title: 2013/566/EU: Europa-Parlamentets afgørelse af 17. april 2013 om decharge for gennemførelsen af budgettet for Den Europæiske Banktilsynsmyndighed for regnskabsåret 2011

text:
               16.11.2013

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 308/196

      EUROPA-PARLAMENTETS AFGØRELSE

   af 17. april 2013
   om decharge for gennemførelsen af budgettet for Den Europæiske Banktilsynsmyndighed for regnskabsåret 2011
   (2013/566/EU)
   EUROPA-PARLAMENTET,

               —

               der henviser til det endelige årsregnskab for Den Europæiske Banktilsynsmyndighed for regnskabsåret 2011,

               —

               der henviser til Revisionsrettens beretning om årsregnskabet for Den Europæiske Banktilsynsmyndighed for regnskabsåret 2011 med myndighedens svar (1),

               —

               der henviser til Rådets henstilling af 12. februar 2013 (05753/2013 — C7-0041/2013),

               —

               der henviser til artikel 319 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,

               —

               der henviser til Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 af 25. juni 2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (2), særlig artikel 185,

               —

               der henviser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 af 25. oktober 2012 om de finansielle regler vedrørende Unionens almindelige budget og om ophævelse af Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 (3), særlig artikel 208,

               —

               der henviser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1093/2010 af 24. november 2010 om oprettelse af en europæisk tilsynsmyndighed (Den Europæiske Banktilsynsmyndighed) (4), særlig artikel 64,

               —

               der henviser til Kommissionens forordning (EF, Euratom) nr. 2343/2002 af 19. november 2002 om rammefinansforordning for de organer, der er omhandlet i artikel 185 i Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (5), særlig artikel 94,

               —

               der henviser til forretningsordenens artikel 77 og bilag VI,

               —

               der henviser til betænkning fra Budgetkontroludvalget og udtalelse fra Økonomi- og Valutaudvalget (A7-0113/2013),

               1.

               meddeler den administrerende direktør for Den Europæiske Banktilsynsmyndighed decharge for gennemførelsen af tilsynsmyndighedens budget for regnskabsåret 2011;

               2.

               fremsætter sine bemærkninger i nedenstående beslutning;

               3.

               pålægger sin formand at sende denne afgørelse og beslutningen, der er en integrerende del heraf, til den administrerende direktør for Den Europæiske Banktilsynsmyndighed, Rådet, Kommissionen og Revisionsretten og drage omsorg for, at de offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende (L-udgaven).

         Martin SCHULZ

            Formand

         Klaus WELLE

            Generalsekretær

      (1)  EUT C 388 af 15.12.2012, s. 60.

      (2)  EFT L 248 af 16.9.2002, s. 1.

      (3)  EUT L 298 af 26.10.2012, s. 1.

      (4)  EUT L 331 af 15.12.2010, s. 12.

      (5)  EFT L 357 af 31.12.2002, s. 72.

         EUROPA-PARLAMENTETS BESLUTNING

      af 17. april 2013
      med bemærkningerne, der er en integrerende del af afgørelsen om decharge for gennemførelsen af budgettet for Den Europæiske Banktilsynsmyndighed for regnskabsåret 2011
      EUROPA-PARLAMENTET,

                  —

                  der henviser til det endelige årsregnskab for Den Europæiske Banktilsynsmyndighed for regnskabsåret 2011,

                  —

                  der henviser til Revisionsrettens beretning om årsregnskabet for Den Europæiske Banktilsynsmyndighed for regnskabsåret 2011 med myndighedens svar (1),

                  —

                  der henviser til Rådets henstilling af 12. februar 2013 (05753/2013 — C7-0041/2013),

                  —

                  der henviser til artikel 319 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,

                  —

                  der henviser til Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 af 25. juni 2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (2), særlig artikel 185,

                  —

                  der henviser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 af 25. oktober 2012 om de finansielle regler vedrørende Unionens almindelige budget og om ophævelse af Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 (3), særlig artikel 208,

                  —

                  der henviser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1093/2010 af 24. november 2010 om oprettelse af en europæisk tilsynsmyndighed (Den Europæiske Banktilsynsmyndighed), om ændring af afgørelse nr. 716/2009/EF og om ophævelse af Kommissionens afgørelse 2009/78/EF (4), særlig artikel 64,

                  —

                  der henviser til Kommissionens forordning (EF, Euratom) nr. 2343/2002 af 19. november 2002 om rammefinansforordning for de organer, der er omhandlet i artikel 185 i Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (5), særlig artikel 94,

                  —

                  der henviser til forretningsordenens artikel 77 og bilag VI,

                  —

                  der henviser til betænkning fra Budgetkontroludvalget og udtalelse fra Økonomi- og Valutaudvalget (A7-0113/2013),

                  A.

                  der henviser til, at Revisionsretten har fastslået, at den har fået rimelig sikkerhed for, at Den Europæiske Banktilsynsmyndigheds (myndigheden) årsregnskab for regnskabsåret 2011 er rigtigt, og at de underliggende transaktioner er lovlige og formelt rigtige,

                  B.

                  henviser til, at myndigheden, der er et nyt agentur, som er beliggende i London, blev oprettet ved forordning (EU) nr. 1093/2010 og officielt startede sine aktiviteter den 1. januar 2011 som en uafhængig myndighed,

                  C.

                  der henviser til, at myndigheden bør vurderes på baggrund af dens retlige overgang fra forgængeren, Det Europæiske Banktilsynsudvalg (CEBS), og at den følgelig, bortset fra sit nye mandat, har overtaget alle eksisterende og igangværende opgaver og ansvar fra CEBS,

                  D.

                  der henviser til, at myndigheden er en integreret del af Det Europæiske Finanstilsynssystem og arbejder tæt sammen med sine søsterorganisationer, Den Europæiske Tilsynsmyndighed for Forsikrings- og Arbejdsmarkedspensionsordninger og Den Europæiske Værdipapir- og Markedstilsynsmyndighed, i et fælles udvalg og med Det Europæiske Udvalg for Systemiske Risici,

                  E.

                  der henviser til, at myndighedens samlede budget for 2011 var på 12 685 000 EUR,

                  F.

                  der henviser til, at i overensstemmelse med forordningen om oprettelse af myndigheden (6) blev 60 % af dens 2011-budget finansieret med bidrag fra medlemsstaterne og EFTA-landene og 40 % med midler fra Unionens budget,

                  G.

                  der henviser til, at myndigheden ved udgangen af 2011 registrerede et positivt budgetresultat på 3 579 861 EUR (7), der blev registreret i regnskabet som gæld til Kommissionen,

         Budgetmæssig og økonomisk forvaltning

                  1.

                  noterer sig, at ifølge årsregnskabet (8) var Unionens første bidrag på 5 073 000 EUR i 2011; bemærker, at dette var myndighedens første driftsår;

                  2.

                  påpeger, at det fremgår af årsregnskabet at myndighedens samlede budget for 2011 beløb sig til 12 865 000 EUR (inkl. bidrag på 7 413 000 EUR fra nationale tilsynsmyndigheder og bidrag på 199 000 EUR fra observatører);

                  3.

                  opfordrer Kommissionen til at vurdere mulighederne for at udarbejde et forslag, der sikrer, at budgetterne for de tre europæiske tilsynsmyndigheder (ESA'erne) finansieres fuldt ud over Unionens budget;

                  4.

                  konstaterer med bekymring, at finansforordningens bestemmelser ikke fuldt ud er tilpasset myndighedens finansieringsordning, eftersom 60 % af budget finansieres med bidrag fra medlemsstaterne og EFTA-landene; mener, at spørgsmålet bør tages op, senest i forbindelse med den næste revision af finansforordningen for så vidt angår agenturer, og opfordrer Kommissionen til at vurdere situationen og forelægge dechargemyndigheden en rapport herom;

                  5.

                  bemærker i årsregnskabet, at myndigheden i 2011 hovedsageligt fokuserede på etablering og yderligere ekspansion;

                  6.

                  understreger betydningen af en passende ligevægt mellem på den ene side det tildelte budget og de disponible stillinger og på den anden side de opgaver, myndigheden pålægges, idet et misforhold, kan betyde manglede ligevægt i personalesituation, for så vidt angår ansættelse af myndighedens personale på den ene side og inddragelse af nationale eksperter på den anden side; udtrykker bekymring over det faktum, at Kommissionen har ændret stillingsfortegnelsen efter forslag fra myndigheden uden klart at angive dette; opfordrer Kommissionen til at sikre fuldstændig gennemsigtighed på dette og andre områder;

                  7.

                  bemærker, at der i de foreløbige konklusioner fra IMF's evaluering af den finansielle sektor fra december 2012 bliver givet udtryk for bekymring med hensyn til Unionen, og det anbefales at øge ESA'ernes ressourcer og beføjelser, således at de får mulighed for at gennemføre deres mandater med succes og øge deres operationelle uafhængighed;

                  8.

                  bemærker, at det fremgår af årsregnskabet, at myndigheden på det konstituerende møde den 12. januar 2011 vedtog og godkendte de vigtigste finansielle bestemmelser og myndighedens finansforordning, således at den kunne varetage sine beføjelser som en europæisk myndighed;

                  9.

                  bemærker, at de to lejede lokaler med et samlet areal på 1 089 m2 afstedkom udgifter på 1 016 512,64 EUR, og opfordrer myndigheden til at sikre, at huslejer og udgifter ikke overstiger normale lokale markedspriser, og også til at forsøge at reducere omkostningerne fra år til år, efterhånden som markedsforholdene forbedres;

         Regnskabssystem

                  10.

                  bemærker i årsregnskabet (9), at den standardiserede og almindelige budgetstruktur, som myndigheden vedtog i begyndelsen af 2011, måtte tilpasses de reelle behov (eftersom budgettet blev udarbejdet inden det første driftsår, der var ingen erfaring at bygge på);

                  11.

                  erfarer af årsregnskabet, at myndigheden den 10. juni 2011 indførte periodiseret regnskabsføring (ABAC), som er det regnskabssystem, Kommissionen anvender til budgetregnskab; bemærker endvidere, at myndigheden i overgangsperioden fra den 1. januar til den 10. juni 2011 brugte et Excel-baseret værktøj til sit budgetregnskab, og at der på overgangstidspunktet udarbejdet en rapport med forpligtelser og betalinger indlæst i ABAC;

                  12.

                  noterer sig, at betalinger foretaget forud for gennemførelsen af ABAC kun afspejles i overgangsordningen og ikke i ABAC; bemærker, at hver gang der registreres en rapport om budgetmæssigt forbrug og gennemførelse fra ABAC, foretages der en manuel sammenlægning i et Excel-regneark for at sikre en fuldstændig afspejling af det oprindelige budget og forbruget af forpligtelser og betalinger for hele regnskabsåret;

                  13.

                  bemærker i årsregnskabet, at fra 2012 og fremefter vil alle finansielle transaktioner fremgå fuldt ud af ABAC;

                  14.

                  bemærker i årsregnskabet, at myndigheden med henblik på det almindelige regnskab den 10. juni 2011 implementerede SAP, som er et system, der er direkte forbundet med ABAC, som er det system, Kommissionen bruger; bemærker endvidere, at myndigheden indtil denne dato brugte SAGE (10), som var det system, CEBS anvendte til regnskabsføring, og at der den 10. juni 2011 blev udarbejdet en overgangsbalance;

                  15.

                  bemærker, at myndigheden den 28. august 2011 indførte Kommissionens system til registrering af aktiver (ABAC-aktiver) for fysisk at spore de enkelte anlægsaktiver (ABAC-aktiver er integreret i myndighedens regnskabssystem); bemærker endvidere, at der ikke fandtes et system til dette formål i CEBS;

                  16.

                  konstaterer på baggrund af årsregnskabet (11), at myndigheden i august og september 2011 foretog en fysisk opgørelse over anlægsaktiver modtaget fra CEBS og konkluderede, at der ikke kunne konstateres nogen væsentlige forskelle;

                  17.

                  glæder sig over valideringen af myndighedens regnskabssystem af den eksterne revisor, Deloitte Consulting (12); bemærker, at gennemgangen af myndighedens regnskabssystem fandt sted i november 2012;

