title: Europa-Parlamentets afgørelse af 5. maj 2010 om decharge for gennemførelsen af budgettet for Det Europæiske Genopbygningsagentur for regnskabsåret 2008

text:
               25.9.2010

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 252/132

         EUROPA-PARLAMENTETS AFGØRELSE
   af 5. maj 2010
   om decharge for gennemførelsen af budgettet for Det Europæiske Genopbygningsagentur for regnskabsåret 2008
   (2010/514/EU)
   EUROPA-PARLAMENTET,
   der henviser til det endelige årsregnskab for Det Europæiske Genopbygningsagentur for regnskabsåret 2008,
   der henviser til Revisionsrettens beretning om årsregnskabet for Det Europæiske Genopbygningsagentur for regnskabsåret 2008, med agenturets svar (1),
   der henviser til Rådets henstilling af 16. februar 2010 (5827/2010 — C7-0061/2010),
   der henviser til EF-traktatens artikel 276 og artikel 319 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
   der henviser til Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 af 25. juni 2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (2), særlig artikel 185,
   der henviser til Rådets forordning (EF) nr. 2667/2000 af 5. december 2000 om Det Europæiske Genopbygningsagentur (3), særlig artikel 8,
   der henviser til Kommissionens forordning (EF, Euratom) nr. 2343/2002 af 19. november 2002 om rammefinansforordning for de organer, der er omhandlet i artikel 185 i forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 (4), særlig artikel 94,
   der henviser til forretningsordenens artikel 77 og bilag VI,
   der henviser til betænkning fra Budgetkontroludvalget (A7-0072/2010),

               1.

               meddeler direktøren for Det Europæiske Genopbygningsagentur decharge for gennemførelsen af agenturets budget for regnskabsåret 2008;

               2.

               fremsætter sine bemærkninger i nedenstående beslutning;

               3.

               pålægger sin formand at sende denne afgørelse og beslutningen, der er en integrerende del heraf, til direktøren for Det Europæiske Genopbygningsagentur, Rådet, Kommissionen og Revisionsretten og drage omsorg for, at de offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende (L-udgaven).

         Jerzy BUZEK

            Formand

         Klaus WELLE

            Generalsekretær

      (1)  EUT C 304 af 15.12.2009, s. 43.

      (2)  EFT L 248 af 16.9.2002, s. 1.

      (3)  EFT L 306 af 7.12.2000, s. 7.

      (4)  EFT L 357 af 31.12.2002, s. 72.
    ---documentbreak---

               25.9.2010

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 252/133

         EUROPA-PARLAMENTETS BESLUTNING
   af 5. maj 2010
   med bemærkningerne, der er en integrerende del af afgørelsen om decharge for gennemførelsen af budgettet for Det Europæiske Genopbygningsagentur for regnskabsåret 2008
   EUROPA-PARLAMENTET,
   der henviser til det endelige årsregnskab for Det Europæiske Genopbygningsagentur for regnskabsåret 2008,
   der henviser til Revisionsrettens beretning om årsregnskabet for Det Europæiske Genopbygningsagentur for regnskabsåret 2008, med agenturets svar (1),
   der henviser til Rådets henstilling af 16. februar 2010 (5827/2010 — C7-0061/2010),
   der henviser til EF-traktatens artikel 276 og artikel 319 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
   der henviser til Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 af 25. juni 2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (2), særlig artikel 185,
   der henviser til Rådets forordning (EF) nr. 2667/2000 af 5. december 2000 om Det Europæiske Genopbygningsagentur (3), særlig artikel 8,
   der henviser til Kommissionens forordning (EF, Euratom) nr. 2343/2002 af 19. november 2002 om rammefinansforordning for de organer, der er omhandlet i artikel 185 i forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 (4), særlig artikel 94,
   der henviser til forretningsordenens artikel 77 og bilag VI,
   der henviser til betænkning fra Budgetkontroludvalget (A7-0072/2010),

               A.

               der henviser til, at Revisionsretten har fastslået, at den har fået rimelig sikkerhed for, at årsregnskabet for regnskabsåret 2008 er rigtigt, og at de underliggende transaktioner er lovlige og formelt rigtige,

               B.

               der henviser til, at Europa-Parlamentet den 23. april 2009 meddelte decharge til direktøren for Det Europæiske Genopbygningsagentur for gennemførelsen af agenturets budget for regnskabsåret 2007 (5), og i beslutningen med bemærkningerne til afgørelsen bl.a. henledte opmærksomheden på, at Revisionsretten i sin årsberetning for 2007 fandt tre potentielle risici ved overdragelsen af aktiviteterne fra agenturet til delegationerne:

                           a)

                           da agenturets aktiviteter strækker sig over flere år, er der stadig uudnyttede budgetbevillinger på 453 000 000 EUR, som skal gennemføres i årene efter 2008, hvilket er det sidste år, agenturet eksisterede

                           b)

                           den vejledende note udstedt af Kommissionen den 11. juni 2008 om overførsel af sager dækkede ikke alle poster på agenturets balance

                           c)

                           det akkumulerede overskud på 180 000 000 EUR, som fremgik af agenturets balance pr. 31. december 2007, skulle ligeledes overtages og administreres af Kommissionen, når mandatet udløb,

               1.

               konstaterer, at det af aftalememorandummet af 17. december 2008 mellem Kommissionen og Det Europæiske Genopbygningsagentur fremgår, at alle agenturets resterende aktiver efter 31. december 2008 bliver Kommissionens ejendom;

      Budgetmæssig og økonomisk forvaltning

               2.

               bemærker, at Revisionsretten har registreret, at ingen af de formelle betingelser for tildeling af direkte støtte til en international organisation til en værdi af 1 399 132 EUR (hvilket er 0,31 % af aktionsbudgettet) var opfyldt;

               3.

               understreger, at der sættes spørgsmålstegn ved relevansen af fem projekter, som Revisionsretten har revideret, og som drejer sig om grænseoverskridende samarbejde (til en samlet værdi af 528 000 EUR, hvilket svarer til 0,12 % af aktionsbudgettet), idet bedømmelsesudvalget beståede af agenturet og en delegation fra Kommissionen ikke havde taget hensyn til de spørgsmål, som var blevet rejst af de lokale vurderingssagkyndige; tager imidlertid agenturets svar til efterretning, hvori det fremhæver, at bedømmelsesudvalget ifølge de gældende regler ikke var bundet af de vurderingssagkyndiges udtalelse;

               4.

               anmoder i anledning af, at agenturet har afsluttet sine aktiviteter, om en evaluering af de midler, der er brugt i Kosovo, for at fastslå, om de anvendte midler har medført, at der er etableret velfungerende og varige strukturer inden for retsvæsen og forvaltning;

               5.

               beklager, at det effektivt arbejdende agentur er ophørt med at eksistere, og at forvaltningen af midlerne overdrages til delegationerne; kræver en rapport fra Kommissionen med en redegørelse for, hvor meget personale der er opbygget i delegationerne til at overtage agenturets opgaver; anmoder Kommissionen om en indgående og fuldstændig redegørelse for, om der er ydet budgetstøtte af de midler, som er overført fra agenturet til delegationerne;

               6.

               henviser vedrørende øvrige bemærkninger, der ledsager dechargeafgørelsen, og som er af horisontal karakter, til sin beslutning af 5. maj 2010 (6) om præstationer, økonomisk forvaltning og kontrol med agenturer.

      (1)  EUT C 304 af 15.12.2009, s. 43.

      (2)  EFT L 248 af 16.9.2002, s. 1.

      (3)  EFT L 306 af 7.12.2000, s. 7.

      (4)  EFT L 357 af 31.12.2002, s. 72.

      (5)  EUT L 255 af 26.9.2009, s. 176.

      (6)  Vedtagne tekster, P7_TA(2010)0139. Se side 241 i denne EUT.


title: Rådets afgørelse af 8. juli 2014 om udnævnelse af ungarske medlemmer af og suppleanter til bestyrelsen for Det Europæiske Institut til Forbedring af Leve- og Arbejdsvilkårene

text:
               16.7.2014

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 209/54

         RÅDETS AFGØRELSE
   af 8. juli 2014
   om udnævnelse af ungarske medlemmer af og suppleanter til bestyrelsen for Det Europæiske Institut til Forbedring af Leve- og Arbejdsvilkårene

      (2014/462/EU)

   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
   under henvisning til Rådets forordning (EØF) nr. 1365/75 af 26. maj 1975 om oprettelse af et europæisk institut til forbedring af leve- og arbejdsvilkårene (1), særlig artikel 6,
   under henvisning til de kandidatlister, som medlemsstaternes regeringer og arbejdstagernes og arbejdsgivernes organisationer har forelagt Rådet, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Rådet udnævnte med sine afgørelser af 2. december 2013 (2) medlemmerne af og suppleanterne til bestyrelsen for Det Europæiske Institut til Forbedring af Leve- og Arbejdsvilkårene for perioden fra den 1. december 2013 til den 30. november 2016 med udtagelse af visse medlemmer.

               (2)

               Den ungarske regering har foretaget indstillinger af kandidater til to pladser, der skal besættes —

         VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   Til medlem af og suppleant til bestyrelsen for Det Europæiske Institut til Forbedring af Leve- og Arbejdsvilkårene udnævnes for perioden indtil den 30. november 2016:
   I.   REGERINGSREPRÆSENTANTER

               Land

               Medlem

               Suppleant

               Ungarn

               Katalin KISSNÉ BENCZE

               Mariann GÉHER

         Artikel 2
   Rådet vil senere udnævne de endnu ikke indstillede medlemmer og suppleanter.
   Artikel 3
   Denne afgørelse træder i kraft på dagen for vedtagelsen.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 8. juli 2014.

            På Rådets vegne

         P. C. PADOAN

            Formand

      (1)  EFT L 139 af 30.5.1975, s. 1.

      (2)  EUT C 358 af 7.12.2013, s. 5.


Avis juridique important

|

31997D0383

97/383/EKSF: Europa-Parlamentets afgørelse af 10. april 1997 om meddelelse af decharge til Kommissionen for forvaltningen af EKSF for regnskabsåret 1995

EF-Tidende nr. L 162 af 19/06/1997 s. 0039 - 0043

EUROPA-PARLAMENTETS AFGØRELSE af 10. april 1997 om meddelelse af decharge til Kommissionen for forvaltningen af EKSF for regnskabsåret 1995 (97/383/EKSF) EUROPA-PARLAMENTET,- der henviser til følgende tal i EKSF's årsregnskab pr. 31. december 1995 (1) og Revisionsrettens beretning af 28. juni 1996, hvori den bekræfter, at dette årsregnskab giver et retvisende billede af Det Europæiske Kul- og Stålfællesskabs finansielle stilling pr. 31. december 1995, og af resultatet for det regnskabsår, der afsluttedes pr. 31. december,1. giver Kommissionen decharge for forvaltningen af EKSF for regnskabsåret 1995 på grundlag af følgende tal for gennemførelsen af administrationsbudgettet for regnskabsåret 1995;2. pålægger sin formand at sende denne afgørelse og beslutningen med bemærkningerne til Kommissionen, Rådet, Revisionsretten og Det Rådgivende Udvalg for EKSF samt at sørge for, at de offentliggøres i De Europæiske Fællesskabers Tidende (L-udgaven).Balance pr. 31. december 1995 (alle tal i ecu) >TABELPOSITION>>TABELPOSITION>Resultatsopgørelse for det regnskabsår, der afsluttedes pr. 31. december 1995 (alle tal i ecu) >TABELPOSITION>>TABELPOSITION>Gennemførelse af EKSF's aktionsbudget(alle tal i ecu) >TABELPOSITION>>TABELPOSITION>GeneralsekretærJulian PRIESTLEYFormandJosé María GIL-ROBLES (1) EFT nr. C 251 af 29. 8. 1996, s. 3 og 29.BESLUTNING om Revisionsrettens beretning om Det Europæiske Kul- og Stålfællesskabs regnskaber pr. 31. december 1995 og om Revisionsrettens beretning om EKSF's regnskabsforvaltning og økonomiske forvaltning EUROPA-PARLAMENTET,- der henviser til årsberetning for EKSF for regnskabsåret 1995 fremsendt af Kommissionen, særlig balance pr. 31. december 1995 og resultatopgørelse (1),- der henviser til Revisionsrettens beretning om EKSF's årsregnskab pr. 31. december 1995 (2) og beretning om Det Europæiske Kul- og Stålfællesskabs regnskabsforvaltning og økonomiske forvaltning (C4-0094/97) (3),- der henviser til betænkning fra Budgetkontroludvalget (A4-0071/97),A. der henviser til, at Revisionsretten har fastslået, at EKSF's årsregnskab pr. 31. december 1995 har givet et retvisende billede af resultaterne af EKSF's aktiviteter for det regnskabsår, der afsluttedes pr. 31. december 1995,B. der henviser til, at Revisionsretten har afgivet positiv revisionserklæring vedrørende EKSF-regnskabernes rigtighed og de underliggende transaktioners lovlighed og formelle rigtighed,C. der henviser til, at EKSF-traktaten udløber i år 2002, og at der allerede er truffet anstalter til at overføre nogle af EKSF's aktiviteter til EF.Årsberetning 1. konstaterer, at Kommissionen fortsat følger en forsigtig risikoforvaltningsstrategi i forbindelse med EKSF's debitorportefølje; understreger, at denne forsigtige tilgang vil blive stadig vigtigere, efterhånden som EKSF-traktatens udløb nærmer sig;Udlånsaktiviteter 2. godkender Kommissionens aktioner i forbindelse med forvaltningen af udestående EKSF-lån til tunnelen under Den Engelske Kanal og hensættelser til dækning af eventuelle tab; anmoder Kommissionen om at aflægge beretning til Parlamentet om resultatet af det forestående møde med Eurotunnel-aktionærerne om den foreslåede gældsomlægningsplan, navnlig om de følger, de vedtagne afgørelser vil få for EKSF's finanser og om en eventuel fremtidig deltagelse i forvaltningen af tunnelen under Den Engelske Kanal;3. bemærker med foruroligelse den alvorlige fejl, Kommissionen har begået ved at stille dobbelt så mange EKSF-midler til rådighed for Storebæltsprojektet, som de relevante forordninger tillader; bemærker imidlertid, at denne fejl ikke har påført skatteyderne noget direkte tab, og accepterer Kommissionens forslag om, at den del af lånene, der overskrider loftet, bliver inddrevet, når lånene som planlagt forfalder i 1997;4. advarer Kommissionen mod i forbindelse med Øresundsforbindelsen mellem Danmark og Sverige at gentage fejlen fra finansieringen af Storebæltsprojektet;5. udtrykker foruroligelse over Revisionsrettens foreløbige konklusioner, i henhold til hvilke betingelserne for rentegodtgørelser med henblik på jobskabelse i mange tilfælde ikke er opfyldt; anmoder Kommissionen om at inddrive al uretmæssigt udbetalt støtte og Revisionsretten om at klarlægge omfanget af dette problem nøjere;6. anmoder Kommissionen om at ændre reglerne for udbetaling af rentegodtgørelser og forbedre effektiviteten af rapporterings- og kontrolsystemet i forbindelse med globale lån.(1) EFT nr. C 251 af 29. 8. 1996, s. 3.(2) EFT nr. C 251 af 29. 8. 1996, s. 29.(3) EFT nr. C 377 af 13. 12. 1996.


