title: Kommissionens afgørelse (EU) 2015/1825 af 31. juli 2014 om ikke-anmeldt statsstøtte SA.34791 (2013/C) (ex 2012/NN) — Belgien — Redningsstøtte til Val Saint-Lambert SA (meddelt under nummer C(2014) 5402) (EØS-relevant tekst)

text:
               15.10.2015

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 269/47

         KOMMISSIONENS AFGØRELSE (EU) 2015/1825
   af 31. juli 2014
   om ikke-anmeldt statsstøtte SA.34791 (2013/C) (ex 2012/NN) — Belgien — Redningsstøtte til Val Saint-Lambert SA

         (meddelt under nummer C(2014) 5402)

   (Kun den franske udgave er autentisk)
   (EØS-relevant tekst)
   EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF), særlig artikel 108, stk. 2, første afsnit,
   under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, særlig artikel 62, stk. 1, litra a),
   efter i overensstemmelse med ovennævnte artikler at have opfordret interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger (1), og
   ud fra følgende betragtninger:
   1.   SAGSFORLØB

               (1)

               Den 11. maj 2012 prænotificerede Belgien en redningsstøtteforanstaltning til fordel for Val Saint-Lambert SA (»VSL«) i form af et lån med rentegodtgørelse på 1 mio. EUR. Efter at have konstateret, at redningsstøtten på 400 000 EUR allerede var blevet ydet den 3. april 2012, registrerede Kommissionen sagen i registret over ikke-anmeldt støtte. Denne støtte blev ikke anmeldt og er ikke efterfølgende blevet anmeldt.

               (2)

               Den 3. oktober 2012 anmeldte de belgiske myndigheder en omstruktureringsstøtteforanstaltning til fordel for VSL. Omstruktureringsstøtten består i en forlængelse af løbetiden for lånet på 1 mio. EUR til ti år.

               (3)

               Ved brev af 1. februar 2013 meddelte Kommissionen Belgien, at den havde besluttet at indlede proceduren efter artikel 108, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (»TEUF«) over for disse to støtteforanstaltninger og andre foranstaltninger truffet til fordel for VSL.

               (4)

               Kommissionens afgørelse om at indlede proceduren (»indledningsafgørelsen«) blev offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende (2). Kommissionen opfordrede interesserede parter til at fremsætte bemærkninger til støtten og foranstaltningerne.

               (5)

               Kommissionen har ikke modtaget bemærkninger hertil fra interesserede parter.

               (6)

               Belgien fremsatte sine bemærkninger til indledningsafgørelsen den 21. marts 2013.

               (7)

               Ved brev af 14. november 2013 meddelte de belgiske myndigheder Kommissionen, at de ville trække anmeldelsen vedrørende omstruktureringsstøtten tilbage. Denne støtteforanstaltning er derfor ikke analyseret i denne afgørelse.

               (8)

               Ved brev af 17. oktober og 14. november 2013 og e-mail af 10. december 2013 anmodede Kommissionen de belgiske myndigheder om at fremsende yderligere oplysninger. De belgiske myndigheder svarede ved brev af 12. december 2013 og e-mail af 11. december 2013. De anmodede om en længere frist til at besvare anmodningen om oplysninger af 14. november 2013. Denne frist blev forlænget ved brev af 19. december 2013. De belgiske myndigheders svar blev modtaget den 6. januar 2014. Kommission fremsendte en ny anmodning om oplysninger den 7. februar 2014. De belgiske myndigheder og advokaten for Société Wallonne de Gestion et de Participations (»SOGEPA«) svarede henholdsvis den 25. og den 27. februar 2014. Der blev fremsendt en ny anmodning om oplysninger til de belgiske myndigheder den 11. april 2014. Ved brev af 30. april 2014 forlængede Kommissionen de belgiske myndigheders svarfrist til den 23. maj 2014, og deres svar indgik på denne dato.

               (9)

               Ved brev af 18. juni 2014 gav de belgiske myndigheder Kommissionen tilladelse til at vedtage og meddele denne afgørelse udelukkende på fransk.

         2.   BESKRIVELSE AF FORANSTALTNINGERNE OG STØTTEN

   2.1.   Støttemodtageren

               (10)

               VSL fremstiller højkvalitets- og luksusobjekter i krystal. Virksomheden er beliggende i Seraing i Vallonien, beskæftiger 52 personer og har en årlig omsætning på omkring 2 mio. EUR. Virksomhedens produkter har et godt ry, men der har været en række konkurser i virksomhedens historie. Cristallerie du Val Saint-Lambert SA gik således konkurs i 2002, og aktiviteterne blev overtaget af La cristallerie du Val Saint-Lambert SA (»CVSL«), der blev stiftet den 19. december 2002. Handelsretten i Liège erklærede efterfølgende CVSL konkurs ved konkursdekret af 11. august 2008. Aktiviteterne blev overtaget af to private aktionærer: Châteaux Finances Corporation (»CFC«), et holdingselskab, der ejer en række ejendomsselskaber og selskaber i vin-og gastronomisektoren, og Société de Promotion d'Espaces Commerciaux et Industriels (»SPECI«), et ejendomsforvaltnings- og udviklingsselskab.

               (11)

               CFC og SPECI ejede oprindeligt henholdsvis 70 % og 30 % af VSL. I marts 2011 foretog regionen Vallonien en kapitalforhøjelse, som SPECI ikke deltog i. VSL ejer i dag 76 % af virksomheden, mens 17 % indehaves af regionen Vallonien og 7 % af SPECI.

               (12)

               VSL har siden den 14. oktober 2013 på ny været under konkursbehandling.

               (13)

               VSL har eksklusiv licens til at bruge VSL's varemærker, mønstre og modeller. Den licens blev udstedt i januar 2009 af regionen Vallonien, den nuværende varemærkeindehaver. Indtil oktober 2005 var indehaveren af VSL-varemærkerne Compagnie financière du Val (»CFV«), efterfølgeren efter Société de Gestion des marques du Val Saint-Lambert, der er 100 % ejet af SOGEPA (der selv er 100 % ejet af regionen Vallonien).

               (14)

               Ved overdragelsesaftale af 5. oktober 2005 overdrog CFV disse varemærker til Interagora SA, CVSL's moderselskab, mod betaling af [500 000-800 000] (3). EUR. Den 11. august 2008 gik Interagora SA, der havde skiftet navn til Val Saint-Lambert International SA (»VSLI«), konkurs med en gæld på 280 000 EUR til CFV. Regionen Vallonien udnyttede efterfølgende sin forkøbsret og blev indehaver af varemærkerne mod betaling af [700 000-1 000 000] EUR i 2008.

         2.2.   Beskrivelse af foranstaltningerne og støtten

   2.2.1.   Foranstaltning 1: Redningsstøtte på 1 mio. EUR tildelt den 3. april 2012

               (15)

               Redningsstøtten til VSL i form af et rentelettet lån på 1 mio. EUR ydet den 3. april 2012 af regionen Vallonien, repræsenteret ved SOGEPA (SOGEPA handler på vegne af regionen i forbindelse med alle de foranstaltninger, hvor SOGEPA intervenerer), med en løbetid på seks måneder og en rente på 3,07 % (basissats 2,07 + 100 point). Rentesatsen blev efterfølgende forhøjet med en margen på 100 basispoint til godtgørelse af SOGEPA, dvs. til 4,07 %. En del af lånet på 1 mio. EUR, dvs. 400 000 EUR, blev ydet på datoen for indgåelse af låneaftalen af 3. april 2012 uden forudgående anmeldelse til Kommissionen i henhold til artikel 108, stk. 3, i TEUF. Det resterende lånebeløb, dvs. 600 000 EUR, blev ydet på et senere tidspunkt, men Kommissionen har ikke fået oplyst datoen. Kommissionen er imidlertid af den opfattelse, at hele lånet, dvs. 1 mio. EUR, er blevet ydet, da lånet er opført i anmeldelsen af fordringer til handelsretten i Liège indgivet efter rettens dekret om VSL's konkurs den 14. oktober 2013.

         2.2.2.   Foranstaltning 2: Omstruktureringsstøtte

               (16)

               Den 3. oktober 2012 anmeldte de belgiske myndigheder en omstruktureringsstøtteforanstaltning. Omstruktureringsstøtten bestod i en forlængelse af løbetiden for lånet på 1 mio. EUR (dvs. af foranstaltning 1) til ti år. Ved brev af 14. november 2013 meddelte de belgiske myndigheder imidlertid Kommissionen, at de ville trække anmeldelsen vedrørende omstruktureringsstøtten tilbage. Ved brev af 12. december 2013 bekræftede de belgiske myndigheder, at denne støtteforanstaltning ikke er blevet gennemført. Denne støtteforanstaltning er derfor ikke analyseret i denne afgørelse.

         2.2.3.   Foranstaltning 3-8

               (17)

               Inden tildelingen af ovennævnte redningsstøtte (foranstaltning 1) traf regionen Vallonien, repræsenteret ved SOGEPA og andre offentlige organer i regionen, der optrådte på dennes vegne, såsom CFV, følgende seks foranstaltninger til fordel for VSL i perioden 2008-2011: en garanti på 150 000 EUR (foranstaltning 3), brug og overdragelse af varemærkerne Val Saint-Lambert (foranstaltning 4), et lån på 1,5 mio. EUR (foranstaltning 5), en kapitalforhøjelse på 1,5 mio. EUR (foranstaltning 6), begrænset støtte (foranstaltning 7) og finansiering af rensningsarbejde i forbindelse med Cristal Park-projektet (foranstaltning 8).

         Foranstaltning 3: Garanti på 150 000 EUR i september 2008

               (18)

               CVSL, der drev krystalglasfabrikken før VSL, blev erklæret konkurs den 11. august 2008 af handelsretten i Liège. For at undgå en afbrydelse af virksomhedens aktiviteter på trods af konkursen og finde en køber anmodede regionen Vallonien ved afgørelse af 28. august 2008 SOGEPA om at stille en garanti på 150 000 EUR for et lån i ING på 300 000 EUR over for kuratoren for CVSL under konkurs. Denne garanti blev stillet den 24. september 2008 over for CVSL's kurator uden betaling.

         Foranstaltning 4: Overdragelse og brug af varemærkerne Val Saint-Lambert i januar 2009

               (19)

               Som anført var CFV indehaver af VSL-varemærkerne indtil oktober 2005.

               (20)

               Ved overdragelsesaftale af 5. oktober 2005 overdrog CFV disse varemærker til Interagora SA mod betaling af [500 000-800 000] EUR. Betalingen af de 700 000 EUR skulle ske i en tranche på [100 000-500 000] EUR og 10 annuiteter på [10 000-50 000] EUR. I henhold til artikel 7 i denne aftale havde regionen Vallonien forkøbsret, såfremt Interagora SA eller dennes retssuccessorer ønskede at overdrage de af aftalen omfattede varemærker, mønstre og modeller inden den 5. oktober 2010.

               (21)

               Den 11. august 2008 gik Interagora SA, der havde skiftet navn til VSLI, konkurs med en gæld på 280 000 EUR til CFV.

               (22)

               Den 1. oktober 2008 undertegnede kurator for CVSL under konkurs en aftaleprotokol med CFC og SPECI (køberne af CVSL's aktiviteter), der også omfattede tilbagekøb af varemærkerne Val Saint-Lambert fra VSLI mod betaling af [700 000-1 000 000] EUR. Regionen Vallonien udnyttede herefter sin forkøbsret (artikel 7 i aftalen af 5. oktober 2005) til samme pris og orienterede kurator herom den 7. november 2008. Regionen stillede efterfølgende følgende betingelser i aftalen af 29. januar 2009 indgået mellem CFV og VSL:

                           —

                           Regionen giver en eksklusiv, ubegrænset og global licens til VSL til at gøre brug af intellektuelle ejendomsrettigheder, der udelukkende er knyttet til varemærkerne, logoerne og bogstavmærkningerne »Val Saint-Lambert«, som regionen Vallonien fortsat er indehaver af. Denne licens er givet mod betaling af 1,5 % af resultatet før renter, skat og af- og nedskrivninger (EBITDA) de første fem regnskabsår og 5 % fra sjette regnskabsår. Licensen ophører, hvis VSL er erklæret konkurs, trådt i likvidation eller undergivet akkordproceduren, eller hvis aftalen ophæves til skade for VSL.

                           —

                           Regionen giver VSL en købsoption på de intellektuelle ejendomsrettigheder. VSL kan udnytte denne option fra det fjerde år efter undertegnelsen af aftalen og indtil den sidste dag det femte år mod betaling af [700 000-1 000 000] EUR (pris tilbudt af køberne i overtagelsesprotokollen af 1. oktober 2008). VSL kan ligeledes udnytte denne option til samme pris på 800 000 EUR, justeret efter det belgiske forbrugerprisindeks, i perioden mellem det sjette og tiende år. Fra det 11. år kan regionen Vallonien pålægge VSL at tilbagekøbe de intellektuelle ejendomsrettigheder til samme indekserede pris på [700 000-1 000 000] EUR.