                  18.

                  bemærker, at ifølge Deloittes rapport er Deloittes overordnede konklusion på baggrund af den gennemførte kontrol med overholdelse af valideringskriterierne, at EBA's regnskabssystem overholder de kriterier, som Europa-Kommissionen (Generaldirektoratet for Budget) har opstillet, og at en række interne kontroller allerede er indført og gennemført på passende vis af EBA's ansvarshavende, hvad angår den regnskabsmæssige proces og adgangen til de væsentligste involverede it-infrastrukturelementer i overensstemmelse med god praksis;

         Forpligtelser

                  19.

                  bemærker på baggrund af årsregnskaberne, at myndigheden registrerede en budgetgennemførelsesgrad på 71 % for forpligtelser og på 59 % for betalinger ved udgangen af 2011;

                  20.

                  konstaterer, at gennemførelsesgraden for forpligtelser under afsnit I (Personaleudgifter) er på 91 %, hvilket svarer til antallet af besatte stillinger pr. 31. december 2011 (41 ud af 46 i stillingsfortegnelsen); bemærker endvidere, at den lavere gennemførelsesgrad for betalinger (83 %) hovedsagelig skyldes forsinket fakturering for udstationeret personale fra de nationale tilsynsmyndigheder; opfordrer myndigheden til at underrette dechargemyndigheden om de foranstaltninger, der er truffet for at udbedre denne mangel;

                  21.

                  bemærker på baggrund af årsregnskabet, at den lavere gennemførelsesgrad for afsnit III (Driftsudgifter) primært vedrører området for informationsteknologi (it), hvilket kan tilskrives, at procedurerne for ansættelse af de nødvendige it-medarbejdere varede længere end forventet, og at udbudsproceduren var langvarig; opfordrer myndigheden til at underrette dechargemyndigheden om de skridt, der tages for at forbedre gennemførelsesgraden for afsnit III;

                  22.

                  uddrager af årsberetningen (13) om myndighedens virksomhed, at den i 2011 kun anvendte ikke-opdelte bevillinger; bemærker også, at forpligtelserne udgjorde 9 054 030 EUR eller 71 % af budgettet for 2011, hvoraf 7 436 217 EUR blev udbetalt og 1 617 813 EUR blev automatisk fremført, jf. artikel 10 i myndighedens finansforordning;

                  23.

                  noterer sig med bekymring Revisionsrettens bemærkning om, at forpligtelsesgraden især var lav i afsnit II (Administrative udgifter) (57 %) og afsnit III (Driftsudgifter) (46 %), hvilket bevirkede, at myndighedens it-mål ikke helt blev opfyldt; opfordrer myndigheden til at informere dechargemyndigheden om de foranstaltninger, der træffes for at forbedre disse, idet den lave budgetudnyttelse vidner om vanskeligheder i forbindelse med planlægningen og gennemførelsen af budgettet;

                  24.

                  bemærker, at Revisionsretten konstaterede svagheder, som bestod i, at tre retlige forpligtelser var indgået inden budgetforpligtelserne (742 000 euro); opfordrer myndigheden til at underrette dechargemyndigheden om de foranstaltninger, den har truffet for at udbedre denne mangel;

         Udbudsprocedurer

                  25.

                  bemærker, at ifølge årsberetningen om myndighedens virksomhed (14) indledtes der i 2011 en række udbudsprocedurer for varer og tjenesteydelser; bemærker endvidere, at myndigheden har gjort brug af Kommissionens eksisterende rammekontrakter, især på it-området, hvor den anvendte en række interne it-systemer, såsom e-mail og intranet, samt en it-platform til indsamling og analyse af data fra nationale tilsynsmyndigheder;

                  26.

                  erkender, at myndigheden har gjort betydelige fremskridt med hensyn til at bringe sine udbudsprocedurer i overensstemmelse med EU's udbudsregler; konstaterer, at puklen af uafsluttede indkøbsprocedurer er blevet reduceret væsentligt, og at de resterende pukler/områder med manglende overholdelse vil blive korrigeret i 2013, opfordrer myndigheden til at følge op på spørgsmålet og aflægge rapport til dechargemyndigheden om de opnåede fremskridt;

                  27.

                  erkender, at der blev indrømmet visse undtagelser fra reglerne om offentlige indkøb; bemærker dog, at antallet var meget lavere i 2012 end i 2011, og at de fleste områder med væsentlige afvigelser er blevet korrigeret; opfordrer myndigheden til at underrette dechargemyndigheden om de videre foranstaltninger, der er truffet for at udbedre denne mangel;

         Ansættelsesprocedurer

                  28.

                  bemærker på baggrund af Revisionsrettens beretning, at myndigheden bør gøre ansættelsesprocedurerne mere gennemsigtige; opfordrer myndigheden til at underrette dechargemyndigheden om de foranstaltninger, den har truffet for at udbedre denne mangel; mener, at nogle af personalevedtægtens bestemmelser vil kunne udgøre en anseelig administrativ byrde; tilskynder derfor Kommissionen til at tillade en vis grad af forenkling under personalevedtægtens artikel 110, for så vidt angår agenturerne;

                  29.

                  bemærker, at ifølge årsberetningen (15) om myndighedens virksomhed var 2011 et afgørende år for myndighedens etablering og udbygningen af de menneskelige ressourcer, der skal varetage myndighedens nye funktioner og opgaver; bemærker også, at der i alt blev gennemført 33 ansættelsesprocedurer, og at myndighedens personale steg fra 31 til 52 ansatte mellem den 1. januar og den 31. december 2011 og omfatter 19 nationaliteter;

                  30.

                  henviser i forbindelse med de øvrige bemærkninger, der ledsager dechargeafgørelsen, og som er af horisontal karakter, til sin beslutning af 17. april 2013 (16) om præstation, økonomisk forvaltning og kontrol med agenturer.

         (1)  EUT C 388 af 15.12.2012, s. 60.

         (2)  EFT L 248 af 16.9.2002, s. 1.

         (3)  EUT L 298 af 26.10.2012, s. 1.

         (4)  EUT L 331 af 15.12.2010, s. 12.

         (5)  EFT L 357 af 31.12.2002, s. 72.

         (6)  EUT L 331 af 15.12.2010, s. 12, artikel 62, stk. 1.

         (7)  Årsregnskab 2011, s. 19.

         (8)  Årsregnskab 2011, s. 18.

         (9)  Årsregnskab 2011, s. 31.

         (10)  SAGE er et regnskabssystem, der er skræddersyet til små og mellemstore virksomheder, organisationer og institutioner.

         (11)  Årsregnskab 2011, s. 26.

         (12)  European Banking Authority (EBA), Validation of accounting systems, 7.12.2012, Deloitte.

         (13)  Årsberetning 2011, s. 41.

         (14)  Årsberetning 2011, s. 36.

         (15)  Årsberetning 2011, s. 36.

         (16)  Vedtagne tekster, P7_TA(2013)0134 (Se side 374 i denne EUT).


title: Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 778/2013/EU af 12. august 2013 om yderligere makrofinansiel bistand til Georgien

text:
               14.8.2013

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 218/15

         EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS AFGØRELSE Nr. 778/2013/EU
   af 12. august 2013
   om yderligere makrofinansiel bistand til Georgien
   EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 212, stk. 2,
   under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
   efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,
   efter den almindelige lovgivningsprocedure (1), på grundlag af Forligsudvalgets fælles udkast af 26. juni 2013, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Forbindelserne mellem Georgien og Den Europæiske Union udvikles inden for rammerne af den europæiske naboskabspolitik. I 2006 aftalte Fællesskabet og Georgien en handlingsplan under den europæiske naboskabspolitik, hvori der blev fastlagt prioriteter på mellemlang sigt for forbindelserne mellem Unionen og Georgien. I 2010 indledte Unionen og Georgien forhandlingerne om en associeringsaftale, som forventes at træde i stedet for den nuværende partnerskabs- og samarbejdsaftale mellem Unionen og Georgien (2). Rammerne for forbindelserne mellem Unionen og Georgien er blevet styrket yderligere med det nylig iværksatte østlige partnerskab.

               (2)

               På Det Europæiske Råds ekstraordinære møde den 1. september 2008 blev det bekræftet, at Unionen ønsker at styrke forbindelserne med Georgien efter den væbnede konflikt i august 2008 mellem Georgien og Den Russiske Føderation.

               (3)

               Den georgiske økonomi er siden tredje kvartal 2008 blevet ramt af den internationale finansielle krise med deraf følgende faldende produktion, faldende skatteindtægter og stigende eksterne finansieringsbehov.

               (4)

               På den internationale donorkonference, der blev afholdt den 22. oktober 2008, gav det internationale samfund tilsagn om støtte til Georgiens økonomiske genopretning i overensstemmelse med den fælles behovsvurdering, der er gennemført af De Forenede Nationer og Verdensbanken.

               (5)

               Unionen bebudede, at den ville yde op til 500 mio. EUR som finansiel bistand til Georgien.

               (6)

               Georgiens økonomiske tilpasning og genopretning støttes med finansiel bistand fra Den Internationale Valutafond (IMF). I september 2008 indgik de georgiske myndigheder og IMF en standbyaftale til et beløb af 750 mio. USD for at støtte den georgiske økonomi i at foretage de nødvendige tilpasninger i lyset af den finansielle krise.

               (7)

               Efter en yderligere forværring af Georgiens økonomiske situation og en nødvendig revision af IMF-programmets underliggende økonomiske antagelser samt en stigning i Georgiens behov for ekstern finansiering blev der indgået en aftale mellem Georgien og IMF om en forøgelse af standbyaftalen med 424 mio. USD, som IMF's bestyrelse godkendte i august 2009.

               (8)

               Unionen tildelte for 2010-2012 Georgien i gennemsnit 24 mio. EUR om året i budgetstøtte (gavebistand) under det europæiske naboskabs- og partnerskabsinstrument (ENPI).

               (9)

               På baggrund af Georgiens stadig ringere økonomiske situation og fremtidsudsigt har Georgien anmodet om makrofinansiel bistand fra Unionen.

               (10)

               I betragtning af at der stadig er et tilbageværende finansieringsunderskud på Georgiens betalingsbalance, anses det for hensigtsmæssigt at yde makrofinansiel bistand som svar på Georgiens anmodning under de nuværende ekstraordinære omstændigheder om at støtte den økonomiske stabilisering i forbindelse med det igangværende IMF-program.

               (11)

               Unionens makrofinansielle bistand til Georgien (»Unionens makrofinansielle bistand«) bør ikke alene supplere programmer og ressourcer fra IMF og Verdensbanken, men bør sikre, at Unionens engagement skaber merværdi.

               (12)

               Kommissionen bør sikre, at Unionens makrofinansielle bistand juridisk og indholdsmæssigt er i overensstemmelse med de foranstaltninger, der træffes som led i de forskellige eksterne foranstaltninger, og andre af Unionens relevante politikker.

               (13)

               De særlige målsætninger for Unionens makrofinansielle bistand bør øge effektiviteten, gennemsigtigheden og ansvarligheden. Kommissionen bør regelmæssigt føre kontrol med disse målsætninger.

               (14)

               Betingelserne for ydelse af Unionens makrofinansielle bistand bør afspejle de vigtigste principper og målsætninger i Unionens politik over for Georgien.

               (15)

               For at sikre en effektiv beskyttelse af Unionens finansielle interesser i forbindelse med Unionens makrofinansielle bistand er det nødvendigt, at Georgien vedtager hensigtsmæssige foranstaltninger vedrørende forebyggelsen og bekæmpelsen af svig, korruption og andre uregelmæssigheder i forbindelse med denne bistand. Det er ligeledes nødvendigt, at Kommissionen udfører den fornødne kontrol, og at Revisionsretten foretager den fornødne revision.

               (16)

               Frigivelsen af Unionens makrofinansielle bistand sker med forbehold af budgetmyndighedens beføjelser.

