, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Det internationale samfund står over for en hidtil uset flygtningekrise, der kræver solidaritet, samhørighed og effektivitet. Udfordringerne er fælles, og reaktionerne herpå skal koordineres.

               (2)

               Tyrkiet er på grund af sin geografiske placering et vigtigt første modtagelses- og transitland for migranter, og vil ved udgangen af 2015 huse mere end 2 millioner asylansøgere og flygtninge, det højeste antal i verden. Tyrkiet gør en stor indsats for at yde massiv humanitær bistand og støtte til en hidtil uset og stadig stigende tilstrømning af mennesker, der søger tilflugt, og har allerede brugt mere end 7 mia. EUR af sine egne midler til at håndtere denne krise.

               (3)

               Tyrkiet og EU er fast besluttede på at imødegå og overvinde de nuværende udfordringer på en samordnet måde. Med henblik herpå er der udarbejdet et politisk dokument, der afspejler enigheden mellem Den Europæiske Union og Republikken Tyrkiet om at forstærke deres samarbejde til støtte for syrere, der er under midlertidig beskyttelse, og om migrationsstyring i en koordineret indsats for at håndtere krisen (i det følgende benævnt »fælles handlingsplan mellem EU og Tyrkiet«), og som Tyrkiet vedtog ad referendum den 15. oktober 2015, med sigte på at håndtere flygtningekrisen og migrationsstyringen. Det Europæiske Råd udtrykte i sine konklusioner samme dag tilfredshed med »den fælles handlingsplan med Tyrkiet som led i en omfattende samarbejdsdagsorden baseret på delt ansvar, gensidige forpligtelser og resultater« og bebudede, at »EU og dets medlemsstater er rede til at øge samarbejdet med Tyrkiet og intensivere deres politiske og finansielle engagement betydeligt inden for de etablerede rammer«.

               (4)

               Som forudset i den fælles handlingsplan mellem EU og Tyrkiet skal EU mobilisere betydelige nye finansielle ressourcer på en vedvarende og hurtigt reagerende måde for at hjælpe Tyrkiet med at håndtere de nye behov og løfte udfordringen med tilstedeværelsen af syrere, der er under midlertidig beskyttelse. Midlerne bør mobiliseres så fleksibelt og hurtigt som muligt. Prioriteterne og de områder, som midlerne skal afsættes til, bør fastsættes i samråd med de tyrkiske myndigheder, undtagen hvad angår tiltag, hvorunder der ydes umiddelbar humanitær bistand. Der gives prioritet til umiddelbar humanitær bistand, udviklingsbistand og anden bistand til flygtninge og værtssamfund, nationale og lokale myndigheder til at forvalte og håndtere følgerne af tilstrømningen af flygtninge.

               (5)

               Der er over Den Europæiske Unions og medlemsstaternes budgetter indtil nu mobiliseret i alt 3,6 mia. EUR siden begyndelsen af den syriske konflikt (ca. 1,6 mia. EUR fra EU’s budget og 2,0 mio. EUR fra medlemsstaterne), hvilket gør dem til verdens største donor i forbindelse med håndteringen af følgerne af denne krise. Disse midler har gjort det muligt at yde hastende humanitær bistand og støtte den nationale og lokale kapacitet til at levere tjenester til de personer, der er berørt af krisen (uddannelse, sundhed, basale tjenester som f.eks. vand og affaldsforvaltning, støtte til at opretholde et eksistensgrundlag). De forskellige EU-instrumenter og medlemsstaternes programmer arbejder imidlertid parallelt via forskellige bilaterale kanaler (FN-agenturer, ikke-statslige organisationer, nationale organer, værtslandenes regeringer).

               (6)

               Afsnit III i femte del af traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) omhandler bl.a. udviklingssamarbejde med tredjelande og humanitær bistand. Udøvelsen af Unionens kompetence på disse områder medfører ikke, at medlemsstaterne forhindres i at udøve deres kompetence, jf. artikel 4, stk. 4, i TEUF.

