Avis juridique important

|

32001D0937

2001/937/EF,EKSF,Euratom: Kommissionens afgørelse af 5. december 2001 om ændring af dens forretningsorden (meddelt under nummer K(2001) 3714)

EF-Tidende nr. L 345 af 29/12/2001 s. 0094 - 0098

Kommissionens afgørelseaf 5. december 2001om ændring af dens forretningsorden(meddelt under nummer K(2001) 3714)(2001/937/EF, EKSF, Euratom)KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 218, stk. 2,under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Kul- og Stålfællesskab, særlig artikel 16,under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Atomenergifællesskab, særlig artikel 131,under henvisning til traktaten om Den Europæiske Union, særlig artikel 28, stk. 1, og artikel 41, stk. 1 -TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:Artikel 1Bestemmelserne vedrørende gennemførelsen af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1049/2001 af 30. maj 2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter(1), som er tilknyttet denne afgørelse som bilag, indsættes som bilag til Kommissionens forretningsorden.Artikel 2Kommissionens afgørelse 94/90/EKSF, EF, Euratom(2) ophæves.Artikel 3Denne afgørelse træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.Udfærdiget i Bruxelles, den 5. december 2001.På Kommissionens vegneRomano ProdiFormand(1) EFT L 145 af 31.5.2001, s. 43.(2) EFT L 46 af 18.2.1994, s. 58.BILAGBestemmelser vedrørende gennemførelsen af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1049/2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenterBetragtninger:(1) I henhold til EF-traktatens artikel 255, stk. 2, har Europa-Parlamentet og Rådet vedtaget forordning (EF) nr. 1049/2001(1) om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter.(2) I medfør af traktatens artikel 255, stk. 3, fastsættes det i artikel 18 i nævnte forordning, der indeholder de generelle principper for og begrænsninger i udøvelsen af retten til aktindsigt, at hver institution i sin forretningsorden fastsætter de nødvendige bestemmelser til gennemførelse af denne forordning.Artikel 1Personer, der kan få aktindsigtI henhold til bestemmelserne i traktatens artikel 255, stk. 1, og artikel 2, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1049/2001 udøver unionsborgere og fysiske og juridiske personer, der har bopæl eller hjemsted i en medlemsstat, deres ret til aktindsigt i Kommissionens dokumenter efter de procedurer, der er fastsat i nærværende bestemmelser. Retten til aktindsigt vedrører de dokumenter, Kommissionen ligger inde med, dvs. som den har udarbejdet eller modtaget, og som den råder over.I medfør af artikel 2, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1049/2001 har tredjelandsstatsborgere, der ikke har deres bopæl i en medlemsstat, samt juridiske personer, der ikke har deres hjemsted i en medlemsstat, ret til aktindsigt i Kommissionens dokumenter på samme betingelser, som de personer, der er omhandlet i traktatens artikel 255, stk. 1.I henhold til traktatens artikel 195, stk. 1, har disse personer imidlertid ikke mulighed for at indgive en klage til Den Europæiske Ombudsmand. Hvis Kommissionen nægter dem hel eller delvis adgang til et dokument, efter at de har genfremsat begæring herom, kan de i overensstemmelse med bestemmelserne i traktatens artikel 230, stk. 4, til gengæld forelægge sagen for De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans.Artikel 2Begæring om aktindsigtAlle begæringer om aktindsigt i et dokument sendes pr. post, fax eller e-mail til Kommissionens Generalsekretariat, det pågældende generaldirektorat eller den relevante tjenestegren. De adresser, hvortil begæringer skal sendes, offentliggøres i den praktiske vejledning, der er omhandlet i artikel 8.Kommissionen besvarer oprindelige og genfremsatte begæringer senest femten arbejdsdage efter datoen for registreringen af begæringen. I tilfælde af komplekse eller omfangsrige begæringer kan denne frist forlænges med femten arbejdsdage. Enhver forlængelse af fristen skal begrundes og på forhånd meddeles den person, der har fremsat begæringen.I tilfælde af upræcise begæringer, jf. artikel 6, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1049/2001, opfordrer Kommissionen den person, der har fremsat begæringen, til at tilvejebringe supplerende oplysninger, der gør det muligt at identificere de ønskede dokumenter; svarfristen begynder først at løbe fra det tidspunkt, hvor Kommissionen råder over disse oplysninger.Enhver hel eller delvis negativ beslutning skal indeholde en begrundelse for afslaget, der er baseret på en af de undtagelser, der er omhandlet i artikel 4 i forordning (EF) nr. 1049/2001, og beslutningen skal oplyse den person, der har fremsat begæringen, om dennes klagemuligheder.Artikel 3Behandling af oprindelige begæringerNår en begæring registreres, sendes der en bekræftelse for modtagelsen til den person, der har fremsat begæringen, medmindre svaret kan sendes med det samme, jf. dog artikel 9.Bekræftelsen for modtagelsen og svaret sendes skriftligt, eventuelt med e-mail.Den person, der har fremsat begæringen, skal have svar på sin begæring enten fra generaldirektøren/chefen for den pågældende tjenestegren eller fra en direktør, der er udpeget hertil i generalsekretariatet/en direktør, der er udpeget i OLAF, hvis der er tale om en begæring om aktindsigt i dokumenter vedrørende OLAF's aktiviteter, jf. artikel 2, stk. 1 og 2, i Kommissionens afgørelse 1999/352/EF, EKSF, Euratom(2) om oprettelse af OLAF, eller fra en tjenestemand, som disse har udpeget med henblik herpå.I alle helt eller delvis negative svar skal den person, der har fremsat begæringen, informeres om sin ret til senest femten arbejdsdage efter modtagelsen af svaret at genfremsætte sin begæring for Kommissionens Generalsekretariat eller direktøren for OLAF, når den genfremsatte begæring vedrører aktindsigt i dokumenter i tilknytning til OLAF's aktiviteter, jf. artikel 2, stk. 1 og 2, i afgørelse 1999/352/EF, EKSF, Euratom.Artikel 4Behandling af genfremsatte begæringerI overensstemmelse med artikel 14 i Kommissionens forretningsorden delegeres beføjelsen til at træffe beslutning vedrørende genfremsatte begæringer til generalsekretæren. Når den genfremsatte begæring vedrører aktindsigt i dokumenter i tilknytning til OLAF's aktiviteter, jf. artikel 2, stk. 1 og 2, i afgørelse 1999/352/EF, EKSF, Euratom, delegeres beføjelsen til at træffe beslutning dog til direktøren for OLAF.Generaldirektoratet eller tjenestegrenen bistår generalsekretariatet i forbindelse med forberedelsen af beslutningen.Beslutningen træffes af generalsekretæren eller direktøren for OLAF med Juridisk Tjenestes samtykke.Den person, der har fremsat begæringen, underrettes skriftligt, eventuelt med e-mail, om beslutningen og om sin ret til at klage ved Retten i Første Instans eller indgive klage til Den Europæiske Ombudsmand.Artikel 5Konsultationer1. Når Kommissionen modtager en begæring om aktindsigt i et dokument, som den råder over, men som hidrører fra tredjemand, kontrollerer det generaldirektorat eller den tjenestegren, der ligger inde med dokumentet, om en af de undtagelser, der er omhandlet i artikel 4 i forordning (EF) nr. 1049/2001, finder anvendelse. Hvis det dokument, der fremsættes begæring om, er klassificeret i henhold til Kommissionens sikkerhedsbestemmelser, finder artikel 6 i nærværende bestemmelser anvendelse.2. Hvis det generaldirektorat eller den tjenestegren, der ligger inde med dokumentet, efter at have gennemført undersøgelsen vurderer, at det er nødvendigt at give afslag på aktindsigt i det ønskede dokument i henhold til en af de undtagelser, der er omhandlet i artikel 4 i forordning (EF) nr. 1049/2001, sendes afslaget til den person, der har fremsat begæringen, uden at ophavsmanden konsulteres.3. Det generaldirektorat eller den tjenestegren, der ligger inde med dokumentet, efterkommer begæringen om aktindsigt uden at konsultere ophavsmanden, når:a) det dokument, der er fremsat begæring om, allerede er blevet offentliggjort af enten ophavsmanden eller i henhold til forordningen eller tilsvarende bestemmelserb) det er klart, at fuldstændig eller delvis offentliggørelse af dokumentets indhold ikke skader en af de interesser, der er omhandlet i artikel 4 i forordning (EF) nr. 1049/2001.4. I alle andre tilfælde konsulteres ophavsmanden. Hvis begæringen om aktindsigt vedrører et dokument, der kommer fra en medlemsstat, konsulterer det generaldirektorat eller den tjenestegren, der ligger inde med dokumenterne, den myndighed, fra hvilken dokumentet hidrører, når:a) dokumentet er blevet sendt til Kommissionen inden datoen for ikrafttrædelsen af forordning (EF) nr. 1049/2001b) medlemsstaten i overensstemmelse med artikel 4, stk. 5, i forordning (EF) nr. 1049/2001 har anmodet Kommissionen om ikke at offentliggøre dokumentet uden dens forudgående samtykke.5. En ophavsmand, der konsulteres, har en svarfrist, der ikke kan være på mindre end fem arbejdsdage, men som skal sætte Kommissionen i stand til at overholde sine egne svarfrister. Hvis ophavsmanden ikke svarer inden udløbet af den fastsatte frist eller ikke kan findes eller identificeres, træffer Kommissionen afgørelse i overensstemmelse med undtagelsesordningen i artikel 4 i forordning (EF) nr. 1049/2001, idet den tager hensyn til ophavsmandens berettigede interesser på grundlag af de elementer, den råder over.6. Hvis Kommissionen agter at give aktindsigt i et dokument mod ophavsmandens udtrykkelige ønske, underretter den ophavsmanden om, at den agter at offentliggøre dokumentet efter ti arbejdsdage og henleder ophavsmandens opmærksomhed på de klagemuligheder, den pågældende råder over for at modsætte sig denne offentliggørelse.7. Når en medlemsstat modtager en begæring om aktindsigt i et dokument fra Kommissionen, kan den med henblik på konsultation henvende sig til generalsekretariatet, der fastslår, hvilket generaldirektorat eller hvilken tjenestegren i Kommissionen der er ansvarlig for dokumentet. Det generaldirektorat eller den tjenestegren, hvorfra dokumentet hidrører, besvarer begæringen efter at have konsulteret generalsekretariatet.Artikel 6Behandling af begæringer om aktindsigt i klassificerede dokumenterNår en begæring om aktindsigt vedrører et følsomt dokument som defineret i artikel 9, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1049/2001 eller et andet dokument, der er klassificeret i henhold til Kommissionens sikkerhedsbestemmelser, behandles den af tjenestemænd, der har ret til at gøre sig bekendt med dokumentet.Ethvert fuldstændigt eller delvis afslag på aktindsigt i et klassificeret dokument begrundes på grundlag af undtagelserne i artikel 4 i forordning (EF) nr. 1049/2001. Hvis det viser sig, at det på grundlag af disse undtagelser ikke er muligt at give afslag på aktindsigt i et klassificeret dokument, sørger den tjenestemand, der behandler begæringen, for, at klassifikationen fjernes fra dokumentet, inden det overgives til den person, der har fremsat begæring om det.Der kan dog kun gives aktindsigt i et følsomt dokument, hvis der er opnået samtykke fra den myndighed, fra hvilken dokumentet hidrører.Artikel 7Udøvelse af retten til aktindsigtDokumenterne sendes pr. post, fax eller, hvis de foreligger i elektronisk form, e-mail afhængigt af begæringen. I tilfælde af omfangsrige dokumenter eller dokumenter, der er svære at håndtere, kan den person, der har fremsat begæringen, opfordres til at komme og konsultere dokumenterne på stedet. Denne konsultation er gratis.Hvis dokumentet har været offentliggjort, består svaret i publikationshenvisninger og/eller oplysninger om det sted, hvor dokumentet er til rådighed, samt eventuelt dokumentets internetadresse på Europa-serveren.Hvis de ønskede dokumenter er på mere end tyve sider, kan der af den person, der har fremsat begæringen, opkræves et gebyr på 0,10 EUR pr. side plus forsendelsesomkostninger. Bruges der fax, e-mail eller en anden forsendelsesform, besluttes det i hvert enkelt tilfælde, hvilke udgifter der har været i den forbindelse, idet det opkrævede beløb dog skal være rimeligt.Artikel 8Foranstaltninger for at lette aktindsigt i dokumenter1. Indholdet af det register, der er omhandlet i artikel 11 i forordning (EF) nr. 1049/2001, udvides gradvis. Det anføres på Europa-serverens hjemmeside.Registret skal indeholde dokumentets titel (på de sprog, det foreligger på), serienummer, andre nyttige referencer, en anmærkning vedrørende ophavsmanden og datoen for dets udarbejdelse eller vedtagelse.På en hjælpeside (på alle officielle sprog) informeres borgerne om, hvorledes de kan få fat i dokumentet. Hvis dokumentet er offentliggjort, etableres der et link til den fuldstændige tekst.2. Kommissionen udarbejder en praktisk vejledning med henblik på at informere borgerne om deres rettigheder i henhold til forordning (EF) nr. 1049/2001. Vejledningen stilles til rådighed i elektronisk form på alle officielle sprog på Europa-serveren samt i papirform som en brochure.Artikel 9Dokumenter, offentligheden automatisk har ret til aktindsigt i1. Bestemmelserne i denne artikel gælder kun for dokumenter, der er udarbejdet eller modtaget efter den dato, fra hvilken forordning (EF) nr. 1049/2001 finder anvendelse.2. Følgende dokumenter udleveres automatisk på begæring herom og stilles så vidt muligt direkte til rådighed i elektronisk form:a) dagsordener for Kommissionens møderb) de almindelige referater af Kommissionens møder, efter at de er blevet godkendtc) tekster vedtaget af Kommissionen, som skal offentliggøres i De Europæiske Fællesskabers Officielle Tidended) dokumenter, der hidrører fra tredjemand, og som allerede er blevet offentliggjort af ophavsmanden eller med dennes samtykkee) dokumenter, der allerede er blevet offentliggjort som følge af en tidligere begæring.3. Når det er klart, at ingen af undtagelserne i artikel 4 i forordning (EF) nr. 1049/2001 finder anvendelse, kan følgende dokumenter videreformidles, så vidt muligt ad elektronisk vej, for så vidt de ikke afspejler en individuel holdning eller stillingtagen:a) efter vedtagelsen af et forslag til Rådets eller Europa-Parlamentets og Rådets retsakt kan forberedende dokumenter hertil, som er blevet forelagt kommissærkollegiet under vedtagelsesproceduren, videreformidlesb) efter vedtagelsen af en retsakt, som Kommissionen har vedtaget i henhold til sine gennemførelsesbeføjelser, kan forberedende dokumenter hertil, som er blevet forelagt kommissærkollegiet under vedtagelsesproceduren, videreformidlesc) efter vedtagelsen af en retsakt, som Kommissionen har vedtaget i henhold til sine egne beføjelser, samt efter vedtagelsen af en meddelelse, en rapport eller et arbejdsdokument, kan forberedende dokumenter hertil, som er blevet forelagt kommissærkollegiet i forbindelse med vedtagelsesproceduren, videreformidles.Artikel 10Intern organisationGeneraldirektørerne og lederne af tjenestegrenene har beføjelse til at træffe afgørelse om, hvad der videre skal ske med oprindelige begæringer. De udpeger med henblik herpå en tjenestemand, der skal behandle begæringerne om aktindsigt og koordinere sit generaldirektorats eller sin tjenestegrens stillingtagen.Besvarelserne af oprindelige begæringer sendes til orientering til generalsekretariatet.Genfremsatte begæringer sendes til orientering til det generaldirektorat eller den tjenestegren, der besvarede den oprindelige begæring.Generalsekretariatet sikrer en god koordinering og en ensartet anvendelse af disse regler i Kommissionens generaldirektorater og tjenestegrene. Det fastlægger med henblik herpå de nødvendige retningslinjer.(1) EFT L 145 af 31.5.2001, s. 43.(2) EFT L 136 af 31.5.1999, s. 20.