Avis juridique important

|

31998D0732

98/732/Euratom: Kommissionens afgørelse af 15. december 1998 om indgåelse af en aftale om kerneforskningssamarbejde mellem Det Europæiske Atomenergifællesskab (Euratom) og Canada (meddelt under nummer K(1998) 4244)

EF-Tidende nr. L 346 af 22/12/1998 s. 0064 - 0064

KOMMISSIONENS AFGØRELSE af 15. december 1998 om indgåelse af en aftale om kerneforskningssamarbejde mellem Det Europæiske Atomenergifællesskab (Euratom) og Canada (meddelt under nummer K(1998) 4244) (98/732/Euratom) KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Atomenergifællesskab, særlig artikel 101, andet afsnit,under henvisning til Rådets godkendelse, ogud fra følgende betragtning:Aftalen om kerneforskningssamarbejde mellem Det Europæiske Atomenergifællesskab (Euratom) og Canada bør godkendes -TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:Artikel 1 Aftalen om kerneforskningssamarbejde mellem Det Europæiske Atomenergifællesskab (Euratom) og Canada godkendes herved på Det Europæiske Atomenergifællesskabs vegne.Teksten til aftalen er knyttet til denne afgørelse (1).Artikel 2 Formanden for Kommissionen foranstalter på Fællesskabets vegne den notifikation, der er omhandlet i aftalens artikel 12.Artikel 3 Denne afgørelse træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.Udfærdiget i Bruxelles, den 15. december 1998.På Kommissionens vegneLeon BRITTANNæstformand(1) Se side 65 i denne Tidende.


title: Kommissionens afgørelse af 1. oktober 2015 om underretning af et tredjeland om muligheden for, at det bliver identificeret som et ikkesamarbejdende tredjeland med hensyn til bekæmpelse af ulovligt, urapporteret og ureguleret fiskeri

text:
               2.10.2015

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 324/17

         KOMMISSIONENS AFGØRELSE
   af 1. oktober 2015
   om underretning af et tredjeland om muligheden for, at det bliver identificeret som et ikkesamarbejdende tredjeland med hensyn til bekæmpelse af ulovligt, urapporteret og ureguleret fiskeri
   (2015/C 324/10)
   EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
   under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1005/2008 af 29. september 2008 om en EF-ordning, der skal forebygge, afværge og standse ulovligt, urapporteret og ureguleret fiskeri, om ændring af forordning (EØF) nr. 2847/93, (EF) nr. 1936/2001 og (EF) nr. 601/2004 og om ophævelse af forordning (EF) nr. 1093/94 og (EF) nr. 1447/1999 (1), særlig artikel 32, og
   ud fra følgende betragtninger:
   1.   INDLEDNING

               (1)

               Ved forordning (EF) nr. 1005/2008 (»IUU-forordningen«) fastsættes en EF-ordning, der skal forebygge, afværge og standse ulovligt, urapporteret og ureguleret fiskeri (IUU-fiskeri).

               (2)

               I IUU-forordningens kapitel VI fastsættes den procedure, der skal følges ved identifikation af ikkesamarbejdende tredjelande, det fastsættes, hvilke foranstaltninger der kan træffes over for sådanne lande, der fastsættes bestemmelser om opstilling af en liste over sådanne tredjelande, om fjernelse fra listen og om offentliggørelse af nævnte liste, og der fastsættes bestemmelser om hasteforanstaltninger.

               (3)

               I overensstemmelse med artikel 32 i IUU-forordningen underretter Kommissionen tredjelandene om, at de muligvis kan identificeres som ikkesamarbejdende tredjelande. En sådan underretning er foreløbig. Underretningen skal baseres på kriterierne i IUU-forordningens artikel 31. Kommissionen skal ligeledes træffe alle de foranstaltninger, som er anført i artikel 32 i den pågældende forordning, med hensyn til disse lande. I meddelelsen skal Kommissionen især underrette tredjelandene om de vigtige kendsgerninger og overvejelser, som ligger bag identifikationen, landenes mulighed for at reagere og for at fremsende bevismateriale, der modbeviser en sådan identifikation, eller en eventuel handlingsplan for forbedringer og oplysninger om, hvilke foranstaltninger der er truffet til at afhjælpe situationen. Kommissionen giver det pågældende tredjeland tilstrækkelig tid til at besvare meddelelsen og en rimelig frist til at afhjælpe situationen.

               (4)

               Europa-Kommissionen skal i henhold til IUU-forordningens artikel 31 identificere tredjelande, som den betragter som ikkesamarbejdende lande, for så vidt angår bekæmpelse af IUU-fiskeri. Et tredjeland skal identificeres som ikkesamarbejdende, hvis det ikke opfylder de folkeretlige forpligtelser, det som flag-, havne-, kyst- eller afsætningsstat har til at træffe foranstaltninger til at forebygge, afværge og standse IUU-fiskeri.

               (5)

               Identifikationen af ikkesamarbejdende tredjelande skal baseres på en undersøgelse af alle oplysninger som anført i IUU-forordningens artikel 31, stk. 2.

               (6)

               I henhold til IUU-forordningens artikel 33 skal Rådet opstille en liste over ikkesamarbejdende tredjelande. Over for sådanne lande kan der bl.a. træffes de foranstaltninger, der er fastsat i IUU-forordningens artikel 38.

               (7)

               Begrebet flagstatsansvar og kyststatsansvar er løbende blevet styrket i den internationale fiskerilovgivning og opfattes i dag som en forpligtelse til »rettidig omhu«, som er en pligt til at udfolde de bedst mulige bestræbelser og gøre sit yderste for at forhindre IUU-fiskeri, hvilket omfatter en pligt til at indføre de nødvendige administrative foranstaltninger og håndhævelsesforanstaltninger for at sikre, at fiskefartøjer, der sejler under det pågældende lands flag, landets statsborgere og fiskerfartøjer, der fisker i landets farvande, ikke udfører aktiviteter, der strider imod de gældende foranstaltninger til bevarelse og forvaltning af de marine biologiske ressourcer, og til i tilfælde af overtrædelser at høre andre stater og samarbejde med dem om at undersøge sådanne tilfælde og om nødvendigt pålægge sanktioner, der er tilstrækkeligt afskrækkende til at hindre overtrædelser og til at fratage lovovertræderne fordelene ved deres ulovlige aktiviteter.

               (8)

               I henhold til IUU-forordningens artikel 20, stk. 1, skal tredjelandsflagstaten for at få godkendt validerede fangstattester meddele Kommissionen, hvilke ordninger den har iværksat med henblik på at gennemføre, kontrollere og håndhæve de love, administrative bestemmelser samt bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger, som de pågældende tredjelandes fiskerfartøjer skal overholde.

               (9)

               I henhold til IUU-forordningens artikel 20, stk. 4, skal Kommissionen samarbejde administrativt med tredjelande på områder, der vedrører gennemførelsen af forordningen.

         2.   PROCEDURE VEDRØRENDE FISKERIENHEDEN TAIWAN

               (10)

               Meddelelsen om fiskerienheden Taiwan (2) (i det følgende kaldet »Taiwan«) som flagstat (3) i henhold til artikel 20 i IUU-forordningen blev godkendt af Kommissionen pr. 28. januar 2010.

               (11)

               20.-24. februar 2012 gennemførte Kommissionen med støtte fra EU-Fiskerikontrolagenturet (EFCA) et kontrolbesøg i Taiwan i forbindelse med det administrative samarbejde, der er fastlagt i artikel 20, stk. 4, i IUU-forordningen, og man udarbejdede en rapport på stedet.

               (12)

               Formålet med kontrolbesøget var at verificere oplysninger om Taiwans ordninger for gennemførelse, kontrol med og håndhævelse af love, administrative bestemmelser samt bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger, som landets fiskerfartøjer skal overholde, foranstaltninger truffet af Taiwan med henblik på at opfylde landets forpligtelse til at bekæmpe IUU-fiskeri og opfylde kravene vedrørende gennemførelsen af EU's fangstattestordning.

               (13)

               Taiwan fremsendte yderligere oplysninger den 8. marts 2012 og bemærkninger til rapporten den 19. marts 2012.

               (14)

               Den 2. juli 2012 fremsendte Taiwan yderligere oplysninger (statistikker over import/eksport af fiskevarer til/fra Taiwan opdelt efter fiskevarer og oprindelses-/bestemmelsesland fra 2010 frem til første kvartal af 2012).

               (15)

               Kommissionen besøgte efterfølgende Taiwan fra den 17.-19. juli 2012 for at følge op på de foranstaltninger, som Taiwan måtte have truffet som opfølgning på det første kontrolbesøg.

               (16)

               Der blev afholdt et teknisk møde mellem Taiwan og Kommissionen den 14. december 2012, hvor man fremlagde et første udkast til en »national handlingsplan for Taiwan for at forebygge, afværge og standse IUU-fiskeri« (den nationale handlingsplan mod IUU-fiskeri).

               (17)

               Efter dette møde, den 21. december 2012, fremlagde Kommissionen en detaljeret og omfattende oversigt over EU's regler vedrørende kontrol-, sporbarheds- og fiskeriforvaltningspolitikker samt IUU-politikker, som gennemføres af EU.

               (18)

               Taiwan fremsendte et udkast til den nationale handlingsplan den 27. februar 2013.

               (19)

               Taiwan fremsendte den endelige udgave af den nationale handlingsplan mod IUU-fiskeri og et eksemplar af Taiwans plan for bekæmpelse af IUU-fiskeri som reaktion på samarbejdet mellem Taiwan og EU mod IUU-fiskeri den 29. marts 2013.

               (20)

               Der blev afholdt et teknisk møde mellem Kommissionen og Taiwan den 27. februar 2014 for at følge op på eventuelle foranstaltninger, som Taiwan havde indført, og konklusionerne blev sendt til Taiwan den 12. marts 2014.

               (21)

               Kommissionen sendte en detaljeret oversigt over sine bemærkninger og kommentarer til Taiwans gennemførte og planlagte foranstaltninger inden for den nationale handlingsplan mod IUU-fiskeri den 20. august 2014.

               (22)

               Taiwan fremsendte en ajourført udgave af oversigten over Taiwans fremskridt vedrørende aktiviteterne inden for samarbejdet om bekæmpelse af IUU-fiskeri den 23. oktober 2014.