               (7)

               Tyrkiet er i fortegnelsen over modtagere af officiel udviklingsbistand, der er fastsat af OECD’s Komité for Udviklingsbistand, opført som »'højere middelindkomstland«.

               (8)

               I henhold til artikel 210, stk. 1, i TEUF skal Unionen og medlemsstaterne samordne deres respektive politikker og føre samråd. Der er derfor behov for en øget samordning. I overensstemmelse med artikel 210, stk. 2, og artikel 214, stk. 6, i TEUF kan Kommissionen tage ethvert passende initiativ for at fremme samordningen mellem Unionens og medlemsstaternes aktiviteter med henblik på at styrke effektiviteten og komplementariteten af Unionens og de nationale humanitære bistandsforanstaltninger.

               (9)

               Det generelle formål med faciliteten for Tyrkiet er at koordinere og strømline de tiltag, der finansieres af Unionens budget og bilaterale bidrag fra medlemsstaterne, med henblik på at styrke effektiviteten og komplementariteten af bistand til flygtninge og værtssamfund i Tyrkiet.

               (10)

               EU’s og medlemsstaternes bistand skal muliggøre en omfattende indsats, der står i forhold til udfordringerne. Denne indsats bør bidrage til at afbøde følgerne af flygtningestrømmene både for flygtningene og for Tyrkiet som værtsland. Den bør forene EU's og medlemsstaternes midler og foranstaltninger, således at behovene håndteres på en koordineret og samlet måde.

               (11)

               De EU-instrumenter, der i øjeblikket anvendes som svar på den syriske krise, f.eks. det europæiske naboskabsinstrument (ENI) (1), instrumentet til finansiering af udviklingssamarbejde (2), instrumentet til førtiltrædelsesbistand (IPA II) (3), instrumentet, der bidrager til stabilitet og fred (4), og finansieringen under Rådets forordning (EF) nr. 1257/96 om humanitær bistand (5), vil kunne bidrage til faciliteten for Tyrkiet inden for den flerårige finansielle ramme 2014-2020. Enhver form for humanitær bistand under faciliteten for Tyrkiet forvaltes og ydes under fuld overholdelse af de humanitære principper og den europæiske konsensus om humanitær bistand (6).

               (12)

               Tiltag og foranstaltninger, som skal finansieres over EU’s budget, vil blive gennemført i overensstemmelse med dets finansielle regler og forskrifter — som omfatter både direkte og indirekte forvaltning og EU-trustfonde som et af de gennemførelsesredskaber, der er fastlagt i henhold til artikel 4 Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 236/2014 af 11. marts 2014 om fælles regler og procedurer for gennemførelse af instrumenterne til finansiering af Unionens optræden udadtil (7).

               (13)

               Kommissionen bekræfter, at medlemsstaterne har udtrykt intentioner om at bidrage med 2 500 000 000 EUR ud af et samlet beløb på 3 000 000 000 EUR. Kommissionen opfordrer medlemsstaterne til at forpligte sig formelt for deres finansielle andel i overensstemmelse med den fordeling, der er beskrevet i bilaget, og for hvilken BNI-nøglen er anvendt.

               (14)

               Kommissionen bemærker, at der i øjeblikket er »uventede indtægter« fra »andre indtægter« og told på 2 300 000 000 i EU’s budget for 2015; disse indtægter stammer fra større indtægter fra konkurrencebøder, indtægter fra investeringer og udlån, sanktioner, morarenter og toldindtægter, der har været højere end forventet. Beløbet på 2 300 000 000 EUR er en del af forslag til ændringsbudget 8/2015, som for nylig blev vedtaget af Europa-Parlamentet og Rådet. Disse uventede indtægter fra 2015-budgettet vil blive fratrukket medlemsstaternes bidrag til EU’s budget.