               (17)

               Unionens makrofinansielle bistand bør forvaltes af Kommissionen. For at sikre at Europa-Parlamentet og Det Økonomiske og Finansielle Udvalg kan følge gennemførelsen af denne afgørelse, bør Kommissionen regelmæssigt informere dem om udviklingen med hensyn til Unionens makrofinansielle bistand og forsyne dem med de relevante dokumenter.

               (18)

               For at sikre ensartede betingelser for gennemførelsen af denne afgørelse bør Kommissionen tillægges gennemførelsesbeføjelser. Disse beføjelser bør udøves i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 af 16. februar 2011 om de generelle regler og principper for, hvordan medlemsstaterne skal kontrollere Kommissionens udøvelse af gennemførelsesbeføjelser (3).

               (19)

               I denne forbindelse mindes der om, at rådgivningsproceduren i overensstemmelse med nævnte forordning som hovedregel bør finde anvendelse i alle tilfælde, medmindre andet er fastsat i forordningen. I betragtning af den potentielt store betydning af de transaktioner, der overskrider tærsklen på 90 millioner EUR, vil det være hensigtsmæssigt, at undersøgelsesproceduren anvendes for disse transaktioner. I betragtning af størrelsen af Unionens makrofinansielle bestand til Georgien bør rådgivningsprocedure finde anvendelse på vedtagelsen af aftalememorandummet eller på reduktion, eller suspendering eller annullering af bistanden —

         VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   1.   Unionen stiller makrofinansiel bistand til rådighed for Georgien for et maksimumsbeløb på 46 mio. EUR med henblik på at understøtte Georgiens økonomiske stabilisering og dække dets betalingsbalancebehov, som er identificeret i det igangværende IMF-program. Af dette maksimumsbeløb ydes op til 23 mio. EUR i form af gavebistand og op til 23 mio. EUR i form af lån. Frigivelsen af Unionens makrofinansielle bistand er betinget af, at budgetmyndigheden godkender Unionens budget for 2013.
   2.   Til finansiering af Unionens makrofinansielle bistands lånekomponent bemyndiges Kommissionen til på Unionens vegne at låne de nødvendige midler. Lånet skal have en løbetid på højst 15 år.
   3.   Frigivelsen af Unionens makrofinansielle bistand forvaltes af Kommissionen på en måde, der er i overensstemmelse med de aftaler eller overenskomster, som er indgået mellem IMF og Georgien, og med de centrale principper og målsætninger i den økonomiske reform, som er fastlagt i partnerskabs- og samarbejdsaftalen mellem Unionen og Georgien. Kommissionen orienterer regelmæssigt Europa-Parlamentet og Det Økonomiske og Finansielle Udvalg om udviklingen i forvaltningen af Unionens makrofinansielle bistand og forsyner dem med relevante dokumenter.
   4.   Unionens makrofinansielle bistand stilles til rådighed i en periode på to år og seks måneder, der begynder fra den første dag efter ikrafttrædelsen af det aftalememorandum, der henvises til i artikel 2, stk. 1.
   Artikel 2
   1.   Kommissionen vedtager efter rådgivningsproceduren i artikel 6, stk. 2, et aftalememorandum, som indeholder de økonomisk-politiske og finansielle betingelser, som Unionens makrofinansielle bistand er underlagt, herunder en tidsramme for opfyldelsen af disse betingelser. De økonomisk-politiske og finansielle betingelser i aftalememorandummet skal være i overensstemmelse med de aftaler eller overenskomster, der henvises til i artikel 1, stk. 3. Disse betingelser har især til formål at styrke effektiviteten, gennemsigtigheden og ansvarligheden i forbindelse med Unionens makrofinansielle bistand, herunder de offentlige finansforvaltningssystemer i Georgien. Kommissionen fører regelmæssigt kontrol med fremskridt med hensyn til opfyldelsen af disse målsætninger. De detaljerede finansielle vilkår for Unionens makrofinansielle bistand fastlægges i den gavebistandsaftale og låneaftale, der indgås mellem Kommissionen og Georgiens myndigheder.
   2.   Under gennemførelsen af Unionens makrofinansielle bistand overvåger Kommissionen, om Georgien råder over fornuftige finansielle arrangementer, administrative procedurer samt interne og eksterne kontrolmekanismer, der er relevante for denne bistand, og om Georgien overholder den fastlagte tidsramme.
   3.   Kommissionen kontrollerer jævnligt, om Georgiens økonomiske politik er i overensstemmelse med målene for Unionens makrofinansielle bistand, og om de aftalte økonomisk-politiske betingelser opfyldes på tilfredsstillende vis. I denne forbindelse arbejder Kommissionen tæt sammen med Den Internationale Valutafond og Verdensbanken og, når det er nødvendigt, Det Økonomiske og Finansielle Udvalg.
   Artikel 3
   1.   Under iagttagelse af betingelserne i stk. 2 stiller Kommissionen Unionens makrofinansielle bistand til rådighed i to rater, hver bestående af et gavebistands- og låneelement. Raternes størrelse fastlægges i aftalememorandummet.
   2.   Kommissionen frigiver raterne under forudsætning af en tilfredsstillende opfyldelse af de økonomisk-politiske og finansielle betingelser, der er fastlagt i aftalememorandummet. Anden rate må ikke udbetales tidligere end tre måneder efter frigivelsen af første rate.
   3.   EU-midlerne udbetales til Georgiens centralbank. Med forbehold af de bestemmelser, der fastlægges i aftalememorandummet, herunder en bekræftelse af de resterende budgetfinansieringsbehov, kan EU-midlerne overføres til Georgiens statskasse som den endelige modtager.
   Artikel 4
   1.   De låntagnings- og långivningstransaktioner, der vedrører lånekomponenten i Unionens makrofinansielle bistand, gennemføres i euro med samme valørdato og må ikke udsætte Unionen for nogen ændring af forfaldsdatoen, eller for valutakurs- eller renterisici eller for nogen anden kommerciel risiko.
   2.   Kommissionen træffer, hvis Georgien anmoder herom, de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at der i lånevilkårene indføjes en klausul om førtidig tilbagebetaling, og at vilkårene for Kommissionens låntagningstransaktioner indeholder en tilsvarende klausul.
   3.   Tillader omstændighederne en forbedring af rentesatsen på lånet, og anmoder Georgien herom, kan Kommissionen refinansiere hele eller en del af sit oprindelige lån eller omlægge de tilsvarende finansielle betingelser. Refinansierings- eller omlægningstransaktioner skal foregå på de betingelser, der er fastsat i stk. 1, og må ikke resultere i en forlængelse af den gennemsnitlige løbetid for det pågældende lån eller i en forhøjelse af restgælden på datoen for refinansieringen eller omlægningen.
   4.   Alle Unionens omkostninger, som vedrører de låntagnings- og långivningstransaktioner, der er omfattet af denne afgørelse, afholdes af Georgien.
   5.   Kommissionen holder løbende Europa-Parlamentet og Det Økonomiske og Finansielle Udvalg underrettet om udviklingen i de transaktioner, der er omhandlet i stk. 2 og 3.
   Artikel 5
   Unionens makrofinansielle bistand gennemføres i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 af 25. oktober 2012 om de finansielle regler vedrørende Unionens almindelige budget (4) samt gennemførelsesbestemmelserne hertil (5). Især gælder det, at det aftalememorandum, den låneaftale og den gavebistandsaftale, der indgås med Georgiens myndigheder, skal indeholde bestemmelser om specifikke foranstaltninger vedrørende forebyggelsen og bekæmpelsen af svig, korruption og alle andre uregelmæssigheder, der har indvirkning på Unionens makrofinansielle bistand. For at sikre større gennemsigtighed i forvaltningen og udbetalingen af midlerne skal aftalememorandummet, låneaftalen og gavebistandsaftalen også give mulighed for kontrol, bl.a. kontrol og inspektion på stedet, som skal foretages af Kommissionen, herunder Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig. Disse dokumenter skal også give Revisionsretten ret til at foretage revision, herunder om nødvendigt på stedet.
   Artikel 6
   1.   Kommissionen bistås af et udvalg. Dette udvalg er et udvalg som omhandlet i forordning (EU) nr. 182/2011.
   2.   Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 4 i forordning (EU) nr. 182/2011.
   Artikel 7
   1.   Senest den 30. juni hvert år forelægger Kommissionen en rapport for Europa-Parlamentet og Rådet om gennemførelsen af denne afgørelse i det foregående år, herunder en vurdering heraf. I rapporten redegøres der for forbindelsen mellem de økonomisk-politiske og finansielle betingelser, der er fastlagt i aftalememorandummet, Georgiens aktuelle økonomiske og finanspolitiske resultater og Kommissionens afgørelser om frigivelse af Unionens makrofinansielle bistandsrater.
   2.   Senest to år efter udløbet af den rådighedsperiode, der er omhandlet i artikel 1, stk. 4, forlægger Kommissionen Europa-Parlamentet og Rådet en efterfølgende evalueringsrapport.
   Artikel 8
   Denne afgørelse træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 12. august 2013.

            På Europa-Parlamentets vegne

         M. SCHULZ

            Formand

            På Rådets vegne

         L. LINKEVIČIUS

            Formand

      (1)  Europa-Parlamentets holdning af 10.5.2011 (EUT C 377 E af 7.12.2012, s. 211) og Rådets førstebehandlingsholdning af 10.5.2012 (EUT C 291 E af 27.9.2012, s. 1). Europa-Parlamentets holdning af 11.12.2012 (endnu ikke offentliggjort i EUT). Europa-Parlamentets lovgivningsmæssige beslutning af 4.7.2013 (endnu ikke offentliggjort i EUT) og Rådets afgørelse af 9.7.2013.

      (2)  Partnerskabs- og samarbejdsaftale mellem De Europæiske Fællesskaber og deres medlemsstater på den ene side og Georgien på den anden side (EFT L 205 af 4.8.1999, s. 3).

      (3)  EUT L 55 af 28.2.2011, s. 13.

      (4)  EUT L 298 af 26.10.2012, s. 1.

      (5)  Kommissionens delegerede forordning (EU) nr. 1268/2012 af 29. oktober 2012 om gennemførelsesbestemmelser til forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 (EUT L 362 af 31.12.2012, s. 1).

      Fælles erklæring fra Europa-Parlamentet og Rådet vedtaget sammen med afgørelsen om yderligere makrofinansiel bistand til Georgien
      Europa-Parlamentet og Rådet:

                  —

                  er enige om, at vedtagelsen af afgørelsen om yderligere makrofinansiel bistand til Georgien bør ses i en bredere sammenhæng med behovet for en ramme, der skal sikre forsvarlige og effektive afgørelser om makrofinansiel bistand til tredjelande

                  —

                  er enige om, at vedtagelsen af afgørelser om fremtidige makrofinansielle bistandstransaktioner bør baseres på de nedenfor anførte betragtninger og principper for tildeling af Unionens makrofinansielle bistand til bistandsberettigede tredjelande og områder, uden at det berører initiativretten på det lovgivningsmæssige område og den retlige form, som et fremtidigt instrument, der formaliserer disse betragtninger og principper, kan have

                  —

                  forpligter sig til fuldt ud at afspejle disse betragtninger og principper i de fremtidige individuelle afgørelser om Unionens makrofinansielle bistand.

            DEL A —   BETRAGTNINGER

                  1)

                  Den Europæiske Union er en af de største donorer af økonomisk, finansiel og teknisk bistand til tredjelande. Unionens makrofinansielle bistand (»makrofinansiel bistand«) har vist sig at være et effektivt instrument til økonomisk stabilisering og en drivende kraft for strukturreformer i lande og områder, der modtager en sådan bistand (»modtagere«). I overensstemmelse med den overordnede politik over for kandidatlande, potentielle kandidatlande og nabolande bør Unionen være i stand til at yde makrofinansiel bistand til disse lande med sigte på at opbygge et område med fælles stabilitet, sikkerhed og velstand.

                  2)

                  Makrofinansiel bistand bør være baseret på Europa-Parlamentets og Rådets landespecifikke ad hoc-afgørelser. Disse principper har til formål at effektivisere beslutningsproceduren for sådanne afgørelser og deres gennemførelse samt at styrke modtagerens opfyldelse af de politiske forudsætninger for makrofinansiel bistand og forbedre gennemsigtigheden og den demokratiske kontrol af denne bistand.