               (23)

               Der blev afholdt en videokonference mellem Kommissionen og Taiwan den 24. oktober 2014 for at følge op på eventuelle foranstaltninger, som Taiwan havde indført, og Kommissionen sendte sine konklusioner til Taiwan den 31. oktober 2014.

               (24)

               Taiwan fremsendte den nationale handlingsplan for forvaltning af fiskerikapaciteten den 28. oktober 2014.

               (25)

               Taiwan fremsendte den 17. december 2014 en detaljeret plan for e-logbogsdækning og en skitse over ordningen for landingsopgørelser.

               (26)

               Der blev afholdt en videokonference mellem Kommissionen og Taiwan den 18. december 2014 for at følge op på eventuelle foranstaltninger, som Taiwan havde indført.

               (27)

               Kommissionen fremsendte eksempler på offentliggjorte EU-inspektionsprogrammer og en analyse af de konstaterede mangler ved fangstattesterne, som de taiwanesiske myndigheder havde valideret, den 19. januar 2015.

               (28)

               Taiwan fremsendte skriftlige bemærkninger til analysen af de konstaterede mangler ved de validerede fangstattester den 11. februar 2015.

               (29)

               Kommissionen fremsendte en anmodning om en tjenesterejse til Taiwan og efterfølgende om oplysninger vedrørende tjenesterejsen, problemer med fangstattester og fiskeriforvaltningspolitikker til bekæmpelse af IUU-fiskeri henholdsvis den 27. februar 2015, den 13. marts 2015 og den 18. marts 2015.

               (30)

               Taiwan fremsendte skriftlige bemærkninger vedrørende fangstattester, alvorlige overtrædelser, landingsopgørelser og audits af handelsvirksomheder, der handler med fiskevarer, den 17. og 19. marts 2015.

               (31)

               Kommissionen foretog en tjenesterejse til Taiwan den 24. marts 2015 for at følge op på eventuelle foranstaltninger, som Taiwan havde truffet.

               (32)

               Taiwan fremsendte skriftlige bemærkninger vedrørende overholdelsen af regionale fiskeriforvaltningsorganisationers regler, fiskerfartøjer under taiwanesisk flag og fangstattester den 7. april 2015, den 14. maj 2015 og den 4. august 2015. Kommissionen fremsendte skriftlige redegørelser vedrørende indførelsen af en fangstattestordning den 10. august 2015.

               (33)

               Taiwan fremsendte skriftlige bemærkninger til sin plan for bekæmpelse af IUU-fiskeri den 16. april 2015.

               (34)

               Rapporten om kontrolbesøget blev sendt til Taiwan den 27. maj 2015. Under dette besøg konstaterede Kommissionen, at der kun var sket begrænsede eller slet ingen fremskridt med hensyn til de kritiske svagheder, man havde konstateret i 2012. Desuden var planen for bekæmpelse af IUU-fiskeri uspecifik, og det planlagte arbejde ville vare ved frem til 2017.

               (35)

               Taiwan fremsendte skriftlige bemærkninger til rapporten den 29. juni 2015. Disse bemærkninger indeholdt ikke nogen forpligtelse til at afhjælpe de konstaterede mangler inden for en rimelig frist.

               (36)

               Det bemærkes, at Taiwan som følge af sin politiske status ikke er medlem af De Forenede Nationer (FN). Derfor har Taiwan ikke underskrevet eller ratificeret nogen af de internationale aftaler om fiskeri, herunder FN's havretskonvention (UNCLOS), FN's aftale om fiskebestande (UNFSA) og Fødevare- og Landbrugsorganisationens (FAO) aftale om fremme af fiskerfartøjers overholdelse af internationale bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger på det åbne hav (FAO-overholdelsesaftalen). Taiwan har imidlertid underskrevet Genève-konventionen om det åbne hav fra 1958 (4) og konventionen om det ydre territorialfarvand og den tilstødende zone fra 1958 i den periode, hvor myndighederne var medlem af FN (5). For at kunne vurdere Taiwans overholdelse af sine internationale forpligtelser som flag-, havne-, kyst- eller afsætningsstat fandt Kommissionen det hensigtsmæssigt ud over de aftaler, som Taiwan har undertegnet, at benytte UNLCOS som den primære gældende folkeretlige ramme. Disse bestemmelser kodificerer allerede eksisterende sædvaneret og overtager nærmest ordret ordlyden i konventionen om det åbne hav og konventionen om territorialfarvand og den tilstødende zone. Det bemærkes ligeledes, at flagstaternes pligt til at opfylde deres ansvar vedrørende rettidig omhu, bl.a. i forbindelse med deres fartøjers IUU-fiskeri, er en del af den folkeretlige sædvaneret.

               (37)

               Taiwan er kontraherende part i Kommissionen for Bevarelse af Sydlig Tun (CCSBT), Den Regionale Fiskeriforvaltningsorganisation for Det Sydlige Stillehav (SPRFMO) og Fiskerikommissionen for Det Nordlige Stillehav (NPFC) og samarbejdende ikkekontraherende part i Fiskerikommissionen for det Vestlige og Centrale Stillehav (WCPFC), Den Interamerikanske Kommission for Tropisk Tunfisk (IATTC) og Den Internationale Kommission for Bevarelse af Tunfiskebestanden i Atlanterhavet (ICCAT). Taiwan er desuden indbudt som ekspert til Kommissionen for Tunfisk i Det Indiske Ocean (IOTC).

               (38)

               For at vurdere, hvorvidt Taiwan opfylder sine internationale forpligtelser som flag-, havne-, kyst- eller afsætningsstat, der er fastsat i de internationale aftaler, jf. betragtning 36 og fastlagt af de relevante regionale fiskeriforvaltningsorganisationer (»RFFO'er«), der er omtalt i nævnte betragtning, søgte og analyserede Kommissionen alle de oplysninger, den anså for at være nødvendige. Den væsentligste gældende juridiske ramme for Taiwans fiskeriforvaltning er fiskeriloven (vedtaget i november 1929 og senest ændret i november 2012) og et korpus af ministerielle aftaler. Myndighederne i Taiwan har erkendt, at der er behov for en revision af den juridiske ramme for fiskeriet og for en ny retsakt.

               (39)

               Kommissionen benyttede også oplysninger fra data offentliggjort af de relevante RFFO'er samt offentligt tilgængelige data.

         3.   MULIGHEDEN FOR, AT TAIWAN KAN IDENTIFICERES SOM IKKESAMARBEJDENDE TREDJELAND

               (40)

               I overensstemmelse med artikel 31, stk. 3, i IUU-forordningen analyserede Kommissionen Taiwans forpligtelser som flag-, havne-, kyst- eller afsætningsstat. Med henblik på denne undersøgelse tog Kommissionen højde for kriterierne i IUU-forordningens artikel 31, stk. 4-7.

         3.1.   Gentagne tilfælde af IUU-fiskeri og IUU-handelsstrømme (IUU-forordningens artikel 31, stk. 4)

               (41)

               Kommissionen fastslog på grundlag af oplysninger fra sine kontrolbesøg på stedet og offentligt tilgængelige oplysninger, at mindst 22 fartøjer har været involveret i IUU-aktiviteter i perioden fra 2010-2015.

               (42)

               Et fiskerfartøj under taiwanesisk flag (Yu Fong 168) står stadig opført på WCPFC's liste over IUU-fartøjer for i 2009 at have fisket i Marshalløernes eksklusive økonomiske zone uden tilladelse og i strid med bevarelses- og forvaltningsforanstaltningerne (6). Taiwan har forklaret, at fartøjet ikke har været under taiwanesisk kontrol siden 2009, og at den eneste foranstaltning, myndighederne kunne træffe, var at idømme sanktioner for brud på reglen om at vende tilbage til havn. Taiwan forklarede, at man havde idømt sådanne sanktioner gentagne gange, uden at fremlægge yderligere oplysninger. I denne forbindelse bemærkes det, at der i fiskeriloven gives mulighed for at pålægge bøder på mellem 3 400 og 8 500 EUR for sådanne forseelser.

               (43)

               I henhold til de indhentede oplysninger blev et fiskerfartøj under taiwanesisk flag opbragt i Marshalløerne i 2015 for ulovligt fiskeri og for at genere fiskeriobservatører (7). Hidtil har de taiwanesiske myndigheder ikke idømt fiskerfartøjet og de taiwanesiske statsborgere, der var involveret i fartøjets fiskeriaktiviteter, sanktioner. Det eneste, de har gjort, er at fortsætte undersøgelserne af sagen og underrette Kommissionen om, at sagen er indbragt for domstolene i Marshalløerne.

               (44)

               Kommissionen for Tunfisk i Det Indiske Ocean har rapporteret, at 20 fartøjer under taiwanesisk flag i 2013 og 2014 har overtrådt de bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger, der gælder for kyststater i Det Indiske Ocean. Fartøjerne har fisket med umærkede fiskeredskaber, uden originaldokumenter eller fiskerirelateret dokumentation om bord på fartøjet, med forældede fiskerilicenser, uden tilladelse fra den senest anløbne fiskerihavn, uden fiskerilicens fra flagstaten og uden et fungerende fartøjsovervågningssystem om bord eller med systemet afbrudt; desuden har de afskåret hajfinner, udført ulovlige omladninger til havs og undladt at indberette omladninger.

               (45)

               Kommissionen fremsendte disse oplysninger til Taiwan og bad de taiwanesiske myndigheder undersøge hændelserne. Det taiwanesiske fiskeriagentur fremførte, at alle fartøjer ifølge deres foreløbige undersøgelser har fået behørig tilladelse til at udøve deres aktiviteter i kyststaternes farvande, og der var ingen problemer med rapportering fra fartøjsovervågningssystemet eller med aktive fiskerilicenser. De taiwanesiske myndigheder har imidlertid ikke oplyst, hvorvidt de var blevet underrettet om problemerne af kyststaterne, og om de ville samarbejde med de relevante kyststater om de aktiviteter, som disse fartøjer, skibsførere, officerer og besætninger har deltaget i.

               (46)

               Med hensyn til oplysningerne i betragtning 42, 43 og 44 mener Kommissionen ikke, at Taiwan har levet op til sit ansvar som flagstat og forhindret, at landets fiskerflåde deltager i IUU-aktiviteter. I denne forbindelse erindres der om, at flagstaten ifølge artikel 94, stk. 2, litra b), i UNCLOS skal udøve jurisdiktion i henhold til sin hjemlige lovgivning over skibe, der sejler under det pågældende lands flag, og over skibsføreren, officererne og besætningen om bord (se artikel 5 i Genève-konventionen om det åbne hav fra 1958 (8)). Det bemærkes, at flagstaten har pligt til selv eller i samarbejde med andre stater at træffe de foranstaltninger over for deres respektive statsborgere, der er nødvendige for at bevare levende ressourcer i internationalt farvand. Desuden skal flagstaterne i henhold til punkt 31, 32, 33, 35 og 38 i FAO's frivillige retningslinjer for flagstatspræstationer (9) indføre kontrolordninger for deres fartøjer og også en håndhævelsesordning, hvor man bl.a. identificerer og gennemfører håndhævelsesforanstaltninger og effektive sanktioner over for krænkelser af gældende lovgivning, bestemmelser og internationale bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger.

               (47)

               I henhold til artikel 31, stk. 4, litra b), undersøgte Kommissionen ligeledes, hvilke foranstaltninger Taiwan havde truffet for at hindre adgangen til dets marked for fiskervarer, der stammer fra IUU-fiskeri.

               (48)

               Kommissionen analyserede dokumentation og andre oplysninger om Taiwans overvågning og kontrol af landets havfiskeri og af importerede, eksporterede eller internationalt handlede produkter. Efter denne vurdering finder Kommissionen ikke, at Taiwan kan sikre, at fiskevarer, der ankommer til landets havne og forarbejdningsanlæg, ikke stammer fra IUU-fiskeri. De taiwanesiske myndigheder kunne ikke dokumentere, at de råder over alle de nødvendige oplysninger til at attestere lovligheden af importerede og forarbejdede varer, der er bestemt til EU-markedet. De centrale elementer, der dannede grundlag for Kommissionens vurdering, sammenfattes i det følgende.

               (49)

               Under kontrolbesøgene i 2012 og 2015 afsløredes det, at Taiwan ikke har en sporbarhedsordning, der kan sikre fuldstændig gennemsigtighed i alle faser af fiskeritransaktionerne, dvs. fangst, omladning, landing, transport, fabriksforarbejdning, eksport og handel. I 2012 besøgte Kommissionen operatører, mæglere og tunforarbejdningsfabrikker for at evaluere gennemsigtigheden og sporbarheden på det taiwanesiske marked for fiskevarer. Man identificerede en række mangler, som blev videreformidlet til myndighederne, uden at der efterfølgende skete nogen opfølgning.