               (15)

               De finansielle bidrag fra medlemsstaterne bør indgå i Unionens budget som eksterne formålsbestemte indtægter i overensstemmelse med artikel 21, stk. 2, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 om de finansielle regler vedrørende Unionens almindelige budget og om ophævelse af Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 (8) —

         BESTEMT FØLGENDE:
   Artikel 1
   Oprettelse af flygtningefaciliteten for Tyrkiet
   Ved denne afgørelse oprettes en koordinationsmekanisme — flygtningefaciliteten for Tyrkiet (i det følgende benævnt »faciliteten«) — til at bistå Tyrkiet med at håndtere de umiddelbare humanitære og udviklingsmæssige behov hos flygtningene og deres værtssamfund, nationale og lokale myndigheder i forbindelse med forvaltningen og håndteringen af følgerne af tilstrømningen af flygtninge.
   Artikel 2
   Facilitetens mål
   1.   Faciliteten tager sigte på at koordinere og strømline de tiltag, der finansieres af Unionens budget og bilaterale bidrag fra medlemsstaterne.
   2.   Dens specifikke mål er at styrke effektiviteten og komplementariteten af bistand til flygtninge og værtssamfund i Tyrkiet.
   3.   Kommissionen sikrer, at alle tiltag, der iværksættes inden for rammerne af Unionens eksterne finansieringsinstrumenter, samt individuelle foranstaltninger fra medlemsstaternes side er komplementære til dem, der koordineres under faciliteten.
   Artikel 3
   Anvendelsesområde og støtteform
   1.   Kommissionen koordinerer Unionens og medlemsstaternes tiltag ved at fastlægge prioriteter og koordinere ressourceallokeringen.
   Det gør den i overensstemmelse med den mekanisme, der er fastlagt i artikel 5 i denne afgørelse.
   2.   Tilvejebringelsen af humanitær bistand, udviklingsbistand og anden bistand til flygtninge og værtssamfund, nationale og lokale myndigheder til at forvalte og håndtere følgerne af tilstrømningen af flygtninge koordineres via faciliteten.
   3.   Bistanden kan tage form af tilskud, medmindre arten af det projekt, der skal finansieres, kræver en anden form for støtte i overensstemmelse med artikel 4 forordning (EU) nr. 236/2014.
   4.   Kommissionen sikrer, at ligestilling mellem mænd og kvinder og integrering af kønsaspektet tages i betragtning og fremmes i facilitetens forskellige gennemførelsesfaser.
   Kommissionen tager passende skridt til at forhindre enhver forskelsbehandling på grund af køn, race eller etnisk oprindelse, religion eller tro, handicap, alder eller seksuel orientering i forbindelse med adgangen til projekter, der støttes af faciliteten.
   Artikel 4
   Koordinering af ressourcer under faciliteten
   1.   Faciliteten skal koordinere et beløb på 3 000 000 000 EUR.
   2.   500 000 000 EUR ud af det samlede beløb finansieres over EU’s budget, med forbehold af efterfølgende individuelle finansieringsafgørelser i overensstemmelse med artikel 84, stk. 2, i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 samt de finansielle regler for budgettet og kravene i den pågældende basisretsakt.
   3.   På grundlag af deres tilsagn om finansielle bidrag yder medlemsstaterne et bidrag på 2 500 000 000 EUR i overensstemmelse med den fordeling, der er fastlagt i bilaget til denne afgørelse.
   Artikel 5
   Styringsudvalg
   1.   Styringsudvalget for faciliteten skal give strategisk vejledning om koordineringen af den bistand, der skal ydes.
   Desuden skal det løbende overvåge gennemførelsen af faciliteten.
   Styringsudvalget består af to repræsentanter for Kommissionen og én repræsentant for hver medlemsstat.
   Tyrkiet skal være medlem af styringsudvalget med en rådgivende funktion, således at der sikres fuld koordinering af tiltag i marken, undtagen hvad angår tiltag, hvorunder der ydes umiddelbar humanitær bistand.