                           —

                           Hvis købsoptionen udnyttes, skal VSL betale alle skyldige beløb til CFV (jf. betragtning 21).

               (23)

               De belgiske myndigheder påpegede over for Kommissionen i deres bemærkninger, at det resterende skyldige beløb efter den retslige sanering (»réorganisation judiciaire«) (4) indledt den 28. februar 2012 ikke længere var 280 000 EUR, men 61 250 EUR på grund af den nedsættelse på 43 750 EUR, der blev besluttet under den retslige sanering, og tilbagebetalingen af 105 000 EUR inden indledningen af denne procedure.

         Foranstaltning 5: Lån på 1,5 mio. EUR i august 2009

               (24)

               Den 31. august 2009 ydede regionen Vallonien, repræsenteret ved SOGEPA, VSL et lån på 1,5 mio. EUR med en rente på 4,7 % og en løbetid på 7 år til virksomhedens indkøb af nye ovne. Dette lån blev sikret ved førsteprioritetspant i VSL's bygninger, der ifølge de belgiske myndigheder tilsyneladende havde en større værdi end lånet.

         Foranstaltning 6: Kapitalforhøjelse på 1,5 mio. EUR i marts 2011

               (25)

               Den 17. marts 2011 indskød regionen Vallonien 1,5 mio. EUR i VSL til virksomhedens indkøb af en ny ovn. I perioden mellem den 25. maj 2009 og den 29. marts 2011 indskød CFC (majoritetsaktionær i VSL) kapital i det pågældende selskab i form af konvertering af fordringer til et samlet beløb på 5,2 mio. EUR.

         Foranstaltning 7: Tidligere begrænset støtte

               (26)

               I perioden februar 2010-november 2012 modtog VSL 197 503 EUR i form af en række begrænsede støttebeløb. Den 25. marts 2011 udbetalte SOGEPA et støttebeløb på 97 785 EUR til en interim manager. SOGEPA anmodede imidlertid den 25. september 2012 om tilbagebetaling af denne støtte med renter, da SOGEPA blev opmærksom på, at loftet på 200 000 EUR fastsat i Kommissionens forordning (EF) nr. 1998/2006 (5) var overskredet.

         Foranstaltning 8: Rensning af VSL's bygninger i forbindelse med Cristal Park-projektet og SPAQuE's vederlagsfri tilrådighedsstillelse af visse bygninger for VSL

               (27)

               Cristal Park-projektet omfattede rensning af bygninger ejet af VSL med offentlige midler.

               (28)

               Ved brev af 20. august 2012 fremsendte SPAQuE (Société Publique d'Aide à la Qualité de l'Environnement) et betinget tilbud om køb af bygningerne til VSL for 2 040 000 EUR fratrukket rensningsudgifterne, der endnu ikke var blevet vurderet. Prisen var blevet anslået til 2 040 000 EUR den 29. marts 2012 af en uafhængig ekspert, Cushman & Wakefield, der ikke selv var i stand til at vurdere rensningsudgifterne. Ved brev af 5. september 2012 meddelte VSL SPAQuE, at Geolys havde vurderet rensningsudgifterne til 219 470 EUR i august 2012. I samme skrivelse meddelte VSL ligeledes SPAQuE, at selskabet var rede til at sælge bygningerne for 2 040 000 EUR minus 220 000 EUR. Den 13. december 2012 blev de pågældende bygninger solgt til SPAQuE for 2 040 000 EUR fratrukket de anslåede rensningsudgifter på 220 000 EUR, dvs. for 1 820 000 EUR. I mellemtiden var rensningsudgifterne imidlertid blevet vurderet til flere millioner euro i et notat af 1. december 2011 fremsendt af de belgiske myndigheder.

               (29)

               Inden dette salg den 13. december 2012 godkendte kommunalbestyrelsen i Seraing på sit møde den 10. september 2012 to udkast til aftaler om forkøbsret, den første mellem SPAQuE og Seraing kommune og den anden mellem Seraing kommune og SPECI. I disse udkast redegøres for den fremtidige overdragelse mellem disse tre enheder af bygningerne solgt til SPAQuE, når de er blevet renset.

               (30)

               Indtil videre er det kun salget af 13. december 2012, der er blevet gennemført. De påtænkte foranstaltninger i de aftaleudkast, der er godkendt af kommunalbestyrelsen i Seraing kommune og omhandlet i ovenstående betragtninger (28 og 29), er ikke blevet iværksat. Rensningsarbejdet er ikke blevet påbegyndt.

               (31)

               Der blev desuden undertegnet en aftale om midlertidig tilrådighedsstillelse af en del af anlægsområdet »Cristalleries du Val Saint-Lambert« mellem SPAQuE og VSL den 11. december 2012. Ved denne aftale stiller SPAQuE et vist antal bygninger, som SPAQuE er blevet ejer af, til rådighed for VSL i en bestemt periode og vederlagsfrit (jf. betragtning 27). VSL forpligter sig til gengæld til at samarbejde med SPAQuE og fremsende alle nyttige og nødvendige oplysninger i forbindelse med renoverings- og rensningsarbejdet på anlægsområdet.

         2.3.   Baggrund for indledningen af den formelle undersøgelsesprocedure

               (32)

               Kommissionen fandt, at alle de pågældende foranstaltninger udgjorde statsstøtte i henhold til artikel 107, stk. 1, i TEUF. Hvad angår foranstaltning 1 (redningsstøtte), foranstaltning 3 (garanti uden betaling) og foranstaltning 4 (brug og overdragelse af varemærker), var Kommissionen i tvivl om, hvorvidt disse foranstaltninger var i overensstemmelse med princippet om en privat investor under markedsøkonomiske vilkår. Hvad angår foranstaltning 5 (lån på 1,5 mio. EUR), var Kommissionen i tvivl om, hvorvidt lånerenten udgjorde statsstøtte. Kommissionen var ligeledes i tvivl om pari passu-karakteren af foranstaltning 6 (kapitalforhøjelse) og om foranstaltningens overensstemmelse med princippet om en privat investor under markedsøkonomiske vilkår. Hvad angår foranstaltning 7 vedrørende begrænsede støtteforanstaltninger, var Kommissionen ikke sikker på, at de enkelte foranstaltninger opfylder betingelserne i ovennævnte forordning (6). Hvad angår foranstaltning 8 (salg af bygninger og vederlagsfri tilrådighedsstillelse af visse bygninger), var Kommissionen endelig i tvivl om, hvorvidt salgsprisen for de grunde, som VSL solgte til SPAQuE, indebar statsstøtte, på grund af usikkerheden forbundet med vurderingen af rensningsudgifterne. Kommissionen var ligeledes i tvivl om, hvorvidt SPAQuE's vederlagsfri tilrådighedsstillelse af bygninger for VSL, udgjorde statsstøtte. Hvad angår foranstaltning 3, var Kommissionen ligeledes i tvivl om, hvorvidt der var økonomisk kontinuitet mellem CVSL og VSL. Endelig var Kommissionen i tvivl om alle foranstaltningernes forenelighed med det indre marked, og nærmere bestemt med Fællesskabets rammebestemmelser for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder (7) (»rammebestemmelserne for rednings- og omstruktureringsstøtte«) (foranstaltning 1, 2 og 3).

         3.   BELGIENS BEMÆRKNINGER TIL INDLEDNINGSAFGØRELSEN

   3.1.   Kvalificeringen af VSL som en kriseramt virksomhed

               (33)

               De belgiske myndigheder anfægter ikke, at VSL kunne betragtes som en kriseramt virksomhed fra den 8. februar 2012, datoen for indgivelse af begæringen om retslig sanering (hvilket ligeledes vil fremgå af analysen af flere af de øvrige foranstaltninger). Myndighederne mener imidlertid ikke, at VSL kunne betragtes som en kriseramt virksomhed før dette tidspunkt, da VSL ifølge myndigheder var en nyoprettet virksomhed og drog fordel af ubetinget støtte fra sin majoritetsaktionær, dvs. CFC, i overensstemmelse med punkt 10 og 11 i rammebestemmelserne for rednings- og omstruktureringsstøtte og Kommissionens beslutningspraksis (8).

         3.2.   Redningsstøtte (foranstaltning 1)

               (34)

               Kommissionen fandt i indledningsafgørelsen, at dette lån ydet uden sikkerhed til en kriseramt virksomhed kunne udgøre støtte, da det ikke havde været muligt for VSL at få et lån på disse vilkår i en privat bank.

               (35)

               I deres bemærkninger anfægter de belgiske myndigheder ikke, at lånet med rentegodtgørelse på 1 mio. EUR ydet af regionen Vallonien den 3. april 2012 udgør støtte. Myndighederne mener imidlertid, at denne foranstaltning udgør redningsstøtte i henhold til punkt 13 i rammebestemmelserne for rednings- og omstruktureringsstøtte, idet virksomhedens vanskeligheder hidrører fra virksomheden selv og ikke er et resultat af en vilkårlig omkostningsfordeling inden for koncernen, og idet virksomhedens vanskeligheder er for alvorlige til, at koncernen selv kan løse dem. De påpeger således, at CFC på grund af sine mange forskellige aktiviteter og kapitalinteresser ikke kunne indskyde alle sine midler i VSL. CFC's likviditet faldt betydeligt ved afslutningen af regnskabsåret 2011 og udgjorde blot 130 000 EUR den 19. oktober 2012. De belgiske myndigheder minder ligeledes om, at CFC ikke længere var i stand til at afhjælpe VSL's vanskeligheder ved tilførsel af koncernmidler på grund af CFC's hyppige tilførsel af midler til VSL (9,5 mio. EUR siden stiftelsen af VSL) og VSL's fortsat skuffende finansielle resultater.

               (36)

               Med hensyn til princippet om engangsstøtte, ifølge hvilket foranstaltning 1 ville være uforenelig med punkt 72 ff. i rammebestemmelserne for rednings- og omstruktureringsstøtte, da foranstaltning 3, 5, 6 og 7 udgør rednings- eller omstruktureringsstøtte, påpeger de belgiske myndigheder derimod følgende:

                           —

                           Foranstaltning 3 (garantien på 150 000 EUR) blev stillet over for CVSL's kurator i september 2008 og ikke over for VSL. De belgiske myndigheder mener desuden ikke, at der var økonomisk kontinuitet mellem CVSL og VSL.

                           —

                           Foranstaltning 5 (lån på 1,5 mio. EUR) indeholder intet støtteelement i lyset af den anvendte rentesats og typen af sikkerhedsstillelse.

                           —

                           Foranstaltning 6 (kapitalforhøjelse på 1,5 mio. EUR) indeholder intet støtteelement, da CFC samtidig indskød 5,2 mio. EUR i form af en konvertering af fordringer.

                           —

                           Den begrænsede støtte blev ikke ydet til en kriseramt virksomhed og bør ikke tages i betragtning ved analysen af princippet om engangsstøtte. Denne støtte er derudover klart mindre end de tilskud, som CFC har ydet siden 2009.

         3.3.   Omstruktureringsstøtte (foranstaltning 2)

               (37)

               På grund af tilbagetrækningen af anmeldelsen af denne foranstaltning og den omstændighed, at de belgiske myndigheder ikke har iværksat foranstaltningen, er denne foranstaltning ikke omfattet af denne afgørelse, og de belgiske myndigheders bemærkninger desangående er dermed ikke længere relevante.

         3.4.   Garanti på 150 000 EUR (foranstaltning 3)

               (38)

               Kommissionen understregede i indledningsafgørelsen, at garantien på 150 000 EUR blev stillet uden betaling over for en kriseramt virksomhed, da CVSL på daværende tidspunkt var under konkurs. Garantien synes således at give CVSL en fordel, da ingen privat operatør ville have stillet denne garanti uden betaling.

               (39)

               De belgiske myndigheder tager ikke stilling til, om denne foranstaltning kan betragtes som støtte.

               (40)

               De har desuden præciseret, at garantien blev stillet over for kuratoren og ikke over for CVSL under konkurs. De fastholder imidlertid, at der ikke var økonomisk kontinuitet mellem CVSL og VSL. Myndighederne mener, at de i tilstrækkelig grad har påvist afbrydelsen af den økonomiske kontinuitet mellem CVSL og VSL. De understreger, at da omfanget af aktiver overført til VSL var større end omfanget af CVSL's aktiver og helt adskilt, bør enhver kontinuitet udelukkes.

               (41)

               De belgiske myndigheder minder ligeledes om, at de nye aktionærer i VSL hele vejen igennem har ønsket at knytte overtagelsen af CVSL til et omfattende ejendoms- og turistprojekt, dvs. Cristal Park. Overtagelsens økonomiske følgerigtighed er således efter myndighedernes opfattelse et klart brud med CVSL's drift af krystalglasfabrikken, der udelukkende fremstillede krystalvarer.