title: 2006/826/EF: Europa-Parlamentets afgørelse af 27. april 2006 om decharge for gennemførelsen af budgettet for Det Europæiske Observationscenter for Racisme og Fremmedhad for regnskabsåret 2004

text:
               6.12.2006

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 340/80

      EUROPA-PARLAMENTETS AFGØRELSE

   af 27. april 2006
   om decharge for gennemførelsen af budgettet for Det Europæiske Observationscenter for Racisme og Fremmedhad for regnskabsåret 2004
   (2006/826/EF)
   EUROPA-PARLAMENTET,

               —

               der henviser til det endelige årsregnskab for Det Europæiske Observationscenter for Racisme og Fremmedhad for regnskabsåret 2004 (1),

               —

               der henviser til Revisionsrettens beretning om årsregnskabet for Det Europæiske Observationscenter for Racisme og Fremmedhad for regnskabsåret 2004 med observationscentrets svar (2),

               —

               der henviser til Rådets henstilling af 14. marts 2006 (5972/2006 — C6-0093/2006),

               —

               der henviser til EF-traktaten, særlig artikel 276,

               —

               der henviser til Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 af 25. juni 2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (3), særlig artikel 185,

               —

               der henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1035/97 af 2. juni 1997 om oprettelse af et europæisk observatorium for racisme og fremmedhad (4), særlig artikel 12a,

               —

               der henviser til Kommissionens forordning (EF, Euratom) nr. 2343/2002 af 19. november 2002 om rammefinansforordning for de organer, der er omhandlet i artikel 185 i Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (5), særlig artikel 94,

               —

               der henviser til forretningsordenens artikel 71 og bilag V,

               —

               der henviser til betænkning fra Budgetkontroludvalget og udtalelse fra Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender (A6-0096/2006),

               1.

               meddeler direktøren for Det Europæiske Observationscenter for Racisme og Fremmedhad decharge for gennemførelsen af centrets budget for regnskabsåret 2004;

               2.

               fremsætter sine bemærkninger i den vedføjede beslutning;

               3.

               pålægger sin formand at sende denne afgørelse og beslutningen, der udgør en integrerende del heraf, til direktøren for Det Europæiske Observationscenter for Racisme og Fremmedhad, Rådet, Kommissionen og Revisionsretten og drage omsorg for, at de offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende (L-udgaven).

         Josep BORRELL FONTELLES

            Formand

         Julian PRIESTLEY

            Generalsekretær

      (1)  EUT C 269 af 28.10.2005, s. 48.

      (2)  EUT C 332 af 28.12.2005, s. 97.

      (3)  EFT L 248 af 16.9.2002, s. 1.

      (4)  EFT L 151 af 10.6.1997, s. 1. Ændret ved forordning (EF) nr. 1652/2003 (EUT L 245 af 29.9.2003, s. 33).

      (5)  EFT L 357 af 31.12.2002, s. 72. Ændret ved forordning (EF, Euratom) nr. 1261/2005 (EUT L 201 af 2.8.2005, s. 3).


title: 2013/627/EU: Europa-Parlamentets afgørelse af 17. april 2013 om afslutning af regnskaberne for SESAR-fællesforetagendet for regnskabsåret 2011

text:
               16.11.2013

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 308/373

      EUROPA-PARLAMENTETS AFGØRELSE

   af 17. april 2013
   om afslutning af regnskaberne for SESAR-fællesforetagendet for regnskabsåret 2011
   (2013/627/EU)
   EUROPA-PARLAMENTET,

               —

               der henviser til det endelige årsregnskab for SESAR-fællesforetagendet for regnskabsåret 2011,

               —

               der henviser til Revisionsrettens beretning om årsregnskabet for SESAR-fællesforetagendet for regnskabsåret 2011 med fællesforetagendets svar (1),

               —

               der henviser til Rådets henstilling af 12. februar 2013 (05755/2013 — C7-0040/2013),

               —

               der henviser til artikel 319 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,

               —

               der henviser til Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 af 25. juni 2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (2), særlig artikel 185,

               —

               der henviser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 af 25. oktober 2012 om de finansielle regler vedrørende Unionens almindelige budget og om ophævelse af Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 (3), særlig artikel 208,

               —

               der henviser til Rådets forordning (EF) nr. 219/2007 af 27. februar 2007 om oprettelse af et fællesforetagende til udvikling af en ny generation af det europæiske lufttrafikstyringssystem (SESAR) (4), særlig artikel 4b,

               —

               der henviser til Kommissionens forordning (EF, Euratom) nr. 2343/2002 af 19. november 2002 om rammefinansforordning for de organer, der er omhandlet i artikel 185 i Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (5), særlig artikel 94,

               —

               der henviser til forretningsordenens artikel 77 og bilag VI,

               —

               der henviser til betænkning fra Budgetkontroludvalget og udtalelse fra Transport- og Turismeudvalget (A7-0101/2013),

               1.

               godkender afslutningen af regnskaberne for SESAR-fællesforetagendet for regnskabsåret 2011;

               2.

               pålægger sin formand at sende denne afgørelse til den administrerende direktør for SESAR-fællesforetagendet, Rådet, Kommissionen og Revisionsretten og drage omsorg for, at den offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende (L-udgaven).

         Martin SCHULZ

            Formand

         Klaus WELLE

            Generalsekretær

      (1)  EUT C 6 af 10.1.2013, s. 46.

      (2)  EFT L 248 af 16.9.2002, s. 1.

      (3)  EUT L 298 af 26.10.2012, s. 1.

      (4)  EUT L 64 af 2.3.2007, s. 1.

      (5)  EFT L 357 af 31.12.2002, s. 72.