               (50)

               Kommissionen konstaterede, at handelsvirksomhedernes bogholderisystemer ikke indeholder oplysninger, der gør det muligt at spore fiskeritransaktioner, og at der ikke findes nogen sikkerhed for, at det, der er registeret i myndighedernes systemer, stemmer overens med det, der er registreret i virksomhedernes bogholderi- og produktionssystemer. Denne situation undergraver troværdigheden af sporbarhedskæden på virksomhedsniveau. Dette gør ordningen sårbar over for et eventuelt misbrug, idet de erhvervsdrivende kan overindberette de indkomne mængder på grundlag af fejlbehæftede fangstattester og således »hvidvaske« fisk ved hjælp af disse overindberetninger. Desuden er Taiwans elektroniske databaser, der danner grundlag for myndighedernes systemer, ufuldstændige, og centrale dokumenter i forsyningskæden som landingsopgørelser, e-logbøger og oplysninger fra de udpegede havne stadig ikke registreret fuldt ud eller mangler helt. Dette viser, at det er selve sporbarhedsordningen, der er mangelfuld.

               (51)

               Den risiko, der er forbundet med mangelfuld sporbarhed, forstærkes af de særlige forhold, der gør sig gældende for den taiwanesiske flåde. Taiwan har et betydeligt antal fiskerfartøjer i højsøflåden, dvs. 468 fartøjer på over 100 bruttoregisterton (BRT) og mellem 1 200 og 1 400 fartøjer på under 100 BRT. Derudover har taiwanesiske statsborgere investeret i og driver 238 fiskerfartøjer under udenlandsk flag. Fartøjer under taiwanesisk flag fisker på åbent hav og i kyststaters farvande og benytter havne i tredjelande som base for deres fiskeri og landinger, og de vender sjældent tilbage til hjemhavnene. Fiskevarer sendes enten fra fiskepladserne på åbent hav eller kyststaternes farvande til Taiwan med henblik på videreforarbejdning eller sendes fra taiwanesiske handelsvirksomheder til tredjelande med henblik på videreforarbejdning. Der foregår intet samarbejdet mellem Taiwan og tredjelandenes myndigheder, og der er store problemer med Taiwans evne til at overvåge flådens størrelse og kapacitet. Denne situation gør det muligt for erhvervsdrivende og handlende, der ønsker at begå ulovligheder, at udøve deres aktiviteter fra Taiwan uden risiko for at blive opdaget. Der er stadig en stor risiko for, at taiwanesiske fartøjer ikke overholder de gældende bevarelses- og forvaltningsregler, og at taiwanesiske handelsvirksomheder handler med rapporterede fangster til videreforarbejdning. Denne situation øger risikoen for, at man ikke kan garantere, at fiskevarer beregnet til EU-markedet, der stammer fra fisk af taiwanesisk oprindelse, ikke stammer fra IUU-fiskeri.

               (52)

               Taiwan overholder ikke kravene om at sikre en dækkende og effektiv overvågning af og kontrol med fiskeriet som krævet i artikel 94 i UNCLOS, punkt 33 i FAO's frivillige retningslinjer for flagstatspræstationer og punkt 24 i den internationale handlingsplan om forebyggelse, afværgelse og standsning af ulovligt, urapporteret og ureguleret fiskeri (IPOA-IUU (10)).

               (53)

               De taiwanesiske myndigheder er i færd med at udvikle sporbarhedsordninger for at kunne foretage en effektiv overvågning af og kontrol med fisk, der stammer fra deres fartøjer, og af fiskevarer, der ankommer til landets havne med henblik på videreforarbejdning og videreeksport. I år har myndighederne også indført en strategiplan for audit af handelsvirksomheder. Denne plan er dog indtil videre ikke blevet gennemført, og der er aldrig foretaget audits af handelsvirksomheder, som handler med fiskevarer. Fiskeriministeriets undladelse af at udføre audits tyder på manglende vilje til at sikre gennemsigtighed i forsyningskæden og til at træffe foranstaltninger som omhandlet i punkt 72-74 i den internationale handlingsplan mod IUU-fiskeri over for erhvervsdrivende, der direkte eller indirekte har forbindelse med IUU-fiskeriaktiviteter.

               (54)

               I artikel 11, stk. 2, og artikel 11, stk. 3, i FAO's adfærdskodeks fastslås det, at international samhandel med fisk og fiskevarer ikke bør bringe en bæredygtig udvikling af fiskeriet i fare og bør være baseret på gennemsigtige foranstaltninger og enkle og omfattende love, administrative bestemmelser og administrative procedurer. Desuden skal det efter artikel 11.1.11 i adfærdskodeksen sikres, at den internationale samhandel og handelen på hjemmemarkedet med fisk og fiskevarer foregår i overensstemmelse med forsvarlig bevarelses- og forvaltningspraksis, ved at det gøres lettere at identificere fisks og fiskevarers oprindelse. IUU-handlingsplanen indeholder desuden en række retningslinjer for internationalt godkendte markedsforanstaltninger (punkt 65-76), som kan hjælpe med til at reducere eller standse handelen med fisk og fiskevarer, der stammer fra IUU-fiskeri. De sporbarhedssystemer, som Kommissionen har undersøgt (som beskrevet i betragtning 48-53), viser klart, at Taiwan har undladt at træffe foranstaltninger til at forbedre gennemsigtigheden på landets markeder, hvilket ville fjerne risikoen for, at IUU-produkter kunne handles via Taiwan eller handelsvirksomheder hjemmehørende i Taiwan.

               (55)

               Som forberedelse til kontrolbesøget i 2015 analyserede EU-Fiskerikontrolagenturet (EFCA) et par hundrede fangstattester, som var blevet fremlagt ved EU's grænser for forsendelser fra Taiwan. Disse fangstattester var valideret af de taiwanesiske fiskerimyndigheder på grundlag af oplysninger fra de taiwanesiske erhvervsdrivende. De ovenfor skitserede problemer med dataregistreringssystemerne har en række konsekvenser i form af uregelmæssigheder som beskrevet nedenfor (i betragtning 56 og 57).

               (56)

               Ved analysen af fiskevarer fanget af fartøjer under taiwanesisk flag afsløredes følgende uregelmæssigheder: fangstattester med ændrede oplysninger eller uden alle de krævede oplysninger, inkonsekvente oplysninger vedrørende erklæringer fra skibsføreren, logbøger, ICCAT-statistikdokumenter, erklæringer om delfinsikkerhed, oplysninger om og datoer for omladning, landing og forarbejdning, manglende adgang til havdageordningens oplysninger om faktisk fiskeriindsats for fartøjer, der fisker i Stillehavet, ingen registre over licenser fra kyststater, inkonsekvens vedrørende fisker- og transportfartøjer, der skifter navn, og fartøjer, der ikke står opført på EU's lister over virksomheder med sundhedsgodkendelse, uforståelige handelsmønstre (dvs. fisk, der fanges i Atlanterhavet/Det Indiske Ocean, transporteres til Asien og eksporteres til EU) og ufuldstændige oplysninger om forarbejdningserklæringer og relevante produktionstal.

               (57)

               Kommissionen fremlagde detaljerede oplysninger om resultaterne af EFCA-analysen for de taiwanesiske myndigheder. Myndighederne undersøgte sagen og fremsendte tilfredsstillende svar vedrørende produktionstallene i forarbejdningserklæringerne. De havde taget problemerne til efterretning og erkendte, at der er behov for en ajourføring af deres interne regler for at løse problemerne. De har ligeledes erklæret, at de gerne vil samarbejde med Kommissionen om at ændre deres procedurer.

               (58)

               Situationen, der beskrives i betragtning 56, understreger risikoen for, at der kan forekomme fiskevarer, som er forarbejdet i Taiwan, eller fiskeråvarer fra Taiwan, der stammer fra fangster, som har en direkte sammenhæng med IUU-aktiviteter. Desuden viser forekomsten af klart identificerbare fejl, jf. betragtning 56, at Taiwan har undladt at samarbejde med andre stater og RFFO'er om at træffe hensigtsmæssige markedsrelaterede foranstaltninger for at forebygge, afværge og standse IUU-fiskeri som angivet i punkt 68 og 72 i den internationale handlingsplan mod IUU-fiskeri.

               (59)

               Oplysningerne i betragtning 56 viser, at varer, der er forarbejdet i eller handlet via Taiwan, undergraver reglerne for bæredygtig behandling efter fangsten som beskrevet i artikel 11 i FAO's adfærdskodeks og sætter yderligere fokus på, at Taiwan har undladt at indføre regler, som skal sikre et hensigtsmæssigt samarbejde med tredjelande, i hvis farvande landets fartøjer fisker, og med tredjelande, i hvis havne fartøjerne lander deres varer, og gennemføre foranstaltninger, der sikrer gennemsigtighed og sporbarhed for fisk og fiskevarer i hele markedskæden, jf. punkt 67-69 og 71-72 i IUU-adfærdskodeksen.

               (60)

               På grundlag af den situation, der er forklaret i denne del af afgørelsen, og alle de faktiske oplysninger, som Kommissionen har indsamlet, samt Taiwans udtalelser, kunne det med henvisning til artikel 31, stk. 3, og artikel 31, stk. 4, litra a) og b), i IUU-forordningen derfor fastslås, at Taiwan ikke har opfyldt sine folkeretlige forpligtelser som flag-, havne-, kyst- eller afsætningsstat med hensyn til IUU-fartøjer og IUU-fiskeri, der udøves eller understøttes af fiskerfartøjer, der sejler under taiwanesisk flag, eller af taiwanesiske statsborgere, og når det drejer sig om at hindre, at fiskevarer fra IUU-fiskeri får adgang til landets marked.

         3.2.   Manglende samarbejde og håndhævelse (IUU-forordningens artikel 31, stk. 5)

               (61)

               I henhold til 31, stk. 5, litra a), analyserede Kommissionen sit samarbejde med Taiwan for at se, om landet rent faktisk havde samarbejdet om at besvare spørgsmål, levere feedback eller undersøge spørgsmål vedrørende IUU-fiskeri og tilhørende aktiviteter.

               (62)

               Efter kontrolbesøget i 2012 opfordrede Kommissionen Taiwan til at samarbejde om en række problemer med fiskeriforvaltning, der krævede en øjeblikkelig indsats. De er opført i det følgende. Den juridiske og administrative ramme for fiskeriforvaltning trængte til at blive ajourført med vedtagelsen af en revideret fiskerilovgivning og en IUU-adfærdskodeks (national handlingsplan mod IUU) for at sikre omsætningen af international og regional fiskeriforvaltningslovgivning samt ikkebindende anbefalinger til national lovgivning. Kommissionen opfordrede Taiwan til at udarbejde en sammenhængende og afskrækkende sanktionsordning, underbygget af et register over overtrædelser og sanktioner. Kommissionen foreslog en forbedring af reglerne for kontrol og overvågning for at sikre kontrollen med den taiwanesiske fiskerflåde, der udøver deres aktiviteter på åbent hav og i tredjelandes farvande, og udvikling af systemer for logbøger, fangstindberetninger, landingsopgørelser, udpegede havne samt en plan for inspektion og kontrol af fiskeriaktiviteter, omladninger og landinger. Ordningen for fangstattestering af eksport beregnet til EU-markedet og sporbarheden af disse varer skulle have været forbedret, således at den blev mere effektiv og åben.

               (63)

               Som en reaktion herpå fremlagde Taiwan i 2013 en national handlingsplan mod IUU-fiskeri og i 2014 en national handlingsplan for fiskerikapacitet. Kommissionen og de taiwanesiske myndigheder gennemførte en række brevvekslinger, videokonferencer og møder om disse dokumenter.

               (64)

               For så vidt angår den nationale handlingsplan mod IUU-fiskeri afslørede Kommissionens analyse, at selv om idéerne i planen i princippet er korrekte, er tidsplanen for gennemførelsen urimeligt lang og omfatter foranstaltninger frem til 2020. Under hensyntagen til størrelsen af Taiwans fiskerflåde, der udøver sine aktiviteter i mere end 30 tredjelande, og det forhold, at de taiwanesiske fiskerfartøjer er storleverandører af råvarer til forarbejdningsfabrikker og konservesfabrikker, er det vigtigt, at Taiwan hurtigt gennemfører sine foranstaltninger vedrørende kontrol og overvågning, observatører, landinger og omladninger, og at fiskerilovgivningen tilpasses således, at spørgsmål vedrørende alvorlige overtrædelser og kontrol med landets statsborgere kan løses effektivt.