   Kommissionen varetager formandskabet for styringsudvalget.
   Det skal sikres, at medlemsstaternes og Kommissionens repræsentanter i udvalget ikke er i en interessekonflikt som fastlagt i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012.
   2.   Kommissionen har ansvaret for den endelige afgørelse om fastsættelse af prioriteter, identifikation af tiltag og tildeling af midler, idet den tilstræber at opnå konsensus, når det er muligt.
   3.   Efter forslag fra Kommissionen udarbejder og vedtager styringsudvalget selv sin forretningsorden inden for to måneder fra datoen for vedtagelsen af denne afgørelse.
   4.   Facilitetens sekretariatsopgaver varetages af Kommissionen.
   Artikel 6
   Gennemførelsesbestemmelser
   1.   Kommissionen udvælger og koordinerer gennemførelsen af de relevante tiltag, navnlig gennem forudgående screening af de foreslåede tiltag.
   2.   Der gives prioritet til tiltag, hvorunder der ydes umiddelbar humanitær bistand, udviklingsbistand og anden bistand til flygtninge og værtssamfund, nationale og lokale myndigheder til at forvalte og håndtere følgerne af tilstrømningen af flygtninge.
   De tyrkiske myndigheder skal høres i forbindelse med alle andre tiltag end tiltag, hvorunder der ydes umiddelbar humanitær bistand.
   Kommissionen holder regelmæssigt møder med medlemsstaternes kompetente myndigheder og de kompetente myndigheder i Tyrkiet.
   3.   De tiltag og foranstaltninger, der skal finansieres over Unionens budget, vil blive gennemført i overensstemmelse med dets finansielle regler og kravene i den pågældende basisretsakt.
   4.   Medlemsstaternes bidrag til finansiering af tiltag og foranstaltninger, der udvælges og koordineres i overensstemmelse med denne afgørelse, skal indgå i EU-budgettet som eksterne formålsbestemte indtægter i overensstemmelse med artikel 21, stk. 2, litra b), i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012. Disse finansielle bidrag skal enten gennemføres direkte af Kommissionen i henhold til artikel 58, stk. 1, litra a), i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 eller indirekte ved at overdrage budgetgennemførelsesopgaver til enheder i henhold til artikel 58, stk. 1, litra c), i forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012, herunder privatretlige organer undergivet lovgivningen i en medlemsstat.
   5.   Tiltag, hvorunder der ydes umiddelbar humanitær bistand, og som koordineres under faciliteten, vil blive udvalgt og gennemført i overensstemmelse med de principper, der er fastlagt under den europæiske konsensus om humanitær bistand.
   Artikel 7
   Synlighed
   Kommissionen fremlægger information om og fremmer de tiltag, som støttes af faciliteten, for at sikre dens synlighed.
   Artikel 8
   Information, overvågning og evaluering
   1.   Kommissionen holder regelmæssigt Europa-Parlamentet og Rådet underrettet om gennemførelsen af faciliteten.
   2.   Kommissionen aflægger hvert år rapport til Europa-Parlamentet og Rådet om gennemførelsen af faciliteten.
   3.   Kommissionen foretager en evaluering af faciliteten i fuld koordination med medlemsstaterne senest den 31. december 2019.
   Artikel 9
   Afsluttende bestemmelser
   1.   Denne facilitet oprettes fra den 1. januar 2016 for finansielle bidrag inden for rammerne af budgetårene 2016 og 2017. Medlemsstaterne meddeler inden den 21. december 2015 tidsplanen for deres bidrag, herunder deres planlagte betalingsplan for 2016-2017, til Kommissionen.
   2.   Kommissionen gennemgår inden den 31. december 2016 den finansielle kapacitet, varigheden og finansieringsmåden.

      Udfærdiget i Strasbourg, den 24. november 2015.