         EUROPA-PARLAMENTETS BESLUTNING

      af 17. april 2013
      om decharge for gennemførelsen af budgettet for Den Europæiske Unions agenturer for regnskabsåret 2011: præstation, økonomisk forvaltning og kontrol
      EUROPA-PARLAMENTET,

                  —

                  der henviser til Kommissionens meddelelse af 14. november 2011 til Europa-Parlamentet og Rådet om opfølgning af decharge for regnskabsåret 2009 (COM(2011) 736) og Kommissionens ledsagende arbejdsdokumenter (SEK(2011)1350 og (SEK(2011)1351),

                  —

                  der henviser til den fælles erklæring fra Europa-Parlamentet, Rådet for Den Europæiske Union og Europa-Kommissionen om decentraliserede agenturer fra 19. juli 2012,

                  —

                  der henviser til den fælles tilgang til de decentrale agenturer, som er vedføjet den fælles erklæring af 19. juli 2012,

                  —

                  der henviser til »Roadmap on the follow-up to the Common Approach on EU decentralised agencies« (køreplan for opfølgningen på den fælles tilgang til de decentrale agenturer), som blev vedtaget af Kommissionen i december 2012,

                  —

                  der henviser til Kommissionens meddelelse: »Europæiske agenturer — vejen frem« (KOM(2008) 135),

                  —

                  der henviser til sin beslutning af 10. maj 2012 om decharge for regnskabsåret 2010: præstation, økonomisk forvaltning og kontrol med EU-agenturer (1),

                  —

                  der henviser til Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 af 25. juni 2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (2), særlig artikel 185,

                  —

                  der henviser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 af 25. oktober 2012 om de finansielle regler vedrørende Unionens almindelige budget og om ophævelse af Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 (3), særlig artikel 208,

                  —

                  der henviser til Kommissionens forordning (EF, Euratom) nr. 2343/2002 af 19. november 2002 om rammefinansforordning for de organer, der er omhandlet i artikel 185 i Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (4), særlig artikel 96,

                  —

                  der henviser til Revisionsrettens særberetning nr.15/2012 »Håndteringen af interessekonflikter i udvalgte EU-agenturer«,

                  —

                  der henviser til Revisionsrettens årsberetninger (5) om årsregnskaberne for hvert af de decentraliserede agenturer for regnskabsåret 2011,

                  —

                  der henviser til sin undersøgelse om mulighederne for og gennemførligheden af at etablere fælles støttetjenester for EU-agenturer, som blev offentliggjort den 7. april 2009,

                  —

                  der henviser til sin erklæring af 18. maj 2010 om Unionens indsats for at bekæmpe korruption (6), til sin beslutning af 15. september 2011 om EU’s bestræbelser på at bekæmpe korruption (7) og til meddelelse fra Kommissionen om bekæmpelse af korruption i EU (COM(2011) 308),

                  —

                  der henviser til forretningsordenens artikel 77 og bilag VI,

                  —

                  der henviser til betænkning fra Budgetkontroludvalget og udtalelser fra Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender, Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed og Udvalget om Borgernes Rettigheder og Indre Anliggender (A7-0118/2013),

                  A.

                  der henviser til, at denne beslutning for hvert enkelt organ som omhandlet i artikel 185 i forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002, indeholder de horisontale bemærkninger, der ledsager dechargeafgørelserne i henhold til artikel 96 i forordning (EF, Euratom) nr. 2343/2002, og artikel 3 i bilag VI til Parlamentets forretningsorden,

                  B.

                  der henviser til, at antallet af agenturer i løbet af de sidste ti år er tredoblet, fra 10 i 2001 til 30 i 2011,

         Generelle forhold

                  1.

                  understreger betydningen af de opgaver, der varetages af agenturerne, og deres direkte indvirkning på borgernes hverdag, navnlig hvad angår kvaliteten af lægemidler, fødevaresikkerhed, luftfartssikkerhed og kontrol med udbrud af smitsomme sygdomme; understreger i denne forbindelse, at organernes uafhængighed er af allerstørste vigtighed, hvilket især gælder reguleringsorganerne og dem, der har til opgave at foretage uafhængig indsamling af oplysninger; erindrer om, at hovedformålet med at oprette decentrale agenturer var at være i stand til at sikre uafhængige tekniske og videnskabelige vurderinger;

                  2.

                  erindrer om, at Parlamentet, Rådet og Kommissionen i juli 2012 efter tre års analyser og forhandlinger endelig vedtog den fælles tilgang til de decentrale agenturer, en politisk aftale om den fremtidige forvaltning og reform af de decentrale agenturer; hilser denne aftale velkommen, men beklager, at man ikke heri har fastlagt, hvordan beslutningstagningen for implementeringen af de aktioner, der er foreslået på dette felt, eller hvordan Parlamentets tilsyns- og kontrolfunktion skal tilgodeses i forbindelse med denne beslutningstagning;

                  3.

                  påskønner Revisionsrettens rapporter og især dens bestræbelser på at imødekomme Parlamentets opfordringer til Revisionsretten til at sikre en bedre kvalitet af revisionerne og lette dechargeproceduren;

                  4.

                  bemærker med tilfredshed, at Rettens revisionsberetninger nu indeholder mere detaljerede oplysninger end i tidligere år; tilskynder Retten til at fortsætte i denne positive retning og udvikle præstationselementerne i revisionerne yderligere, både i sine årlige revisionsberetninger og i de særligt fokuserede særberetninger; anmoder Retten om at fremme kontradiktoriske procedurer, når agenturerne anmoder herom, og gøre sine beretninger mere informative og gennemsigtige, navnlig ved at anerkende de tilfælde, hvor et agentur har opdaget et problem og henledt Rettens opmærksomhed herpå, og ved endnu mere klart at påpege sager, hvori der er taget forbehold;

                  5.

                  minder samtlige agenturer om, at de er forpligtede til at sende dechargemyndigheden en beretning, der er udarbejdet af direktøren, og som opsummerer det antal og de typer interne revisioner, der er foretaget af den interne revisor, de henstillinger, der er fremsat, og den opfølgning, der har fundet sted af disse henstillinger, jf. artikel 72, stk. 5, i forordning (EF, Euratom) nr. 2343/2002;

                  6.

                  påskønner det gode samarbejde med det ansvarlige udvalg fra EU-agenturernes netværks (i det følgende »netværket«) side, der er et forum for koordinering, informationsudveksling og fastlæggelse af fælles stillingtagen til emner af fælles interesse for agenturerne, og opfordrer til, at dette netværk udbygges; bemærker med tilfredshed den disponibilitet og åbenhed, som agenturernes direktører har opvist, når de er blevet kontaktet i forbindelse med den årlige dechargeprocedure; noterer sig med overraskelse netværkets skrivelse af 19. oktober 2012, hvori det anmoder Parlamentet om at »vende tilbage til tidligere års praksis«; opfordrer tværtimod netværket til at støtte op om de ændringer, Parlamentet har anmodet om i sine foregående dechargebetænkninger, vedrørende forbedring af forvaltningen, åbenhed og angående foranstaltninger til forebyggelse af interessekonflikter, der bør træffes til gavn for forbrugerne og skatteborgernes penge;

                  7.

                  understreger behovet for at fokusere på effektivitet i dechargeproceduren og opfordrer alle involverede parter — Revisionsretten, Rådet, agenturerne og netværket — til at tage hensyn hertil i deres tilgang til decharge; understreger, at fokusskiftet mod præstation på ingen måde må svække aspekterne formel rigtighed og forsvarlig økonomisk forvaltning;

                  8.

                  peger i denne forbindelse på forholdet mellem administrationens størrelse og agenturernes resultater; mener, at agenturerne for at opnå en så effektiv drift som muligt og udnytte deres ressourcer optimalt så vidt muligt bør søge at opnå synergier, øge udvekslingen af bedste praksis og dele tjenester baseret på geografisk nærhed eller tematisk beslægtethed; mener, at man endvidere bør forbedre, udvide og lette adgangen til Kommissionens tjenester på acceptable vilkår;

                  9.

                  mener, at de finansielle regler, der gælder for agenturerne, bør forenkles, og at dette vil kunne gøre det muligt at reducere udgifterne til agenturernes administrative personale; opfordrer Kommissionen til at udarbejde forslag med henblik herpå og til at tilskynde agenturerne til at gøre brug af forenklingsmuligheden i forbindelse med ansættelsesprocedurer, når standardproceduren er udformet til en organisation af større målestok og indebærer en uforholdsmæssig byrde for agenturerne;

                  10.

                  bemærker med bekymring, at Revisionsretten har afdækket en række problemer, der vedrører adskillige agenturer, især hvad angår:

                              —

                              fremførsler, som ikke er understøttet af forpligtelser, eller som forekommer uforholdsmæssigt høje

                              —

                              mangel på gennemsigtighed eller omhu ved ansættelser

                              —

                              indkøb og kontraktforvaltning

                              —

                              potentielle interessekonflikter, herunder på bestyrelsesplan;

                  11.

                  bemærker i denne forbindelse netværkets svar; glæder sig over agenturernes koordinerede aktion og deres bestræbelse på at løse de problemer, som Revisionsretten gør opmærksom på, og opfordrer netværket og de enkelte agenturer til at melde tilbage til dechargemyndigheden om fremskridtene i gennemførelsen af de konkrete skridt til afhjælpning af de mangler, som Revisionsretten og Parlamentet pegede på under dechargeproceduren for regnskabsåret 2010; understreger den kendsgerning, at ansvaret ligger hos agenturernes administrerende direktører og bestyrelser;

                  12.

                  opfordrer netværket samt de enkelte agenturer til at rapportere tilbage til dechargemyndigheden om fremskridtene med implementeringen af disse idéer og tiltag med henblik på at vurdere, om de valgte tiltag har været effektive til at løse de af Revisionsretten og i den fælles tilgang påpegede udestående problemer, og til at rapportere til dechargemyndigheden om både individuelle og kollektive foranstaltninger til afhjælpning af de mangler, Revisionsretten har peget på, og om resultaterne heraf;

                  13.

                  understreger, at agenturerne i nogen tid har udtrykt ønske om større fleksibilitet i de regler, der gælder for dem i henhold til finansforordningen; erkender, at de fleste af disse regler er ude af proportioner og dårligt egnede, ikke blot til de fleste agenturers størrelse og formål, men også til deres karakteristika; insisterer på, at en forenkling af de finansielle og lovmæssige bestemmelser, der gælder for agenturerne, vil gøre det muligt at forbedre effektiviteten, mindske udgifterne og løse mange af de problemer, Revisionsretten har påpeget;

                  14.

                  konstaterer, at nogle agenturer inden for området med frihed, sikkerhed og retfærdighed er operationelle agenturer, og at gennemførelsen af deres budgetter også afhænger af eksterne faktorer, hvilket der bør tages hensyn til under budgetproceduren;

         Budgetmæssig og økonomisk forvaltning

                  15.

                  understreger, at princippet om etårige budgetter er et af de tre grundlæggende regnskabsprincipper (enhed, etårighed og balance), som er uomgængelige for at sikre en effektiv gennemførelse af Unionens budget; noterer sig, at decentraliserede agenturer ikke altid overholder dette princip fuldt ud;

                  16.