         3.5.   Brug og overdragelse af varemærkerne Val Saint-Lambert (foranstaltning 4)

               (42)

               I indledningsafgørelsen anførte Kommissionen, at betalingen for koncessionen til VSL, der afhang af VSL's fremtidige EBITDA, syntes at indebære en økonomisk fordel. Regionen Vallonien giver rent faktisk et aktiv af værdi i koncession uden garanti for betaling, idet VSL's EBITDA kan være negativt som de tidligere år, og uden forventning om en fortjeneste ved koncessions udløb ud over en tilpasning til inflationen (indeks), der i øvrigt først finder sted fra det sjette år. En privat operatør ville sandsynligvis have valgt en betaling, der som minimum omfattede en fast og sikker base. I indledningsafgørelsen udtrykte Kommissionen endvidere tvivl om, hvorvidt betingelserne for overdragelsen af varemærket omfattede støtte.

               (43)

               De belgiske myndigheder mener ikke, at Kommissionen har grundlag for at henvise til de dårlige resultater opnået af VSL's forgængere og således kritisere beregningen af Valloniens betaling for tildelingen af licensen på varemærkerne.

               (44)

               Myndighederne mener tværtimod, at beregningen af betalingen for brug af varemærkerne på grundlag af EBITDA ikke er et valg blottet for forretningsmæssig logik. Ifølge myndighederne et dette valg begrundet, da EBITDA er et af de regnskabsindekser, som giver myndighederne i Vallonien mulighed for at måle den kommercielle succes af salget af produkter, hvor myndighederne er varemærkeindehaveren.

               (45)

               De belgiske myndigheder har ikke kommenteret betingelserne for det fremtidige salg af varemærkerne til VSL.

         3.6.   Lån på 1,5 mio. EUR (foranstaltning 5)

               (46)

               Kommissionen satte i indledningsafgørelsen spørgsmålstegn ved typen af sikkerhedsstillelse. Det fremgår rent faktisk af dokumenterne forelagt Kommissionen, at der til dels var taget pant i VSL's bygninger, som skulle renoveres. Den reelle værdi af disse grunde var imidlertid ikke kendt og var måske negativ. Lånerenten på 4,7 % syntes derfor at være for lav. I lyset af typen af sikkerhedsstillelse burde der lægges 400-1 000 basispoint til basissatsen på 1,778 %.

               (47)

               Ifølge de belgiske myndigheder var sikkerhedsstillelsen høj, da der var sikkerhed for hele lånet. Deres vurdering var baseret på ekspertvurderingen foretaget af konsulentfirmaet Marengo i januar og februar 2009.

         3.7.   Kapitalforhøjelse på 1,5 mio. EUR (foranstaltning 6)

               (48)

               I indledningsafgørelsen konstaterede Kommissionen, at beslutningen om kapitalforhøjelsen ikke blev truffet på grundlag af en forretningsplan, men på grundlag af en simpel finansiel prognose. Der redegøres overhovedet ikke for, hvordan virksomheden agter at komme på fode igen, og heller ikke for, hvorledes kapitalindskyderen, dvs. regionen Vallonien, vil blive sikret et afkast. Regionen Vallonien og CFC synes desuden ikke at være i samme situation og løbe de samme risici. Regionen Vallonien er ikke aktionær i VSL før denne foranstaltning og har ingen økonomisk interesse i virksomheden. Derimod er CFC aktionær i VSL og har interesse i, at virksomheden kommer på fode igen, eller i det mindste, at tabene begrænses.

               (49)

               De belgiske myndigheder mener ikke, at VSL var kriseramt, da denne foranstaltning blev tildelt, idet majoritetsaktionæren havde fuld tillid til og støttede sit datterselskab økonomisk.

               (50)

               Myndighederne mener ikke, at Kommissionen bør tage udgangspunkt i en investerings efterfølgende rentabilitet ved vurderingen af, om der er tale om statsstøtte, idet denne praksis er i strid med EU's retspraksis.

               (51)

               Myndighederne påpeger, at kapitaltilførslen var af mindre betydning, og at aktionærerne i CFC tilførte kapital på samme tidspunkt. Selv om regionen Vallonien ikke var aktionær i VSL, drog regionen desuden økonomisk fordel af kapitalforhøjelsen, da regionen efter myndighedernes opfattelse havde interesse i at støtte aktiviteten med henblik på at få virksomheden på fode igen og få lånet tilbagebetalt på et senere tidspunkt.

         3.8.   De minimis-støtte (foranstaltning 7)

               (52)

               Kommissionen fandt i indledningsafgørelsen, at VSL syntes at have været en kriseramt virksomhed siden 2009 til i dag og således ikke var berettiget til denne form for støtte.

               (53)

               Ifølge de belgiske myndigheder bør VSL ikke betragtes som en kriseramt virksomhed, da der er tale om en ny virksomhed oprettet for mindre end tre år siden, og da majoritetsaktionæren havde tillid til virksomheden indtil indledningen af den retslige sanering. Disse foranstaltninger er derfor omfattet af de minimis-forordningen og kan således ikke betragtes som støtte.

         3.9.   Rensning af VSL's bygninger i forbindelse med Cristal Park-projektet og SPAQuE's vederlagsfri tilrådighedsstillelse af visse bygninger for VSL (foranstaltning 8)

               (54)

               Kommissionen fandt i indledningsafgørelsen, at SPAQuE havde forpligtet sig til at købe bygningerne uden at kende rensningsudgifterne.

               (55)

               De belgiske myndigheder påpeger, at lovgivningen i Vallonien begrænser omfanget af de forpligtelser, der påhviler ejeren af en forurenet grund eller bygning, hvis der er tale om historisk forurening, og under hensyntagen til arealanvendelsen i de områder, hvor de forurenede grunde og bygninger er beliggende, i henhold til den fysiske planlægning. De belgiske myndigheder er af den opfattelse, at VSL, hvis virksomheden var forpligtet til at foretage rensningen, kun ville være forpligtet til at rense anlægsområdet med henblik på at sikre, at det er i overensstemmelse med anvendelsen i henhold til den fysiske planlægning for den specifikke sektor, dvs. industriel anvendelse. Udgifterne til rensning af et anlægsområde skal derfor vurderes, således at området kan bringes i overensstemmelse med arealanvendelsen på salgstidspunktet, dvs. i dette tilfælde industriel anvendelse. De belgiske myndigheder mener, at udgifterne er blevet vurderet i Geolys-rapporten. Udgifterne er efterfølgende blevet fratrukket i salgsprisen.

               (56)

               De belgiske myndigheder anfører endvidere, at rensningen af bygningerne vil blive finansieret med offentlige midler og gennemført af den offentlige myndighed SPAQuE efter SPAQuE's overtagelse af bygningerne. I henhold til EF-retningslinjerne for statsstøtte til miljøbeskyttelse udgør rensningsarbejde foretaget af en offentlig myndighed på en eller flere af myndighedens egne grunde ikke statsstøtte.

               (57)

               Med hensyn til den vederlagsfri tilrådighedsstillelse af bygninger for VSL mener de belgiske myndigheder, at denne tilrådighedsstillelse vedrører bygninger, der ejes af SPECI, et privatejet aktieselskab.

         4.   DE INTERESSEREDE PARTERS BEMÆRKNINGER TIL INDLEDNINGSAFGØRELSEN

               (58)

               Kommissionen har ikke modtaget nogen bemærkninger.

         5.   VURDERING AF STØTTEN

   5.1.   Vurdering af, om der foreligger støtte efter artikel 107, stk. 1, i TEUF

               (59)

               I henhold til artikel 107, stk. 1, i TEUF er statsstøtte eller støtte, som ydes ved hjælp af statsmidler under enhver tænkelig form, og som fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene ved at begunstige visse virksomheder eller visse produktioner, uforenelig med det indre marked, i det omfang den påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne.

               (60)

               Det følger af denne bestemmelse, at de pågældende foranstaltninger for at blive betragtet som statsstøtte skal: i) hidrøre fra staten, dvs. gennemføres ved hjælp af statsmidler og kunne tilregnes staten, ii) give modtageren en økonomisk fordel, iii) være selektive og iv) kunne fordreje konkurrencevilkårene og påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne.

               (61)

               Belgien har ikke bestridt, at redningsstøtten (foranstaltning 1) kan betragtes som statsstøtte. Det noterede Kommissionen sig allerede i indledningsafgørelsen. Hvad angår foranstaltning 2, har Belgien trukket sin anmeldelse tilbage efter indledningen af den formelle undersøgelsesprocedure. Denne foranstaltning er derfor ikke analyseret i denne afgørelse. Belgien bestrider imidlertid, at foranstaltning 3-6 og 7-8 kan betragtes som statsstøtte, da disse foranstaltninger ikke giver modtageren en økonomisk fordel eller er de minimis-støtte.

         5.1.1.   Anvendelse af statsmidler

   Foranstaltning 1, 3, 5 og 6

               (62)

               Foranstaltning 1 (lånet på 1 mio. EUR), foranstaltning 3 (garantien på 150 000 EUR), foranstaltning 5 (lånet på 1,5 mio. EUR) og foranstaltning 6 (kapitalforhøjelsen på 1,5 mio. EUR) er blevet tildelt af SOGEPA på vegne af regionen Vallonien. Da der er tale om et 100 % offentligt ejet selskab, kan selskabets midler betragtes som statsmidler i henhold til artikel 107, stk. 1, i TEUF (9).

         Foranstaltning 4

               (63)

               Kommissionen bemærker, at aftalen om ubegrænset enekoncession til VSL på brug af varemærkerne Val Saint-Lambert og overdragelsen blev indgået mellem VSL og regionen Vallonien. Denne foranstaltning og betingelserne for det fremtidige salg af varemærkerne indebærer anvendelse af statsmidler.

         Foranstaltning 7

               (64)

               Det fremgår ligeledes af oplysningerne fra de belgiske myndigheder, at den støtte, som myndighederne betegner som de minimis-støtte, også er blevet ydet af en myndighed eller en offentlig virksomhed, men Belgien oplyser imidlertid ikke, om der hver gang er tale om regionen Vallonien eller SOGEPA. Uanset hvad, er der tale om statsmidler, og de belgiske myndigheder bestrider desuden ikke, at disse foranstaltninger er finansieret ved hjælp af statsmidler.

         Foranstaltning 8

               (65)

               Kommissionen konstaterer, at SPAQuE er et offentligt ejet selskab, datterselskab af Société Régionale d'Investissement de Wallonne (SRIW), og at midlerne til rensningen af VSL's bygninger allerede er blevet tildelt selskabet af den vallonske regering (10). SPAQuE's køb af VSL's grunde og den vederlagsfri tilrådighedsstillelse af en række af bygningerne indebærer anvendelse af statsmidler.

         5.1.2.   Kriteriet om tilregnelse

               (66)

               I sin vurdering af, om en foranstaltning kan tilregnes staten, baserer Domstolen sig på »sagens omstændigheder som helhed og den sammenhæng, hvori foranstaltningen er truffet.« (11)

               (67)

               De i punkt 2.2 ovenfor omhandlede foranstaltninger er blevet tildelt af to offentlige organer i regionen Vallonien, der optræder på dennes vegne, SOGEPA og SPAQuE.

               (68)

               SOGEPA, Société Wallonne de Gestion et de Participations, er et offentligt ejet aktieselskab og er 100 % ejet af regionen Vallonien. Selskabet sikrer gennemførelsen af den vallonske regerings beslutninger om interventioner i erhvervsdrivende selskaber og varetager forvaltningen af disse interventioner. SOGEPA er et resultat af fusionen i 1999 mellem Société Wallonne pour la Sidérurgie (SWS) og Société pour la gestion de participations de la Région wallonne dans des sociétés commerciales (SOWAGEP).

               (69)

               SOGEPA handler efter instruks fra den vallonske regering. Følgende er fastsat i artikel 3, stk. 1, i selskabets vedtægter: »Selskabets formål er at varetage alle de opgaver, det pålægges af den vallonske regering, (…). Selskabet sikrer navnlig gennemførelsen af de beslutninger om interventioner i erhvervsdrivende selskaber, der vedtages af den vallonske regering, og varetager forvaltningen af de kapitalinteresser, forpligtelser, lån eller renter, som regionen Vallonien eller selskabet selv har i sådanne selskaber.«

               (70)

               SPAQuE, der blevet stiftet i 1991, beskæftiger sig med rensning af deponeringsanlæg og forurenede forladte industrigrunde. Selskabet har til opgave at udarbejde en oversigt over forurenede grunde i Vallonien. SPAQuE er et datterselskab af Société Régionale d'investissement de la Wallonie (SRIW), og regionen Vallonien ejer 98,66 % af selskabet. Selskabets formål er at bidrage til udviklingen af den vallonske økonomi gennem finansiel støtte til vallonske virksomheder eller virksomheder etableret i Vallonien, der gennemfører projekter inden for industri og service, som skaber merværdi.

               (71)

               I henhold til forvaltningsaftalen indgået i juli 2007 mellem den vallonske regering og SPAQuE for perioden 2008-2012 og forlænget i yderligere seks måneder i oktober 2012 udfører SPAQuE en række aktiviteter inden for rammerne af de uddelegerede opgaver, som selskabet pålægges af den vallonske regering. Selskabet handler efter instruks fra regionen. Regionen fastlægger navnlig listen over prioriterede grunde og de specifikke mandater for saneringsarbejdet.