                  3)

                  Europa-Parlamentet stillede i sin beslutning af 3. juni 2003 om gennemførelse af den makrofinansielle bistand til tredjelande krav om en rammeforordning om makrofinansiel bistand for at fremskynde beslutningsprocessen og give dette finansielle instrument et formelt og gennemsigtigt grundlag.

                  4)

                  Rådet fastsatte i sine konklusioner af 8. oktober 2002 en række kriterier (de såkaldte Genval-kriterier) som en vejledning for makrofinansielle bistandstransaktioner. Det vil være hensigtsmæssigt at ajourføre og præcisere disse kriterier, bl.a. kriterierne for fastsættelsen af en passende form for bistand (lån, gavebistand eller en kombination heraf).

                  5)

                  Disse principper bør gøre Unionen i stand til at yde makrofinansiel bistand med kort varsel, særlig når omstændighederne kræver øjeblikkelig handling, og gøre de kriterier, som anvendes til at gennemføre makrofinansiel bistand, klarere og mere gennemsigtige.

                  6)

                  Kommissionen bør sikre, at makrofinansiel bistand er i overensstemmelse med de vigtigste principper, mål og foranstaltninger truffet som led i de forskellige eksterne foranstaltninger og andre relevante EU-politikker.

                  7)

                  Makrofinansiel bistand bør støtte Unionens udenrigspolitik. Kommissionens tjenestegrene og Tjenesten for EU's Optræden Udadtil bør arbejde tæt sammen under hele den makrofinansielle bistandstransaktion med henblik på at koordinere og sikre sammenhæng i Unionens udenrigspolitik.

                  8)

                  Makrofinansiel bistand bør understøtte modtagernes tilslutning til fælles værdier, der deles med Unionen, herunder demokrati, retsstatsprincippet, god regeringsførelse, respekt for menneskerettighederne, bæredygtig udvikling og bekæmpelse af fattigdom, og til principperne om åben, regelbaseret og fair handel.

                  9)

                  En forudsætning for makrofinansiel bistand bør være, at det bistandsberettigede land respekterer effektive, demokratiske mekanismer, herunder et parlamentarisk flerpartisystem og retsstatsprincippet, samt garanterer respekt for menneskerettighederne. Disse forudsætninger bør regelmæssigt kontrolleres af Kommissionen.

                  10)

                  De specifikke mål for de enkelte afgørelser om makrofinansiel bistand bør styrke effektiviteten, gennemsigtigheden og ansvarligheden af de offentlige finansforvaltningssystemer hos modtagerne. Kommissionen bør regelmæssigt føre kontrol med, at disse mål opfyldes.

                  11)

                  Makrofinansiel bistand bør sigte på at støtte genoprettelsen af en holdbar ekstern finansieringssituation i tredjelande og områder, der står over for en mangel på udenlandsk valuta og tilhørende problemer med at opnå ekstern finansiering. Mikrofinansiel bistand bør hverken anvendes til at yde almindelig finansiel bistand eller have som sit primære formål at støtte modtagernes økonomiske og sociale udvikling.

                  12)

                  Makrofinansiel bistand bør være et supplement til støtten fra Den Internationale Valutafond (IMF) og andre multilaterale finansielle institutioner, og der bør være en retfærdig byrdedeling mellem Unionen og andre donorer. Makrofinansiel bistand bør sikre, at Unionens engagement skaber merværdi.

                  13)

                  For at sikre at Unionens finansielle interesser i forbindelse med makrofinansiel bistand beskyttes effektivt, bør modtagerne træffe hensigtsmæssige foranstaltninger med henblik på at forebygge og bekæmpe svig, korruption og andre uregelmæssigheder i forbindelse med denne bistand, og der bør fastsættes bestemmelser for Kommissionens kontrol og Revisionsrettens revision.

                  14)

                  Valget af procedure for vedtagelsen af aftalememorandummet bør foretages i overensstemmelse med kriterierne fastsat i forordning (EU) nr. 182/2011. I denne sammenhæng bør rådgivningsproceduren anvendes som en generel regel, men i betragtning af den potentielt store betydning af de transaktioner, der overskrider tærsklen i Del B, vil det være hensigtsmæssigt, at undersøgelsesproceduren anvendes for sidstnævnte transaktioner.

            DEL B —   PRINCIPPER
      1.   Formålet med bistanden

                  a)

                  Makrofinansiel bistand bør være et ekstraordinært finansielt instrument til ubunden og uspecificeret betalingsbalancestøtte til bistandsberettigede tredjelande og områder. Formålet bør være at genoprette en holdbar ekstern finansieringssituation i de bistandsberettigede lande og områder, der har problemer med at opnå ekstern finansiering. Bistanden bør understøtte gennemførelsen af et politisk program, der indeholder stærke tilpasnings- og strukturreformforanstaltninger til at afhjælpe betalingsbalanceproblemer, navnlig i løbet af programperioden, og styrke gennemførelsen af de relevante aftaler og programmer med Unionen.

                  b)

                  Makrofinansiel bistand bør gøres betinget af, at der eksisterer et væsentligt, resterende behov for ekstern finansiering, der er fastslået af Kommissionen i samarbejde med de multilaterale finansielle institutioner, og som overstiger de midler, som er stillet til rådighed af IMF og andre multilaterale institutioner, på trods af gennemførelsen af omfattende økonomiske stabiliserings- og reformprogrammer af det pågældende land eller område.

                  c)

                  Makrofinansiel bistand bør være af kortsigtet karakter og bør ophøre, så snart den eksterne finansielle situation igen er blevet holdbar.

            2.   Bistandsberettigede lande og områder.
      Tredjelande og områder, der er berettigede til at blive modtagere af makrofinansiel bistand, bør være:

                  —

                  kandidatlande og potentielle kandidatlande

                  —

                  lande og områder, der er omfattet af den europæiske naboskabspolitik

                  —

                  i ekstraordinære og behørigt begrundede omstændigheder andre tredjelande, der spiller en afgørende rolle for den regionale stabilitet, og som er af strategisk betydning for Unionen og politisk, økonomisk og geografisk tæt på Unionen.

            3.   Bistandens form

                  a)

                  Makrofinansiel bistand bør generelt ydes i form af et lån. I særlige tilfælde kan der dog ydes bistand i form af et lån eller gavebistand eller en kombination af begge. Når Kommissionen fastsætter den passende andel af et eventuelt gavebistandselement, bør den ved udarbejdelsen af sit forslag tage højde for modtagerens økonomiske udviklingsniveau målt i gennemsnitsindkomst pr. indbygger og andelen af fattige samt modtagerens tilbagebetalingsevne, idet der tages udgangspunkt i en gældsbæredygtighedsanalyse, og samtidig sikres, at princippet om en retfærdig byrdedeling mellem Unionen og de andre donorer respekteres. Med henblik herpå bør Kommissionen også tage hensyn til, i hvilket omfang de internationale finansielle institutioner og andre donorer anvender lempelige vilkår i det pågældende land.

                  b)

                  Når makrofinansiel bistand ydes som et lån, bør Kommissionen tillægges beføjelse til på Unionens vegne at låne de nødvendige midler på kapitalmarkederne eller fra finansielle institutioner og genudlåne dem til modtageren.

                  c)

                  Lånoptagelses- og långivningstransaktionerne bør udføres i euro og have samme valørdato og bør ikke involvere Unionen i nogen ændring af forfaldsdatoen eller i valutakurs- eller renterisici.

                  d)

                  Modtageren bør bære alle de omkostninger, som Unionen afholder i forbindelse med låntagnings- eller långivningstransaktioner.

                  e)

                  På modtagerens anmodning kan Kommissionen, hvis omstændighederne tillader en forbedring af rentesatsen på lånet, beslutte helt eller delvis at refinansiere sin oprindelige lånoptagelse eller omlægge de hertil knyttede finansielle betingelser. En sådan refinansiering eller omlægning bør gennemføres på de betingelser, der er fastsat i punkt 3, litra d), og bør ikke resultere i en forlængelse af den gennemsnitlige løbetid for den pågældende låntagning eller i en forhøjelse af restgælden på datoen for refinansieringen eller omlægningen.

            4.   Finansielle bestemmelser

                  a)

                  Makrofinansiel bistand, der ydes i form af gavebistand, bør være forenelig med budgetbevillingerne i det flerårige finansielle ramme.

                  b)

                  Makrofinansiel bistand, der ydes i form af lån, bør ydes i overensstemmelse med forordningen om oprettelse af en garantifond for aktioner i forhold til tredjelande. De beløb, der ydes, bør være forenelige med budgetbevillingerne i den flerårige finansielle ramme.

                  c)

                  De årlige bevillinger bør godkendes af budgetmyndigheden inden for rammerne af den flerårige finansielle ramme.

            5.   Bistandsbeløbet

                  a)

                  Fastsættelsen af bidragsbeløbet bør baseres på det bistandsberettigede lands eller områdes resterende behov for ekstern finansiering og bør tage hensyn til dets evne til at finansiere sig selv med egne midler, og navnlig hvilke internationale reserver, der er til rådighed. Disse finansieringsbehov bør fastsættes af Kommissionen i samarbejde med de internationale finansielle institutioner på grundlag af en omfattende kvantitativ vurdering og gennemsigtig dokumentation. Kommissionen bør navnlig gøre brug af IMF’s seneste betalingsbalancefremskrivninger for det relevante land eller område og tage højde for forventede finansielle bidrag fra multilaterale donorer samt for allerede eksisterende anvendelse af Unionens andre eksterne finansieringsinstrumenter i det bistandsberettigede land eller område.

                  b)

                  Kommissionens dokumentation bør indeholde oplysninger om den forventede beholdning af udenlandske valutareserver uden makrofinansiel bistand sammenlignet med de niveauer, der anses for at være tilstrækkelige, målt ved relevante indikatorer såsom forholdet mellem reserver og den kortfristede udlandsgæld og forholdet mellem reserver og modtagerlandets import.

                  c)

                  Fastsættelsen af den makrofinansielle bistand, der ydes, bør endvidere tage hensyn til behovet for at sikre en retfærdig byrdedeling mellem Unionen og de andre donorer samt til merværdien af Unionens samlede engagement.

                  d)

                  Sker der i løbet af den periode, hvor den makrofinansielle bistand udbetales, et voldsomt fald i modtagerens finansieringsbehov i forhold til de oprindelige prognoser, bør Kommissionen efter rådgivningsproceduren, hvis bistanden er på 90 mio. EUR eller derunder, og efter undersøgelsesproceduren, hvis bistanden er over 90 mio. EUR, reducere størrelsen af sådan bistand, eller suspendere eller annullere den.

            6.   Konditionalitet

                  a)

                  En forudsætning for makrofinansiel bistand bør være, at det bistandsberettigede land eller område respekterer effektive, demokratiske mekanismer, herunder et parlamentarisk flerpartisystem og retsstatsprincippet, samt garanterer overholdelsen af menneskerettighederne. Kommissionen bør udarbejde en offentligt tilgængelig vurdering (1) om opfyldelsen af denne forudsætning og bør overvåge den gennem hele livscyklussen for den makrofinansielle bistand. Dette punkt bør anvendes i overensstemmelse med afgørelsen om, hvordan Tjenesten for EU's Optræden Udadtil skal tilrettelægges og fungere.

                  b)

                  Makrofinansiel bistand bør være betinget af, at der foreligger en ikke-forebyggende kreditaftale mellem det bistandsberettigede land eller område og IMF, som opfylder følgende betingelser:

                              —

                              formålet med aftalen er i overensstemmelse med formålet med den makrofinansielle bistand, nemlig at afhjælpe kortsigtede betalingsbalancevanskeligheder

                              —

                              gennemførelsen af stærke tilpasningsforanstaltninger i overensstemmelse med formålet med makrofinansiel bistand, som defineret i punkt 1, litra a).

                  c)

                  Udbetalingen af bistanden bør være betinget af en kontinuerlig tilfredsstillende gennemførelse af et IMF-støttet politisk program og af opfyldelsen af den forudsætning, der er nævnt i dette punkt, litra a). Den bør desuden være betinget af, at der inden for en bestemt tidsfrist gennemføres en række klart definerede økonomisk-politiske foranstaltninger med fokus på strukturreformer og sunde offentlige finanser, som aftales mellem Kommissionen og modtageren og nedfældes i et aftalememorandum.

                  d)

                  For at beskytte Unionens finansielle interesser og styrke modtagernes forvaltningspraksis bør aftalememorandummet indeholde foranstaltninger, som har til formål at øge de offentlige finansforvaltningssystemers effektivitet, gennemsigtighed ansvarlighed.

                  e)

                  Fremskridt med hensyn til gensidig markedsåbning, udvikling af regelbaseret og fair handel samt andre prioriteringer i sammenhæng med Unionens eksterne politik bør også tages i betragtning ved udarbejdelsen af de politiske foranstaltninger.

                  f)

                  De politiske foranstaltninger bør være i overensstemmelse med eksisterende partnerskabsaftaler, samarbejdsaftaler eller associeringsaftaler, der er indgået mellem Unionen og modtageren, og med de makroøkonomiske tilpasnings- og strukturreformforanstaltninger, der er gennemført af modtageren med støtte fra IMF.