               (65)

               Med hensyn til den nationale handlingsplan for fiskerikapacitet viste Kommissionens analyse, at man med denne plan ikke sikrer forbindelsen mellem Taiwans kontrolkapacitet og antallet af fiskerfartøjer i Taiwans højsøflåde. De foranstaltninger, som Taiwan har indført med henblik på at overvåge sin fiskerflåde (dvs. logbøger, e-logbøger, landingsopgørelser og fangstindberetningssystemet, udpegede havne, inspektion og kontrol af landinger, omladninger, bording og inspektion af fartøjer, nationale inspektions-/observationsplaner og sporbarhed) er ikke dækkende, fordi foranstaltningerne kun delvis dækker højsøflåden og kun gennemføres delvis, eller fordi planerne endnu ikke er udarbejdet. Desuden rummer denne politik ingen kvantificerbare forvaltningsmål, ingen angivelser af niveauet for fiskeriindsatsen, kvoter, licenser, fiskeritilladelser til tredjelande, antallet af fartøjer inden for RFFO'er, vurderinger af og mål for bestande eller videnskabelig rådgivning. Der er ikke foretaget nogen analyse af sammenhængen mellem antallet af fartøjer, antallet af licenser, fangstmængderne og de tilgængelige økonomiske og menneskelige ressourcer, der er behov for til at kontrollere og overvåge branchen. Der mangler benchmarks for gennemførelsen af politiske mål eller en metodologi for udarbejdelsen af sådanne benchmarks. Endelig er oplysningerne om fremtidige foranstaltninger vage og uden angivelse af, hvordan og hvornår myndighederne vil gennemføre den pågældende politik.

               (66)

               I perioden fra 2012 til 2015 fremsendte Kommissionen detaljerede bemærkninger om Taiwans forskellige planer for at bekæmpe IUU-fiskeri og gentog behovet for samarbejde og korrigerende foranstaltninger. Taiwan anfægtede ikke Kommissionen udtalelser, men anførte gentagne gange, at det var nødvendigt at overveje foranstaltningerne, og at man havde behov for yderligere tid til at gennemføre dem.

               (67)

               Kontrolbesøget til Taiwan i 2015 viste, at der kun var sket begrænsede eller slet ingen fremskridt på de områder, der vakte bekymring, og som Kommissionen fremhævede i perioden 2012-2015 (som beskrevet i ovenstående betragtning). Fiskerilovgivningen var stadig på forslagsstadiet, den nationale handlingsplan mod IUU-fiskeri var angiveligt i gennemførelsesfasen, men i virkeligheden gennemførte man ingen af de foranstaltninger, der beskrives i denne del af afgørelsen, samtidig med at fristerne var uklare; dertil kommer, at den nationale handlingsplan for fiskerikapaciteten stadig var et dokument uden konkrete mål og uden nogen tidsplan for gennemførelsen. Når det gælder udarbejdelsen af regler for overvågning og kontrol, var der kun sket minimale fremskridt, idet e-logbøgerne kun dækkede en del af fiskerflåden, der var ingen udpegede havne, landingsopgørelserne dækkede kun indenlandsk fiskeri, og planerne om fremover at udvide den til højsøflåden befandt sig stadig i udviklingsfasen, hvilket også gjaldt for foranstaltningerne til kontrol af omladninger. Kommissionens rapport fra juli 2012 indeholder en detaljeret beskrivelse af de forskellige problemer, der nævnes i denne betragtning. Der er tale om de samme forhold, som man konstaterede ved det seneste kontrolbesøg i marts 2015. Kommissionens rapport fra tjenesterejsen i marts 2015 indeholdt igen alle de kritiske spørgsmål, og man fremhævede de mulige konsekvenser af manglende fremskridt.

               (68)

               Af nævnte årsager mener Kommissionen, at Taiwan har undladt at afhjælpe alle de problemer, der blev identificeret i perioden 2012-2015.

               (69)

               Taiwan har heller ikke vedtaget retsregler med definitioner af IUU-fiskeri og alvorlige overtrædelser i overensstemmelse med IOTC-resolution 11/03 (11) og artikel 25, stk. 4, i WCPFC-konventionen (12). Taiwan har ligeledes undladt at udøve sin jurisdiktion over administrative og tekniske spørgsmål vedrørende landets fiskerflåde som krævet i henhold til artikel 94 i UNCLOS (se ligeledes artikel 5 i Genève-konventionen om det åbne hav fra 1958). Taiwan har endvidere undladt at gennemføre bestemmelserne i 31-33 i FAO's frivillige retningslinjer for flagstatspræstationer. Desuden har Taiwan undladt at gennemføre bestemmelserne i punkt 24 i den internationale handlingsplan mod IUU-fiskeri med hensyn til overvågning og kontrol af landets flåde.

               (70)

               Generelt var de taiwanesiske myndigheder samarbejdsvillige, og de reagerede generelt hurtigt på anmodninger om oplysninger eller verifikationer, som både medlemsstaterne og Kommissionen sendte i henhold til artikel 17, stk. 6, i forordning (EF) nr. 1005/2008. Nogle problemer vedrørende medlemsstaternes adgang til oplysninger vedrørende data fra fartøjsovervågningssystemet for fartøjer under taiwanesisk flag blev løst ved Kommissionens mellemkomst. Men deres svars nøjagtighed blev undergravet af de utilstrækkelige sporbarhedssystemer som beskrevet i afsnit 3.1 i denne afgørelse.

               (71)

               I henhold til artikel 31, stk. 5, litra b), analyserede Kommissionen ligeledes eksisterende gennemførelsesforanstaltninger for at forebygge, afværge og standse IUU-fiskeri i Taiwan.

               (72)

               I perioden 2012-2015 fremhævede Kommissionen behovet for, at Taiwan vedtager en ny fiskerilov. Den nuværende lov indeholder ingen klare definitioner af anvendelsesområde og alvorlige overtrædelser, og der findes heller ingen bestemmelser vedrørende strengere sanktioner i tilfælde af gentagne overtrædelser. Den nuværende lovbestemte bødestørrelse er ikke tilstrækkelig til at afholde store kommercielle fartøjer fra at udnytte fordelene ved potentielt ulovlige aktiviteter (de maksimale bøder ligger omkring 9 000 EUR). I deres nuværende form er sanktionerne ikke omfattende eller strenge nok til at virke afskrækkende. Der mangler også specifikke bestemmelser i loven vedrørende statsborgere, der medvirker til eller deltager i IUU-fiskeriaktiviteter. Der findes nogle valgfrie sanktioneringsbestemmelser i forordningen for taiwanesiske investeringer i driften af fiskerfartøjer under fremmed flag med sanktioner for hvidvask af fiskenes oprindelse og for drift af fiskerfartøjer under fremmed flag i strid med de gældende regler i flagstaten. Men de anførte økonomiske sanktioner er ikke obligatoriske, og det er uklart, om de indføres, hvis andre lande har idømt taiwanesiske statsborgere utilstrækkelige bøder for den samme overtrædelse.

               (73)

               Endelig findes der ikke nogen entydige retsregler for omsætningen af RFFO'ernes bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger. De taiwanesiske myndigheder bekræftede, at de gældende retsregler skal revideres for at afhjælpe ovennævnte problemer. Taiwan har ligeledes givet udtryk for, at landet lægger stor vægt på at sikre, at taiwanesiske fiskerfartøjer, der af kyststater er blevet idømt sanktioner for overtrædelser, men hvor sanktionerne har været utilstrækkelige, vil blive idømt yderligere sanktioner i Taiwan. De taiwanesiske myndigheder meddelte, at der ville ligge en ny fiskerilov klar ved udgangen af 2014. Dette er imidlertid endnu ikke sket. Taiwan opfylder ikke sine forpligtelser til at indføre effektive håndhævelsesforanstaltninger i henhold til artikel 94 i UNCLOS (se også artikel 5 i Genève-konventionen om det åbne hav fra 1958). Taiwan undlader ligeledes at følge punkt 31-33, 35 og 38 i FAO's frivillige retningslinjer for flagstatspræstationer og at dokumentere, at man har indført en hensigtsmæssig sanktionsordning for at bekæmpe IUU-fiskeri som anbefalet i punkt 21 i den internationale handlingsplan mod IUU-fiskeri, og at man har vedtaget foranstaltninger vedrørende statsborgere, der er underlagt taiwanesisk jurisdiktion, som støtter eller deltager i IUU-fiskeri, jf. punkt 18 i den internationale handlingsplan mod IUU-fiskeri.

               (74)

               Taiwans kapacitet vedrørende overvågning og kontrol er ikke tilstrækkeligt veludviklet. Der foreligger ikke nogen national inspektionsplan, som kan sikre en sammenhængende politik for tilsyn med og overvågning af fiskerflådens aktiviteter. De specifikke foranstaltninger og værktøjer til overvågning og kontrol er fortsat mangelfulde som forklaret i betragtning 65 og 67, hvilket er til hinder for, at de taiwanesiske gennemførelsesforanstaltninger kan forebygge, afværge og standse IUU-fiskeri. I henhold til de foreliggende oplysninger dækker Taiwan kun 60 % af sin højsøflåde på 100 BRT, som udøver sine aktiviteter uden for taiwanesiske farvande, herunder alle eksisterende notfartøjer. Taiwan samarbejder med mere end 30 lande om indførelsen af kravet om udpegede havne, men i øjeblikket er der ikke nogen operationelle ordninger på plads. Siden september 2014 har Taiwan indført en ny ordning for landingsopgørelser, og man er i færd med at ajourføre denne med nye retlige bestemmelser, men den nye ordning for landingsopgørelser dækker stadig ikke alle typer af højsøfartøjer. Endelig arbejder Taiwan fortsat på at udvikle et effektivt system for kontrol med omladninger fra højsøfartøjer.

               (75)

               Manglen på et effektivt overvågnings- og kontrolsystem demonstrerer den manglende evne til at overvåge fiskeriaktiviteter til søs og hindrer fiskeriministeriet i at håndhæve reglerne for de forskellige berørte havområder effektivt. At der heller ikke foregår et effektivt samarbejde med tredjelande vedrørende udpegede havne og omladninger, øger risikoen for, at taiwanesiske fartøjer udøver IUU-fiskeri. Derfor mener Kommissionen ikke, at Taiwan sikrer en omfattende og effektiv overvågning og kontrol af fiskerfartøjer, der sejler under landets flag. At Taiwan ikke har indført et effektivt overvågnings- og kontrolsystem er til hinder for landets overholdelse af artikel 94 i UNCLOS (se også artikel 5 i Genève-konventionen om det åbne hav fra 1958). Taiwan overholder heller ikke anbefalingerne i punkt 33 i FAO's frivillige retningslinjer for flagstatspræstationer eller punkt 24 i den internationale handlingsplan mod IUU-fiskeri.

               (76)

               På grundlag af de oplysninger, der er indhentet i forbindelse med Kommissionens kontrolbesøg i 2012 og 2015 og drøftelserne med de taiwanesiske myndigheder i perioden 2012 til 2015, bemærker Kommissionen, at de taiwanesiske myndigheder derfor ikke kan anses for at mangle finansielle ressourcer, men snarere mangler de retlige og administrative rammer, der er nødvendige for at kunne varetage deres opgaver som flag-, havne- og afsætningsstat effektivt.

               (77)

               Det bemærkes, at Taiwan som følge af sin politiske status ikke er medlem af De Forenede Nationer (FN). I henhold til statistikkerne for De Forenede Nationers indeks over menneskelig udvikling (HDI), som Taiwan har indsamlet i henhold til FN's metodologi, anses Taiwan for at være et land med et højt niveau af menneskelig udvikling (nr. 21 ud af 188 lande) (13).

               (78)

               I lyset af disse elementer finder Kommissionen ikke, at Taiwan mangler økonomiske ressourcer til at opfylde sine forpligtelser som flag-, havne-, havne- og afsætningsstat, men snarere de nødvendige retsregler og administrative forskrifter til at sikre en omkostningseffektiv og effektiv opfyldelse af sine forpligtelser.

               (79)

               I lyset af den situation, som er forklaret i denne del af afgørelsen, og på grundlag af de faktiske oplysninger, som Kommissionen har indsamlet, samt alle Taiwans udtalelser, kan det i henhold til artikel 31, stk. 3 og 5, i IUU-forordningen fastslås, at Taiwan ikke har opfyldt sine folkeretlige forpligtelser vedrørende samarbejds- og håndhævelsesforanstaltninger.

         3.3.   Manglende gennemførelse af internationale regler (IUU-forordningens artikel 31, stk. 6)

               (80)

               Taiwan har ikke underskrevet eller ratificeret nogen af de internationale aftaler, som specifikt vedrører fiskeri. Som forklaret i betragtning 36 anses Taiwan for at være omfattet af allerede eksisterende sædvaneretlige regler samt af en forpligtelse til rettidig omhu vedrørende de af landets fiskerfartøjer, der driver IUU-fiskeri. Taiwan er kontraherende part i CCSBT, SPRFMO og NPFC og samarbejdende ikkekontraherende part i WCPFC, IATTC og ICCAT. Taiwan er desuden indbudt som ekspert til IOTC.