                  erindrer agenturerne om, at det vedvarende problem med fremførelser skal løses; bemærker agenturernes forklaringer med hensyn til vanskelighederne med at undgå overførsler for aktionsudgifter, men mener ikke desto mindre, at der i et antal tilfælde fortsat er plads til forbedringer, navnlig i form af en bedre forvaltning af forpligtelsesbevillinger baseret på faktiske behov, forbedring af den interne planlægning og de generelle indtægtsoverslag samt en mere streng budgetdisciplin og regelmæssigt tilsyn med udgifter; opfordrer agenturerne til at tage deres interne forvaltningsprocedurer op til revision med henblik på at mindske deres administrative byrder, navnlig hvad angår udbuds- og ansættelsesprocedurer; finder, at såvel Kommissionen som Revisionsretten bør yde agenturerne effektiv bistand på dette område;

                  17.

                  påpeger, at den interne planlægning i visse tilfælde skal forbedres, hvilket kræver, at agenturerne arbejder på at forbedre deres procedurer; anerkender samtidig, at dette under visse omstændigheder og med behørig begrundelse (f.eks. har det ikke været muligt at afvikle alle betalingstransaktioner i kontraktåret) bør nævnes på en gennemsigtig måde i Revisionsrettens beretning; er af den opfattelse, at det kun således vil være muligt at foretage en sand vurdering af, hvorvidt overførsler er for høje eller ej;

                  18.

                  understreger i denne forbindelse, at der bør tages hensyn til regelhierarkiet, og mener, at en forsvarlig økonomisk forvaltning generelt bør veje tungest; påpeger imidlertid, at de nuværende finansielle bestemmelser ikke løser det problem, der opstår i de agenturer, som finansieres gennem opkrævning af gebyrer, og opfordrer Kommissionen til at foreslå en løsning på dette spørgsmål i forbindelse med den næste revision af de finansielle regler, der gælder for agenturerne; påpeger, at finansforordningen heller ikke er indrettet på de agenturer, der skaber overskud, og understreger, at det er vigtigt, at man i forbindelse med revisionen overvejer løsninger på dette problem, f.eks. i form af oprettelse af en begrænset reservefond;

                  19.

                  forventer, at Revisionsretten i sin egenskab af ekstern revisor til opfølgning af Parlamentets dechargebetænkning fra 2010 og dets betænkning om benchmarking af agenturer konsulterer netværket med henblik på indførelse af en frit tilgængelig og gennemsigtig benchmarking- og rangordningsprocedure for agenturer med brug af vigtige indikatorer inden for forsvarlig økonomisk forvaltning og budgetforvaltning, lave forvaltningsomkostninger samt omkostningseffektiv driftseffektivitet og stiller de underliggende data til rådighed i et lettilgængeligt format (f.eks. Excel-filer og/eller CSV-filer);

                  20.

                  bemærker med bekymring, at manglen på fleksibilitet i budgettet af nogle agenturer fremhæves som en svaghed, hvilket lader formode, at der vil kunne opnås besparelser, hvis der i budgettet er tilstrækkelig fleksibilitet mellem afsnittene; opfordrer Kommissionen til at undersøge situationen nøje og komme med forslag, der kan forbedre dette forhold;

                  21.

                  bemærker, at agenturerne i årets løb er genstand for talrige revisions- og kontrolprocedurer, som ofte er meget ujævnt fordelt og kan skabe vanskeligheder for dem; mener, at dette problem bør imødegås hovedsagelig gennem en bedre koordinering af disse forskellige revisioner (8); mener, at agenturerne bør høres for at finde frem til praktiske løsninger på dette spørgsmål, uden at det hæmmer udførelsen af deres primære opgaver; opfordrer Revisionsretten, Kommissionen, agenturerne og netværket til at foreslå en fremgangsmåde i dette spørgsmål, der tilgodeser alle parter;

                  22.

                  kræver, at alle agenturer og fællesforetagender systematisk vedføjer en standardiseret skabelon vedrørende offentliggørelse af deres endelige årsregnskab, som indbefatter de data, der fremlægges i deres beretninger om gennemførelsen af budgettet og i deres beretninger om den budgetmæssige og økonomiske forvaltning; henstiller, at samtlige agenturer og fællesforetagender fremlægger disse oplysninger på en udtømmende, frit tilgængelig og gennemsigtig måde, (f.eks. Excel-filer og/eller CSV-filer) for at lette sammenligningen med deres budgetmæssige gennemførelse og dermed gøre det muligt for Parlamentet og offentligheden at foretage en omfattende sammenligning af deres udgifter;

                  23.

                  anmoder netværket om at indføre et detaljeret, standardiseret system af budgetposter, således at agenturernes samlede indtægter og udgifter samt gennemførelsen og anvendelsen af bevillingerne inden for de forskellige afsnit, kapitler og poster kan sammenlignes direkte; anmoder endvidere netværket om efterfølgende at foretage den pågældende sammenligning og gøre konklusionerne samt de underliggende data frit tilgængelige i et let tilgængeligt format (f.eks. Excel-filer og/eller CSV- filer);

         Menneskelige ressourcer og ansættelsespolitik

                  24.

                  erindrer om, at tjenestemandsvedtægten indeholder de principper, der styrer agenturernes personalepolitik, og at der også er behov for en øget fleksibilitet i og forenkling af de bestemmelser i vedtægten, der gælder for agenturer, for at sætte dem i stand til at fungere bedre i denne henseende; Påpeger endvidere, at selv om artikel 110 i vedtægten giver mulighed for en vis fleksibilitet, er det Kommissionen, der træffer den endelige afgørelse, hvorfor det er af afgørende vigtighed, at agenturerne og Kommissionen når til enighed på forhånd; mener, at Kommissionen i tilfælde af uenighed bør fremlægge en begrundet afgørelse for Parlamentets kompetente udvalg;

                  25.

                  minder agenturerne om, at de i deres personalepolitiske planlægning skal fastlægge en overordnet programmering af deres menneskelige ressourcer i overensstemmelse med deres budgetmæssige og administrative kapacitet med henblik på at sikre, at personalepolitikken er sammenhængende og modsvarer deres behov; påpeger endvidere, at denne planlægning bør tage hensyn til visse grundlæggende faktorer såsom en ligelig kønsmæssig og geografisk fordeling; glæder sig i den forbindelse over de initiativer, Kommissionen har medtaget i køreplanen, og over det faktum, at der allerede nu tages hensyn til agenturernes særlige karakteristika i forbindelse med den igangværende revision af tjenestemandsvedtægten;

                  26.

                  udtrykker bekymring over den omstændighed, at agenturernes ansættelsesprocedurer har været et udbredt problem, lige siden de første agenturer blev oprettet, og gør opmærksom på, at Revisionsretten i sine revisioner for regnskabsåret 2011 påpeger problemer eller svagheder på dette område for alle agenturer med undtagelse af to; er overrasket over, at hverken den fælles tilgang eller køreplanen indeholder forslag til foranstaltninger på dette område;

                  27.

                  mener, at den veletablerede praksis i planerne for personalepolitikken (PPP'er) er et værdifuldt redskab til langsigtet personalepolitikplanlægning; er i stigende grad bekymret for, at Kommissionen ophæver aftalte personalepolitikplaner inden for rammerne af den årlige budgetprocedure, og opfordrer derfor Kommissionen til at holde igen på dette område;

                  28.

                  opfordrer alle agenturer til at oplyse dechargemyndigheden om det antal fridage, der er godkendt for hver lønklasse inden for flekstids- og afspadseringsordningerne, i et bilag til deres årlige aktivitetsrapporter;

         Interessekonflikter og gennemsigtighed

                  29.

                  glæder sig over Revisionsrettens særberetning nr. 15/2012 om håndteringen af interessekonflikter i udvalgte EU-agenturer, som skyldes en anmodning, som Europa-Parlamentet rettede til Revisionsretten om at »foretage en gennemgribende analyse af agenturernes tilgang til håndteringen af situationer, hvor der kunne opstå interessekonflikter«;

                  30.

                  Mener, at den væsentligste merværdi af Revisionsrettens særberetning nr.15/2012 ligger i den regelmæssige overvågning af agenturernes fremskridt, hvad angår håndtering og forebyggelse af interessekonflikter; opfordrer derfor Retten til yderligere at følge dette spørgsmål op, idet den udvider sin revision til også at omfatte andre agenturer, og til at forelægge sine resultater i en kommende særberetning om emnet;

                  31.

                  erindrer om, at Revisionsretten i sin særberetning nr. 15/2012 har undersøgt politikker og procedurer for håndtering af interessekonflikter i fire udvalgte agenturer; Det Europæiske Luftfartssikkerhedsagentur (EASA), Det Europæiske Kemikalieagentur (ECHA), Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet (EFSA) og Det Europæiske Lægemiddelagentur (EMA);

                  32.

                  påpeger, at formålet med Revisionsrettens revision var at finde svar på to spørgsmål: for det første om der findes hensigtsmæssige retningslinjer og procedurer for håndtering af interessekonfliktsituationer, og for det andet om disse retningslinjer og procedurer er blevet gennemført tilfredsstillende; bemærker desuden, at Revisionsretten baserede sit arbejde på den definition af interessekonflikt, der er givet i retningslinjerne for Organisationen for Økonomisk Samarbejde og Udvikling (OECD), og at den referenceramme for mindstekrav, som Retten har vedtaget, også bygger på disse retningslinjer; understreger dog, at OECD's retningslinjer, selvom de giver en international benchmark på dette område, grundlæggende vedrører interessekonflikter for offentligt ansatte og derfor ikke kan danne grundlag for en effektiv imødegåelse af potentielle interessekonflikter i agenturernes ledelsesorganer og andre organer, der er involveret i agenturernes arbejde, såsom bestyrelser og ekspertpaneler; anerkender ikke desto mindre værdien af OECD's »værktøjskasse« og herunder især tjeklisten for gaver og andre goder samt de fremsatte henstillinger om sanktioner, behovet for at kontrollere fuldstændigheden og indholdet af interesseerklæringer og kravet om at udnytte ekspertise og identificere potentielle interessekonflikter;

                  33.

                  bemærker, at der også kan opstå interessekonflikter mellem medlemmerne af et agenturs bestyrelse og selve agenturet som følge af nationale eller institutionelle interesser, hvilket kan bringe agenturets rette funktion i fare; opfordrer Kommissionen til omgående at sende Parlamentet et forslag til håndtering af dette spørgsmål; forventer, at der i mellemtiden i gennemsigtighedens interesse vil blive skabt åbenhed og offentlighed om erklæringerne om økonomiske interesser fra samtlige medlemmer af agenturernes bestyrelser;

                  34.

                  beklager, at ingen af de fire udvalgte agenturer på tidspunktet for afslutningen af revisionsarbejdet på stedet (oktober 2011) ifølge Revisionsrettens konklusioner i dens særberetning nr. 15/2012 havde håndteret interessekonflikter hensigtsmæssigt: bemærker, at mens EMA og EFSA havde udviklet mere avancerede retningslinjer for håndtering af interessekonflikter, var ECHA's retningslinjer ufuldstændige, og EASA havde slet ingen retningslinjer;

                  35.

                  bemærker med bekymring, at Revisionsretten konstaterede et antal mangler, især med hensyn til retningslinjer og procedurer for personale og klageudvalg/klagenævn (ECHA), gennemsigtighed med hensyn til offentliggørelse af årlige interesseerklæringer (EASA), uddannelse i interessekonflikter (ECHA og EASA); understreger, at det ud af de fire agenturer, som Retten har revideret, kun er EMA, der har fastlagt retningslinjer for gaver og invitationer;

                  36.

                  bifalder de henstillinger, som Revisionsretten har rettet til de fire agenturer, der er blevet revideret; påskønner, at de fire udvalgte agenturer ifølge Rettens konklusioner har taget flere skridt til at afhjælpe deres individuelle mangler; opfordrer agenturerne til at holde dechargemyndigheden underrettet om yderligere foranstaltninger, der træffes, hvad angår implementeringen af deres retningslinjer og procedurer til afhjælpning af disse mangler, herunder hvad angår håndteringen af interessekonflikter;

                  37.

                  konstaterer, at Revisionsretten har påpeget en række væsentlige mangler ved håndteringen af situationen efter fratrædelse, som gør det vanskeligere at forebygge »svingdørssituationer«; støtter Revisionsrettens anbefalinger, der fremhæver nødvendigheden af at afklare disse spørgsmål om situationen efter fratrædelse og finder, at »afkølingsperioden« for enhver, der har været ansat som direktør for et agentur eller beklædt større ansvarsposter i et sådant, skal præciseres.