               (72)

               På baggrund af disse oplysninger mener Kommissionen, at regionen Vallonien træffer beslutningerne, som efterfølgende gennemføres af SOGEPA. Med hensyn til SPAQuE kan regionen tilsyneladende øve direkte indflydelse på SPAQuE's aktiviteter gennem uddelegering af opgaver.

               (73)

               Kommissionen konkluderer derfor på dette trin i proceduren, at de pågældende foranstaltninger indebærer anvendelse af statsmidler, og at de kan tilregnes staten.

         5.1.3.   Kriteriet om selektivitet

               (74)

               Kriteriet om selektivitet er helt klart opfyldt. I indledningsafgørelsen konstaterede Kommissionen, at alle de pågældende foranstaltninger er blevet tildelt én enkelt virksomhed, nemlig VSL, eller CVSL's kurator, for så vidt angår foranstaltning 3 (garantien på 150 000 EUR).

         5.1.4.   Økonomisk fordel

               (75)

               Det er nu på sin plads at vurdere kriteriet om den økonomiske fordel, både i forbindelse med redningsstøtten og de andre omhandlede foranstaltninger, på baggrund af de belgiske myndigheders bemærkninger til indledningsafgørelsen.

         Foranstaltning 1: Redningsstøtte på 1 mio. EUR

               (76)

               Redningsstøtten ydet i form af et lån på 1 mio. EUR med en rente på 3,07 % forhøjet med 100 basispoint til godtgørelse af SOGEPA giver VSL en økonomisk fordel. Dette lån er rent faktisk blevet ydet uden sikkerhed til en kriseramt virksomhed, der to måneder forinden havde indgivet en begæring om retslig sanering (jf. punkt 5.2.1). Som de belgiske myndighederne selv anerkendte, ville VSL som en kriseramt virksomhed aldrig have fået et lån i en privat bank. Denne foranstaltning giver således VSL en fordel på 1 mio. EUR (lånebeløbet).

         Foranstaltning 3: Garanti på 150 000 EUR

               (77)

               Kommissionen var i tvivl om, hvorvidt denne offentlige intervention var i overensstemmelse med princippet om en privat investor under markedsøkonomiske vilkår.

               (78)

               De belgiske myndigheder kom ikke ind på kriteriet om den økonomiske fordel i deres bemærkninger, og de har heller ikke taget stilling til, om der var økonomisk kontinuitet mellem CVSL og VSL.

               (79)

               Ifølge Kommissionens oplysninger vedrørte denne garanti et lån på 300 000 EUR ydet af ING til CVSL's kurator. De 150 000 EUR blev ydet uden betaling. Dette lån skulle gøre det muligt at opretholde CVSL's aktivitet indtil den eventuelle overtagelse af selskabet.

               (80)

               Kommissionen bemærker, at de belgiske myndigheder har meddelt Kommissionen, at der ikke blev udarbejdet og undertegnet en garantiaftale mellem de berørte parter, da lånet blev ydet. Kommissionen er således kun i besiddelse af et brev fra SOGEPA af 24. september 2008 til ING, hvor SOGEPA bekræfter sin garanti for dækning af eventuelle tab i forbindelse med opretholdelsen af aktiviteterne op til 150 000 EUR. Kommissionen bemærker således, at SOGEPA har stillet en garanti over for kuratoren for en konkursramt virksomhed uden betaling. De belgiske myndigheder har desuden angivet, at ING gjorde lånet betinget af en garanti. På bagrund af disse forhold mener Kommissionen således ikke, at hele lånet var blevet ydet uden den offentlige intervention. Kommissionen bemærker endvidere, at regionen Vallonien ikke havde nogen direkte juridisk og kommerciel forbindelse med CVSL. Regionen var hverken direkte eller indirekte via SOGEPA aktionær i CVSL. Regionen havde således ingen kommerciel interesse i at stille denne garanti over for CVSL uden betaling.

               (81)

               Kommissionen konkluderer således, at denne garantistillelse uden betaling har givet CVSL en fordel. Fordelen svarer til den præmie, som en privat virksomhed ville have krævet for at stille garantien under tilsvarende omstændigheder, og som SOGEPA har givet afkald på.

               (82)

               De belgiske myndigheder har oplyst, at kuratoren indfriede hele lånet på 300 000 EUR den 28. juli 2009 med de disponible midler og ved at trække på garantien på 150 000 EUR.

               (83)

               Lånebeløbet svarer således til differencen mellem den markedsrente, som kuratoren skulle have betalt for lånet uden den offentlige garanti, og den rente, der faktisk blev betalt som følge af garantien.

               (84)

               Denne tilgang er i overensstemmelse med punkt 4.2 i meddelelsen fra Kommissionen om anvendelsen af EF-traktatens artikel 87 og 88 angående statsstøtte i form af garantier (12):»I forbindelse med en individuel garanti bør subventionsækvivalenten beregnes som differencen mellem garantiens markedspris og den faktisk betalte pris. Når garantier for den pågældende type transaktion ikke forekommer på markedet, foreligger der ikke nogen markedspris for garantien. I så fald bør støtteelementet beregnes på samme måde som subventionsækvivalenten ved et lån på lempelige vilkår, nemlig som differencen mellem den markedsrente, virksomheden skulle have betalt uden garantien, og den rente, der er opnået som følge af statsgarantien, efter fradrag af eventuelle betalte præmier.«

               (85)

               Beløbet beregnes ved hjælp af følgende formel:
               Støttebeløb = (14,59 % – 10,75 %) × 300 000 × 343/365 = 10 825,64 EUR

               (86)

               De 14,59 % er beregnet som følger: 4,59 % (basissats for Belgien i august 2008 (13)), hvortil der skal lægges 1 000 basispoint på grund af CVSL's situation (virksomhed med CCC-rating og lav sikkerhedsstillelse (14)). De 10,75 % er renten på lånet i ING, og de 343 dage er låneperioden frem til indfrielsen af lånet.

         Foranstaltning 4: Overdragelse og brug af varemærkerne Val Saint-Lambert

               (87)

               Kommissionen var i tvivl om, hvorvidt betingelserne vedrørende salg og betaling i betingelserne for VSL's brug af varemærkerne (betaling af 1,5 % af EBITDA de første fem regnskabsår og 5 % fra sjette regnskabsår) var i overensstemmelse med princippet om en privat investor under markedsøkonomiske vilkår (15).

               (88)

               Aftalen af 29. januar 2009 mellem Compagnie financière du Val, der ejes af regionen Vallonien, og VSL omfatter bestemmelser om tildeling af en eksklusiv licens til at bruge varemærkerne og betingelserne for VSL's tilbagekøb af varemærkerne. (jf. betragtning 19 ff.).

               (89)

               Kommissionen bemærker, at den eksklusive licens på brugen af varemærkerne er underlagt en række betingelser, som en privat investor ikke ville have pålagt. Regionen Vallonien har således pålagt VSL følgende betingelser: »Regionen Vallonien kan opsige denne brugslicens på ethvert tidspunkt, uden videre og uden varsel, hvis VSL (eller dennes retssuccessorer) ikke opretholder en produktion af krystalvarer af høj merværdi på anlægsområdet Val Saint-Lambert i Seraing og mindst 60 % af de fuldtidsækvivalente stillinger i virksomheden på tidspunktet for CVSL's konkurs (…).« Kommissionen konstaterer, at regionen til gengæld for tildelingen af den eksklusive licens pålægger VSL at opretholde produktionen på anlægsområdet i Seraing og at opretholde et på forhånd fastsat beskæftigelsesniveau. Disse betingelser har haft indflydelse på betalingen for licensen og på prisen for det fremtidige salg af varemærkerne.

               (90)

               Kommissionen mener, at disse betingelser, der er fastsat ud fra politiske hensyn (opretholdelse af aktiviteten i Seraing og et vist beskæftigelsesniveau), har reduceret betalingen for brug af licensen og salgsprisen. Betalingen af 1,5 % af EBITDA de første fem regnskabsår og 5 % fra sjette regnskabsår kan således ikke betragtes en betaling, der er i overensstemmelse med markedsprisen. Den pris på [700 000-1 000 000] EUR, der blev tilbudt af køberne i 2008 i forbindelse med overtagelsesproceduren, kan heller ikke betragtes som en markedspris på grund af ovennævnte betingelser, som en privat, markedsøkonomisk investor ikke ville have pålagt, og som kan have afskrækket nogle investorer fra at fremsætte et tilbud.

               (91)

               Støttebeløbet i forbindelse med brugen af varemærkerne svarer til forskellen mellem den betaling, som en privat investor ville have tilbudt uden de politisk motiverede betingelser pålagt af regionen Vallonien, og den faktiske betaling. I forbindelse med tilbagesøgningen skal de belgiske myndigheder udpege en uafhængig ekspert med ekspertise i denne form for vurdering, der skal udvælges på grundlag af en åben og gennemsigtig procedure og udpeges i samråd med Kommissionen. Denne ekspert skal udarbejde en rapport, der gør det muligt at fastsætte størrelsen af betalingen i overensstemmelse med almindeligt anvendte og godkendte metoder til forvaltning af intellektuelle ejendomsrettigheder.

               (92)

               Foranstaltningen vedrørende overdragelsen er aldrig blevet gennemført på grund af VSL's konkurs. Varemærkerne er ikke blevet overdraget, og regionen Vallonien er fortsat indehaver af varemærkerne. Som følge heraf mener Kommissionen ikke, at det er relevant at tilbagesøge støtten, da foranstaltningen aldrig er blevet gennemført.

         Foranstaltning 5: Lån på 1,5 mio. EUR

               (93)

               Kommissionen var i tvivl om værdien af lånets sikkerhedsstillelse og om rentesatsen. Kommissionen mente, at den reelle værdi af de grunde, der tjente som sikkerhed, kunne være lavere eller endog negativ, idet disse grunde eller nogle af grundene skulle renses.

               (94)

               Kommissionen konstaterer, at der ifølge dokumenterne forelagt Kommissionen til dels var taget pant i VSL's bygninger, som skulle renoveres og renses, hvis de blev solgt. De belgiske myndigheder har angivet, at ejeren af de pågældende bygninger på datoen for udarbejdelsen af ekspertrapporten ikke var pålagt nogen retlige forpligtelser. Ved fastsættelsen af bygningernes værdi bør der således ikke tages hensyn til eventuelle rensningsudgifter.

               (95)

               I deres bemærkninger til indledningsafgørelsen forelagde de belgiske myndigheder en ekspertvurdering udarbejdet i januar og februar 2009 af konsulentfirmaet Marengo, hvor salgsværdien af de faste aktiver, der indgik i pantet, blev anslået til 3 137 000 EUR. I tilfælde af frivillig offentlig auktion ville prisen være 2 871 000 EUR og 1 915 000 EUR i tilfælde af accelereret offentlig auktion. Ifølge de belgiske myndigheder var sikkerhedsstillelsen høj, da der var sikkerhed for hele lånet.

               (96)

               Det præciseres desuden i bestyrelsens årsberetning bilagt årsregnskabet for regnskabsåret afsluttet den 31. december 2009, at de fastsatte værdier som påpeget i Marengo-rapporten vedrørende værdiansættelse af VSL's faste aktiver i 2009 kun er nøjagtige, hvis grundene og bygningerne er renset, hvilket endnu ikke er tilfældet. Det hedder videre i rapporten, at VSL har modtaget et tilbud om køb af alle grundene og bygningerne »i deres nuværende stand« for 2 000 000 EUR fra selskabet bag udviklingen af Cristal Park-projektet. For i højere grad at afspejle virkeligheden besluttede bestyrelsen kun at angive værdien af købstilbuddet i balancen, der ligger mellem prisen opnået ved accelereret offentlig auktion og frivillig offentlig auktion for de rensede grunde og bygninger.

               (97)

               Kommissionen mener derfor, at sikkerhedsstillelsen kan betragtes som høj på grund af den uafhængige ekspertvurdering og købstilbuddet.

               (98)

               Belgien har desuden ikke været i stand til at forelægge virksomhedens mellembalance pr. 31. august 2009, datoen for tildeling af lånet, for Kommissionen på grund af et IT-nedbrud i sommeren 2009. Kommissionen har således ikke kendskab til virksomhedens finansielle situation pr. 31. august 2009, men kun til situationen pr. 31. december 2009. Pr. denne dato udgjorde VSL's tab 2 mio. EUR med en oprindelig aktiekapital på 2 mio. EUR. Virksomheden havde desuden en stor lagerbeholdning til en værdi af 3 mio. EUR og en gæld på 5,759 mio. EUR. VSL's EBITDA var negativt. Da Belgien ikke har fremlagt andre oplysninger, konkluderer Kommissionen følgelig, at VSL befandt sig i en vanskelig finansiel situation på trods af majoritetsaktionærens jævnlige indskud. På baggrund af ovennævnte regnskabsoplysninger vurderer Kommissionen, at VSL's rating var CCC, da det pågældende lån blev ydet, jf. Kommissionens meddelelse om revision af metoden for fastsættelse af referencesatsen og kalkulationsrenten (»meddelelsen om referencesatsen«) (16).