               (81)

               I henhold til artikel 31, stk. 6, litra b), analyserede Kommissionen alle oplysninger vedrørende Taiwans status som kontraherende part i CCSBT, SPRFMO og NPFC, som samarbejdende, ikkekontraherende part i WCPFC, IATTC, ICCAT og som indbudt ekspert til IOTC.

               (82)

               Kommissionen har også gennemgået de oplysninger, som den finder relevante for den kendsgerning, at Taiwan har erklæret sig villig til at anvende de bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger, der er vedtaget af WCPFC, IATTC, ICCAT, CCSBT, SPRFMO og IOTC.

               (83)

               Ifølge oplysningerne fra IOTC's rapport om Taiwans regeloverholdelse af 23. marts 2015 (14) blev der konstateret gentagne tilfælde af problemer med overholdelsen i 2014. Ifølge de tilgængelige oplysninger har Taiwan navnlig ikke fremlagt alle de obligatoriske oplysninger i henhold til IOTC-standarden for listen over fartøjer til tropisk tun i løbet af 2006 som krævet i IOTC-resolution 12/11. Taiwan har ikke fremlagt alle de obligatoriske oplysninger i henhold til IOTC-standarden for listen over fartøjer til sværdfisk og hvid tun i løbet af 2007 som krævet i IOTC-resolution 12/11. Taiwan har ikke fremlagt alle de obligatoriske oplysninger i henhold til IOTC-standarden for listen over godkendte fartøjer på over 24 meters længde som krævet i IOTC-resolution 14/04. Taiwan har ikke indberettet størrelsesfrekvensen for langlinefiskeri i henhold til IOTC-standarden som krævet i resolution 10/02. Taiwan har ikke indberettet størrelsesfrekvensen for hajer i henhold til IOTC-standarden som krævet i resolution 05/05. Taiwan har ikke fremsendt nogen observatørrapport som krævet i resolution 11/04. Desuden har Taiwan ikke fremlagt rapporten om resuméet af fartøjsovervågningssystemet som krævet i resolution 12/13, landet har ikke gennemført mærkningen af passive fiskeredskaber som krævet i resolution 13/02, og landet har ikke fremsendt en detaljeret rapport om omladninger i havn som krævet i resolution 12/05. Man kunne ligeledes konstatere, at Taiwan ikke overholder IOTC-resolution 14/06.

               (84)

               Som følge heraf har IOTC identificeret Taiwan som havende begået gentagne overtrædelser i 2014, idet 48 store langlinefartøjer til tunfiskeri fra landets fiskerflåde har begået gentagne overtrædelser i 2014, mens 38 af disse muligvis også har begået overtrædelser i 2013 (15).

               (85)

               Man kunne ligeledes konstatere, at Taiwan endnu ikke har behandlet sager, hvor et fartøj og en statsborger fra Taiwan er blevet identificeret i forbindelse med IUU-fiskeriaktiviteter i 2013 (se betragtning 86).

               (86)

               Ifølge oplysninger fra IOTC's rapport om Taiwans overholdelse af reglerne fra den 26. april 2014 (16) erindres der om, at IOTC har identificeret Taiwan på grund af landets manglende overholdelse af IOTC-resolution 12/05. Mere specifikt har IOTC identificeret Taiwan som havende begået gentagne overtrædelser i 2013, idet 102 store langlinefartøjer til tunfiskeri fra landets fiskerflåde har begået gentagne overtrædelser i 2013, mens 34 af disse også er registeret for formodede overtrædelser i 2012. Desuden har Taiwan undladt at fremlægge dokumentation for, at man har gennemført hensigtsmæssige undersøgelser, og at man har indført sanktioner af passende strenghed over for et bestemt fartøj (under navnet »MAN YIH FENG«), som står på IOTC's foreløbige liste over IUU-fartøjer (17).

               (87)

               Efter kontrolbesøget i 2015 erklærede Taiwan over for Kommissionen, at man anerkender omfanget af problemerne med omladninger fra større fiskerfartøjer, og forklarede, at man har truffet foranstaltninger til at forbyde omladninger, sikre gyldige fiskerilicenser og uddele nye logbøger til fartøjerne. Taiwan anerkendte også behovet for foranstaltninger vedrørende problemer med størrelsesoplysninger for hajer, observatørindberetninger, mærkning af passive fiskeredskaber og en detaljeret rapport over omladninger i havn.

               (88)

               Taiwans problemer med IOTC forstærkes af, at Taiwan har en stor højsøfiskerflåde, og ifølge skøn udføres 73 % af omladningerne til havs i IOTC-området af taiwanesiske fartøjer (18).

               (89)

               Taiwans problemer med at overholde IOTC-bestemmelserne viser, at landet ikke opfylder sine forpligtelser som flagstat i henhold til artikel 94 i UNCLOS (se også artikel 5 i Genève-konventionen om det åbne hav fra 1958). Dermed overholder Taiwan heller ikke anbefalingerne i punkt 31-33, 35 og 38 i FAO's frivillige retningslinjer for flagstatspræstationer og punkt 24 i den internationale handlingsplan mod IUU-fiskeri.

               (90)

               Kommissionen har også gennemgået oplysninger fra ICCAT om Taiwans overholdelse af ICCAT's regler og forpligtelser vedrørende overvågning og kontrol. Hertil benyttede Kommissionen ICCAT-tabellerne for at undersøge spørgsmål om manglende overholdelse, der blev konstateret ved de observationer, der blev foretaget af ICCAT's regionale observatører inden for rammerne af ICCAT's regionale observationsprogrammer (19).

               (91)

               De foreliggende oplysninger for 2014 fra ICCAT afslørede, at taiwanesiske fartøjer har undladt at forevise ICCAT-observatørerne gyldige tilladelser til omladning og ajourførte versioner af omladningsopgørelsen (man benyttede tidligere udgaver, som ikke indeholdt de seneste ændringer såsom en henvisning til bestanden og området). Desuden har taiwanesiske fartøjer undladt at fremlægge gyldige tilladelser til at fiske i ICCAT-området, og der blev konstateret talrige tilfælde af manglende overholdelse i forbindelse med logbøger, f.eks. ikke-indbundne logbøger, hvilket er i strid med anbefaling 03-13, og ikkenummererede sider i logbogen som krævet i ICCAT-anbefaling 11-01, bilag 1. Desuden konstaterede man også manglende overholdelse af mærkningskrav og krav vedrørende tilsyn og kontrol samt manglende konsekvens ved indberetning af oplysninger til ICCAT-observatørerne.

               (92)

               Der erindres ligeledes om, at ICCAT i 2014 sendte en brev (20) til Taiwan vedrørende formodede omladninger til søs og taiwanesiske statsborgere formodede IUU-aktiviteter, navnlig vedrørende kontrol med fangster og uoverensstemmelse mellem fangstattester og de samlede indberettede fangster.

               (93)

               Efter kontrolbesøget i 2015 forklarede Taiwan, at man fuldt ud overholdt reglerne fra 2007 til 2012 og i 2014. I forbindelse med de erkendte problemer med overholdelsen i 2013 påstod Taiwan, at landet havde truffet alle hensigtsmæssige forholdsregler for at løse problemerne med overholdelse af ICCAT-bestemmelserne, og at ICCAT derfor ikke havde truffet foranstaltninger.

               (94)

               For så vidt angår WCPFC bemærkes det, at Kommissionen og de taiwanesiske myndigheder under kontrolbesøget i 2015 drøftede Taiwans overholdelse af de bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger, som denne regionale organisation havde indført.

               (95)

               Taiwan har over for Kommissionen erklæret, at landet har indarbejdet WCPFC-konventionen og bevarelses- og forvaltningsforanstaltningerne i sit nationale retssystem, og at man har arbejdet på at løse en række tilfælde af manglede overholdelse af WCPFC's bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger.

               (96)

               Det bemærkes ligeledes, at man ved den 10. ordinære samling i WCPFC's videnskabelige udvalg tog spørgsmålet om manglende data for Taiwans flåde af notfartøjer op og anmodede Taiwan om at forelægge et dokument ved den 11. ordinære samling i det videnskabelige udvalg med en beskrivelse af den metode, der anvendes til at foretage skøn over fangsten af tunarter i de samlede oplysninger om notfiskeri, der sendes til WCPFC (21).

               (97)

               Oplysningerne fra SPRFMO (22) viser, at Taiwan for 2014 ikke har opfyldt standarderne for indsamling, indberetning, verifikation og udveksling af data (CMM 2.02 (1e)) og ikke fuldt ud har opfyldt kravene vedrørende oplysninger om landinger og omladninger (CMM 2.02 (1d)).

               (98)

               Efter kontrolbesøget i 2015 fremførte Taiwan over for Kommissionen, at landet var nødsaget til at fremsende sammenfattende oplysninger under CMM 2.02(1e) som følge af nationale databeskyttelsesregler. Taiwan forklarede ligeledes, at man kun til dels havde undladt at overholde CMM 2.02 (1d).

               (99)

               Taiwans problemer med at overholde WCPFC- og SPRFMO-bestemmelserne viser, at landet ikke opfylder sine forpligtelser som flagstat i henhold til artikel 94 i UNCLOS (se også artikel 5 i Genève-konventionen om det åbne hav fra 1958). Desuden fulgte Taiwan ikke anbefalingerne i punkt 31-33, 35 og 38 i FAO's frivillige retningslinjer for flagstatspræstationer og punkt 24 i den internationale handlingsplan mod IUU-fiskeri.

               (100)

               I lyset af den situation, som er forklaret i denne del af afgørelsen, og på grundlag af de faktiske oplysninger, som Kommissionen har indsamlet, samt alle Taiwans udtalelser, kan det i henhold til artikel 31, stk. 3 og 6, i IUU-forordningen fastslås, at Taiwan ikke har opfyldt sine folkeretlige forpligtelser, når det gælder internationale regler, administrative bestemmelser samt bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger.

         3.4.   Specifikke begrænsninger udviklingslande (artikel 31, stk. 7, i IUU-forordningen)

               (101)

               Det bemærkes, at Taiwan som følge af sin politiske status ikke er medlem af De Forenede Nationer. I henhold til HDI-statistikkerne, som Taiwan har indsamlet i henhold til FN's metodologi, anses Taiwan for at være et land med et højt niveau af menneskelig udvikling (nr. 21 ud af 188 lande) (23).

               (102)

               Det skal bemærkes, at meddelelsen om Taiwan som flagstat blev godkendt af Kommissionen i overensstemmelse med artikel 20 i IUU-forordningen den 28. januar 2010. Taiwan bekræftede som krævet i artikel 20, stk. 1, i IUU-forordningen, at der findes nationale ordninger til gennemførelse, kontrol og håndhævelse af de love, administrative bestemmelser samt bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger, som landets fiskerfartøjer skal overholde.

               (103)

               I lyset af landets ovennævnte placering i HDI og observationerne under kontrolbesøgene fra 2012-2015 foreligger der ingen oplysninger, der tyder på, at Taiwans manglende opfyldelse af sine folkeretlige forpligtelser skyldes et lavt udviklingsniveau. Der foreligger ingen konkrete beviser, som kan sammenkæde mangler vedrørende fiskeriovervågning og -kontrol med begrænset kapacitet og infrastruktur. Taiwan har aldrig hævdet, at udviklingsmæssige begrænsninger påvirker landets evne til at indføre et effektivt kontrol- og overvågningssystem, og har aldrig anmodet om støtte fra EU.

               (104)

               I lyset af den situation, som er forklaret i denne del af afgørelsen, og på grundlag af alle de faktuelle oplysninger, som Kommissionen har indsamlet, samt udtalelser fra Taiwan kunne det i henhold til artikel 31, stk. 7, i IUU-forordningen konstateres, at Taiwans udviklingsstatus og overordnede præstation med hensyn til fiskeriforvaltning ikke er påvirket af dets udviklingsniveau.

         4.   KONKLUSION OM MULIGHEDEN FOR IDENTIFIKATION SOM ET IKKESAMARBEJDENDE TREDJELAND

               (105)

               På baggrund af ovenstående konklusioner om Taiwans manglende opfyldelse af sine folkeretlige forpligtelser som flag-, havne-, kyst- eller afsætningsstat til at træffe foranstaltninger til at forebygge, afværge og standse IUU-fiskeri bør dette land i henhold til IUU-forordningens artikel 32 underrettes om, at det muligvis kan blive identificeret som et land, som Kommissionen betragter som et ikkesamarbejdende tredjeland, for så vidt angår bekæmpelse af IUU-fiskeri.

               (106)

               Efter artikel 32, stk. 1, i IUU-forordningen skal Kommissionen underrette Taiwan om, at landet muligvis kan identificeres som et ikkesamarbejdende tredjeland. Kommissionen skal ligeledes træffe alle de foranstaltninger, som er anført i artikel 32 i IUU-forordningen, med hensyn til Taiwan. For at sikre en forsvarlig forvaltning bør der fastsættes en frist for det pågældende land til at svare skriftligt på meddelelsen og afhjælpe situationen.