                  38.

                  tilslutter sig Revisionsrettens henstillinger, der opfordrer alle Unionens institutioner og decentrale organer til at undersøge, om anbefalingerne i dens særberetning nr. 15/2012 er relevante og anvendelige for dem; er af den opfattelse, at alle agenturer bør udvikle og implementere omfattende politikker og procedurer til sikring af uafhængighed, herunder en mandatsvigsmekanisme og klare sanktioner, eller ændre allerede eksisterende ordninger på grundlag af de indhøstede erfaringer og henstillingerne i særberetning nr. 15/2012; opfordrer alle agenturer til at informere dechargemyndigheden om dette spørgsmål inden udgangen af 2013;

                  39.

                  påskønner Ombudsmandens beslutning om at foretage en undersøgelse på eget initiativ af de tilfælde af interessekonflikter af »svingdørstypen«', som for nylig er rapporteret i Kommissionen; tilslutter sig Ombudsmandens advarsel om, at selvom en effektiv håndtering af interessekonflikter er et centralt element i god forvaltning og etisk adfærd, indebærer ikke alle problemer angående forvaltning og etik nødvendigvis en interessekonflikt; er af den opfattelse, at interessekonflikter skal håndteres inden for deres grænser, og understreger nødvendigheden af at fremme uddannelses- og forebyggelsesstrategier og aktioner, hvad angår interessekonflikter i EU’s institutioner;

                  40.

                  påskønner Revisionsrettens henstilling til Unionen om at overveje at videreudvikle sit regelsæt vedrørende håndtering af interessekonfliktsituationer;

                  41.

                  hilser den interinstitutionelle fælles erklæring af 19. juli 2012 om decentraliserede agenturer velkommen, herunder navnlig dens bestemmelser om håndtering og forebyggelse af interessekonflikter (punkt 11 og 18) samt om deres videnskabelige eksperters uafhængighed (punkt 20):

                  42.

                  anmoder Revisionsretten om at foretage en vurdering af agenturernes implementering af foranstaltninger, der er truffet på grundlag af de henstillinger, som den har rettet til dem i sin særberetning nr. 15/2012; opfordrer netværket til at udvikle forslag baseret på udvekslingen af bedste praksis og indhøstede erfaringer, således at det i samarbejde med Kommissionen og Revisionsretten bliver i stand til at identificere de agenturer eller de virksomhedsområder inden for samme, hvor der er størst risiko for interessekonflikter; hilser det i den forbindelse velkomment, at åbenhedsregistret for lobbyister i EU-institutionerne skal revideres, og opfordrer Kommissionen og agenturerne til at gennemføre foranstaltninger, der måtte følge af denne revision for så vidt angår mulige interessekonflikter;

                  43.

                  hilser de foranstaltninger, Kommissionen bebuder vedrørende interessekonflikter, og især dens hensigt om at forelægge retningslinjer for en kohærent politik om forebyggelse og håndtering af interessekonflikter for bestyrelsesmedlemmer og direktører, eksperter i videnskabelige udvalg og medlemmer af klageudvalg/klagenævn (9), en opgave, som Kommissionen selv tager på sig, og for hvilken den har sat 2013 som mål; bemærker med tilfredshed, at denne opgave er en af Kommissionens prioriterede foranstaltninger og milepæle; opfordrer indtrængende Kommissionen til at overholde den foreslåede frist for iværksættelse af denne indsats og til at rapportere til dechargemyndigheden om resultaterne inden udgangen af 2013, idet den føjer de relevante lovgivningsforslag til sin rapport;

                  44.

                  bemærker, at Kommissionen i denne forbindelse har fastlagt to foranstaltninger, som agenturerne skal træffe i 2013: nemlig at vedtage og implementere en klar politik om interessekonflikter og navnlig at udveksle erfaringer og muligvis udvikle en koordineret tilgang til fælles problemer vedrørende videnskabelige udvalg og klageudvalg/klagenævn samt definere gennemsigtige og objektivt verificerbare kriterier for bestyrelsesmedlemmers upartiskhed og uafhængighed, og for det andet at gennemgå udvælgelsesprocedurerne for medlemmer af videnskabelige udvalg (10); opfordrer agenturerne til rapportere til dechargemyndigheden om status for disse opgaver inden udgangen af 2013;

                  45.

                  opfordrer Kommissionen til at være opmærksom på nødvendigheden af at fastholde en passende balance mellem på den ene side risici og fordele i forbindelse med håndteringen af interessekonflikter og på den anden side målsætningen om at opnå den bedst mulige videnskabelige rådgivning; mener, at de mange nye adfærdskodekser og etiske retningslinjer ikke giver nogen garanti mod interessekonflikter; mener, at det er nødvendigt men ikke tilstrækkeligt at vedtage adfærdskodekser og etiske retningslinjer, og at interessekonflikter kun kan kommes til livs gennem en korrekt gennemførelse af enkle og anvendelige regler og en effektiv kontrol af samme inden for rammerne af en almen kultur baseret på ærlighed, integritet og åbenhed;

                  46.

                  gentager den kendsgerning, at en høj grad af åbenhed er en central faktor for mindskelse af risikoen for interessekonflikter; opfordrer derfor de agenturer, der endnu ikke har gjort det, til på deres websteder at offentliggøre en liste over medlemmerne af deres bestyrelse og ledelse samt eksterne og interne eksperter sammen med disses respektive interesseerklæringer og cv'er;

         Køreplan

                  47.

                  hilser den »Roadmap on the follow-up to the Common Approach on EU decentralised agencies« (køreplanen), der vedtoges af Kommissionen i december 2012, velkommen og opfordrer alle involverede parter til at gøre sig bekendt med de idéer, der udtrykkes heri, bl.a. i forbindelse med de igangværende forhandlinger om det flerårige budget for Unionen;

                  48.

                  støtter fuldt ud Kommissionens vigtigste mål, som er beskrevet i køreplanen, nemlig opnåelse af mere afbalanceret forvaltning, forøgelse af agenturernes effektivitet og kontrol og indførelse af større kohærens i den måde, som de fungerer på; påskønner de foranstaltninger, der foreslås heri, især med hensyn til mere ensartede bestyrelser, bestræbelser på at tilvejebringe synergier mellem agenturerne og muligheden for sammenlægning af nogle af agenturerne;

                  49.

                  bemærker imidlertid, at køreplanen, selv om den er et godt udgangspunkt, stadigvæk mangler en omfattende vurdering af den nuværende situation i agenturerne samt en klar vision og strategi, der tager fat på behovet for at modernisere agenturerne; mener, at Kommissionen kunne have været mere ambitiøs og krævende med hensyn til specifikke foranstaltninger over for individuelle agenturer eller typer eller grupper af agenturer; beklager det langsommelige arbejde i den interinstitutionelle arbejdsgruppe, som har givet et temmelig beskedent resultat på nuværende tidspunkt, og at Rådet ikke har vist sig mere åbent over for en mere ambitiøs tilgang; er overbevist om, at en mere ambitiøs og fremadskuende tilgang ville have givet en betydeligt større merværdi;

                  50.

                  hilser det velkomment, at en af prioriteterne i den fælles tilgang er en forbedring af agenturernes forvaltning, navnlig via en præcisering og fastlæggelse af bestyrelsens og den administrative direktørs respektive roller samt en revision af rollerne for Kommissionens og Parlamentets repræsentanter i bestyrelserne; påpeger, at denne proces også vil bidrage til at klarlægge forholdet mellem på den ene side agenturerne og på den anden side EU-institutionerne og medlemsstaterne, fastlægge styrkede ansvarlighedsmekanismer for agenturerne og definere Kommissionens ansvar i forbindelse med agenturernes aktiviteter under fuld overholdelse af princippet om agenturernes uafhængighed;

                  51.

                  opfordrer Kommissionen til i højere grad at gøre brug af agenturernes kapacitetsopbygning og anbefalinger inden for rammerne af det europæiske semester, især under udarbejdelsen af den årlige vækstundersøgelse og makroøkonomiske indikatorer; understreger agenturernes centrale rolle med hensyn til at opfylde Europa 2020-strategiens målsætninger;

         Uafhængighed

                  52.

                  understreger, at agenturernes uafhængighed er af allerstørste vigtighed; erindrer om, at agenturerne burde være i stand til at udføre deres opgaver selvstædigt, og beklager, at dette for øjeblikket ikke altid er tilfældet; mener, at Kommissionens generaldirektorater bør betragtes som partnere for agenturerne, og bemærker med bekymring, at Kommissionens indgreb nogle gange sår tvivl om objektiviteten i agenturernes beslutninger og gennemførte foranstaltninger, navnlig når det er forbundet med store risici for forbrugernes sikkerhed;

         Klare ansvarsforhold

                  53.

                  bemærker, at den demokratiske kontrol med agenturerne bør gøres mere ensartet, særlig den måde, hvorpå de rapporterer til dechargemyndigheden (der er især uoverensstemmelser, hvad angår forelæggelsen af finansielle oplysninger og i indgivelsen af rapporter om opfølgning på decharge); mener, at forholdet mellem Parlamentet og agenturerne kunne have gavn af et stærkere og bedre struktureret system for rapportering til Parlamentet; mener, at den nuværende situation er temmelig uensartet, og at kontakter og rapportering alt for ofte kun finder sted ad hoc;

                  54.

                  anser det for yderst vigtigt, at de parlamentariske udvalg, der er ansvarlige for, at agenturerne så nøje som muligt gennemgår deres årlige arbejdsprogrammer for at sikre, at de afspejler den aktuelle situation og de aktuelle politiske prioriteter; forventer i den forbindelse, at agenturerne i overensstemmelse med den fælles erklæring af 19. juli 2012 om decentrale agenturer samarbejder tæt med disse udvalg og Kommissionen under udarbejdelsen af deres årlige arbejdsprogrammer;