            På Kommissionens vegne

         Johannes HAHN

            Medlem af Kommissionen

      (1)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 232/2014 om oprettelse af et europæisk naboskabsinstrument (EUT L 77 af 15.3.2014, s. 27).

      (2)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 233/2014 om oprettelse af et instrument til finansiering af udviklingssamarbejde (EUT L 77 af 15.3.2014, s. 44).

      (3)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 231/2014 om oprettelse af et instrument til førtiltrædelsesbistand (EUT L 77 af 15.3.2014, s. 11).

      (4)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 230/2014 om oprettelse af et instrument, der bidrager til stabilitet og fred (EUT L 77 af 15.3.2014, s. 1).

      (5)  EFT L 163 af 2.7.1996, s. 1.

      (6)  Fælles erklæring fra Rådet og repræsentanterne for medlemsstaternes regeringer, forsamlet i Rådet, Europa-Parlamentet og Europa-Kommissionen om den europæiske konsensus om humanitær bistand (EUT C 25 af 30.1.2008, s. 1).

      (7)  EUT L 77 af 15.3.2014, s. 95.

      (8)  EUT L 298 af 26.10.2012, s. 1.

      BILAG

                  Medlemsstat

                  1 % af BNI

                  BNI-nøgle

                  Nationale bidrag til flygtningefaciliteten for Tyrkiet

                  Belgien

                  4 044 908 000

                  2,88 %

                  72 055 025,81 EUR

                  Bulgarien

                  412 388 025

                  0,29 %

                  7 346 181,86 EUR

                  Tjekkiet

                  1 429 950 658

                  1,02 %

                  25 472 799,77 EUR

                  Danmark

                  2 691 551 852

                  1,92 %

                  47 946 662,36 EUR

                  Tyskland

                  29 998 426 500

                  21,38 %

                  534 384 810,63 EUR

                  Estland

                  195 941 500

                  0,14 %

                  3 490 455,12 EUR

                  Irland

                  1 605 484 000

                  1,14 %

                  28 599 708,83 EUR

                  Grækenland

                  1 758 757 000

                  1,25 %

                  31 330 077,48 EUR

                  Spanien

                  10 723 591 000

                  7,64 %

                  191 027 490,92 EUR

                  Frankrig

                  21 697 735 000

                  15,46 %

                  386 518 273,19 EUR

                  Kroatien

                  414 701 663

                  0,30 %

                  7 387 396,46 EUR

                  Italien

                  15 782 177 500

                  11,25 %

                  281 139 943,61 EUR

                  Cypern

                  162 048 000

                  0,12 %

                  2 886 684,40 EUR

                  Letland

                  245 937 500

                  0,18 %

                  4 381 071,93 EUR

                  Litauen

                  363 756 951

                  0,26 %

                  6 479 879,52 EUR

                  Luxembourg

                  302 768 000

                  0,22 %

                  5 393 436,90 EUR

                  Ungarn

                  1 028 794 578

                  0,73 %

                  18 326 701,09 EUR

                  Μalta

                  79 473 735

                  0,06 %

                  1 415 726,15 EUR

                  Nederlandene

                  6 589 010 000

                  4,70 %

                  117 375 051,69 EUR

                  Østrig

                  3 201 701 000

                  2,28 %

                  57 034 337,54 EUR

                  Polen

                  3 997 275 344

                  2,85 %

                  71 206 509,04 EUR

                  Portugal

                  1 708 890 500

                  1,22 %

                  30 441 767,55 EUR

                  Rumænien

                  1 517 506 692

                  1,08 %

                  27 032 502,06 EUR

                  Slovenien

                  366 916 000

                  0,26 %

                  6 536 154,06 EUR

                  Slovakiet

                  737 276 500

                  0,53 %

                  13 133 667,62 EUR

                  Finland

                  1 992 220 500

                  1,42 %

                  35 488 940,55 EUR

                  Sverige

                  4 301 727 510

                  3,07 %

                  76 629 947,27 EUR

                  Det Forenede Kongerige

                  22 990 023 751

                  16,38 %

                  409 538 796,60 EUR

                  I alt

                  140 340 939 259

                  1

                  2 500 000 000,00 EUR


title: Rådets afgørelse (EU) 2015/1293 af 20. juli 2015 om indgåelse på Den Europæiske Unions vegne af den europæiske konvention om retlig beskyttelse af adgangsstyrede og adgangsstyrende tjenester