            7.   Procedure

                  a)

                  Ønsker et land eller område makrofinansiel bistand, bør det fremsende en skriftlig anmodning til Kommissionen. Kommissionen bør undersøge om betingelserne anført i punkt 1, 2, 4 og 6 er opfyldt og kan i givet fald forelægge Europa-Parlamentets og Rådets et forslag til afgørelse.

                  b)

                  Afgørelsen om at yde et lån bør angive beløbet, den maksimale gennemsnitlige løbetid og det maksimale antal rater af den makrofinansielle bistand. Hvis afgørelsen indeholder et gavebistandselement, bør beløbet og det maksimale antal rater også angives. Afgørelsen om at yde gavebistand bør ledsages af en begrundelse for gavebistanden (eller gavebistandselementet). I begge tilfælde bør den periode, i hvilken den makrofinansielle bistand er til rådighed, defineres. Rådighedsperioden bør normalt ikke overskride tre år. Når Kommissionen forelægger et forslag til en ny afgørelse om at yde makrofinansiel bistand, bør den forelægge de oplysninger, der er anført i punkt 12, litra c).

                  c)

                  Efter vedtagelsen af afgørelsen om tildeling af makrofinansiel bistand bør Kommissionen, som handler efter rådgivningsproceduren, hvis bistanden er på 90 mio. EUR eller derunder, og efter undersøgelsesproceduren, hvis bistanden er over 90 mio. EUR, i aftalememorandummet aftale med modtageren de politiske foranstaltninger, jf. punkt 6, litra c), d), e) og f).

                  d)

                  Efter at afgørelsen om at yde makrofinansiel bistand er vedtaget, aftaler Kommissionen med modtageren de detaljerede finansielle betingelser for bistanden. Disse detaljerede finansielle betingelser bør nedfældes i en gavebistandsaftale eller en låneaftale.

                  e)

                  Kommissionen bør underrette Europa-Parlamentet og Rådet om udviklingen i den landespecifikke bistand — herunder udbetalingen heraf — og forsyne disse institutioner i god tid med de relevante dokumenter.

            8.   Gennemførelse og økonomisk forvaltning

                  a)

                  Kommissionen bør gennemføre makrofinansiel bistand i overensstemmelse med Unionens finansielle regler.

                  b)

                  Gennemførelsen af makrofinansiel bistand bør være under direkte central forvaltning.

                  c)

                  Budgetforpligtelser bør indgås på grundlag af afgørelser, som Kommissionen vedtager i medfør af dette punkt. Når makrofinansiel bistand strækker sig over flere regnskabsår, kan budgetforpligtelser for denne bistand opdeles i årlige rater.

            9.   Udbetaling af bistanden

                  a)

                  Makrofinansiel bistand bør udbetales til modtagerens centralbank.

                  b)

                  Den makrofinansielle bistand bør udbetales i successive rater, såfremt forudsætningen i punkt 6, litra a), og betingelserne i punkt 6, litra b) og c), er opfyldt.

                  c)

                  Kommissionen bør jævnligt kontrollere, at betingelserne i punkt 6, litra b) og c), fortsat opfyldes.

                  d)

                  Er forudsætningen i punkt 6, litra a), og betingelserne i punkt 6, litra b) og c), ikke opfyldt, bør Kommissionen midlertidigt suspendere eller annullere udbetalingen af den makrofinansielle bistand. I sådanne tilfælde bør den underrette Europa-Parlamentet og Rådet om grundene til suspendering eller annullering.

            10.   Støtteforanstaltninger
      Unionens budgetmidler kan anvendes til at dække udgifter, der er nødvendige for gennemførelsen af makrofinansiel bistand.
      11.   Beskyttelse af Unionens finansielle interesser

                  a)

                  Aftaler på grundlag af en landespecifik afgørelse bør indeholde bestemmelser, der sikrer, at modtagerne regelmæssigt kontrollerer, at midler modtaget fra Unionens budget er blevet anvendt efter hensigten, træffer passende foranstaltninger til at forebygge uregelmæssigheder og svig og i givet fald tager retslige skridt til at opnå tilbagebetaling af eventuelle misbrugte midler, der er udbetalt i henhold til en landespecifik afgørelse.

                  b)

                  Aftaler på grundlag af en landespecifik afgørelse bør indeholde bestemmelser, der sikrer, at Unionens finansielle interesser beskyttes, især hvad angår svig, korruption og andre uregelmæssigheder, i overensstemmelse med relevant EU-ret.

                  c)

                  Det bør udtrykkeligt fremgå af det aftalememorandum, der henvises til i punkt 6, litra c), at Kommissionen og Revisionsretten har beføjelse til at foretage revision under og efter rådighedsperioden for den makrofinansielle bistand, herunder dokumentrevision og inspektion på stedet, som f.eks. operationelle vurderinger. Det bør også udtrykkeligt fremgå af memorandummet, at Kommissionen eller dens repræsentanter kan foretage kontrol og inspektion på stedet.

                  d)

                  I forbindelse med gennemførelsen af den makrofinansielle bistand bør Kommissionen ved hjælp af operationelle vurderinger overvåge, om modtageren råder over fornuftige finansielle arrangementer, de administrative procedurer og de interne og eksterne kontrolmekanismer, der er relevante for denne bistand.

                  e)

                  Aftaler på grundlag af en landespecifik afgørelse bør indeholde bestemmelser, der sikrer, at Unionens ret til fuld tilbagebetaling af gavebistanden og/eller tidlig tilbagebetaling af lånet, hvis det fastslås, at en modtager i forbindelse med forvaltningen af makrofinansiel bistand har været involveret i svig eller korruption eller andre illegale aktiviteter, som skader Unionens finansielle interesser.

            12.   Årsrapport

                  a)

                  Kommissionen bør undersøge de fremskridt, der er sket i gennemførelsen af makrofinansiel bistand og bør forelægge Europa-Parlamentet og Rådet en årsrapport inden den 30. juni hvert år.

                  b)

                  I årsrapporten bør modtagerlandenes økonomiske situation og udsigter vurderes samt de fremskridt, der er sket i gennemførelsen af de politiske foranstaltninger, der er anført i punkt 6, litra c).

                  c)

                  Den bør endvidere indeholde ajourførte oplysninger om tilgængelige budgetmidler i form af gavebistand og lån, idet der tages højde for planlagte transaktioner.

            13.   Evaluering

                  a)

                  Kommissionen bør sende rapporter om den efterfølgende evaluering til Europa-Parlamentet og Rådet med en vurdering af resultaterne og effektiviteten af de nyligt afsluttede makrofinansielle bistandstransaktioner, og i hvilket omfang de har bidraget til bistandens målsætning.

                  b)

                  Kommissionen bør regelmæssigt og mindst hvert fjerde år evaluere ydelsen af makrofinansiel bistand og give Europa-Parlamentet og Rådet en detaljeret oversigt over makrofinansiel bistand. Formålet med en sådan evaluering bør være at efterprøve, om målene for den makrofinansielle bistand er blevet opfyldt, og om betingelserne for den makrofinansielle bistand, herunder tærsklen i punkt 7, litra c), fortsat er opfyldt, samt at gøre det muligt for Kommissionen at fremsætte anbefalinger med hensyn til forbedring af fremtidige transaktioner. I sin evaluering bør Kommissionen endvidere vurdere samarbejdet med de europæiske og multilaterale finansielle institutioner, når der ydes makrofinansiel bistand.

         (1)  Denne vurdering vil være baseret på årsberetningen om menneskerettigheder og demokrati i verden, der er fastsat i Unionens strategiske ramme og handlingsplan for menneskerettigheder og demokrati (Rådets konklusioner om menneskerettigheder og demokrati af 25. juni 2012).


title: 2011/531/EU: Rådets afgørelse af 16. juni 2011 om den holdning, Den Europæiske Union skal indtage i Det Fælles EU-ICAO-Udvalg vedrørende afgørelsen om vedtagelse af et bilag om luftfartssikkerhed til samarbejdsmemorandummet mellem Den Europæiske Union og Organisationen for International Civil Luftfart om en ramme for et styrket samarbejde

text:
               9.9.2011

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 232/8

         RÅDETS AFGØRELSE
   af 16. juni 2011
   om den holdning, Den Europæiske Union skal indtage i Det Fælles EU-ICAO-Udvalg vedrørende afgørelsen om vedtagelse af et bilag om luftfartssikkerhed til samarbejdsmemorandummet mellem Den Europæiske Union og Organisationen for International Civil Luftfart om en ramme for et styrket samarbejde
   (2011/531/EU)
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 100, stk. 2, og artikel 218, stk. 9,
   under henvisning til Rådets afgørelse 2011/530/EU af 31. marts 2011 om undertegnelse på Unionens vegne og midlertidig anvendelse af et samarbejdsmemorandum mellem Den Europæiske Union og Organisationen for International Civil Luftfart om en ramme for et styrket samarbejde (1) (samarbejdsmemorandummet),
   under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen, og
   ud fra følgende betragtning:
   Det er hensigtsmæssigt at fastlægge den holdning, der skal indtages på Unionens vegne i Det Fælles EU-ICAO-Udvalg, der er nedsat ved samarbejdsmemorandummet, for så vidt angår vedtagelsen af et bilag om luftfartssikkerhed, der skal tilføjes til samarbejdsmemorandummet —
   VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   Den holdning, som Den Europæiske Union skal indtage Det Fælles EU-ICAO-Udvalg, jf. artikel 7, stk. 3, litra c), i samarbejdsmemorandummet mellem Den Europæiske Union og Organisationen for International Civil Luftfart om en ramme for et styrket samarbejde (samarbejdsmemorandummet), for så vidt angår vedtagelsen af et bilag om luftfartssikkerhed til memorandummet baseres på det udkast til Det Fælles EU-ICAO-Udvalgs afgørelse, der er knyttet til denne afgørelse.
   Artikel 2
   Denne afgørelse træder i kraft på dagen for vedtagelsen.

      Udfærdiget i Luxembourg, den 16. juni 2011.

            På Rådets vegne

         VÖLNER P.

            Formand

      (1)  Se side 1 i denne EUT.

      UDKAST TIL
      AFGØRELSE VEDTAGET AF DET FÆLLES EU-ICAO-UDVALG
      den …
      om vedtagelsen af et bilag om luftfartssikkerhed til samarbejdsmemorandummet mellem Den Europæiske Union og Organisationen om International Civil Luftfart om en ramme for et styrket samarbejde
      DET FÆLLES EU-ICAO-UDVALG HAR —
      under henvisning til samarbejdsmemorandummet mellem Den Europæiske Union og Organisationen for International Civil Luftfart om en ramme for et styrket samarbejde (ICAO-samarbejdsmemorandummet), særlig artikel 7.3, litra c), og
      ud fra følgende betragtning:
      Det er hensigtsmæssigt at knytte et bilag om luftfartssikkerhed til ICAO-samarbejdsmemorandummet —
      VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
      Artikel 1
      Bilaget til denne afgørelse vedtages herved og skal indgå som en integrerende del af ICAO-samarbejdsmemorandummet.
      Artikel 2
      Denne afgørelse træder i kraft på dagen for dens vedtagelse.