                  55.

                  anmoder agenturerne om at offentliggøre referaterne fra deres bestyrelsesmøder på deres websteder af hensyn til åbenheden og den demokratiske kontrol, herunder fra Parlamentets side;

                  56.

                  foreslår, at et medlem af Parlamentets Budgetkontroludvalg får adgang til at deltage i agenturernes bestyrelsesmøder som observatør;

         Muligheder for tættere samarbejde og for sammenlægning af agenturer

                  57.

                  mener, at mulighederne for yderligere synergier mellem Det Europæiske Politiakademi og Den Europæiske Politienhed bør undersøges, idet der tages hensyn til resultaterne af Cepols undersøgelse fra 2011 (kontrakt CEPOL/CT/2010/002); bemærker, at Akademiet i marts 2014 skal forlade sine nuværende lokaliteter i Bramshill (UK); anmoder om, at Kommissionen forelægger et forslag for Europa-Parlamentet og Rådet om flytning af Akademiet til Haag (NL), hvor Den Europæiske Politienhed i øjeblikket befinder sig, for at begge agenturer kan få mulighed for at dele faciliteter og tjenester uden, at det medfører risici for deres kerneopgaver og uafhængighed; understreger, at en hurtig afgørelse om omplacering af Cepol betragteligt ville mindske den herskende usikkerhed, der kan influere negativt på personalet og rekrutteringen;

                  58.

                  opfordrer Kommissionen til sammen med Det Europæiske Erhvervsuddannelsesinstitut, Det Europæiske Center for Udvikling af Erhvervsuddannelse, Det Europæiske Institut til Forbedring af Leve- og Arbejdsvilkårene og Det Europæiske Arbejdsmiljøagentur at undersøge synergierne mellem disse agenturer nærmere og rapportere til dechargemyndigheden om muligheden for en tættere integration af dem; opfordrer disse agenturer og Kommissionen til at evaluere, om et tættere samarbejde vil kunne føre til storskalafordele og optimering af deres resultater;

                  59.

                  mener, at der bør etableres et tættere samarbejde mellem visse agenturer, navnlig hvad angår beslutninger, der griber ind i et andet agenturs arbejdsområde; foreslår, at de berørte agenturer når til enighed indbyrdes med deltagelse af de relevante interessenter, så konkurrerende regelsæt undgås; anmoder agenturerne om, at de i sådanne tilfælde til enhver tid holder Parlamentets kompetente udvalg orienteret;

         Udveksling af bedste praksis

                  60.

                  understreger behovet for at sikre, at nyoprettede agenturer (f.eks. Agenturet for Samarbejde mellem Energireguleringsmyndigheder, Den Europæiske Banktilsynsmyndighed (EBA), Den Europæiske Tilsynsmyndighed for Forsikrings- og Arbejdsmarkedspensionsordninger (EIOPA) og Den Europæiske Værdipapir- og Markedstilsynsmyndighed (ESMA), alle oprettet i 2011) nyder godt af bedste praksis fra ældre og mere erfarne agenturer for at undgå problemer i forbindelse med ansættelse, indkøb og finansregulering;

                  61.

                  bemærker med tilfredshed, at nydannede agenturer deltager i netværkets møder tre gange om året, og at der på disse møder indgår udveksling af bedste praksis, bemærker desuden, at de nyoprettede agenturer er indbudt til at deltage i delnetværk, som er oprettet med henblik på at drøfte emner, der kræver teknisk viden, navnlig delnetværket af administrationschefer, som mødes med samme hyppighed som det overordnede netværk, og som beskæftiger sig med spørgsmål vedrørende ansættelse, indkøb og finansregulering;

                  62.

                  bemærker de to studiebesøg, som ESMA har aflagt hos Det Europæiske Jernbaneagentur (ERA) i 2011 og Det Europæiske Agentur for Søfartssikkerhed (EMSA) i 2012, hvor ESMA's personale havde lejlighed til at lære om bedste praksis i disse veletablerede agenturer; bemærker, at der er udviklet hyppig kontakt mellem ESMA, EIOPA og EBA med henblik på at udveksle bedste praksis, harmonisere praksis og udnytte synergier;

                  63.

                  opfordrer netværket til at samarbejde med Kommissionen om at undersøge muligheder for at afholde fælles uddannelsesarrangementer for agenturer med henblik på at løse de finansielle problemer, som Revisionsretten påviste i 2011;

         Europæiske tilsynsmyndigheder (ESA)

                  64.

                  konstaterer med bekymring, at de relevante bestemmelser i finansforordningen ikke er fuldt ud tilpasset ESA’ernes finansieringsordning, eftersom 55-60 % af deres budget finansieres med bidrag fra medlemsstaterne og EFTA-landene; anser det for overordentligt vigtigt, at der findes passende mekanismer, som kan sikre finansielle sikkerhed og stabilitet af ESA’erne, som løber særlige risici på grund af deres finansierings sammensatte karakter; mener, at dette spørgsmål bør tages op, senest i forbindelse med den næste revision af finansforordningen for så vidt angår agenturerne, og opfordrer Kommissionen til at vurdere situationen og forelægge dechargemyndigheden en rapport herom;

                  65.

                  understreger betydningen af en passende ligevægt mellem på den ene side det tildelte budget og de disponible stillinger og på den anden side de opgaver, som ESA’erne pålægges, idet et misforhold, kan afstedkomme en uhensigtsmæssig personalesituation, for så vidt angår ansættelse af ESA’ernes personale på den ene side og inddragelse af nationale eksperter på den anden side; er bekymret over det faktum, at Kommissionen har ændret stillingsfortegnelsen efter forslag fra ESA’erne uden klart at angive dette; opfordrer indtrængende Kommissionen til at udvise fuldstændig åbenhed på dette og andre områder;

                  66.

                  bemærker i denne forbindelse de betænkeligheder, der blev rejst vedrørende Unionen i de foreløbige konklusioner fra IMF's vurdering af den finansielle sektor fra december 2012, hvori det anbefales at øge ESA’ernes ressourcer og beføjelser efter behov, således at de bliver i stand til at opfylde deres mandater og på samme tid øge deres operationelle uafhængighed;

         Ligestilling mellem kønnene

                  67.

                  understreger betydningen af retningslinjer, der sikrer, at kvinder og mænd er behørigt repræsenteret i agenturernes styrende organer; opfordrer netværket til at indføre og udbrede generelle retningslinjer vedrørende bedste praksis på dette område, også i tilfælde, hvor der ikke er nogen specifikke krav i agenturernes oprettelsesforordninger; opfordrer agenturernes administrerende direktører, der har det fulde ansvar i personalespørgsmål, til at sikre ligestillingen mellem kønnene, både blandt agenturernes personale som helhed og blandt personer med særligt ansvar;

                  68.

                  finder det betænkeligt, at kun få af stillingerne som administrerende direktør i agenturerne beklædes af kvinder; i betragtning af, at de fleste af agenturernes direktører udnævnes af bestyrelsen på grundlag af en kandidatliste fastlagt af Kommissionen; opfordrer agenturernes bestyrelser og Kommissionen til at holde ligestillingsprincipperne i hævd og tage hensyn til den strategi, som Kommissionen iværksatte i 2010 for at opnå en mere ligelig kønsfordeling i ledende stillinger; finder det foruroligende, at den fælles tilgang og køreplanen ikke har ligestillingspolitik blandt deres målsætninger, og opfordrer Kommissionen til at fremlægge konkrete forslag til at tage fat på dette spørgsmål;

                  69.

                  konstaterer, at det er medlemsstaternes ansvar at udpege deres repræsentanter i agenturernes ledende organer; opfordrer medlemsstaterne til at ihukomme princippet om ligestilling mellem kvinder og mænd, når de udpeger repræsentanter til disse organer, og opfordrer desuden indtrængende de administrerende direktører til at øge bevidstheden blandt bestyrelsesmedlemmerne om dette emne, når formanden og næstformanden skal vælges; bemærker med tilfredshed, at to af de nuværende trojka-agenturer har en kvinde som bestyrelsesformand;

         Komplekse it-systemer

                  70.

                  understreger behovet for, at agenturerne såvel som Kommissionen koordinerer og udveksler bedste praksis og erfaringer med henblik på at løse de tekniske og forvaltningsmæssige udfordringer i forbindelse med komplekse informationsteknologisystemer (it-systemer), som skal kunne fungere overalt i Unionen; finder det besynderligt, at Kommissionen opkræver gebyrer af agenturerne for at lade dem bruge dens it-systemer, og at disse gebyrer ikke fastsættes efter objektive parametre, såsom agenturernes størrelse; opfordrer Kommissionen til at tilpasse gebyrerne til agenturernes størrelse og finansielle kapacitet, hvis der ikke er noget alternativ til at opkræve dem, eftersom disse gebyrer udgør en betydelig byrde for de små agenturer;

                  71.

                  henleder Kommissionens opmærksomhed på de vanskeligheder, som agenturerne er stødt på i forbindelse med komplekse it-systemer som periodiseret regnskabsføring (ABAC) og SYSPER2, og som skyldes, at disse systemer er udviklet til at dække Kommissionens behov og ikke agenturernes; påskønner de foranstaltninger, der er truffet af de delnetværk, der beskæftiger sig med konsekvenserne af dette problem, og særlig EU-agenturernes informations- og kommunikationsnetværk (it-aspekter) og administrationschefernes delnetværk (ABAC and SYSPER2), og opfordrer Kommissionen til at samarbejde tættere med agenturerne om dette spørgsmål;

                  72.

                  foreslår, at agenturerne gives mulighed for at anvende Kommissionens HR-software og enhver anden software, i stedet for at skulle købe deres egen dyre software;

                  73.

                  Foreslår for at lette dechargemyndighedens arbejde med agenturerne og i betragtning af agenturernes store antal og den stadig mere komplekse karakter af deres arbejde og output, at Parlamentet fra det kommende regnskabsår, når det undersøger og forbereder sin udtalelse om et agentur, overvejer at anvende en ny model med udnævnelse af flere forskellige ordførere, sådan som det allerede er sket i år med andre institutioner;

                  74.

                  pålægger sin formand at sende denne beslutning til de agenturer, der er underlagt denne dechargeprocedure, og til Rådet, Kommissionen og Revisionsretten.

         (1)  EUT L 286 af 17.10.2012, s. 388.

         (2)  EFT L 248 af 16.9.2002, s. 1.

         (3)  EUT L 298 af 26.10.2012, s. 1.

         (4)  EFT L 357 af 31.12.2002, s. 72.

         (5)  EUT C 368 af 16.12.2011.

         (6)  EUT C 161 E af 31.5.2011, s. 62.

         (7)  EUT C 51 E af 22.2.2013, s. 121.

         (8)  Se i denne forbindelse action 53 i køreplanen for opfølgning af den fælles tilgang til EU’s decentrale agenturer.