               (99)

               Kommissionen konstaterer, at de belgiske myndigheder havde fastsat renten på lånet ydet den 31. august 2009 til 4,7 %. I henhold til meddelelsen om referencesatsen skal der lægges 400 basispoint til den gældende sats på 1,77 % (17) i Belgien på det tidspunkt, hvor lånet blev ydet, hvis virksomheden vurderes at have en CCC-rating og en høj sikkerhedsstillelse, og rentesatsen burde således være 5,77 % (1,77 % + 400 basispoint).

               (100)

               Kommissionen konstaterer, at renten på lånet, der blev ydet den 31. august 2009, på 4,7 % fastsat af regionen Vallonien, repræsenteret ved SOGEPA, og med en løbetid på 7 år, ligger under tærsklen på 5,77 % fastsat i meddelelsen, og konkluderer, at lånet indeholder et element af støtte til VSL.

               (101)

               Dette støtteelement udgør 1,07 %, dvs. differencen mellem de to satser (5,77 % – 4,7 %) = 16 050 EUR pr. år.

         Foranstaltning 6: Kapitalforhøjelse på 1,5 mio. EUR

               (102)

               Kommissionen er i tvivl om den såkaldte pari passu-karakter af foranstaltningen og i sidste instans om foranstaltningens forenelighed med princippet om en privat investor under markedsøkonomiske vilkår, til dels på grund af virksomhedens økonomiske og finansielle situation på tidspunktet for kapitalforhøjelsen og til dels på grund af den meget summariske karakter af den dokumentation, som de belgiske myndigheder har forelagt for foranstaltningens berettigelse.

               (103)

               I sine bemærkninger påpeger de belgiske myndigheder, at Kommissionen ikke kan tage udgangspunkt i en investerings efterfølgende rentabilitet ved vurderingen af, om der er tale om en statsstøtteforanstaltning. De mener ligeledes, at regionen som en større kreditor havde interesse i at støtte VSL's aktiviteter, selv om regionen ikke var aktionær (jf. foranstaltning 4).

               (104)

               Kommissionen konstaterer imidlertid, at mens regionen Vallonien tilfører frisk kapital, indskyder CFC en fordring hos sit eget datterselskab. I modsætning til, hvad de belgiske myndigheder påstår, blev regionens kapitaltilførsel den 17. marts 2011 ikke gennemført samtidig med CFC-aktionærens indskud. CFC's indskud på 5,2 mio. EUR er i realiteten summen af flere indskud foretaget i perioden mellem den 25. maj 2009 og den 29. marts 2011. Regionen Vallonien og CFC er desuden ikke i samme situation og løber ikke de samme risici. Regionen Vallonien er ikke aktionær i VSL før denne foranstaltning. Derimod er CFC aktionær i VSL og har interesse i, at virksomheden kommer på fode igen, eller i det mindste i, at tabene begrænses. Kommissionen finder således ikke, at kapitalforhøjelsen fandt sted på pari passu-vilkår.

               (105)

               Det forhold, at regionen Vallonien havde ydet et lån to år forinden, er ikke tilstrækkeligt til at begrunde fornuften i kapitalforhøjelsen. Det forhold, at regionen Vallonien på den ene side havde en oprindelig fordring på 280 000 EUR, der uden tvivl var mindre på tidspunktet for kapitalforhøjelsen, da VSL ifølge de belgiske myndigheder havde betalt af på denne fordring med 35 000 EUR pr. år fra den 5. oktober 2008, og at regionen på den anden side havde ydet et lån på 1,5 mio. EUR i 2009, begrunder desuden ikke fornuften i en yderligere investering på 1,5 mio. EUR i en virksomhed, hvis finansielle situation fortsat forværredes (jf. punkt 5.2.1).

               (106)

               Kommissionen konstaterede desuden, at beslutningen om kapitalforhøjelsen ikke blev truffet på grundlag af en forretningsplan, men på grundlag af en simpel finansiel prognose på en side. I prognosen redegøres der overhovedet ikke for, hvordan virksomheden agter at komme på fode igen, og heller ikke for, hvorledes kapitalindskyderen, dvs. regionen Vallonien, vil blive sikret et afkast. I regnskabsåret 2008/2009 befandt virksomheden sig imidlertid allerede i en vanskelig økonomisk og finansiel situation (jf. foranstaltning 4). En simpel omsætningsstigning kan ikke i sig selv begrunde en kapitalforhøjelse på 1,5 mio. EUR uden hensyntagen til andre kriterier såsom EBITDA eller virksomhedens gældsætning.

               (107)

               Kapitalforhøjelsen opfylder således ikke kravet til den handlemåde, som en privat investor ville have fulgt under markedsøkonomiske vilkår, men udgør støtte på 1,5 mio. EUR i form af hele kapitalforhøjelsen.

         Foranstaltning 7: Tidligere begrænset støtte

               (108)

               Foranstaltning 7 omfatter fordele tildelt VSL på i alt 197 503,04 EUR. Kommissionen mener, at disse fordele bør anses for ikke at opfylde alle betingelserne i artikel 107, stk. 1, i TEUF og således for ikke at udgøre støtte efter ikrafttrædelsen af Kommissionens forordning (EU) nr. 1407/2013 (18). I henhold til forordningens artikel 7 finder denne forordning anvendelse på støtte, der er ydet inden dens ikrafttræden, hvis støtten opfylder alle betingelserne i denne forordning.

               (109)

               Støttemodtageren er ikke en virksomhed i en aktivitetssektor, der er omfattet af undtagelserne i forordningens artikel 1. I overensstemmelse med artikel 3, stk. 1, i ovennævnte forordning har de belgiske myndigheder bekræftet, at den samlede de minimis-støtte ydet af regionen ikke overstiger 200 000 EUR over en periode på tre regnskabsår. Det i forordningens artikel 6 omhandlede tilsyn er blevet ført af SOGEPA. Kommissionen konkluderer, at de pågældende foranstaltninger opfylder betingelserne i forordningen. I lyset af støttens form (tilskud) kan de pågældende foranstaltninger betragtes som gennemsigtige i henhold til forordningens artikel 4. I modsætning til den forrige forordning udelukker den nuværende forordning ikke muligheden for at yde de minimis-støtte til kriseramte virksomheder.

               (110)

               De pågældende fordele anses således for ikke at opfylde alle betingelserne i artikel 107, stk. 1, i TEUF og for ikke at udgøre støtte.

         Foranstaltning 8: Rensning af VSL's bygninger i forbindelse med Cristal Park-projektet og SPAQuE's vederlagsfri tilrådighedsstillelse af visse bygninger for VSL

               (111)

               Kommissionen var i tvivl om, hvorvidt salgsprisen for de grunde og bygninger, som SPAQuE købte, dvs. 2 040 000 EUR, var markedsprisen, på grund af usikkerheden forbundet med vurderingen af de rensningsudgifter, som VSL fik pålagt. Kommissionen var ligeledes i tvivl om den vederlagsfri tilrådighedsstillelse af bygninger, der ejes af SPAQuE, for VSL.

               (112)

               Kommissionen har opstillet følgende kronologi for de faktiske omstændigheder:

                           —

                           April 2011: Antea Group udarbejder et dokument med titlen: »Investigations des caractérisations de mise en priorité, dossier technique, cahier technique no 6: interprétation des résultats«, hvor jordforureningen beskrives og lokaliseres i detaljer.

                           —

                           December 2011: Notatet fra 2011 udarbejdes med det formål at »finde løsninger, der gør det muligt at rense grundene og visse bygninger, der i øjeblikket ejes af Val Saint-Lambert (VSL SA).«. Rensningsarbejdet anslås til +/– 7,5 mio. EUR.

                           —

                           August 2012: Den certificerede ekspert Geolys udarbejder en rapport af 23. august 2012 på en side, hvor følgende er præciseret: »Denne vurdering er udelukkende baseret på Anteas indledende undersøgelse (marts 2011) og på følgende hypoteser: (…)«. Rensningsudgifterne anslås til +/– 219 740 EUR.

                           —

                           December 2012: SPAQuE (Société Publique d'Aide à la Qualité de l'Environnement) køber bygningerne for 2 040 000 EUR (vurdering foretaget af det uafhængige kontor Cushman & Wakefield) fratrukket de anslåede rensningsudgifter på 220 000 EUR, dvs. for 1 820 000 EUR. SPAQuE har samtidig tildelt Seraing kommune en købsoption på de samme bygninger på 2 090 000 EUR i henhold til en aftale, der allerede er udarbejdet, men endnu ikke undertegnet. Seraing kommune giver tilsagn om at overdrage denne købsoption til SPECI i en ny aftale, der allerede er udarbejdet, men endnu ikke undertegnet.

                           —

                           Januar 2014: De belgiske myndigheder meddeler Kommissionen, at rensningsarbejdet ikke er påbegyndt, og at SPAQuE er ved at færdiggøre karakteriseringsundersøgelsen vedrørende forureningen på anlægsområdet.

               (113)

               I denne sag har Kommissionen fået forelagt to dokumenter med to forskellige vurderinger af rensningsudgifterne.

               (114)

               De belgiske myndigheder har fremført følgende begrundelse for at tilsidesætte notatet fra december 2011. De mener for det første ikke, at notatet vedrører rensningsarbejde, der skal sikre anlægsområdet med henblik på dets nuværende industrielle anvendelse, men at gøre det muligt at udvikle den kommercielle temalandsby centreret omkring udstyr til hjemmet, dekoration og fritid, dvs. den påtænkte anvendelse af anlægsområdet. Ifølge myndighederne er dette notat blot et internt notat, der ikke er udarbejdet af en certificeret ekspert, og det vedrører til dels grunde, der ikke er blevet overdraget til SPAQuE. De belgiske myndigheder præciserer endelig, at notatet er baseret på en forundersøgelse, der udelukkende består i at kontrollere tilstedeværelsen af en eventuel forurening og beskrive denne. Det anføres ligeledes i notatet, at karakteriseringsundersøgelsen (19) var i gang.

               (115)

               De belgiske myndigheder understreger endvidere, at de bygninger, der er omhandlet i notatet fra 2011, ikke kan identificeres, og anfører, at da bygningernes samlede areal er +/– 67 000 m2, er arealet større end det samlede areal (50 299 m2) af de bygninger, der er omhandlet i salgsaftalen af 13. december 2012. Ifølge myndigheder begrunder denne forskel på 17 000 m2 de lavere rensningsudgifter. De belgiske myndigheder har ligeledes præciseret, at kernen i det tidligere industrianlæg, dvs. bygning nr. 18, 19, 22 og 22A, ikke er omfattet af salget til SPAQuE og således fortsat ejes af VSL. Myndighederne anfører endvidere, at den industrielle forurening er koncentreret i dette område.

               (116)

               Kommissionen konstaterer for det første, at salgsprisen er blevet vurderet af et uafhængigt konsulentfirma i maj 2012. Salgsprisen blev vurderet til 2 090 000 EUR. Det præciseres ligeledes i rapporten, at rensningsudgifterne er ved at blive vurderet af et specialiseret konsulentfirma på foranledning af den nuværende ejer af anlægsområdet. Rensningsudgifterne er således ligeledes blevet vurderet af en uafhængig specialiseret ekspert, Geolys.

               (117)

               I deres svar af 23. maj 2014 har de belgiske myndigheder bekræftet, at de grunde og bygninger, der blev vurderet i Geolys-rapporten rent faktisk var de samme som de grunde og bygninger, der blev solgt den 13. december 2012. De belgiske myndigheder har desuden påpeget, at lovgivningen i Vallonien begrænser omfanget af de forpligtelser, der påhviler ejeren af en forurenet grund eller bygning, hvis der er tale om historisk forurening, og under hensyntagen til arealanvendelsen i de områder, hvor de forurenede grunde og bygninger er beliggende, i henhold til den fysiske planlægning. Der skal således kun tages hensyn til udgifterne til rensning af anlægsområdet med sigte på at bringe området i overensstemmelse med arealanvendelsen på salgstidspunktet, dvs. industriel anvendelse, og udgifterne skal fratrækkes i værdien af grundene og bygningerne. Kommissionen bemærker, at det udtrykkeligt anføres i skrivelsen fra Geolys, at udgifterne er blevet vurderet med henblik på industriel anvendelse af anlægsområdet.

               (118)

               I lyset af ovenstående konkluderer Kommissionen, at den pris, som VSL's bygninger blev solgt til SPAQuE for (der svarer til salgsprisen vurderet af en ekspert fratrukket rensningsudgifterne vurderet af Geolys), er markedsprisen, og at den ikke indeholder støtteelementer.