text:
               29.7.2015

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 199/3

         RÅDETS AFGØRELSE (EU) 2015/1293
   af 20. juli 2015
   om indgåelse på Den Europæiske Unions vegne af den europæiske konvention om retlig beskyttelse af adgangsstyrede og adgangsstyrende tjenester
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 207, stk. 4, første afsnit, sammenholdt med artikel 218, stk. 6, litra a), nr. v),
   under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
   under henvisning til godkendelse fra Europa-Parlamentet, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Rådet gav den 16. juli 1999 Kommissionen bemyndigelse til i Europarådet og på vegne af Det Europæiske Fællesskab at forhandle om en konvention om retlig beskyttelse af adgangsstyrede og adgangsstyrende tjenester.

               (2)

               Den europæiske konvention om retlig beskyttelse af adgangsstyrede og adgangsstyrende tjenester (»konventionen«) blev vedtaget af Europarådet den 24. januar 2001 og trådte i kraft den 1. juli 2003.

               (3)

               Konventionen indeholder et regelsæt, der er næsten identisk med det, som fremgår af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/84/EF (1).

               (4)

               Den 21. december 2011 blev konventionen undertegnet på Unionens vegne (2).

               (5)

               Konventionens indgåelse vil bidrage til at udvide anvendelsen af bestemmelser, der svarer til bestemmelserne i direktiv 98/84/EF, ud over Unionens grænser og vil etablere et regelsæt for adgangsstyrede tjenester, der er fælles for hele det europæiske kontinent.

               (6)

               Konventionen bør godkendes på Unionens vegne —

         VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   Den europæiske konvention om retlig beskyttelse af adgangsstyrede og adgangsstyrende tjenester (3) godkendes herved på Unionens vegne.
   Artikel 2
   Formanden for Rådet bemyndiges herved til at udpege den eller de personer, der er beføjet til på Unionens vegne at deponere det i artikel 12 i konventionen nævnte godkendelsesinstrument med henblik på at udtrykke Unionens samtykke til at blive bundet af konventionen.
   Artikel 3
   Denne afgørelse træder i kraft på dagen for vedtagelsen.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 20. juli 2015.

            På Rådets vegne

         F. MOGHERINI

            Formand

      (1)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/84/EF af 20. november 1998 om retlig beskyttelse af adgangsstyrede og adgangsstyrende tjenester (EFT L 320 af 28.11.1998, s. 54).

      (2)  Konventionen blev undertegnet på baggrund af Rådets afgørelse 2011/853/EU af 29. november 2011 om undertegnelse på Unionens vegne af den europæiske konvention om retlig beskyttelse af adgangsstyrede og adgangsstyrende tjenester (EUT L 336 af 20.12.2011, s. 1). Nævnte afgørelse er siden blevet erstattet af Rådets afgørelse 2014/243/EU af 14. april 2014 om undertegnelse på Den Europæiske Unions vegne af den europæiske konvention om retlig beskyttelse af adgangsstyrede og adgangsstyrende tjenester (EUT L 128 af 30.4.2014, s. 61).

      (3)  Konventionens tekst er offentliggjort i EUT L 336 af 20.12.2011, s. 2.