         Udfærdiget i … .

               På Det Fælles EU-ICAO-Udvalgs vegne

               Formænd

         BILAG

               »BILAG I — LUFTFARTSSIKKERHED

               1.   Mål

                           1.1.

                           Parterne er enige om at samarbejde om luftfartssikkerhed inden for rammerne af dette samarbejdsmemorandum mellem Den Europæiske Union og Organisationen for International Civil Luftfart (ICAO-samarbejdsmemorandummet), der blev paraferet i Montreal den 27. september 2010.

                           1.2.

                           I tråd med deres tilsagn om at nå frem til de højeste niveauer for luftfartssikkerhed verden over og om den globale harmonisering af sikkerhedsstandarder og anbefalet praksis (SARP) er parterne enige om at arbejde nært sammen med en høj grad af gennemsigtighed og dialog med sigte på at koordinere deres sikkerhedsaktiviteter.

                     2.   Anvendelsesområde

                           2.1.

                           I bestræbelserne på at opfylde målene i punkt 1.2 er parterne enige om at samarbejde på følgende områder:

                                       —

                                       der føres en regelmæssig dialog om sikkerhedsanliggender af gensidig interesse

                                       —

                                       der skabes gennemsigtighed med en regelmæssig udveksling af sikkerhedsrelevante oplysninger og data og ved at give gensidig adgang til databaser

                                       —

                                       der sikres deltagelse i sikkerhedsaktiviteter

                                       —

                                       der indrømmes en gensidig anerkendelse af resultaterne af ICAO's verdensomspændende evalueringsprogram for kontrol med sikkerheden (USOAP) og EU's standardinspektioner

                                       —

                                       der foretages en overvågning og analyse af staters overholdelse af ICAO's standarder og efterlevelse af den anbefalede praksis

                                       —

                                       der samarbejdes om fastsættelse af forskrifter og standarder

                                       —

                                       projekter og programmer for teknisk bistand udvikles og tilrettelægges

                                       —

                                       det regionale samarbejde fremmes

                                       —

                                       eksperter udveksles og

                                       —

                                       der tilbydes uddannelse.

                           2.2.

                           Det i punkt 2.1 nævnte samarbejde udbygges på de områder, hvor EU har kompetence.

                     3.   Gennemførelse

                           3.1.

                           Parterne kan fastsætte arbejdsgange med angivelse af de i fællesskab aftalte mekanismer og procedurer for på effektiv vis at gennemføre samarbejdet på de områder, som er omhandlet i punkt 2.1. Disse arbejdsgange skal vedtages af Det Fælles EU-ICAO-Udvalg.

                     4.   Dialog

                           4.1.

                           Parterne indkalder regelmæssigt til møder og telekonferencer for at drøfte sikkerhedsanliggender af gensidig interesse og koordinerer aktiviteter, hvor dette er relevant.

                     5.   Gennemsigtighed, informationsudveksling og adgang til databaser

                           5.1.

                           Parterne fremmer med forbehold af deres gældende regler gennemsigtigheden på luftfartssikkerhedsområdet i deres forbindelser med tredjeparter.

                           5.2.

                           Parterne sikrer gennemsigtighed i deres samarbejde og arbejder sammen om sikkerhedsaktiviteter ved at udveksle relevante og hensigtsmæssige sikkerhedsdata, sikkerhedsinformation og dokumentation, ved at give adgang til relevante databaser og ved at lette en gensidig deltagelse i møder. Parterne indfører til dette formål arbejdsgange, hvori der specificeres procedurer med henblik på informationsudveksling og adgang til databaser, som garanterer, at oplysninger fra den anden part holdes fortrolige i henhold til ICAO-samarbejdsmemorandummets artikel 6.

                     6.   Deltagelse i sikkerhedsaktiviteter

                           6.1.

                           Med henblik på gennemførelsen af dette bilag opfordrer hver part, når det er relevant, den anden part til at deltage i sikkerhedsrelaterede aktiviteter og møder med henblik på at sikre et nært samarbejde og koordinering. Den nærmere ordning for denne deltagelse fastsættes i arbejdsgange, som parterne aftaler.

                     7.   Koordinering af ICAO's USOAP og EU's standardinspektioner

                           7.1.

                           Parterne er enige om at forbedre deres samarbejde på områderne USOAP og standardinspektioner for at sikre en effektiv udnyttelse af de begrænsede ressourcer og undgå dobbeltarbejde, samtidig med at ICAO’s USOAP bevarer sin universalitet og integritet.

                           7.2.

                           Med sigte på at verificere EU-medlemsstaters opfyldelse af ICAO's sikkerhedsrelaterede standarder og efterlevelsen af ICAO's anbefalede praksis og for at opfylde målene i punkt 7.1 fastsætter parterne en ramme for om fornødent at udføre:

                                       a)

                                       ICAO's safety oversight audits af Det Europæiske Luftfartssikkerhedsagentur (EASA) angående sikkerhedsrelaterede SARP, som omhandles i EU-lovgivningen, og med hensyn til visse funktioner og opgaver, som EASA udfører på EU-medlemsstaternes vegne, og

                                       b)

                                       ICAO's tilsyn med EU's standardinspektioner udført af EASA af EU-medlemsstaternes nationale kompetente myndigheder for så vidt angår sikkerhedsrelaterede SARP, der omhandles i EU-lovgivningen.

                           7.3.

                           Parterne fastsætter arbejdsgange med en nærmere specifikation af de mekanismer og procedurer, der er nødvendige for en effektiv gennemførelse af den ramme, som er omhandlet i punkt 7.2. Disse arbejdsgange skal bl.a. omfatte følgende aspekter:

                                       a)

                                       rækkevidden af ICAO's USOAP-interventionsaktiviteter, herunder audit- og valideringsbesøg baseret på en sammenlignende analyse af EU-lovgivningen og ICAO's sikkerhedsrelaterede SARP

                                       b)

                                       gensidig deltagelse i hver parts respektive audit-, inspektions- og valideringsaktiviteter

                                       c)

                                       oplysninger, som forelægges af hver part med henblik på ICAO's USOAP og EASA's standardinspektioner

                                       d)

                                       sikring af fortrolighed, når det er nødvendigt, databeskyttelse og håndtering af følsomme oplysninger og

                                       e)

                                       besøg på stedet.

                     8.   Udveksling af sikkerhedsinformation og analyser

                           8.1.

                           Med forbehold af deres gældende regler udveksler parterne relevante sikkerhedsdata, der indsamles via USOAP og andre kilder såsom ICAO's løbende overvågningsaktiviteter, EASA's standardinspektioner og SAFA-inspektioner samt analyser, der foretages på grundlag af disse data.

                           8.2.

                           Parterne arbejder nært sammen om tiltag med henblik på at sikre en mere effektiv overholdelse af SARP i EU og i andre stater. Dette samarbejde omfatter informationsudveksling, fremme af dialog mellem de berørte parter, besøg eller inspektion på stedet og koordinering af en eventuel teknisk bistand.

                     9.   Reguleringsanliggender

                           9.1.

                           Hver part sikrer, at den anden part holdes underrettet om alle dens relevante love, administrative bestemmelser, standarder, krav og anbefalede praksis, som kan påvirke gennemførelsen af dette bilag, tillige med eventuelle ændringer heraf.

                           9.2.

                           Parterne underretter hinanden rettidigt om eventuelle foreslåede ændringer af deres relevante love, administrative bestemmelser, standarder, krav og anbefalede praksis, for så vidt disse ændringer kan have indflydelse på dette bilag. I lyset af sådanne ændringer kan Det Fælles EU-ICAO-Udvalg om fornødent vedtage ændringer af dette bilag efter ICAO-samarbejdsmemorandummets artikel 7.

                           9.3.

                           Med den globale harmonisering af sikkerhedsforskrifter og -standarder for øje holder parterne indbyrdes samråd om tekniske forskrifter angående luftfartssikkerhed i de forskellige faser af regelfastsættelsen eller SARP-udviklingsprocesserne, og de indbydes til at deltage i de associerede tekniske organer, når dette er relevant.

                           9.4.

                           ICAO forelægger i god tid EU oplysninger om ICAO's afgørelser og henstillinger, der får indflydelse på sikkerhedsrelaterede SARP, ved at give fuld adgang til ICAO's State Letters og elektroniske bulletiner.

                           9.5.

                           Når det er relevant, bestræber EU sig på at sikre, at den relevante EU-lovgivning er i overensstemmelse med ICAO's luftfartssikkerhedsrelaterede SARP.

                           9.6.

                           Med forbehold af EU-medlemsstaternes forpligtelser som kontraherende stater i Chicagokonventionen indgår EU, når det er relevant, i en dialog med ICAO om at levere tekniske oplysninger i tilfælde, hvor der opstår spørgsmål om overensstemmelse med ICAO's standarder og efterlevelse af ICAO's anbefalede praksis som følge af anvendelsen af EU-lovgivningen.

                     10.   Projekter og programmer for teknisk bistand

                           10.1.

                           Parterne koordinerer deres bistand til stater for at sikre en effektiv udnyttelse af ressourcer og forebygge dobbeltarbejde, og de udveksler oplysninger og data om projekter og programmer for luftfartssikkerhedsrelateret teknisk bistand.

                           10.2.

                           Parterne indgår i fælles aktiviteter med henblik på at iværksætte og koordinere internationale bestræbelser på at udpege donorer, som er villige og i stand til at bidrage med målrettet teknisk bistand til stater med betydelige sikkerhedsmangler.

                           10.3.

                           EU's bidrag skal især rettes mod programmer og projekter, som tilsigter at bistå stater og regionale civile luftfartsorganer med at løse betydelige sikkerhedsmangler, gennemføre ICAO's SARP, udvikle forskriftssamarbejde og styrke statslige systemer for tilsyn med sikkerheden, herunder ved at oprette regionale systemer for tilsyn med sikkerheden.

                     11.   Regionalt samarbejde

                           11.1.

                           Parterne prioriterer aktiviteter, der sigter mod at fremskynde oprettelsen af regionale organisationer for tilsyn med sikkerheden i de tilfælde, hvor den regionale tilgang rummer muligheder for bedre omkostningseffektivitet, tilsyn og/eller standardiseringsprocesser.

                     12.   Ekspertbistand

                           12.1.

                           Uden at dette berører ekspertbistandsordninger, som er udviklet uden for dette bilags anvendelsesområde, bestræber EU sig på efter anmodning at stille eksperter med dokumenteret teknisk erfaring på relevante luftfartssikkerhedsområder til rådighed for ICAO med henblik på at udføre opgaver og deltage i aktiviteter, som hører under dette bilags anvendelsesområde. Betingelserne for denne ekspertbistand specificeres i en arbejdsgang mellem parterne.

                     13.   Uddannelse

                           13.1.

                           Når det er relevant, letter hver part deltagelsen af den anden parts personale i sine eventuelle luftfartssikkerhedsrelaterede uddannelsesprogrammer.

                           13.2.

                           Parterne udveksler oplysninger og materialer om luftfartssikkerhedsrelaterede uddannelsesprogrammer og koordinerer og samarbejder om at udvikle uddannelsesprogrammer, når det er relevant.

                           13.3.

                           I forbindelse med aktiviteter, der er omhandlet i dette bilags punkt 10, samarbejder parterne om at lette og koordinere deltagelsen i uddannelsesprogrammer for praktikanter, der kommer fra stater eller regioner, hvortil en af parterne yder teknisk bistand.

                     14.   Revision

                           14.1.

                           Parterne tager regelmæssigt gennemførelsen af dette bilag op til revision og tager om nødvendigt den relevante udvikling inden for politik eller forskrifter i betragtning.

                           14.2.

                           En revision af dette bilag skal udføres af Det Fælles EU-ICAO-Udvalg, som er nedsat i medfør af ICAO-samarbejdsmemorandummets artikel 7.

                     15.   Ikrafttræden, ændringer og opsigelse

                           15.1.