               (119)

               Med hensyn til SPAQuE's vederlagsfri tilrådighedsstillelse af visse bygninger fremfører de belgiske myndigheder som begrundelse, at VSL forpligter sig til at samarbejde med SPAQuE og fremsende alle nyttige og nødvendige oplysninger i forbindelse med renoverings- og rensningsarbejdet på anlægsområdet.

               (120)

               Kommissionen bemærker for det første, at de belgiske myndigheder i deres bemærkninger har anført, at bygningerne ejes af SPECI. Aftalen om vederlagsfri tilrådighedsstillelse er imidlertid blevet indgået af SPAQuE og VSL, og SPECI var ikke part i denne aftale. De belgiske myndigheder har desuden ikke dokumenteret, at SPECI ejede disse bygninger.

               (121)

               Kommissionen konstaterer desuden, at denne begrundelse ikke ledsages af dokumentation for, at den lejeindtægt, som SPAQuE frivilligt har givet afkald på, modsvarer VSL's tilsagn om at samarbejde. De belgiske myndigheder har ikke fremlagt nærmere oplysninger om, hvorledes dette samarbejde skal foregå, og om det er effektivt.

               (122)

               Kommissionen mener derfor, at den vederlagsfri tilrådighedsstillelse af de bygninger, der er anført i aftalen om midlertidig tilrådighedsstillelse af en del af anlægsområdet »Cristalleries du Val Saint-Lambert« af 11. december 2012, giver VSL en fordel.

               (123)

               Støttebeløbet svarer til den leje, som VSL skulle have betalt på almindelige markedsvilkår. Dette beløb skal beregnes på grundlag af den (indekserede) lejeværdi fastsat af de kompetente belgiske myndigheder (Administration du Cadastre, de l'Enregistrement et des Domaines (ACED)) for hver bygning og i forhold til lejeperioden. Den (indekserede) skattepligtige lejeværdi fastsættes rent faktisk, således at den afspejler ejerens gennemsnitlige nettoindtægt på fast ejendom om året under hensyntagen til lejemarkedet, og Kommissionen betragter derfor denne værdi som et pålideligt grundlag for vurdering af lejeværdien af de pågældende aktiver. I forbindelse med tilbagesøgningen kan de belgiske myndigheder på grundlag af en udtalelse fra en uafhængig certificeret ekspert, der skal godkendes af Kommissionen, dokumentere, at det er nødvendigt at korrigere dette beløb for at tage højde for de pågældende aktivers særlige karakter.

         5.1.5.   Fordrejning af konkurrencevilkårene og påvirkning af samhandelen mellem medlemsstaterne

               (124)

               Med hensyn til betingelserne angående fordrejning af konkurrencevilkårene og påvirkning af samhandelen mellem medlemsstaterne bemærker Kommissionen, at der er mange producenter af krystal og krystalvarer i EU, og at disse varer anvendes som brugsgenstande eller snarere som luksuskunstgenstande. Det fremgår af oplysningerne fra Belgien, at f.eks. følgende virksomheder enten helt eller i hvert fald delvis producerer de samme varer som VSL: Baccarat (Frankrig), Saint-Louis (Frankrig), Lalique (Frankrig), Daum (Frankrig), Arc International (Frankrig), Montbronn (Frankrig) og Bohemian Glassworks (Tjekkiet). Kommissionen bemærker, at de varer, der fremstilles af disse virksomheder og andre markedsaktører, er genstand for samhandel mellem medlemsstaterne.

               (125)

               Navnlig hvad angår foranstaltning 3 (garantien på 150 000 mio. EUR) og foranstaltning 5 (lånet på 1,5 mio. EUR), ligger lånebeløbet, om end det ikke kan beregnes præcist, idet der mangler nogle oplysninger, under de minimis-støtteloftet. Kommissionen mener imidlertid, at denne foranstaltning ikke kan betragtes som de minimis-støtte, og at den påvirker konkurrencen og samhandelen mellem medlemsstaterne. Foranstaltningerne tildelt i 2008 og i 2009 kan ikke betragtes som de minimis-støtte, idet kriseramte virksomheder ikke var berettiget til denne form for støtte i henhold til den forordning, der var gældende indtil den 31. december 2013 (20). CVSL var under konkursbehandling, da garantien blev stillet. Den nye forordning, som trådte i kraft den 1. januar 2014 (21), finder i lighed med den tidligere forordning desuden kun anvendelse på gennemsigtig støtte. I den foreliggende sag kan garantien imidlertid ikke betragtes som gennemsigtig støtte. I forordningens artikel 4, stk. 6, litra a), fastsættes følgende: »Støtte i form af garantier betragtes som gennemsigtig de minimis-støtte, hvis støttemodtageren ikke er under konkursbehandling (…).« Som allerede angivet ovenfor var CVSL under konkursbehandling, da garantien blev stillet. Hvad angår lånet, fastsættes følgende i artikel 4, stk. 3, litra a) og b): »Støtte i form af lån betragtes som gennemsigtig de minimis-støtte, hvis støttemodtageren ikke er under konkursbehandling (…), og hvis lånet er sikret ved sikkerhedsstillelse for mindst 50 % af lånet, og lånet beløber sig til enten 1 000 000 EUR (…) over fem år eller 500 000 EUR (…) over ti år.« I den foreliggende sag opfylder lånet ikke denne sidste betingelse.

               (126)

               Efter Kommissionens opfattelse kræver definitionen af statsstøtte desuden ikke, at fordrejningen af konkurrencevilkårene eller påvirkningen af samhandelen er betydelig eller konkret. Det forhold, at støttebeløbet er lavt, eller at modtagervirksomheden er lille, er ikke i sig selv nok til at udelukke, at konkurrencevilkårene fordrejes eller trues med at blive fordrejet, dog forudsat at sandsynligheden for en sådan fordrejning ikke er rent hypotetisk. I den foreliggende sag og i lyset af karakteren af markedet, jf. betragtning 124 ovenfor, er denne sandsynlighed ikke hypotetisk. Ifølge de belgiske myndigheder er der omkring 40 aktive krystalglasfabrikker i og uden for Europa. Val Saint-Lambert er aktiv på markedet for krystalvarer til borddækning og dekoration. Så snart forbrugeren kan vælge mellem flere lignende produkter, f.eks. en karaffel fra en anden krystalglasfabrik af et andet varemærke, fordrejer enhver støtte modtaget af en af producenterne i dette segment konkurrencevilkårene til skade for de andre producenter.

               (127)

               Kommissionen konkluderer, at alle de pågældende foranstaltninger med undtagelse af foranstaltning 7 udgør støtte, der kan påvirke konkurrencen og samhandelen mellem medlemsstaterne.

         Konklusion vedrørende forekomsten af støtte i henhold til artikel 107, stk. 1, i TEUF

               (128)

               Kommissionen konkluderer, at alle de pågældende foranstaltninger med undtagelse af foranstaltning 7 og salget af VSL's bygninger til SPAQuE (omfattet af foranstaltning 8) udgør støtte i henhold til artikel 107, stk. 1, i TEUF.

         5.2.   Støttens forenelighed med det indre marked

               (129)

               Forbuddet mod støtte i artikel 107, stk. 1, i TEUF er hverken absolut eller ubetinget. I henhold til artikel 107, stk. 2 og 3, i TEUF er det således muligt at betragte nogle former for støtte som forenelige med det indre marked. I den foreliggende sag skal det navnlig undersøges, om de pågældende foranstaltninger kan betragtes som forenelige på grundlag af artikel 107, stk. 3, i TEUF i henhold til kriterierne i rammebestemmelserne for rednings- og omstruktureringsstøtte. I denne forbindelse skal det først fastslås, i hvilke perioder CVSL og VSL kan betragtes som kriseramte virksomheder.

               (130)

               Hvad angår foranstaltning 3 tildelt i september 2008, er det desuden nødvendigt at fastslå, om der var økonomisk kontinuitet mellem CVSL under konkurs og de aktiviteter, som blev overført til køberne, der stiftede VSL, med henblik på at fastslå, om VSL har opnået fordele som følge af tildelingen af denne foranstaltning. Konklusionerne på denne analyse har rent faktisk indvirkning på analysen af foreneligheden af foranstaltning 3 og 1.

         5.2.1.   VSL's og CVSL's støtteberettigelse i henhold til rammebestemmelserne

               (131)

               Det skal fastslås, i hvilke perioder CVSL og VSL kunne betragtes som kriseramte virksomheder.

               (132)

               I deres bemærkninger anfægter de belgiske myndigheder ikke, at CVSL kan betragtes som en kriseramt virksomhed, da garantien blev stillet i september 2008 (foranstaltning 3), men de mener, at denne foranstaltning har været til fordel for CVSL og ikke for VSL.

               (133)

               Efter myndighedernes opfattelse kan VSL desuden først betragtes som en kriseramt virksomhed fra den 8. februar 2012, datoen for indgivelse af begæringen om retslig sanering. VSL kunne ikke betragtes som en kriseramt virksomhed før dette tidspunkt, da VSL ifølge myndighederne var en nyoprettet virksomhed og drog fordel af ubetinget støtte fra VSL's majoritetsaktionær, dvs. CFC, i overensstemmelse med punkt 10 og 11 i rammebestemmelserne for rednings- og omstruktureringsstøtte og Kommissionens beslutningspraksis.

               (134)

               Kommissionen konstaterer, at CVSL havde været under konkurs siden afsigelsen af konkursdekret den 11. august 2008, da foranstaltning 3 blev tildelt.

               (135)

               Hvad angår foranstaltning 5, 6 og 8, henviser de belgiske myndigheder til Saab-afgørelsen (22) som begrundelse for, at VSL ikke var kriseramt. Myndighederne har navnlig udarbejdet en regnskabsmæssig historik over pengestrømmene mellem VSL og selskabets majoritetsaktionær CFC for at påvise, at CFC's handlemåde rent faktisk kan sidestilles med General Motors', der fortsatte med at støtte sit datterselskab Saab gennem kapital- og likviditetsindsprøjtninger for at kompensere for selskabets tab, hvilket foranledigede Kommissionen til at konkludere, at Saab ikke var en kriseramt virksomhed i henhold til rammebestemmelserne (jf. betragtning 59 i afgørelsen).

               (136)

               Siden den 25. maj 2009 har CFC rent faktisk — ud over den kapital, der blev indskudt ved overtagelsen — løbende indskudt et samlet beløb på over 8 mio. EUR, hvilket viser, at man ikke kunne betragte VSL som en kriseramt virksomhed i henhold til punkt 12 og 13 i rammebestemmelserne for rednings- og omstruktureringsstøtte i den første periode efter likvidationen af CVSL's aktiver. I denne periode var VSL's majoritetsaktionær rent faktisk i stand til at støtte virksomheden ved hjælp af regelmæssige indskud, hvilket således viser, at majoritetsaktionæren var i stand til at afhjælpe VSL's vanskeligheder. Kommissionen mener således ikke, at VSL opfyldte kriterierne for en kriseramt virksomhed i henhold til rammebestemmelserne i perioden januar 2009 — februar 2012.

               (137)

               VSL blev derimod underlagt en ny retslig sanering i februar 2012. De belgiske myndigheder har desuden påvist, at CFC ikke længere var i stand til at støtte sit datterselskab som hidtil. Det blev præciseret i indledningsafgørelsen, at CFC's likviditet var 1,26 mio. EUR, og at tildelingen af et tilsvarende beløb til VSL (det minimum, der var nødvendigt for at redde virksomheden) således næsten ville have tømt CFC for likviditet. VSL bør således betragtes som en kriseramt virksomhed i henhold til punkt 10, litra c), i rammebestemmelserne for rednings- og omstruktureringsstøtte, da redningsstøtten (foranstaltning 1) blev ydet i april 2012.

               (138)

               Kommissionen mener kort sagt, at CVSL var kriseramt siden den 11. august 2008 (dato for afsigelse af konkursdekret) indtil udgangen af november 2008 (stiftelsesdokument for VSL). VSL bør betragtes som en kriseramt virksomhed fra den 9. februar 2012 (dato for indledningen af den retslige sanering) indtil afsigelsen af konkursdekret den 14. oktober 2013 (dato for konkursdekret).

               (139)

               CVSL og VSL var således kriseramte virksomheder, da foranstaltning 1 et 3 blev tildelt. Analysen af foranstaltningernes forenelighed skal følgelig foretages på grundlag af rammebestemmelserne.

         5.2.2.   Foranstaltningernes forenelighed (foranstaltning 1 og 3)

   Foranstaltning 1: Redningsstøtte tildelt den 3. april 2012

               (140)

               Belgien er af den opfattelse, at denne støtte er forenelig i henhold til rammebestemmelserne for rednings- og omstruktureringsstøtte. Kommissionen mener derimod ikke, at princippet om engangsstøtte, jf. punkt 72 ff. i rammebestemmelserne, er blevet overholdt. VSL har rent faktisk modtaget uforenelig redningsstøtte i september 2008 (jf. betragtning 141). Virksomheden var derfor ikke berettiget til ny redningsstøtte før i 2018. De belgiske myndigheder har desuden bekræftet, at fordringen (lånet) på 1 mio. EUR blev anmeldt til kuratoren den 5. november 2013 for SOGEPA. Denne fordring er blevet opført under VSL's passiver og er endnu ikke blevet indfriet. Lånet er således ikke blevet tilbagebetalt senest seks måneder efter tildelingen som foreskrevet i punkt 25, litra a), i rammebestemmelserne. Kommissionen mener derfor, at redningsstøtten ydet den 3. april 2012 i form af hele lånebeløbet, dvs. 1 mio. EUR, er uforenelig med fællesmarkedet.