         (9)  Se i denne forbindelse aktion 33 i køreplanen for opfølgning af den fælles tilgang til EU’s decentrale agenturer.

         (10)  Se i denne forbindelse aktion 34 og 35 i køreplanen for opfølgning af den fælles tilgang til EU’s decentrale agenturer.


title: Europa-Parlamentets afgørelse (EU) 2017/1743 af 27. april 2017 om afslutning af regnskaberne for fællesforetagendet for initiativet om innovative lægemidler 2 for regnskabsåret 2015

text:
               29.9.2017

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 252/360

         EUROPA-PARLAMENTETS AFGØRELSE (EU) 2017/1743
   af 27. april 2017
   om afslutning af regnskaberne for fællesforetagendet for initiativet om innovative lægemidler 2 for regnskabsåret 2015
   EUROPA-PARLAMENTET,

               —

               der henviser til det endelige årsregnskab for fællesforetagendet for initiativet om innovative lægemidler 2 for regnskabsåret 2015,

               —

               der henviser til Revisionsrettens beretning om årsregnskabet for fællesforetagendet for initiativet om innovative lægemidler 2 for regnskabsåret 2015 med fællesforetagendets svar (1),

               —

               der henviser til Revisionsrettens erklæring (2) for regnskabsåret 2015 om regnskabernes rigtighed og de underliggende transaktioners lovlighed og formelle rigtighed, jf. artikel 287 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,

               —

               der henviser til Rådets henstilling af 21. februar 2017 om meddelelse af decharge til fællesforetagendet for gennemførelsen af budgettet for regnskabsåret 2015 (05875/2017 — C8-0089/2017),

               —

               der henviser til artikel 319 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,

               —

               der henviser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 af 25. oktober 2012 om de finansielle regler vedrørende Unionens almindelige budget og om ophævelse af Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 (3), særlig artikel 209,

               —

               der henviser til Rådets forordning (EU) nr. 557/2014 af 6. maj 2014 om oprettelse af fællesforetagendet for initiativet om innovative lægemidler 2 (4), særlig artikel 12,

               —

               der henviser til Kommissionens delegerede forordning (EU) nr. 110/2014 af 30. september 2013 om en finansforordningsmodel for offentlig-private partnerskabsorganer, jf. artikel 209 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 (5),

               —

               der henviser til forretningsordenens artikel 94 og bilag IV,

               —

               der henviser til betænkning fra Budgetkontroludvalget (A8-0083/2017),

               1.

               godkender afslutningen af regnskaberne for fællesforetagendet for initiativet om innovative lægemidler 2 for regnskabsåret 2015;

               2.

               pålægger sin formand at sende denne afgørelse til den administrerende direktør for fællesforetagendet for initiativet om innovative lægemidler 2, Rådet, Kommissionen og Revisionsretten og drage omsorg for, at den offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende (L-udgaven).

         Antonio TAJANI

            Formand

         Klaus WELLE

            Generalsekretær

      (1)  EUT C 473 af 16.12.2016, s. 57.

      (2)  EUT C 473 af 16.12.2016, s. 58.

      (3)  EUT L 298 af 26.10.2012, s. 1.

      (4)  EUT L 169 af 7.6.2014, s. 54.

      (5)  EUT L 38 af 7.2.2014, s. 2.


Avis juridique important

|

32000D0296

2000/296/EF: Kommissionens afgørelse af 5. april 2000 i henhold til bestemmelserne i Rådets forordning (EF) nr. 3286/94 vedrørende det chilenske forbud mod losning af fangst af sværdfisk i chilenske havne (meddelt under nummer K(2000) 926)

EF-Tidende nr. L 096 af 18/04/2000 s. 0067 - 0069

Kommissionens afgørelseaf 5. april 2000i henhold til bestemmelserne i Rådets forordning (EF) nr. 3286/94 vedrørende det chilenske forbud mod losning af fangst af sværdfisk i chilenske havne(meddelt under nummer K(2000) 926)(2000/296/EF)KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 3286/94 af 22. december 1994 om fastsættelse af fællesskabsprocedurer på området for den fælles handelspolitik med henblik på at sikre udøvelsen af Fællesskabets rettigheder i henhold til internationale handelsregler, navnlig regler fastlagt i Verdenshandelsorganisationens regi(1), ændret ved forordning (EF) nr. 356/95(2), særlig artikel 13 og 14,efter høring af Det Rådgivende Udvalg, ogud fra følgende betragtninger:A. PROCEDURE(1) Den 26. maj 1998 modtog Kommissionen en klage i henhold til artikel 3 og 4 i Rådets forordning (EF) nr. 3286/94 (i det følgende benævnt "forordningen"). Klagen blev indgivet af ANAPA (Asociación Nacional de Armadores de Buques Palangreros de Altura - Den Nationale Spanske Sammenslutning af Ejere af Oceangående Langlinefartøjer).(2) Klagende part gjorde gældende, at Chile opretholdt sit forbud mod omladning og transitering af fangst af sværdfisk i chilenske havne og et krav om sundhedscertifikat for fiskeriprodukter, der importeres til det chilenske territorium, uanset hvordan de importeres, eller hvad deres endelige bestemmelsessted er, hvilket er uforeneligt med henholdsvis artikel V i GATT 1994 og artikel 2, stk. 3, og artikel 5, stk. 4 og stk. 6, i WTO-aftalen om anvendelsen af sundheds- og plantesundhedsforanstaltninger. På dette grundlag anmodede klagende part Kommissionen om at tage de nødvendige skridt til at overbevise Chile om at ophæve disse foranstaltninger.(3) Klagen indeholdt tilstrækkelige beviser til at begrunde indledningen af en fællesskabsprocedure for undersøgelse i henhold til artikel 8 i forordningen. Der indledtes følgelig en sådan procedure den 10. juli 1998(3).(4) Efter indledningen af undersøgelsesproceduren iværksatte Kommissionen en undersøgelse, som førte til følgende konklusioner.B. UNDERSØGELSESRESULTATER VEDRØRENDE FOREKOMSTEN AF HANDELSHINDRINGER(5) Den relevante chilenske lovgivning vedrørende forbuddet mod losning af fangst af sværdfisk i chilenske havne er etableret på grundlag af artikel 165 i den chilenske fiskerilov (Ley General de Pesca y Acuicultura), konsolideret ved Højeste Dekret nr. 430 af 28. september 1991.(6) Undersøgelsen viste, at den chilenske lovgivning forbyder landing og transitering af stærkt vandrende arter (som sværdfisk), der fanges inden for eller uden for chilensk eksklusiv økonomisk zone, når fangsten er sket i strid med bevaringsregler, som ensidigt er indført af Chile. Disse regler anvendes på fangst af sværdfisk, der er sket i indre farvande, søterritoriet eller den eksklusive økonomiske zone samt i områder, der grænser op til denne zone. Følgelig gælder forbuddet sværdfisk, der fanges i områder, der grænser op til den eksklusive økonomiske zone, dvs. uden for den eksklusive økonomiske zone.(7) Kommissionen er enig i det generelle mål om at ville bevare sværdfiskeressourcer, men mener, at enhver foranstaltning i det øjemed må træffes på en sådan måde, at den påvirker handelen mindst muligt, og den må ikke føre til vilkårlig eller uberettiget forskelsbehandling.(8) Den relevante chilenske lovgivning blev vedtaget og importforbuddet håndhævet, uden at Chile havde haft seriøse forhandlinger med Fællesskabet med henblik på at indgå bilaterale eller multilaterale aftaler. Således har Chile siden 1997 været i forhandling om en aftale om bevarelse af levende ressourcer i det sydlige Stillehav inden for rammerne af en regional organisation, men har ikke forsøgt at indlede samarbejdsordninger med Fællesskabet.(9) Kravet om, at WTO-medlemmer skal gøre sig store bestræbelser på at forhandle konsensuale midler til beskyttelse og bevarelse af levende marine ressourcer med alle berørte medlemmer frem for at gribe til unilaterale og diskriminerende foranstaltninger, blev fastlagt i "United States - Import prohibition of certain shrimp and shrimp products"(4). Som følge af Chiles manglende overholdelse af dette krav og dets vilkårlige anvendelse af sine unilaterale foranstaltninger blev det i undersøgelsen konkluderet, at anvendelsen af de chilenske foranstaltninger fører til en uretfærdig og vilkårlig forskelsbehandling.(10) Undersøgelsen fastslog, at chilensk lovgivning forbyder Fællesskabets fiskerfartøjer at losse deres fangst af sværdfisk i chilenske havne enten for at lande dem til oplagring eller for at omlade dem på andre fartøjer. Dette forbud gælder også i chilensk søterritorium og eksklusiv økonomisk zone, og det er i strid med princippet om fri transit, som er fastlagt i artikel V i GATT 1994.(11) Ved at gøre det umuligt for Fællesskabets fartøjer at losse deres fangst af sværdfisk i chilenske havne, gør de chilenske foranstaltninger det også umuligt for dem at importere deres fangst til Chile, hvilket er i strid med artikel XI i GATT 1994.(12) Hvad angår kravet om sundhedscertifikat fremgik det af undersøgelsen, at de chilenske myndigheder havde erklæret, at den lovgivning, som det pågældende krav var blevet indført med (Oficio Circular no 240), var blevet ophævet i november 1991. I betragtning af den faktuelle rektifikation af de chilenske myndigheder foretog Kommissionens tjenestegrene ikke en mere detaljeret analyse af handelshindringen.(13) Kommissionen finder under disse omstændigheder, at klagende parts påstand om losningsforbuddet er velbegrundet, og at den chilenske praksis udgør en handelshindring som defineret i artikel 2, stk. 1, i forordningen, eftersom den er i strid med artikel V og artikel XI i GATT 1994.(14) Kommissionen finder dog også, at henvisning til ovennævnte retsgrundlag ikke udelukker påberåbelse af andre relevante bestemmelser i WTO-overenskomsten og de dertil knyttede aftaler, som måtte være nyttige i procedurer, der forelægges for WTO.C. UNDERSØGELSESRESULTATER VEDRØRENDE SKADEVIRKNINGER(15) Undersøgelsen viste, at de chilenske havne som følge af deres geografiske beliggenhed, deres veludviklede infrastruktur og deres handelsfaciliteter er de havne i det sydøstlige Stillehav, der er bedst egnede til omladning af sværdfisk. På grund af det chilenske forbud mod omladning af sværdfisk må Fællesskabets fartøjer derfor lande eller omlade deres fangst i havne i tredjelande i regionen, hvilket betyder en sejlads på mindst seks dage og skade i form af:- udgifter som følge af manglerne ved havne i andre tredjelande sammenholdt med de chilenske- ekstra driftsudgifter som følge af sejladsen til havne i andre tredjelande- potentielle fangsttab som følge af den ekstra sejlads til havne i andre tredjelande.(16) Kommissionen konkluderede derfor, at ovennævnte må anses for skade som defineret i artikel 2, stk. 3, i forordningen.D. UNDERSØGELSESRESULTATER VEDRØRENDE NEGATIVE HANDELSMÆSSIGE VIRKNINGER(17) Undersøgelsen bekræftede, at den anfægtede chilenske praksis hindrer Fællesskabets fiskefartøjer i at få adgang til markeder i tredjelande. Chilenske havne er navnlig af stor betydning for eksporten af især frisk sværdfisk til De Forenede Stater på grund af de nære handelsforbindelser på dette område mellem Chile og USA.(18) Forbuddet mod at lande deres fangst og følgelig at anvende de nærliggende lufthavne hindrer fællesskabsproducenterne i at eksportere til markedet i USA, som er et af de største markeder for sværdfisk i verden, og dette skaber negative handelsmæssige virkninger for fællesskabsproducenterne.(19) Desuden er der også potentielle negative handelsmæssige virkninger, der skal tages i betragtning. Med henblik på det kommende internationale samarbejde i det sydøstlige Stillehav, som det er fastsat i havretskonventionen, vil Fællesskabets stilling blive svækket med den begrænsede tilstedeværelse af fartøjer fra Fællesskabet i området. Som en konsekvens heraf må det helt klart forudses, at når det er umuligt for fartøjer fra Fællesskabet at få adgang til chilenske havne, vil det sandsynligvis indebære yderligere negative virkninger for Fællesskabet.(20) Kommissionen konkluderede derfor, at ovennævnte forårsager og truer med at forårsage negative handelsmæssige virkninger som defineret i artikel 2, stk. 4, i forordningen.E. FÆLLESSKABETS INTERESSE(21) Det er af afgørende betydning for Fællesskabets fartøjer at have adgang til internationale fiskeområder, og at den fri transit sikres gennem internationale regler.(22) Det er i Fællesskabets interesse, at tvister vedrørende miljøspørgsmål bilægges via multilateralt forhandlede foranstaltninger, som er fremmende for både handel og bæredygtig udvikling.(23) Desuden er det ikke acceptabelt, at Chile indfører en foranstaltning, som hindrer fartøjer fra Fællesskabet i at få adgang til dets havne, med mindre disse fartøjer overholder ensidigt pålagte bevaringsregler. Som det fremgår af appelorganets beretning om United States-Gasoline(5), hvilket yderligere blev bekræftet af appelorganets beretning om United States-Import prohibition of certain shrimp and shrimp products(6), står det WTO-medlemmerne frit for at vedtage deres egne politikker til beskyttelse at miljøet, så længe de stadig opfylder deres forpligtelser og respekterer rettighederne for andre medlemmer under WTO-aftalerne. Det har Chile ikke gjort i den foreliggende sag.(24) Det er yderst vigtigt for Fællesskabet, at det sikres, at partnerne i WTO overholder deres forpligtelser fuldt ud, således som Fællesskabet selv har forpligtet sig til at gøre det. Det er af afgørende betydning, for at et multilateralt handelssystem kan fungere tilfredsstillende, at der gribes ind over for alle former for praksis, som er uforenelige med WTO.F. KONKLUSIONER OG FORANSTALTNINGER, DER SKAL TRÆFFES(25) Der er holdt møder med de relevante chilenske myndigheder for at drøfte denne sag med henblik på at finde en mindelig løsning, men de chilenske myndigheder har ikke fremsat noget forslag til en sådan løsning.(26) Endvidere har Chile vedtaget et nyt dekret (dekret 598 af 15. oktober 1999), som udtrykkeligt udvider de pågældende regler til at omfatte sværdfisk, der er fanget på åbent hav. Følgelig gælder forbuddet mod losning i chilenske havne, som tidligere gjaldt for sværdfisk, der var fanget i den eksklusive økonomiske zone og i områder, der grænser op hertil, nu også for fangst der er gjort overalt på åbent hav.(27) Under disse omstændigheder må det anses for at være i Fællesskabets interesse at anmode om, at der indledes en WTO-procedure for tvistbilæggelse -TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:Artikel 11. Det chilenske forbud mod losning af fangst af sværdfisk i chilenske havne må anses for uforeneligt med dette lands forpligtelser i henhold til Marrakech-overenskomsten om oprettelse af Verdenshandelsorganisationen og udgør en "handelshindring" som omhandlet i artikel 2, stk. 1, i forordning (EF) nr. 3286/94.2. Fællesskabet anlægger sag mod Chile i henhold til forståelsen vedrørende regler og procedurer for bilæggelse af tvister og andre relevante WTO-bestemmelser med henblik på at sikre, at nævnte handelshindring fjernes.Artikel 2Denne afgørelse anvendes fra dagen for offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.Udfærdiget i Bruxelles, den 5. april 2000.På Kommissionens vegnePascal LamyMedlem af Kommissionen(1) EFT L 349 af 31.12.1994, s. 71.(2) EFT L 41 af 23.2.1995, s. 3.(3) Meddelelse om indledning af en undersøgelsesprocedure vedrørende en handelshindring i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 3286/94 i form af en handelspraksis i Chile vedrørende transitering og omladning af sværdfisk i chilenske havne (EFT C 215 af 10.7.1998, s. 2).(4) Appelorganets beretning "United States - Import prohibition of certain shrimp and shrimp products" (WT/DS58/AB/R) blev vedtaget den 12. oktober 1998, afsnit 171 og 172.(5) Appelorganets beretning "United States - Standards for Reformulated and Conventional Gasoline" (WT/DS2/AB/R) blev vedtaget den 20. maj 1996.(6) Jf. afsnit 186 i appelorganets beretning som refereret til i fodnote 4.