               (107)

               Underretningen af Taiwan om, at det muligvis kan blive identificeret som et ikkesamarbejdende land, udelukker ikke og fører heller ikke automatisk til, at Kommissionen eller Rådet efterfølgende tager skridt til at identificere ikkesamarbejdende lande og opstille en liste over dem —

         VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
   Eneste artikel
   Taiwan underrettes hermed om muligheden for, at landet bliver identificeret som et tredjeland, der af Kommissionen betragtes som et ikkesamarbejdende tredjeland med hensyn til bekæmpelse af ulovligt, urapporteret og ureguleret fiskeri.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 1. oktober 2015.

            På Kommissionens vegne

         Karmenu VELLA

            Medlem af Kommissionen

      (1)  EUT L 286 af 29.10.2008, s. 1.

      (2)  Det Særskilte Toldområde Taiwan, Penchu, Kinmen og Matscu.

      (3)  Betegnelserne »stat« og »land« vedrørende fiskerienheden Taiwan anvendes udelukkende i forbindelse med IUU-forordningen.

      (4)  Oplysninger hentet fra:
   https://treaties.un.org/pages/ViewDetails.aspx?src=TREATY&mtdsg_no=XXI-2&chapter=21&lang=en#1
   https://treaties.un.org/pages/HistoricalInfo.aspx#China

      (5)  Oplysninger hentet fra:
   https://treaties.un.org/pages/ViewDetails.aspx?src=TREATY&mtdsg_no=XXI-1&chapter=21&lang=en
   https://treaties.un.org/pages/HistoricalInfo.aspx#China

      (6)  Se Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 137/2014 af 12. februar 2014 om ændring af forordning (EU) nr. 468/2010 om opstilling af en EU-liste over fartøjer, der udøver ulovligt, urapporteret og ureguleret fiskeri (EUT L 43 af 13.2.2014, s. 47).

      (7)  Oplysninger hentet fra: http://www.radionz.co.nz/international/pacific-news/266070/arrests-in-marshalls-over-illegal-fishing

      (8)  Oplysninger hentet fra: http://legal.un.org/ilc/texts/instruments/english/conventions/8_1_1958_high_seas.pdf

      (9)  Frivillige retningslinjer for flagstatspræstationer, 2014, hentet fra: http://www.fao.org/3/a-mk052e.pdf

      (10)  International Plan of Action to prevent, deter and eliminate illegal, unreported and unregulated fishing, Food and Agriculture Organization of the United Nations (IPOA-IUU), 2001.

      (11)  ITOC-resolution 11/03, hentet fra: http://www.iotc.org/sites/default/files/documents/compliance/cmm/iotc_cmm_11-03_en.pdf

      (12)  WCPFC-konventionen, hentet fra: https://www.wcpfc.int/system/files/text.pdf

      (13)  http://eng.stat.gov.tw/ct.asp?xItem=25280&ctNode=6032&mp=5

      (14)  IOTC Compliance Report for Taiwan, Doc. No IOTC-2015-CoC12-CR36, 23. marts 2015.

      (15)  IOTC Doc. No IOTC-2015-CoC12-08c Add_1, 27. marts 2015.

      (16)  IOTC Doc. No IOTC-2014-CoC11-08c Add_1, 26. april 2014.

      (17)  Report of the Eleventh Session of the Compliance Committee, Colombo, Sri Lanka, 26.-28. maj, 2014, s.14-15.

      (18)  Oplysninger hentet fra:
   http://www.iotc.org/sites/default/files/documents/2015/03/IOTC-2015-CoC12-04bE_-_IOTC_ROP_-_Contractors_Report.pdf

      (19)  ICCAT Regional Observer Programmes and Responses, 5. november 2014, COC-305/2014, s. 33-49.

      (20)  Brev af 13. februar 2014.

      (21)  Punkt 82 i den sammenfattende rapport fra den 10. ordinære samling i WCPFC's videnskabelige udvalg.

      (22)  Assessment of Compliance of Members and CNCPs, 2nd Meeting of the Compliance and Technical Committee, Auckland, New Zealand, 30.-31. januar 2015.

      (23)  http://eng.stat.gov.tw/ct.asp?xItem=25280&ctNode=6032&mp=5


title: Rådets afgørelse af 2. december 2013 om udnævnelse af medlemmer af og suppleanter til bestyrelsen for Det Europæiske Institut til Forbedring af Leve- og Arbejdsvilkårene

text:
               7.12.2013

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 358/5

         RÅDETS AFGØRELSE
   af 2. december 2013
   om udnævnelse af medlemmer af og suppleanter til bestyrelsen for Det Europæiske Institut til Forbedring af Leve- og Arbejdsvilkårene
   2013/C 358/05
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
   under henvisning til Rådets forordning (EØF) nr. 1365/75 af 26. maj 1975 om oprettelse af et europæisk institut til forbedring af leve- og arbejdsvilkårene (1), særlig artikel 6,
   under henvisning til de kandidatlister, som medlemsstaternes regeringer og arbejdstagernes og arbejdsgivernes organisationer har forelagt Rådet, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Rådet har ved afgørelse af 22. november 2010 (2), 7. marts 2011 (3), 12. juli 2011 (4), 20. september 2011 (5) og 29. oktober 2012 (6) udnævnt medlemmer af og suppleanter til bestyrelsen for Det Europæiske Institut til Forbedring af Leve- og Arbejdsvilkårene for perioden fra den 1. december 2010 til den 30. november 2013.

               (2)

               Der bør udnævnes de medlemmer af og suppleanter til bestyrelsen, der repræsenterer medlemsstaternes regeringer samt arbejdstagernes og arbejdsgivernes organisationer, for en treårig periode.

               (3)

               Det tilkommer Kommissionen at udnævne sine egne repræsentanter til bestyrelsen —

         VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   Til medlem af og suppleant til bestyrelsen for Det Europæiske Institut til Forbedring af Leve- og Arbejdsvilkårene udnævnes for perioden fra den 1. december 2013 til den 30. november 2016:
   I.   REGERINGSREPRÆSENTANTER

               Land

               Medlem

               Suppleant

               Belgien

               Michel DE GOLS

               Alain PIETTE

               Bulgarien

               Teodora TODOROVA

               Iskren ANGELOV

               Den Tjekkiske Republik

               Vlastimil VÁŇA

               Veronika ŽIDLÍKOVÁ

               Danmark

               Lone HENRIKSEN

               Lis WITSØ-LUND

               Tyskland

               Andreas HORST

               Sebastian JOBELIUS

               Estland

               Eva PÕLDIS

               Ester RÜNKLA

               Irland

               Paul CULLEN

               Mary O'SULLIVAN

               Grækenland

               Stamatia PISIMISI

               Ioannis KONSTANTAKOPOULOS

               Kroatien

               Narcisa MANOJLOVIĆ

               Olivera FIŠEKOVIĆ

               Spanien

               Paloma GARCÍA GARCÍA

               José Ignacio MARTÍN FERNÁNDEZ

               Frankrig

               Valérie DELAHAYE-GUILLOCHEAU

               Marie-Soline CHOMEL

               Italien

               Aviana Maria Teresa BULGARELLI

               Carla ANTONUCCI

               Cypern

               Andreas MYLONAS

               Orestis MESSIOS

               Letland

               Ineta TĀRE

               Ineta VJAKSE

               Litauen

               Rita SKREBIŠKIENĖ

               Evaldas BACEVIČIUS

               Luxembourg

               Nadine WELTER

               Gary TUNSCH

               Ungarn

               Malta

               Roderick MIZZI

               Anthony AZZOPARDI

               Nederlandene

               Roel GANS

               Martin BLOMSMA

               Østrig

               Stephanie MATTES

               Petra PENCS

               Polen

               Jerzy CIECHAŃSKI

               Joanna MACIEJEWSKA

               Portugal

               Manuel MADURO ROXO

               Isilda FERNANDES

               Rumænien

               Alexandru ALEXE

               Liliana Ramona MOȘTENESCU

               Slovenien

               Vladka KOMEL

               Andraž BOBOVNIK

               Slovakiet

               Silvia GREGORCOVÁ

               Finland

               Antti NÄRHINEN

               Maija LYLY-YRJÄNÄINEN

               Sverige

               Hannes KANTELIUS

               Håkan NYMAN

               Det Forenede Kongerige

               Ciaran DEVLIN

               Shyamala BALENDRA

   II.   REPRÆSENTANTER FOR ARBEJDSTAGERNES ORGANISATIONER

               Land

               Medlem

               Suppleant

               Belgien

               Herman FONCK

               François PHILIPS

               Bulgarien

               Ivan KOKALOV

               Vesselin MITOV

               Den Tjekkiske Republik

               Hana MÁLKOVÁ

               Tomáš PAVELKA

               Danmark

               Jan KAHR FREDERIKSEN

               Heidi RØNNE MØLLER

               Tyskland

               Marika HÖHN

               Ghazaleh NAZZIBI

               Estland

               Kalle KALDA

               Kadi ALATALU

               Irland

               Sally Anne KINAHAN

               Peter RIGNEY

               Grækenland

               Panagiotis SYRIOPOULOS

               Panagiotis KORDATOS

               Kroatien

               Marija HANŽEVAČKI

               Dijana ŠOBOTA

               Spanien

               Antonia RAMOS YUSTE

               Ramon BAEZA

               Frankrig

               Emmanuel COUVREUR

               Rafaël NEDZYNSKI

               Italien

               Fausto DURANTE

               Cinzia DEL RIO

               Cypern

               Nicolaos EPISTITHIOU

               Letland

               Ruta PORNIECE

               Litauen

               Kristina KRUPAVIČIENĖ

               Danute ŠLIONSKIENĖ

               Luxembourg

               Véronique EISCHEN

               Vincent JACQUET

               Ungarn

               Melinda KELEMEN

               Erzsébet HANTI

               Malta

               Nederlandene

               Erik PENTENGA

               Sonja BALJEU

               Østrig

               Dinah DJALINOUS-GLATZ

               Adi BUXBAUM

               Polen

               Bogdan OLSZEWSKI

               Piotr OSTROWSKI

               Portugal

               Armando da COSTA FARIAS

               Vítor Manuel VICENTE COELHO

               Rumænien

               Adrian MARIN

               Luminița VINTILĂ

               Slovenien

               Pavle VRHOVEC

               Maja KONJAR

               Slovakiet

               Erik MACÁK

               Finland

               Juha ANTILA

               Leila KURKI

               Sverige

               Mats ESSEMYR

               Sten GELLERSTEDT

               Det Forenede Kongerige

               Paul SELLERS

               Elena CRASTA

   III.   REPRÆSENTANTER FOR ARBEJDSGIVERNES ORGANISATIONER

               Land

               Medlem

               Suppleant

               Belgien

               Kris DE MEESTER

               Roland WAEYAERT

               Bulgarien

               Dimiter BRANKOV

               Nikola ZIKATANOV

               Den Tjekkiske Republik

               Vladimíra DRBALOVÁ

               Pavla BŘEČKOVÁ

               Danmark

               Karen ROIY

               Berit TOFT FIHL

               Tyskland

               Lutz MÜHL

               Renate HORNUNG-DRAUS

               Estland

               Eve PÄÄRENDSON

               Marika MERILAI

               Irland

               Brendan McGINTY

               Eamonn McCOY

               Grækenland

               Rena BARDANI

               Katerina DASKALAKI

               Kroatien

               Davor MAJETIC

               Nenad SEIFERT

               Spanien

               Miguel CANALES GUTIÉRREZ

               Javier BLASCO de LUNA

               Frankrig

               Emmanuel JAHAN

               Italien

               Stefania ROSSI

               Paola ASTORRI

               Cypern

               Lena PANAYIOTOU

               Polyvios POLYVIOU

               Letland

               Ilona KIUKUCĀNE

               Anita LĪCE

               Litauen

               Luxembourg

               Fabio STUPICI

               Magalie LYSIAK

               Ungarn

               Antal CSUPORT

               Adrienn BALINT

               Malta

               Martin BORG

               Nederlandene

               W.M.J.M. VAN MIERLO

               Gerard A. M. VAN DER GRIND

               Østrig

               Katharina LINDNER

               Heidrun MAIER-DE-KRUIJFF

               Polen

               Anna KWIATKIEWICZ

               Portugal

               Marcelino Peralta PENA COSTA

               António VERGUEIRO

               Rumænien

               Doru Claudian FRUNZULICĂ

               Ștefan RĂDEANU

               Slovenien

               Tatjana PAJNKIHAR

               Igor ANTAUER

               Slovakiet

               Martin HOŠTÁK

               Finland

               Jenni RUOKONEN

               Minna ETU-SEPPÄLÄ

               Sverige

               Sverker RUDEBERG

               Niklas BECKMAN

               Det Forenede Kongerige

               Neil CARBERRY

               Rob WALL

         Artikel 2
   Rådet vil på et senere tidspunkt udnævne de endnu ikke indstillede medlemmer og suppleanter.
   Artikel 3
   Denne afgørelse træder i kraft på dagen for vedtagelsen.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 2. december 2013.