         Foranstaltning 3: Garanti på 150 000 EUR

               (141)

               Som anført i punkt 5.2.1 mener Kommissionen, at CVSL var en kriseramt virksomhed, da garantien blev stillet. Støtteelementet i forbindelse med den vederlagsfri garantistillelse kan således kun erklæres foreneligt, hvis det opfylder betingelserne i rammebestemmelserne for rednings- og omstruktureringsstøtte. Som allerede nævnt er denne garanti imidlertid blevet stillet uden betaling. I henhold til punkt 25, litra a), i rammebestemmelserne for rednings- og omstruktureringsstøtte skal likviditetsstøtte i form af lånegarantier eller lån ydes »til en rentesats, der mindst svarer til de satser, der gælder for lån til sunde virksomheder (…).« De belgiske myndigheder har desuden ikke forelagt oplysninger vedrørende opfyldelsen af forpligtelsen til at hæve garantien senest efter seks måneder (punkt 25, litra a), i rammebestemmelserne) på trods af fremsendelse af en særlig anmodning om oplysninger desangående. På baggrund af disse elementer finder Kommissionen ikke, at støtteelementet i forbindelse med den vederlagsfri garantistillelse kan betragtes som redningsstøtte, der er forenelig med fællesmarkedet, eller at støtten kan erklæres forenelig på et andet grundlag.

               (142)

               Da foranstaltning 3 er uforenelig redningsstøtte ydet i 2008 inden overtagelsen af CVS, er det således nødvendigt at fastslå, om der var økonomisk kontinuitet mellem CVSL under konkurs og de aktiviteter, som blev overført til køberne, der stiftede VSL, med henblik på at fastslå, om VSL har opnået fordele som følge af tildelingen af denne foranstaltning.

         5.2.3.   Vurdering af tilstedeværelsen af økonomisk kontinuitet mellem CVSL og VSL

               (143)

               I indledningsafgørelsen var Kommissionen i tvivl om, hvorvidt det var muligt at fastslå en økonomisk kontinuitet mellem CVSL og VSL, med andre ord, om fordelene ved garantistillelsen på 150 000 EUR i september 2008 var blevet overført til køberne af CVSL, der stiftede VSL. Konklusionerne på denne analyse afhænger både af identifikationen af den enhed, det påhviler at tilbagebetale eventuel ulovlig og uforenelig støtte, og af analysen af foreneligheden af foranstaltning 1, navnlig med princippet om engangsstøtte.

               (144)

               De belgiske myndigheder mener i denne forbindelse, at denne foranstaltning har været til fordel for CVSL og ikke for VSL, og at den økonomiske kontinuitet mellem CVSL og køberne er blevet afbrudt.

               (145)

               I henhold til retspraksis kan forpligtelsen til at tilbagesøge støtte udvides til et nyt selskab, hvortil det modtagende selskab har overført sine aktiver, når denne overførsel gør det muligt at fastslå, at der er en økonomisk sammenhæng mellem de to selskaber (23). Det kan således ikke udelukkes, at forpligtelsen til at tilbagesøge støtte udvides til en anden enhed, såfremt det er godtgjort, at den pågældende enhed faktisk nyder godt af støtten, fordi der er en økonomisk sammenhæng mellem de to virksomheder.

               (146)

               Ifølge Domstolens dom af 8. maj 2003 i de forenede sager C-328/99 og C-399/00, Italien mod Kommissionen (24), undersøges den økonomiske sammenhæng mellem en oprindelig virksomhed og nye strukturer på grundlag af en række indicier, navnlig salgsgenstanden (aktiver og passiver, personalets forbliven, bundlede aktiver), overførslens pris, identiteten af den nye virksomheds aktionærer eller ejere, tidspunktet for overførslen (efter undersøgelsernes iværksættelse, indledningen af den formelle undersøgelsesprocedure eller den endelige afgørelse) eller endelig transaktionens økonomiske følgerigtighed.

         Vurdering af kriteriet om salgsgenstanden (aktiver og passiver, personalets forbliven, bundlede aktiver)

               (147)

               De belgiske myndigheder påpegede indledningsvis, at aktiverne i CVSL var spredt ud på forskellige enheder (moderselskabet VSLI, SARL VSLI i Frankrig og CVSL). For at fremme overtagelsen indgik kuratorerne den 23. oktober 2008 en transaktionsaftale om overførslen af det konkursramte selskabs aktiver spredt ud på disse forskellige selskaber.

               (148)

               I henhold til aftaleprotokollen af 1. oktober 2008 og overdragelsesaftalen af 31. august 2009 overtog VSL alle aktiverne i CVSL med undtagelse af omsætningsaktiverne: bygningerne med CVSL's værksteder og lagerområder, de grunde, som de er opført på, materiel og CVSL's forretning, dvs. produktionsudstyr, forme, patenter og eventuelle undermærker, der tilhørte CVSL på denne dato, udestående ordrer, lagerbeholdninger, herunder de beholdninger, der var blevet solgt af Val Saint-Lambert International SARL, selskab under fransk ret, og som kuratoren havde lovet at stille til rådighed for køberne.

               (149)

               Der blev ligeledes overdraget en del af de aktiver, som havde tilhørt VSLI, dvs. varemærker, mønstre og modeller og andre intellektuelle ejendomsrettigheder (aktiver omfattet af aftalen indgået den 5. oktober 2005 og derudover planer, forme, mønstre, skitser…), bebygget og ubebygget fast ejendom, som VSLI ejede i Seraing, VSL's lagerbeholdninger, forretningen i Seraing (showroom), lagre i forretningerne i Seraing og Bruxelles (Sablon).

               (150)

               VSL fik ligeledes fuld ejendomsret over det produktionsudstyr (skæremaskine, ovn og tilbehør), der havde været leaset.

               (151)

               VSL har forpligtet sig til at videreføre alle arbejds- og ansættelseskontrakter indgået af VSL og gældende den 30. september 2008 og er i denne forbindelse indtrådt i alle CVSL's forpligtelser. VSL har ligeledes forpligtet sig til at overholde indgåede sociale, kollektive eller individuelle protokoller, idet virksomheden forbeholder sig ret til at genforhandle visse bestemmelser paritært med henblik på at tilpasse bestemmelserne til en ny situation i påkommende tilfælde.

               (152)

               Endelig har VSL overtaget en gældspost på 280 000 EUR i forbindelse med CFV's overdragelse af CVSL's intellektuelle ejendomsrettigheder. I henhold til aftalen af 29. januar 2009 mellem Compagnie financière du Val SA og VSL er VSL indtrådt i Interagoras sted, og VSL er således indtrådt de forpligtelser, som Interagora SA indgik over for CFV ved aftale af 5. oktober 2005. Ved denne aftale overdrog CFV alle varemærker, mønstre og modeller direkte eller indirekte knyttet til CVSL til Interagora SA. Den aftalte pris på 280 000 EUR er ikke blevet betalt.

               (153)

               Overtagelsen af aktiverne i CVSL blev godkendt af handelsretten i Liège den 20. oktober 2009.

               (154)

               På baggrund af disse faktiske forhold konkluderer Kommissionen, for så vidt angår salgsgenstanden, at overtagelsen vedrører næste alle CVSL's aktiver (herunder udestående ordrer), alle arbejds- og ansættelseskontrakter indgået af det konkursramte selskab og gældende den 30. september 2008 samt brug af varemærker og intellektuelle ejendomsrettigheder.

               (155)

               Kommissionen finder således, at de overtagne aktiviteter har haft samme omfang som CVSL's aktiviteter, og at overtagelsen ikke blot omfattede CVSL's aktiviteter, men også de aktiver i VSLI, der er nødvendige for at videreføre krystalfremstillingsaktiviteten.

         Vurdering af overførslens pris

               (156)

               For at fastslå, om der var økonomisk kontinuitet efter salget af CVSL's aktiver, skal det undersøges, om dette salg er sket til markedspris. Denne betingelse finder samme anvendelse på materielle og immaterielle aktiver.

               (157)

               De belgiske myndigheder har påpeget, at det afgørende kriterium for realiseringen af aktiverne ifølge belgisk konkursret er kriteriet om kreditorernes interesse. I henhold til § 75, stk. 3, i den belgiske konkurslov, kan kreditorerne eller skyldneren gøre indsigelse mod realisering af aktiver, hvis de mener, at den påtænkte realisering kan skade deres interesser. De belgiske myndigheder har understreget, at den offentlige garantistillelse på 150 000 EUR netop var begrundet i ønsket om at opretholde aktiviteten og maksimere salgsprisen ved afhændelsen af aktiverne.

               (158)

               Kommissionen bemærker, at CVSL's aktiver blev solgt gennem et åbent udbud ledet af kuratoren for det pågældende selskab under likvidation. Kuratorerne modtog 36 tilbud og udvalgte 12 tilbud i den første fase. Der blev etableret et datarum med alle oplysningerne om CVSL. Udbuddet omfattede tilsyneladende alle aktiverne uden forudgående udskillelse af grupper af aktiver.

               (159)

               Kommissionen konstaterer, at denne procedure først og fremmest gjorde det muligt at maksimere salgsprisen for alle CVSL's aktiver.

               (160)

               To elementer foranlediger imidlertid Kommissionen til at mene, at udbuddet ikke i sig selv er tilstrækkelig til at sikre, at den pris, som køberne tilbyder for aktiverne, svarer til markedsprisen.

               (161)

               Salget af CVSL's aktiver var betinget af overtagelsen af alle ansættelseskontrakterne. Dette salg var således ikke betingelsesløst, og denne forpligtelse kan have fået salgsprisen til at falde.

               (162)

               Endelig er den eksklusive licens på brugen af varemærkerne også underlagt en række betingelser, som en privat investor ikke ville have pålagt. Regionen Vallonien har til gengæld krævet en modydelse fra VSL som anført i den nye aftale af 29. januar 2009 mellem regionen Vallonien (repræsenteret ved CFV) og VSL: »Regionen Vallonien kan opsige denne brugslicens på ethvert tidspunkt, uden videre og uden varsel, hvis VSL (eller dennes retssuccessorer) ikke opretholder en produktion af krystalvarer af høj merværdi på anlægsområdet Val Saint-Lambert i Seraing og mindst 60 % af de fuldtidsækvivalente stillinger i virksomheden på tidspunktet for CVSL's konkurs (…).« Kommissionen konstaterer, at regionen Vallonien til gengæld for tildelingen af den eksklusive licens pålægger VSL at opretholde produktionen på anlægsområdet i Seraing og at opretholde et på forhånd fastsat beskæftigelsesniveau. Disse betingelser, der er fastfast ud fra politiske hensyn, kan have fået salgsprisen til at falde og afskrækket andre potentielle købere, således at konkurrencevilkårene i forbindelse med udbuddet fordrejes, og det højeste tilbud ikke afspejler den faktiske markedsværdi (25).

               (163)

               På baggrund af disse faktiske omstændigheder finder Kommissionen ikke, at kriteriet om overførslens pris er opfyldt.

         Vurdering af kriteriet om transaktionens økonomiske følgerigtighed

               (164)

               Hensigten med kriteriet om transaktionens økonomiske følgerigtighed er at verificere, om køberen af aktiverne anvender de overdragne aktiver på samme måde som overdrageren med henblik på at videreføre den samme økonomiske aktivitet.

               (165)

               Ifølge de belgiske myndigheders opfattelse fulgte VSL en helt anden logik end sine forgængere, navnlig ved at knytte ejendomsprojektet Cristal Park til overtagelsen af krystalglasfabrikkens aktiviteter.

               (166)

               I denne forbindelse bemærker Kommissionen, at de belgiske myndigheder ikke har påvist en direkte sammenhæng fra oktober 2008 mellem overtagelsen af CVSL og Cristal Park-projektet. De ældste dokumenter vedrørende Cristal Park-projektet, som de belgiske myndigheder har fremsendt, går kun tilbage til 2011.

               (167)

               Kommissionen bemærker, at køberne under alle omstændigheder har købt firmamærket med henblik på fortsat brug og alle aktiverne og produktionsmidlerne. Selskabets formål som anført i stiftelsesdokument for VSL af 20. november 2008 ligger rent faktisk meget tæt på CVSL's formål. VSL's formål er rent faktisk at videreføre CVSL's krystalfremstillingsaktivitet med samme personale og produktionsmidler. Garantien er i øvrigt stillet med henblik på at opretholde aktiviteten.