title: Europa-Parlamentets afgørelse (EU) 2016/1482 28. april 2016 om decharge for gennemførelsen af Den Europæiske Unions almindelige budget for regnskabsåret 2014, Sektion IX — Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse

text:
               14.9.2016

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 246/160

         EUROPA-PARLAMENTETS AFGØRELSE (EU) 2016/1482
   28. april 2016
   om decharge for gennemførelsen af Den Europæiske Unions almindelige budget for regnskabsåret 2014, Sektion IX — Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse
   EUROPA-PARLAMENTET,

               —

               der henviser til Den Europæiske Unions almindelige budget for regnskabsåret 2014 (1),

               —

               der henviser til Den Europæiske Unions konsoliderede årsregnskab for regnskabsåret 2014 (COM(2015) 377 – C8-0207/2015) (2),

               —

               der henviser til Revisionsrettens årsberetning om gennemførelsen af budgettet for regnskabsåret 2014, med institutionernes svar (3),

               —

               der henviser til Revisionsrettens erklæring (4) for regnskabsåret 2014 om regnskabernes rigtighed og de underliggende transaktioners lovlighed og formelle rigtighed, jf. artikel 287 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,

               —

               der henviser til artikel 314, stk. 10, og artikel 317, 318 og 319 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,

               —

               der henviser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 af 25. oktober 2012 om de finansielle regler vedrørende Unionens almindelige budget og om ophævelse af Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 (5), særlig artikel 55, 99, 164, 165 og 166,

               —

               der henviser til forretningsordenens artikel 94 og bilag V,

               —

               der henviser til betænkning fra Budgetkontroludvalget og udtalelse fra Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender (A8-0109/2016),

               1.

               meddeler Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse decharge for gennemførelsen af budgettet for regnskabsåret 2014;

               2.

               fremsætter sine bemærkninger i nedenstående beslutning;

               3.

               pålægger sin formand at sende denne afgørelse og beslutningen, der er en integrerende del heraf, til Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse, Det Europæiske Råd, Rådet, Kommissionen, Den Europæiske Unions Domstol, Revisionsretten, Den Europæiske Ombudsmand og Tjenesten for EU's Optræden Udadtil og drage omsorg for, at de offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende (L-udgaven).

         Martin SCHULZ

            Formand

         Klaus WELLE

            Generalsekretær

      (1)  EUT L 51 af 20.2.2014.

      (2)  EUT C 377 af 13.11.2015, s. 1.

      (3)  EUT C 373 af 10.11.2015, s. 1.

      (4)  EUT C 377 af 13.11.2015, s. 146.

      (5)  EUT L 298 af 26.10.2012, s. 1.


title: 2014/605/EU: Europa-Parlamentets afgørelse af 3. april 2014 om decharge for gennemførelsen af budgettet for Det Europæiske Arbejdsmiljøagentur for regnskabsåret 2012

text:
               5.9.2014

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 266/272

         EUROPA-PARLAMENTETS AFGØRELSE
   af 3. april 2014
   om decharge for gennemførelsen af budgettet for Det Europæiske Arbejdsmiljøagentur for regnskabsåret 2012
   (2014/605/EU)
   EUROPA-PARLAMENTET,

               —

               der henviser til det endelige årsregnskab for Det Europæiske Arbejdsmiljøagentur for regnskabsåret 2012,

               —

               der henviser til Revisionsrettens beretning om årsregnskabet for Det Europæiske Arbejdsmiljøagentur for regnskabsåret 2012 med agenturets svar (1),

               —

               der henviser til Rådets henstilling af 18. februar 2014 (05849/2014 — C7-0054/2014),

               —

               der henviser til artikel 319 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,

               —

               der henviser til Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 af 25. juni 2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (2), særlig artikel 185,

               —

               der henviser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 af 25. oktober 2012 om de finansielle regler vedrørende Unionens almindelige budget og om ophævelse af Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 (3), særlig artikel 208,

               —

               der henviser til Rådets forordning (EF) nr. 2062/94 af 18. juli 1994 om oprettelse af et europæisk arbejdsmiljøagentur (4), særlig artikel 14,

               —

               der henviser til Kommissionens forordning (EF, Euratom) nr. 2343/2002 af 19. november 2002 om rammefinansforordning for de organer, der er omhandlet i artikel 185 i Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (5),

               —

               der henviser til Kommissionens delegerede forordning (EU) nr. 1271/2013 af 30. september 2013 om rammefinansforordningen for de organer, der er omhandlet i artikel 208 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 (6), særlig artikel 108,

               —

               der henviser til forretningsordenens artikel 77 og bilag VI,

               —

               der henviser til betænkning fra Budgetkontroludvalget og udtalelse fra Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender (A7-0193/2014),

               1.

               meddeler direktøren for Det Europæiske Arbejdsmiljøagentur decharge for gennemførelsen af agenturets budget for regnskabsåret 2012;

               2.

               fremsætter sine bemærkninger i nedenstående beslutning;

               3.

               pålægger sin formand at sende denne afgørelse og beslutningen, der er en integrerende del heraf, til direktøren for Det Europæiske Arbejdsmiljøagentur, Rådet, Kommissionen og Revisionsretten og drage omsorg for, at de offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende (L-udgaven).

         Martin SCHULZ

            Formand

         Klaus WELLE

            Generalsekretær

      (1)  EUT C 365 af 13.12.2013, s. 275.

      (2)  EFT L 248 af 16.9.2002, s. 1.

      (3)  EUT L 298 af 26.10.2012, s. 1.

      (4)  EFT L 216 af 20.8.1994, s. 1.

      (5)  EFT L 357 af 31.12.2002, s. 72.

      (6)  EUT L 328 af 7.12.2013, s. 42.