            På Rådets vegne

         E. GUSTAS

            Formand

      (1)  EFT L 139 af 30.5.1975, s. 1.

      (2)  EUT C 322 af 27.11.2010, s. 8.

      (3)  EUT C 83 af 17.3.2011, s. 4.

      (4)  EUT C 208 af 14.7.2011, s. 3.

      (5)  EUT C 278 af 22.9.2011, s. 2.

      (6)  EUT C 334 af 31.10.2012, s. 2.


Avis juridique important

|

31994D0156

94/156/EF: Rådets afgørelse af 21. februar 1994 om Fællesskabets tiltrædelse af konvention en om beskyttelse af havmiljøet i Østersøområdet (Helsingfors- konventionen 1974)

EF-Tidende nr. L 073 af 16/03/1994 s. 0001 - 0001 den finske specialudgave: kapitel 11 bind 29 s. 0220  den svenske specialudgave: kapitel 11 bind 29 s. 0220

RAADETS AFGOERELSE af 21. februar 1994 om Faellesskabets tiltraedelse af konventionen om beskyttelse af havmiljoeet i OEstersoeomraadet (Helsingfors-konventionen 1974) (94/156/EF) RAADET FOR DEN EUROPAEISKE UNION HAR - under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europaeiske Faellesskab, saerlig artikel 130 S, stk. 1, sammenholdt med artikel 228, stk. 3, foerste afsnit,  under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),  under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (2),  under henvisning til udtalelse fra Det OEkonomiske og Sociale Udvalg (3), og ud fra foelgende betragtninger:  I henhold til traktatens artikel 130 R skal Faellesskabets politik paa miljoeomraadet bidrage til forfoelgelse af maal, der har form af bevarelse, beskyttelse og forbedring af miljoekvaliteten, beskyttelse af menneskers sundhed og en forsigtig og rationel  udnyttelse af naturressourcerne; inden for rammerne af deres respektive befoejelser samarbejder Faellesskabet og medlemsstaterne med tredjelande og med de kompetente internationale organisationer;  Kommissionen har vedtaget foranstaltninger paa det omraade, som er omfattet af konventionen om beskyttelse af havmiljoeet i OEstersoeomraadet (Helsingfors-konventionen 1974), og det er dens opgave paa disse omraader at engagere sig paa internationalt plan;  Kommissionen har siden den 19. februar 1991 deltaget som observatoer i moederne i Kommissionen til Beskyttelse af OEstersoeen;  Kommissionen har endvidere deltaget i moederne i det ad hoc-udvalg, der blev nedsat med henblik paa revision af konventionen om beskyttelse af OEstersoeen;  konventionen om beskyttelse af OEstersoeen er blevet aendret for at goere det muligt for Faellesskabet at tiltraede - TRUFFET FOELGENDE AFGOERELSE:  Artikel 1  Det Europaeiske Faellesskab tiltraeder konventionen om beskyttelse af havmiljoeet i OEstersoeomraadet (Helsingfors-konventionen 1974).  Teksten til konventionen er knyttet som bilag til denne afgoerelse.   Artikel 2  Formanden for Raadet bemyndiges til at udpege den eller de personer, der er befoejet til at deponere tiltraedelsesinstrumentet i overensstemmelse med konventionens artikel 26.  Udfaerdiget i Bruxelles, den 21. februar 1994. Paa Raadets vegne Th. PANGALOS Formand  (1) EFT nr. C 222 af 18. 8. 1993, s. 13.  (2) EFT nr. C 315 af 22. 11. 1993.  (3) EFT nr. C 34 af 2. 2. 1994, s. 5.


title: 2014/638/EU: Det Europæiske Råds afgørelse af 30. august 2014 om valget af formanden for Det Europæiske Råd

text:
               2.9.2014

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 262/5

         DET EUROPÆISKE RÅDS AFGØRELSE
   af 30. august 2014
   om valget af formanden for Det Europæiske Råd

      (2014/638/EU)

   DET EUROPÆISKE RÅD HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Union, særlig artikel 15, stk. 5, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Den 30. november 2014 udløber mandatperioden for den nuværende formand for Det Europæiske Råd, Herman VAN ROMPUY.

               (2)

               Der bør derfor vælges en ny formand for Det Europæiske Råd —

         VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   Donald TUSK vælges som formand for Det Europæiske Råd for perioden 1. december 2014-31. maj 2017.
   Artikel 2
   Denne afgørelse meddeles Donald TUSK af generalsekretæren for Rådet.
   Artikel 3
   Denne afgørelse offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 30. august 2014.

            På Det Europæiske Råds vegne

         H. VAN ROMPUY

            Formand


Europa-Parlamentets afgørelse om indføjelse i forretningsordenen af en ny artikel 29 a om de politiske gruppers virksomhed og retsstilling (2003/2114(REG))


Avis juridique important

|

32003D0169

2003/169/RIA: Rådets afgørelse 2003/169/RIA af 27. februar 2003 om fastsættelse af de bestemmelser i 1995-konventionen om forenklet udleveringsprocedure mellem medlemsstaterne i Den Europæiske Union og i 1996-konventionen om udlevering mellem Den Europæiske Unions medlemsstater, der udgør en udvikling af Schengen-reglerne i henhold til aftalen om Republikken Islands og Kongeriget Norges associering i anvendelsen, gennemførelsen og udviklingen af Schengen-reglerne

EU-Tidende nr. L 067 af 12/03/2003 s. 0025 - 0026

Rådets afgørelse 2003/169/RIAaf 27. februar 2003om fastsættelse af de bestemmelser i 1995-konventionen om forenklet udleveringsprocedure mellem medlemsstaterne i Den Europæiske Union og i 1996-konventionen om udlevering mellem Den Europæiske Unions medlemsstater, der udgør en udvikling af Schengen-reglerne i henhold til aftalen om Republikken Islands og Kongeriget Norges associering i anvendelsen, gennemførelsen og udviklingen af Schengen-reglerneRÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -under henvisning til traktaten om Den Europæiske Union, særlig artikel 31, litra b), og artikel 34, stk. 2, litra c),under henvisning til initiativ fra Kongeriget Sverige(1),under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet(2), ogud fra følgende betragtninger:(1) Med henblik på gennemførelsen af Den Europæiske Unions mål har Rådet indgået konventionen om en forenklet udleveringsprocedure mellem medlemsstaterne i Den Europæiske Union(3) (i det følgende benævnt "konventionen om forenklet udleveringsprocedure") og konventionen om udlevering mellem Den Europæiske Unions medlemsstater(4) (i det følgende benævnt "konventionen om udlevering").(2) For at gøre den retlige situation klar og entydig bør man fastlægge forholdet mellem bestemmelserne i ovennævnte konventioner og bestemmelserne i afsnit III, kapitel 4, i konventionen af 19. juni 1990 om gennemførelse af Schengen-aftalen af 14. juni 1985 om gradvis ophævelse af kontrollen ved de fælles grænser(5) (i det følgende benævnt "Schengen-gennemførelseskonventionen"), der er indarbejdet i Den Europæiske Union med Amsterdam-traktatens ikrafttræden den 1. maj 1999.(3) Det er ligeledes vigtigt at associere Republikken Island og Kongeriget Norge i anvendelsen af bestemmelserne i konventionen om forenklet udleveringsprocedure og visse bestemmelser i konventionen om udlevering, der er en udvikling af Schengen-reglerne, og som indgår i anvendelsesområdet for artikel 1 i Rådets afgørelse 1999/437/EF af 17. maj 1999 om visse gennemførelsesbestemmelser til aftalen mellem Rådet for Den Europæiske Union og Republikken Island og Kongeriget Norge om disse to staters associering i gennemførelsen, anvendelsen og udviklingen af Schengen-reglerne(6).(4) De procedurer, der er fastsat i aftalen mellem Rådet for Den Europæiske Union og Republikken Island og Kongeriget Norge om disse to staters associering i gennemførelsen, anvendelsen og udviklingen af Schengen- reglerne(7) (i det følgende benævnt "associeringsaftalen"), er blevet overholdt for så vidt angår denne afgørelse.(5) Når Republikken Island og Kongeriget Norge får meddelelse om vedtagelsen af denne afgørelse i henhold til artikel 8, stk. 2, litra a), i ovennævnte aftale, skal disse to stater opfordres til, når de underretter Rådet og Kommissionen om, at deres forfatningsmæssige krav er opfyldt, at fremsætte de relevante erklæringer og meddelelser, der er omhandlet i artikel 7, stk. 4, artikel 9, artikel 12, stk. 3, og artikel 15 i konventionen om forenklet udleveringsprocedure og i artikel 6, stk. 3, og artikel 13, stk. 2, i konventionen om udlevering -TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:Artikel 1Konventionen om forenklet udleveringsprocedure udgør en udvikling af bestemmelserne i Schengen-reglerne og navnlig af bestemmelsen i artikel 66 i Schengen-gennemførelseskonventionen.Artikel 2Artikel 2, 6, 8, 9 og 13 i konventionen om udlevering samt dens artikel 1, i det omfang den er relevant for de andre artikler, udgør en udvikling af bestemmelserne i Schengen-reglerne og navnlig af artikel 61, artikel 62, stk. 1 og 2, og artikel 63 og 65 i Schengen-gennemførelseskonventionen.Artikel 31. Uden at dette berører artikel 8 i associeringsaftalen, træder bestemmelserne i konventionen om forenklet udleveringsprocedure i kraft for Island og Norge på datoen for konventionens ikrafttræden i overensstemmelse med dens artikel 16, stk. 2, eller - hvis denne dato ligger før den 1. juli 2002 - på sidstnævnte dato.2. Inden konventionen om forenklet udlevering får virkning for Island eller Norge, kan Island og Norge, når de meddeler opfyldelsen af deres forfatningsmæssige krav i henhold til artikel 8, stk. 2, i associeringsaftalen, erklære, at disse bestemmelser finder anvendelse i deres forbindelser med de stater, som har fremsat samme erklæring. Disse erklæringer får virkning 90 dage efter datoen for deres deponering.3. Uden at dette berører artikel 8 i associeringsaftalen, får bestemmelserne i artikel 2, 6, 8, 9 og 13 i konventionen om udlevering virkning for Island og Norge på datoen for konventionens ikrafttræden, jf. konventionens artikel 18, stk. 3, eller - hvis denne dato ligger før den 1. juli 2002 - på sidstnævnte dato.4. Inden de bestemmelser, der er omhandlet i stk. 3 i konventionen om udlevering, får virkning for Island eller Norge, kan Island og Norge, når de meddeler opfyldelsen af deres forfatningsmæssige krav i henhold til artikel 8, stk. 2, i associeringsaftalen, erklære, at disse bestemmelser finder anvendelse i deres forbindelser med de stater, som har fremsat samme erklæring. Disse erklæringer får virkning 90 dage efter datoen for deres deponering.Artikel 41. På ikrafttrædelsesdatoen for konventionen om forenklet udleveringsprocedure, jf. konventionens artikel 16, stk. 2, ophæves bestemmelsen i artikel 66 i Schengen-gennemførelseskonventionen. Den nævnte bestemmelse anvendes imidlertid stadig på udleveringsbegæringer, der er forelagt inden denne dato, medmindre de berørte medlemsstater allerede anvender konventionen om forenklet udleveringsprocedure indbyrdes i henhold til erklæringer, der er fremsat i medfør af dens artikel 16, stk. 3.2. På ikrafttrædelsesdatoen for konventionen om udlevering, jf. konventionens artikel 18, stk. 3, ophæves bestemmelserne i artikel 61, artikel 62, stk. 1 og 2, og artikel 63 og 65 i Schengen-gennemførelseskonventionen. De nævnte bestemmelser anvendes imidlertid stadig på udleveringsbegæringer, der er forelagt inden denne dato, medmindre de berørte medlemsstater allerede anvender konventionen om udlevering indbyrdes i henhold til erklæringer, der er fremsat i medfør af dens artikel 18, stk. 4.Artikel 5Denne afgørelse træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.Udfærdiget i Bruxelles, den 27. februar 2003.På Rådets vegneM. ChrisochoïdisFormand(1) EFT C 195 af 11.7.2001, s. 13.(2) Udtalelse afgivet den 13.11.2001 (endnu ikke offentliggjort i EUT).(3) EFT C 78 af 30.3.1995, s. 2.(4) EFT C 313 af 23.10.1996, s. 12.(5) EFT L 239 af 22.9.2000, s. 19.(6) EFT L 176 af 10.7.1999, s. 31.(7) EFT L 176 af 10.7.1999, s. 36.