               (168)

               Af ovennævnte grunde konkluderer Kommissionen således, at der er økonomisk kontinuitet mellem CVSL og VSL. Overtagelsen af alle produktionsmidlerne (til en pris underlagt betingelser, som ikke afspejler den faktiske markedspris), ansættelseskontrakter og eksklusiv og ubegrænset brug af varemærkerne med henblik på fremstilling af krystalvarer er et afgørende indicium for at fastslå, at der er økonomisk kontinuitet. Fordelen ved garantistillelsen til CVSL, der på daværende tidspunkt var under konkurs, blev overført til VSL, der nød godt af denne fordel.

         5.2.4.   Forenelighed af foranstaltning 4 (overdragelse og brug af varemærkerne), foranstaltning 5 (lån på 1,5 mio. EUR), foranstaltning 6 (kapitalforhøjelse på 1,5 mio. EUR) og foranstaltning 8 (SPAQuE's tilrådighedsstillelse af visse bygninger for VSL)

               (169)

               Belgien har ikke begrundet foreneligheden af disse foranstaltninger i sine bemærkninger til indledningsafgørelsen, og Kommissionen ligger ikke inde med oplysninger, der gør det muligt at konkludere, at en af undtagelserne i artikel 107, stk. 2 og 3, i TEUF kan anvendes. Kommissionen finder således, at denne støtte er uforenelig med fællesmarkedet.

         5.3.   Tilbagebetaling

               (170)

               Kommissionen gør opmærksom på, at enhver ulovlig støtte, som er uforenelig med det indre marked, skal tilbagesøges hos modtageren i henhold til artikel 14, stk. 1, i forordning (EF) nr. 659/1999 (26).

               (171)

               I den foreliggende sag følger det af ovenstående betragtninger, at følgende foranstaltninger omfatter elementer af støtte, både ulovlig og uforenelig støtte, og støtten skal tilbagesøges, hvis den er blevet stillet til rådighed for VSL:

                           Foranstaltning 1: Lån med rentegodtgørelse på 1 mio. EUR ydet til VSL den 3. april 2012 af regionen Vallonien, repræsenteret ved Société Wallonne de Gestion et de Participations (»SOGEPA«)
                           Hele lånet udgør støtte. De 400 000 EUR blev ydet på datoen for indgåelse af låneaftalen. De resterende 600 000 EUR blev ydet på et senere tidspunkt, som de belgiske myndigheder ikke har oplyst.

                           Foranstaltning 2: Omstruktureringsstøtte i form af en forlængelse af løbetiden for lånet på 1 mio. EUR
                           Denne foranstaltning er ikke blevet gennemført, og det er således ikke relevant at tilbagesøge støtten.

                           Foranstaltning 3: Garanti på 150 000 EUR stillet af SOGEPA den 24. september 2008 over for CVSL's kurator
                           Denne garanti omfatter et støtteelement, eftersom betalingen ikke svarer til markedsprisen. Støtteelementet beregnes på grundlag af metoden anført i denne afgørelse.

                           Foranstaltning 4: Aftale om overdragelse og brug af varemærkerne Val Saint-Lambert indgået den 29. januar 2009 mellem CFV og VSL
                           Foranstaltningen vedrørende overdragelse af varemærkerne er ikke blevet gennemført, og det er således ikke relevant at tilbagesøge støtten. Støtteelementet vedrørende brug af varemærket beregnes på grundlag af almindeligt anvendte og godkendte metoder til forvaltning af intellektuelle ejendomsrettigheder.

                           Foranstaltning 5: Lån på 1,5 mio. EUR ydet af SOGEPA til VSL den 31. august 2009
                           Dette lån omfatter et element af støtte til VSL, der svarer til differencen mellem markedsrenten og renten på lånet, dvs. 1,07 %, (5,77 % – 4,7 %) = 16 050 EUR pr. år. Denne støtte er ulovlig og skal således tilbagebetales.

                           Foranstaltning 6: Kapitalforhøjelse på 1,5 mio. EUR i VSL gennemført af regionen Vallonien den 17. marts 2011
                           Hele denne kapitalforhøjelse udgør støtte, eftersom kapitalforhøjelsen ikke opfylder kravet til den handlemåde, som en privat investor ville have fulgt. Denne støtte er ulovlig og skal således tilbagebetales.

                           Foranstaltning 8: Delforanstaltning vedrørende vederlagsfri tilrådighedsstillelse af en del af anlægsområdet »Cristalleries du Val Saint-Lambert«
                           Aftalen om midlertidig tilrådighedsstillelse af en del af anlægsområdet »Cristalleries du Val Saint-Lambert« indgået den 11. december 2012 mellem SPAQuE og VSL giver VSL en fordel i form af den lejeindtægt, som SPAQuE frivilligt har givet afkald på. Det præcise støttebeløb beregnes som angivet i betragtning 123.

               (172)

               Med henblik på denne tilbagesøgning skal de belgiske myndigheder desuden tillægge støttebeløbet renter fra den dato, den omtvistede støtte blev stillet til rådighed for virksomheden, og indtil den er tilbagebetalt i overensstemmelse med kapitel V i Kommissionens forordning (EF) nr. 794/2004 (27).

         6.   KONKLUSIONER

               (173)

               Kommissionen fastslår, at Belgien ulovligt har iværksat en række foranstaltninger i strid med artikel 108, stk. 3, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde. Der er tale om følgende foranstaltninger: redningsstøtte på 1 mio. EUR (foranstaltning 1), garanti på 150 000 EUR (foranstaltning 3), overdragelse og brug af varemærkerne Val Saint-Lambert (foranstaltning 4), lån på 1,5 mio. EUR (foranstaltning 5), kapitalforhøjelse på 1,5 mio. EUR (foranstaltning 6) og SPAQuE's vederlagsfri tilrådighedsstillelse af visse bygninger for VSL. (omfattet af foranstaltning 8).

               (174)

               Ved brev af 18. juni 2014 gav de belgiske myndigheder Kommissionen tilladelse til at vedtage og meddele denne afgørelse udelukkende på fransk —

         VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   Følgende foranstaltninger: redningsstøtte på 1 mio. EUR (foranstaltning 1), garanti på 150 000 EUR (foranstaltning 3), overdragelse og brug af varemærkerne Val Saint-Lambert (foranstaltning 4), lån på 1,5 mio. EUR (foranstaltning 5), kapitalforhøjelse på 1,5 mio. EUR (foranstaltning 6) og SPAQuE's vederlagsfri tilrådighedsstillelse af visse bygninger for VSL (omfattet af foranstaltning 8) indebærer elementer af støtte, som Belgien ulovligt har iværksat i strid med artikel 108, stk. 3, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, og som er uforenelige med det indre marked.
   I overensstemmelse med artikel 8, stk. 2, i forordning (EF) nr. 659/1999 har Belgien trukket sin anmeldelse vedrørende foranstaltning 2 (omstruktureringsstøtte) tilbage efter afgørelsen om indledning af den formelle undersøgelsesprocedure.
   Artikel 2
   1.   Belgien skal tilbagesøge den i artikel 1 omhandlede støtte fra støttemodtageren.
   2.   De beløb, der skal tilbagebetales, forrentes fra den dato, hvor de er stillet til rådighed for støttemodtageren, og indtil deres faktiske tilbagebetaling.
   3.   Renten tilskrives med renters rente i overensstemmelse med kapitel V i forordning (EF) nr. 794/2004 og Kommissionens forordning (EF) nr. 271/2008 (28) om ændring af forordning (EF) nr. 794/2004.
   Artikel 3
   1.   Tilbagesøgningen af den i artikel 1 omhandlede støtte sker omgående og effektivt.
   2.   Belgien efterkommer denne afgørelse senest fire måneder efter meddelelsen heraf.
   Artikel 4
   1.   Belgien forelægger senest to måneder efter meddelelsen af denne afgørelse Kommissionen følgende oplysninger:

               a)

               det samlede beløb (hovedstol og renter), som støttemodtagerne skal tilbagebetale

               b)

               en detaljeret beskrivelse af, hvilke foranstaltninger der allerede er truffet eller er planlagt for at efterkomme afgørelsen

               c)

               dokumentation for, at støttemodtageren har fået påbud om at tilbagebetale støtten.

         2.   Belgien holder løbende Kommissionen orienteret om de nationale foranstaltninger, der træffes for at efterkomme denne afgørelse, indtil den i artikel 1 omhandlede støtte er fuldt tilbagebetalt. På Kommissionens anmodning giver Belgien omgående oplysninger om de planlagte eller allerede gennemførte foranstaltninger med henblik på at efterkomme denne afgørelse. Belgien forelægger også udførlige oplysninger om de støttebeløb med renter, der allerede er tilbagebetalt af støttemodtageren.
   Artikel 5
   Denne afgørelse er rettet til Belgien.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 31. juli 2014.

            På Kommissionens vegne

         Joaquín ALMUNIA

            Næstformand

      (1)  Statsstøttesag SA.34791 20../C (ex 2012/NN) — Belgien — Redningsstøtte til Val Saint-Lambert — Statsstøttesag SA.35528 20../C (ex 2012/NN) — Belgien — Omstruktureringsstøtte til Val Saint-Lambert — Opfordring til at fremsætte bemærkninger efter artikel 108, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (EUT C 213 af 26.7.2013, s. 38).

      (2)  Se fodnote 1.

      (3)  Forretningshemmelighed.

      (4)  Formålet med den retslige sanering er at holde hele eller dele af den kriseramte virksomhed eller af dennes aktiviteter i gang under rettens kontrol. Denne procedure gik forud for afsigelsen af konkursdekret den 14. oktober 2013.

      (5)  Kommissionens forordning (EF) nr. 1998/2006 af 15. december 2006 om anvendelse af traktatens artikel 87 og 88 på de minimis-støtte (EUT L 379 af 28.12.2006, s. 5).

      (6)  Jf. fodnote 4.

      (7)  EUT C 244 af 1.10.2004, s. 2.

      (8)  Afgørelse af 8. februar 2010, SA N 541/09 — Sweden — State guarantee in favour of Saab Automobile AB.

      (9)  Jf. dom af 16. maj 2002 i sag C-482/99, Frankrig mod Kommissionen, EU:C:2002:294, præmis 38.

      (10)  Ved afgørelse af 27. april 2012 truffet af det belgiske ministerium for fysisk planlægning.

      (11)  Dom af 16. maj 2002, sag C-482/99, Frankrig mod Kommissionen, Sml. I, s. 4427.

      (12)  EUT C 155 af 20.6.2008, s. 10.

      (13)  http://ec.europa.eu/competition/state_aid/legislation/base_rates_eu27_en.pdf

      (14)  Meddelelse fra Kommissionen om revision af metoden for fastsættelse af referencesatsen og kalkulationsrenten (EUT C 14 af 19.1.2008, s. 6).

      (15)  Jf. betragtning 21-23.

      (16)  EUT C 14 af 19.1.2008, s. 6.

      (17)  http://ec.europa.eu/competition/state_aid/legislation/reference_rates.html.

      (18)  Kommissionens forordning (EU) nr. 1407/2013 af 18. december 2013 om anvendelse af artikel 107 og 108 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde på de minimis-støtte (EUT L 352 af 24.12.2013, s. 1).

      (19)  De belgiske myndigheder anfører, at karakteriseringsundersøgelsen beskriver og lokaliserer jordforureningen i detaljer, således at forvaltningen kan tage stilling til, om jorden skal renses, og hvilke metoder der skal anvendes.

      (20)  Forordning (EF) nr. 1998/2006.

      (21)  Forordning (EU) nr. 1407/2013.

      (22)  Afgørelse af 8. februar 2010, SA N 541/09 — Sweden — State guarantee in favour of Saab Automobile AB.

      (23)  Dom af 28. marts 2012, sag T-123/09, Ryanair Ltd mod Europa-Kommissionen, EU:T:2012:164, præmis 155.

      (24)  Sml. I, s. 4035.

      (25)  Kommissionens beslutning 2008/717/EF af 27. februar 2008 om Rumæniens statsstøtte C 46/07 (ex NN 59/07) til virksomheden Automobile Craiova (tidligere Daewoo România) (EUT L 239 af 6.9.2008, s. 12).

      (26)  Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22. marts 1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af artikel 108 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (EFT L 83 af 27.3.1999, s. 1).

      (27)  Kommissionens forordning (EF) nr. 794/2004 af 21. april 2004 om gennemførelse af Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93 (EUT L 140 af 30.4.2004, s. 1).

      (28)  Kommissionens forordning (EF) nr. 271/2008 af 30. januar 2008 om ændring af forordning (EF) nr. 794/2004 om gennemførelse af Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93 (EUT L 82 af 25.3.2008, s. 1).

      BILAG

         Oplysninger om modtaget støtte, endnu ikke tilbagebetalt støtte og allerede tilbagebetalt støtte

                  (i mio. national valuta)

                  Virksomhedens navn

                  Samlet støttebeløb modtaget i henhold til ordningen

                  Samlet støttebeløb, der skal tilbagebetales
                  (Hovedstol)

                  Samlet beløb allerede tilbagebetalt

                  Hovedstol

                  Renter