      BILAG

         ERKLÆRING FRA DEN EUROPÆISKE UNION
          (1)

      Unionen anerkender fuldt ud de tilsigtede mål i den europæiske konvention om retlig beskyttelse af adgangsstyrede og adgangsstyrende tjenester, men udtrykker som følge af sin enekompetence bekymring over anvendelsen af artikel 9 og artikel 10, stk. 3, i konventionen efter Unionens tiltrædelse af konventionen.
      Denne erklæring berører ikke afstemningsprocedurerne i Europarådets Ministerkomité.

         (1)  Som meddeles Europarådets generalsekretær ved deponeringen af godkendelsesinstrumentet for konventionen.


Avis juridique important

|

32000D0634

2000/634/EF: Rådets afgørelse af 9. oktober 2000 om beskikkelse af et britisk medlem af Regionsudvalget

EF-Tidende nr. L 269 af 21/10/2000 s. 0047 - 0047

Rådets afgørelseaf 9. oktober 2000om beskikkelse af et britisk medlem af Regionsudvalget(2000/634/EF)RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 263,under henvisning til Rådets afgørelse af 26. januar 1998(1) om beskikkelse af medlemmerne af og suppleanterne til Regionsudvalget,i betragtning af, at der er blevet en plads ledig som medlem af Regionsudvalget, efter at Lewis Shand SMITH er trådt tilbage, hvilket Rådet blev underrettet om den 10. juli 2000,under henvisning til indstillingen fra den britiske regering -TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:Eneste artikelHugh HALCRO-JOHNSTON beskikkes som medlem af Regionsudvalget som efterfølger for Lewis Shand SMITH for den resterende del af dennes mandatperiode, dvs. indtil den 25. januar 2002.Udfærdiget i Luxembourg, den 9. oktober 2000.På Rådets vegneH. VédrineFormand(1) EFT L 28 af 4.2.1998, s. 19.


Vigtig juridisk meddelelse

|

31999D0064(01)

Afgørelse om valg af den indstillede Kommission

EF-Tidende nr. 054 af 25/02/2000 s. 0051 - 0051

		Afgørelse om valg af den indstillede Kommissionb) B5-0064/1999Onsdag, den 15. september 1999Europa-Parlamentet,- der henviser til EF-traktatens artikel 214, stk. 2, 3. afsnit, EKSF-traktatens artikel 10, stk. 2, 3. afsnit og Euratom-traktatens artikel 127, stk. 2, 3. afsnit,- der henviser til forretningsordenens artikel 32, stk. 2 og artikel 33, stk. 4,- der henviser til, at medlemsstaternes regeringer den 24. marts 1999 indstillede Romano Prodi som formand for Kommissionen,- der henviser til afgørelsen af 19. juli 1999 truffet af repræsentanterne for medlemsstaternes regeringer efter fælles overenskomst med Kommissionens indstillede formand af 19. juli 1999 om indstilling af de personer, som medlemsstaternes regeringer foreslår udnævnt til medlemmer af Kommissionen (C5-0050/1999),- der henviser til redegørelse af 21. juli 1999 af den indstillede formand for Kommissionen, Prodi, i anledning af præsentationen af kollegiet af indstillede kommissærer,- der henviser til udvalgenes høringer af de indstillede medlemmer af Kommissionen,- der henviser til de drøftelser, der fandt sted den 7. september 1999 mellem Formandskonferencen og den indstillede formand for Kommissionen, Prodi,- der henviser til det program, som formanden for den indstillede Kommission forelagde den 14. september 1999,1. bekræfter sin godkendelse af Romano Prodi som formand for Kommissionen for den resterende periode indtil den 22. januar 2000;2. godkender, at Kommissionen udnævnes for den resterende periode indtil den 22. januar 2000;3. godkender, at Romano Prodi udnævnes til formand for Kommissionen i perioden fra den 23. januar 2000 til den 22. januar 2005;4. godkender, at Kommissionen udnævnes for perioden fra den 23. januar 2000 til den 22. januar 2005;5. pålægger sin formand at sende denne afgørelse til medlemsstaternes regeringer.--------------------------------------------------