                           Dette bilag træder i kraft på dagen for Det Fælles EU-ICAO-Udvalgs vedtagelse, og det gælder, indtil det opsiges.

                           15.2.

                           Arbejdsgange, som aftales i henhold til dette bilag, træder i kraft på dagen for Det Fælles EU-ICAO-Udvalgs vedtagelse.

                           15.3.

                           Eventuelle ændringer af eller opsigelse af arbejdsgange, som er vedtaget i henhold til dette bilag, aftales i Det Fælles EU-ICAO-Udvalg.

                           15.4.

                           Dette bilag kan når som helst opsiges af en af parterne. Denne opsigelse får virkning seks måneder efter den ene parts modtagelse af et skriftligt opsigelsesvarsel fra den anden part, medmindre det nævnte opsigelsesvarsel efter gensidig aftale mellem parterne trækkes tilbage før udløbet af denne seksmåneders frist.

                           15.5.

                           Hvis ICAO-samarbejdsmemorandummet med forbehold af andre bestemmelser i dette punkt 15 opsiges, opsiges dette bilag og eventuelle arbejdsgange, der er vedtaget i medfør af dette, samtidigt.«


title: Domstolens afgørelse af 7. marts 2017 vedrørende lovbestemte fri- og helligdage og retsferier

text:
               29.5.2017

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 168/2

         DOMSTOLENS AFGØRELSE
   af 7. marts 2017
   vedrørende lovbestemte fri- og helligdage og retsferier
   (2017/C 168/02)
   DOMSTOLEN HAR —
   under henvisning til procesreglementets artikel 24, stk. 2, 4 og 6, og ud fra følgende betragtning:
   det er nødvendigt at udfærdige listen over lovbestemte fri- og helligdage og fastsætte datoerne for retsferierne —
   VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:

      Artikel 1

   Den i procesreglementets artikel 24, stk. 4 og 6, nævnte liste over lovbestemte fri- og helligdage, fastsættes som følger:

               —

               nytårsdag

               —

               anden påskedag

               —

               den 1. maj

               —

               Kristi Himmelfartsdag

               —

               anden pinsedag

               —

               den 23. juni

               —

               den 15. august

               —

               den 1. november

               —

               den 25. december

               —

               den 26. december.

      Artikel 2

   For perioden fra den 1. november 2017 til den 31. oktober 2018 fastsættes de i procesreglementets artikel 24, stk. 2 og 6, nævnte datoer for retsferierne som følger:

               —

               julen 2017: fra mandag den 18. december 2017 til og med søndag den 7. januar 2018

               —

               påsken 2018: fra mandag den 26. marts 2018 til og med søndag den 8. april 2018

               —

               sommeren 2018: fra fredag den 16. juli 2018 til og med fredag den 31. august 2018

      Artikel 3

   Denne afgørelse træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

      Udfærdiget i Luxembourg, den 7. marts 2017.

         A. CALOT ESCOBAR

            Justitssekretær

         K. LENAERTS

            Præsident


title: Rådets afgørelse 2014/219/FUSP af 15. april 2014 om Den Europæiske Unions FSFP-mission i Mali (EUCAP Sahel Mali)

text:
               16.4.2014

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 113/21

         RÅDETS AFGØRELSE 2014/219/FUSP
   af 15. april 2014
   om Den Europæiske Unions FSFP-mission i Mali (EUCAP Sahel Mali)
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Union, særlig artikel 28, artikel 42, stk. 4, og artikel 43, stk. 2,
   under henvisning til forslag fra Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Den 21. marts 2012 hilste Rådet Den Europæiske Unions strategi for sikkerhed og udvikling i Sahel (i det følgende benævnt »EU-strategien i Sahel«) velkommen, idet det understregede Unionens langvarige interesse i at mindske usikkerheden og styrke udviklingen i Sahelregionen.

               (2)

               Den 16. juli 2012 iværksatte Rådet ved afgørelse 2012/392/FUSP (1) missionen EUCAP Sahel Niger under den fælles sikkerheds- og forsvarspolitik (FSFP), som skal bidrage til uddannelse og rådgivning af de interne sikkerhedsstyrker i Niger og styrke den regionale koordinering med Mali og Mauretanien på sikkerhedsområdet.

               (3)

               Den 23. juli 2012 meddelte Rådet, at det var bekymret over den forværrede situation i Mali og dens negative betydning for fred og stabilitet både regionalt og internationalt. For at fortsætte gennemførelsen af EU-strategien i Sahel opfordrede Rådet Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik og Kommissionen til at fremsætte konkrete forslag med henblik på hurtig gennemførelse af samtlige foranstaltninger vedrørende god regeringsførelse, sikkerhed, udvikling og konfliktløsning, der er påtænkt i EU-strategien i Sahel for det nordlige Mali.

               (4)

               Den 18. februar 2013 iværksatte Rådet ved afgørelse 2013/87/FUSP (2) en militærmission til uddannelse af Malis væbnede styrker (EUTM Mali) for at levere rådgivning og uddannelse til Malis væbnede styrker henhørende under de legitime civile myndigheders kontrol i Mali.

               (5)

               Den 27. maj 2013 erklærede Rådet sig på ny rede til navnlig inden for rammerne af FSFP at undersøge mulighederne for at yde omgående støtte til Malis myndigheder på områder som den indre sikkerhed og retsvæsenet, herunder også bekæmpelsen af terrorisme og organiseret kriminalitet.

               (6)

               Ved skrivelse af 20. februar 2014 sendte Republikken Mali Unionen en opfordringsskrivelse med henblik på udsendelse af en civil EU-mission til støtte for sikkerhedsstyrkerne i Mali.

               (7)

               Den 17. marts 2014 godkendte Rådet krisestyringskonceptet for en eventuel FSFP-aktion til støtte for de indre sikkerhedsstyrker i Mali.

               (8)

               EUCAP Sahel Mali vil blive gennemført under forhold, som muligvis vil blive forværret og kunne hindre opnåelsen af målene for Unionens optræden udadtil, jf. artikel 21 i traktaten om Den Europæiske Union (TEU) —

         VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   Mission
   Unionen gennemfører en civil mission i Mali (»EUCAP Sahel Mali«) til støtte for Malis indre sikkerhedsstyrker (FSI) (politi, politisoldater og nationalgarde).
   Artikel 2
   Mål og opgaver
   1.   EUCAP Sahel Mali har til formål at sætte Malis myndigheder i stand til at genoprette og opretholde den forfatningsmæssige og demokratiske orden og betingelserne for varig fred i Mali og genetablere og fastholde statens myndighed og legitimitet på hele det maliske område gennem en effektiv genindsættelse af dens administration.
   2.   Til støtte for de maliske bevægelser til genetablering af statens myndighed og i tæt samarbejde med de andre internationale aktører, navnligt MINUSMA, yder EUCAP Sahel Mali assistance og rådgivning til FSI i forbindelse med iværksættelsen af den sikkerhedsreform, der er indført af den nye regering, med henblik på

               —

               at forbedre deres operationelle effektivitet

               —

               at genetablere deres respektive hierarkiske struktur

               —

               styrke de administrative myndigheders og retsvæsenets rolle for så vidt angår ledelsen af og kontrollen med deres opgaver og

               —

               lette deres reorganisering i landets nordlige del.

         3.   For at nå sit mål handler EUCAP Sahel Mali efter de strategiske retningslinjer, der er fastsat i krisestyringskonceptet, godkendt af Rådet den 17. marts 2014, og som er fastlagt i de operative planlægningsdokumenter, som Rådet har godkendt.
   Artikel 3
   Kommandovej og struktur
   1.   EUCAP Sahel Mali har én fælles kommandovej med henblik på krisestyringsoperationer.
   2.   EUCAP Sahel Mali har hovedkvarter i Bamako.
   Artikel 4
   Planlægning og iværksættelse af EUCAP Sahel Mali
   1.   Missionen iværksættes ved Rådets afgørelse den dato, der anbefales af den øverstbefalende for den civile operation EUCAP Sahel Mali, så snart sidstnævnte er kommet op på sin indledende operative kapacitet.
   2.   Den fremskudte enhed for EUCAP Sahel Mali har til opgave at forberede etableringen af EUCAP Sahel Mali rent logistisk og infrastrukturmæssigt, knytte kontakter til de maliske forhandlingspartnere, særligt regeringen og centraladministrationen, for sammen med disse at foretage fremadrettede evalueringer af opfyldelsen af målene for EUCAP Sahel Mali, påbegynde fastlæggelsen af rammen for samarbejdet og koordineringen med de internationale partnere — særlig MINUSMA — og tilvejebringe de fornødne oplysninger til udarbejdelsen af operationskonceptet (CONOPS), operationsplanen (OPLAN) og den anden finansieringsoversigt.
   Artikel 5
   Den øverstbefalende for den civile operation
   1.   Direktøren for den civile kapacitet til planlægning og gennemførelse (CCPC) af EUCAP Sahel Mali er den øverstbefalende for den civile operation EUCAP Sahel Mali. CCPC stilles til rådighed for den øverstbefalende for den civile operation til planlægning og gennemførelse af EUCAP Sahel Mali.
   2.   Den øverstbefalende for den civile operation udøver under politisk kontrol og strategisk ledelse af Den Udenrigs- og Sikkerhedspolitiske Komité (PSC) og under HR's overordnede myndighed kommandoen og kontrollen i forbindelse med EUCAP Sahel Mali.
   3.   For så vidt angår gennemførelsen af operationer sikrer den øverstbefalende for den civile operation korrekt og effektiv gennemførelse af Rådets afgørelser samt PSC's afgørelser, herunder ved om nødvendigt at give missionschefen instrukser og ved at yde vedkommende rådgivning og teknisk støtte.
   4.   Den øverstbefalende for den civile operation aflægger rapport til Rådet via HR.
   5.   Alt udstationeret personale forbliver fuldt ud underlagt den udstationerende stats nationale myndigheders kommando i overensstemmelse med national regler eller den pågældende EU-institutions eller Tjenesten for EU's Optræden Udadtils (EU-Udenrigstjenesten) kommando. Disse myndigheder overfører den operative kontrol med deres personale til den øverstbefalende for den civile operation.
   6.   Den øverstbefalende for den civile operation bærer det samlede ansvar med henblik på at sikre, at Unionen opfylder sin pligt til forsvarlig forvaltning.
   Artikel 6
   Missionschefen
   1.   Missionschefen har ansvaret for EUCAP Sahel Mali og kommandoen over og kontrollen med den i indsatsområdet. Missionschefen er direkte ansvarlig over for den øverstbefalende for den civile operation og handler i henhold til dennes instrukser.
   2.   Missionschefen er repræsentant for EUCAP Sahel Mali i indsatsområdet. Missionschefen kan under sit eget overordnede ansvar uddelegere ledelsesopgaver i personalesager og økonomiske spørgsmål til EUCAP Sahel Malis personale.
   3.   Missionschefen har det administrative og logistiske ansvar for EUCAP Sahel Mali, herunder for aktiver, ressourcer og informationer, som er stillet til rådighed for EUCAP Sahel Mali.
   4.   Missionschefen har ansvaret for den disciplinære kontrol med personalet. For udstationeret personale henhører disciplinære sanktioner under den relevante nationale myndighed i overensstemmelse med nationale regler, EU-institutionen eller EU-Udenrigstjenesten.
   5.   Missionschefen sikrer, at EUCAP Sahel Mali er tilstrækkelig synlig.
   Artikel 7
   Politisk kontrol og strategisk styring
   1.   PSC udøver under Rådets og HR's ansvar den politiske kontrol med og den strategiske ledelse af EUCAP Sahel Mali. Rådet bemyndiger med henblik herpå PSC til at træffe de relevante afgørelser i overensstemmelse med artikel 38, stk. 3, i TEU. Denne bemyndigelse omfatter navnlig kompetencen til efter forslag fra HR at udnævne en missionschef og ændre CONOPS og OPLAN. Beslutningskompetencen med hensyn til EUCAP Sahel Malis mål og afslutning forbliver hos Rådet.
   2.   PSC aflægger med regelmæssige mellemrum rapport til Rådet.
   3.   PSC får regelmæssigt, og i det omfang det er nødvendigt, rapporter fra den øverstbefalende for den civile operation og missionschefen om spørgsmål inden for deres ansvarsområder.
   Artikel 8
   Personale
   1.   EUCAP Sahel Malis personale skal primært bestå af personale udsendt af medlemsstaterne, EU-institutionerne eller EU-Udenrigstjenesten. Disse afholder omkostningerne i forbindelse med det personale, de har udstationeret, herunder rejseudgifter til og fra udstationeringsstedet, løn, sygesikring og tillæg, bortset fra dagpenge.
   2.   Når henholdsvis en medlemsstat, EU-institution eller EU-Udenrigstjenesten har ansvaret for at behandle klager fra eller vedrørende den udstationerede medarbejder vedrørende udstationeringen og for eventuelt at anlægge sag mod vedkommende.
   3.   Internationalt og lokalt personale kan ligeledes kontraktansættes af EUCAP Sahel Mali, for så vidt de funktioner, der er behov for, ikke kan tilvejebringes af personale udstationeret af medlemsstaterne. Undtagelsesvis kan statsborgere fra deltagende tredjelande i behørigt begrundede tilfælde, hvor der ikke er kvalificerede ansøgere fra medlemsstaterne, ansættes på kontrakt, hvis det er hensigtsmæssigt.
   4.   Internationalt og lokalt personales ansættelsesvilkår og rettigheder og pligter fastsættes i kontrakterne mellem EUCAP Sahel Mali og de pågældende medarbejdere.
   Artikel 9
   EUCAP Sahel Malis og dens personales status
   EUCAP Sahel Malis og dens personales status, herunder i givet fald privilegier, immuniteter og yderligere garantier, der er nødvendige for, at EUCAP Sahel Mali kan gennemføres og fungere smidigt, fastlægges i en aftale, der indgås i henhold til artikel 37 i TEU og i overensstemmelse med proceduren i artikel 218 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde.
   Artikel 10
   Tredjelandes deltagelse
   1.   Med forbehold af Unionens selvstændige beslutningstagning og fælles institutionelle ramme kan tredjelande opfordres til at bidrage til EUCAP Sahel Mali, forudsat at de selv afholder udgifterne til det personale, de udstationerer, inkl. lønninger, all-riskforsikringer, dagpenge og rejseudgifter til og fra Mali, og bidrager til EUCAP Sahel Malis løbende udgifter i passende omfang.
   2.   Tredjelande, der yder bidrag til EUCAP Sahel Mali, skal have samme rettigheder og forpligtelser i forbindelse med EUCAP Sahel Malis daglige ledelse som de deltagende medlemsstater.
   3.   Rådet bemyndiger PSC til at træffe de relevante afgørelser om accept af de foreslåede bidrag og til at nedsætte en bidragyderkomité.
   4.   De detaljerede ordninger vedrørende tredjelandes deltagelse fastlægges i aftaler, som indgås i overensstemmelse med artikel 37 i TEU. Hvor Unionen og et tredjeland indgår eller har indgået en aftale om rammerne for det pågældende tredjelands deltagelse i Unionens krisestyringsoperationer, finder bestemmelserne i en sådan aftale anvendelse i forbindelse med EUCAP Sahel Mali.
   Artikel 11
   Sikkerhed
   1.   Den øverstbefalende for den civile operation udstikker retningslinjer for missionschefens planlægning af sikkerhedsforanstaltninger og sikrer, at de gennemføres korrekt og effektivt af EUCAP Sahel Mali i overensstemmelse med artikel 5.
   2.   Missionschefen er ansvarlig for EUCAP Sahel Malis sikkerhed og for at sikre overholdelse af de minimumssikkerhedskrav, der gælder for EUCAP Sahel Mali, i overensstemmelse med Unionens politik for sikkerhed for personale, der er udstationeret uden for Unionen i en operativ funktion, i medfør af afsnit V i TEU.
   3.   Missionschefen bistås af en ansvarlig for missionens sikkerhed (MSO), der refererer til missionschefen, og som også har et tæt praktisk samarbejde med EU-Udenrigstjenesten.
   4.   EUCAP Sahel Malis personale skal gennemgå en obligatorisk sikkerhedstræning, der er tilpasset efter risikoen, sådan som denne er vurderet i deployeringszonen. De skal også jævnligt have genopfriskningskurser i selve indsatsområdet, som organiseres af MSO.
   5.   Missionschefen sikrer beskyttelse af EU's klassificerede informationer i overensstemmelse med Rådets afgørelse 2013/488/EU (3).
   Artikel 12
   Vagtkapacitet
   Vagtkapaciteten bør aktiveres med henblik på EUCAP Sahel Mali.
   Artikel 13
   Retlige ordninger
   EUCAP Sahel Mali har beføjelse til at erhverve tjenester og leveringer, indgå kontrakter og administrative aftaler, ansætte personale, indehave bankkonti, erhverve og afhænde aktiver og realisere sine formuegoder samt optræde som part i retssager som påkrævet for at gennemføre denne fælles afgørelse.
   Artikel 14
   Finansielle ordninger
   1.   Det finansielle referencegrundlag, der er beregnet til dækning af udgifterne i forbindelse med EUCAP Sahel Mali i de første ni måneder efter denne afgørelses ikrafttræden, udgør 5 500 000 EUR. Det finansielle referencegrundlag for de efterfølgende perioder fastsættes af Rådet.
   2.   Alle udgifter forvaltes efter de procedurer og regler, der gælder for Unionens almindelige budget. Det skal være tilladt statsborgere fra tredjelande og fra værtsstaten at byde på kontrakter. Missionen kan med Kommissionens godkendelse indgå tekniske ordninger med medlemsstaterne, værtsstaten, deltagende tredjelande og andre internationale aktører vedrørende levering af udstyr, tjenesteydelser og lokaler til EUCAP Sahel Mali.
   3.   EUCAP Sahel Mali har ansvaret for gennemførelsen af missionens budget. EUCAP Sahel Mali undertegner med henblik herpå en aftale med Kommissionen.
   4.   De finansielle ordninger skal overholde kommandovejen, jf. artikel 3, 5 og 6, og opfylde EUCAP Sahel Malis operative behov, herunder materiellets kompatibilitet og holdenes interoperabilitet.
   5.   Udgifterne er støtteberettigede fra og med den dato, hvor den i stk. 3 omhandlede aftale undertegnes.
   Artikel 15
   Projektcelle
   1.   EUCAP Sahel Mali skal have en projektcelle med henblik på at identificere og gennemføre projekter. EUCAP Sahel Mali skal i det fornødne omfang koordinere, lette og rådgive om projekter, der gennemføres af medlemsstaterne og tredjelande under deres ansvar på områder, der berører EUCAP Sahel Malis mandat og støtter dens mål.
   2.   Med forbehold af stk. 3 bemyndiges EUCAP Sahel Mali til at anvende finansielle bidrag fra medlemsstaterne eller tredjelande til at gennemføre udvalgte projekter, der supplerer EUCAP Sahel Malis øvrige aktioner på sammenhængende vis i følgende to tilfælde:

               —

               projektet er medtaget i finansieringsoversigten i denne afgørelse, eller

               —

               projektet er indarbejdet i løbet af mandatet ved en ændring af denne finansieringsoversigt på anmodning fra missionschefen.

         EUCAP Sahel Mali indgår en aftale med de disse stater, der navnlig fastsætter de nærmere bestemmelser med hensyn til behandlingen af klager fra tredjeparter over skader, der er påført som følge af handlinger eller undladelser, som missionschefen har begået i forbindelse med anvendelsen af de midler, han har fået stillet til rådighed af disse stater.
   De bidragydende medlemsstater må under ingen omstændigheder drage hverken Unionen eller HR til ansvar som følge af handlinger eller undladelser, som missionschefen har begået i forbindelse med anvendelsen af disse staters midler.
   3.   PSC skal give sit samtykke til accept af et finansielt bidrag fra tredjelande til projektcellen.
   Artikel 16
   Konsekvens i Unionens reaktion og koordinering
   1.   HR sikrer, at gennemførelsen af denne afgørelse er i overensstemmelse med Unionens optræden udadtil som helhed, herunder Unionens udviklingsprogrammer.
   2.   Med forbehold af kommandovejen handler missionschefen i nøje koordinering med Unionens delegation i Mali for at sikre konsekvens i Unionens indsats i Mali. Uden at dette berører kommandovejen, udstikker chefen for delegationen i Bamako i nøje koordinering med Den Europæiske Unions særlige repræsentant for Sahel (EUSR for Sahel) politiske retningslinjer på lokalt niveau for missionschefen for EUCAP Sahel Mali. Missionschefen for EUCAP Sahel Mali, chefen for delegationen i Bamako og EUSR for Sahel rådfører sig med hinanden efter behov.
   3.   Der oprettes et samarbejde mellem missionschefen for EUCAP Sahel Mali, den øverstbefalende for EUTM Sahel Mali, missionschefen for EUCAP Sahel Niger og missionschefen for EUBAM Libya.
   4.   Desuden koordinerer og samordner EUCAP Sahel Mali sine aktioner vedrørende sikkerhedsreformen med MINUSMA og de andre internationale aktører.
   Artikel 17
   Videregivelse af informationer
   1.   HR har, når det er relevant og afhængigt af EUCAP Sahel Malis behov, bemyndigelse til, under iagttagelse af afgørelse 2013/488/EU, at videregive EU's klassificerede informationer til og med klassifikationsgraden »RESTREINT UE/EU RESTRICTED«, som er udarbejdet med henblik på EUCAP Sahel Mali, til tredjelande, der er tilknyttet denne afgørelse, eller tredjelande, der er blevet opfordret til at tilbyde et bidrag.
   2.   HR har, hvis der er et konkret og umiddelbart operativt behov derfor, også bemyndigelse til i overensstemmelse med afgørelse 2013/488/EU at videregive EU's klassificerede informationer til og med klassifikationsgraden »RESTREINT UE/EU RESTRICTED«, som er udarbejdet med henblik på EUCAP Sahel Mali, til værtsstaten. Med henblik herpå etableres der ordninger mellem HR og de kompetente myndigheder i værtsstaten.
   3.   HR har bemyndigelse til at videregive ikkeklassificerede EU-dokumenter, der vedrører Rådets forhandlinger om EUCAP Sahel Mali, og som er omfattet af tavshedspligt i henhold til artikel 6, stk. 1, i Rådets forretningsorden (4), til tredjelande, der er tilknyttet denne afgørelse eller ønsker at blive det.
   4.   HR kan uddelegere sådanne bemyndigelser samt muligheden for at indgå ordningerne omhandlet i stk. 2 til embedsmænd i EU-Udenrigstjenesten, den øverstbefalende for den civile operation og/eller missionschefen i overensstemmelse med afdeling VII i bilag VI til afgørelse 2013/488/EU.
   Artikel 18
   Ikrafttræden og varighed
   Denne afgørelse træder i kraft på dagen for vedtagelsen.
   Den finder anvendelse i 24 måneder fra datoen for EUCAP Sahel Malis iværksættelse.

      Udfærdiget i Luxembourg, den 15. april 2014.

            På Rådets vegne

         C. ASHTON

            Formand

      (1)  Rådets afgørelse 2012/392/FUSP af 16. juli 2012 om Den Europæiske Unions FSFP-mission i Niger (EUCAP Sahel Niger) (EUT L 187 af 17.7.2012, s. 48).

      (2)  Rådets afgørelse 2013/87/FUSP af 18. februar 2013 om iværksættelsen af Den Europæiske Unions militærmission for at bidrage til uddannelsen af Malis væbnede styrker (EUTM Mali) (EUT L 46 af 19.2.2013, s. 27).

      (3)  Rådets afgørelse 2013/488/EU af 23. september 2013 om reglerne for sikkerhedsbeskyttelse af EU's klassificerede informationer (EUT L 274 af 15.10.2013, s. 1).

      (4)  Rådets afgørelse 2009/937/EU af 1. december 2009 om vedtagelse af Rådets forretningsorden (EUT L 325 af 11.12.2009, s. 35).