Avis juridique important

|

31990D0383

KOMMISSIONENS  AFGOERELSE  af 13. juli 1990  om afslutning af antidumpingproceduren vedroerende import af NPK-goedningsstoffer med oprindelse i Jugoslavien, Polen, Rumaenien og Ungarn  (90/383/EOEF)

EF-Tidende nr. L 188 af 20/07/1990 s. 0063 - 0066

*****  KOMMISSIONENS  AFGOERELSE  af 13. juli 1990  om afslutning af antidumpingproceduren vedroerende import af NPK-goedningsstoffer med oprindelse i Jugoslavien, Polen, Rumaenien og Ungarn  (90/383/EOEF)  KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE  FAELLESSKABER HAR -  under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab,  under henvisning til Raadets forordning (EOEF) nr. 2423/88 af 11. juli 1988 om beskyttelse mod dumpingimport eller subsidieret import fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab (1), saerlig artikel 9,  efter konsultation i det raadgivende udvalg, der er nedsat i henhold til forordning (EOEF) nr. 2423/88, og  ud fra foelgende betragtninger:  A. PROCEDURE  (1) I 1989 modtog Kommissionen en klage vedroerende import af NPK-goedningsstoffer med oprindelse i Jugoslavien, Polen, Rumaenien og Ungarn, som blev indgivet af EFMA/CMC - Engrais, Faellesmarkedsudvalget for Nitrogen- og Phosphatgoedningsindustrien, som tegner sig for 90 % af produktionen i Faellesskabet. Klagen indeholdt beviser for, at der fandt dumping sted og forvoldtes vaesentlig skade som foelge heraf, hvilket ansaas for tilstraekkeligt til at begrunde ivaerksaettelsen af en procedure.  Kommissionen offentliggjorde derfor en meddelelse i De Europaeiske Faellesskabers Tidende (2) om indledning af en antidumpingprocedure vedroerende Faellesskabets import af NPK-goedningsstoffer, henhoerende under KN-kode 3105 20 10 og 3105 20 90, og indledte en undersoegelse.  (2) Kommissionen underrettede officielt de eksportoerer og importoerer, som den vidste var beroert af sagen, samt repraesentanter for eksportlandet og klageren og gav de direkte beroerte parter lejlighed til at tilkendegive deres mening skriftligt og til at anmode om at blive hoert mundtligt. Der blev sendt spoergeskemaer til alle kendte beroerte eksportoerer og importoerer.  (3) For at faa alle de oplysninger, den skoennede noedvendige, sendte Kommissionen spoergeskemaer til de virksomheder, paa hvis vegne klagen var indgivet, saa hver virksomhed fik mulighed for at paavise, hvor stor skade dumpingimporten af NPK-goedningsstoffer fra de paagaeldende lande havde paafoert den. Kommissionen foretog en detaljeret analyse af de virksomheder, som tilbagesendte spoergeskemaerne i udfyldt stand, og hvis samlede produktion udgoer faellesskabsindustrien.  (4) Alle eksportoererne samt de importoerer, Kommissionen vidste var beroert af sagen, tilkendegav deres mening skriftligt. De anmodede alle om at blive hoert mundtligt, hvilket blev imoedekommet. Klageren anmodede ogsaa om at blive hoert mundtligt, hvilket blev imoedekommet.  (5) Kommissionen efterproevede de modtagne oplysninger, som den ansaa for noedvendige med henblik paa at traeffe en foreloebig afgoerelse og aflagde kontrolbesoeg hos foelgende EOEF-virksomheder, hvis produktion af NPK-goedningsstoffer tegner sig for mere end 50 % af den samlede produktion i Faellesskabet (de resterende klagende virksomheder undlod enten at svare paa Kommissionens spoergeskema eller tegnede sig hver isaer for en yderst lille del af produktionen i Faellesskabet):  - Superfos Fertilizers A/S, Danmark  - Badische Anilin und Soda Fabrik, Tyskland  - Ruhrstickstoff AG, Tyskland  - Norsk Hydro Azote, Frankrig  - Agrimonte, SpA, Italien  - Socieda Anonima Cros, Spanien  - Empresa Nacional de Fertilizantes, SA, Spanien  - Imperial Chemical Industries Ltd, Det Forenede Kongerige  - Kemira INCE Ltd, Det Forenede Kongerige  - Hydro Fertilizers Ltd, Det Forenede Kongerige.  Medens undersoegelsen stod paa, besoegte Kommissionen andre EOEF-virksomheder, som havde returneret spoergeskemaerne. Ikke desto mindre maatte de fleste af oplysningerne i disse spoergeskemaer lades ude af betragtning, fordi de paagaeldende virksomheder ikke formaaede at forelaegge acceptable beviser under disse besoeg.  (6) Undersoegelsesperioden daekkede aaret 1988 og de foerste to maaneder af 1989. Tendenserne i de relevante oekonomiske faktorer til afgoerelse af, om faellesskabsindustrien lider betydelig skade, blev undersoegt for aarene 1985-1989 (februar).  (7) Paa grund af procedurens indviklede beskaffenhed, isaer Kommissionens vanskeligheder med at faa de relevante oplysninger fra nogle af de interesserede parter, oversteg undersoegelsesperioden den normale periode paa et aar.  B. SKADE  (8) For at afgoere, om den paastaaede dumpingimport paafoerte faellesskabsindustrien vaesentlig skade, tog Kommissionen foelgende kendsgerninger i betragtning:  a) Importmaengde, importens markedsandel og importpriser  i) Importmaengde  (9) Den paastaaede dumpingimport i Faellesskabet af NPK-goedningsstoffer med oprindelse i Ungarn, Polen, Rumaenien og Jugoslavien udviklede sig som foelger:  Ungarn 90 877 tons i 1985, 76 957 tons i 1988 og 15 124 tons i de foerste to maaneder af 1989; Polen 11 791 tons i 1985, 34 065 tons i 1988 og 10 310 tons i de foerste to maaneder af 1989; Rumaenien 61 655 tons i 1985, 20 408 tons i 1988, ingen import i de foerste to maaneder af 1989; Jugoslavien 129 324 tons i 1985, 261 395 tons i 1988 og 109 509 tons i de foerste to maaneder af 1989.  Det skal imidlertid understreges, at tallene for de foerste to maaneder af 1989 ikke isoleret set giver det noejagtige billede af handelsresultaterne i et helt aar, eftersom goedningsbranchen er underkastet saesonsvingninger.  ii) Forbrug og markedsandel  (10) Det samlede forbrug i EOEF-omraadet af den paagaeldende vare faldt fra 14 734 000 tons i 1985 til 13 433 000 tons i 1988: dette svarer i procent til et fald paa 8,7 %.  Med hensyn til markedsandel var udviklingen for de paagaeldende eksportoerer som foelger:  Ungarske eksportoerer: 0,6 % i 1985 og 0,58 % i 1988  Polske eksportoerer: 0,08 % i 1985 og 0,25 % i 1988  Rumaenske eksportoerer: 0,42 % i 1985 og 0,15 % i 1988  Jugoslaviske eksportoerer: 0,88 % i 1985 og 1,94 % i 1988.  iii) Priser  (11) Ifoelge det bevismateriale, Kommissionen er kommet i besiddelse af, var priserne paa den formodede dumpingimport i undersoegelsesperioden paa vejet gennemsnitsbasis ca. 20 % lavere end faellesskabsproducenternes.  b) Virkning paa faellesskabsindustrien  i) Faellesskabsproduktion  (12) De paagaeldende faellesskabsproducenters produktion faldt fra 8 226 295 tons i 1985 til 7 534 456 tons i 1988 (januar og februar 1989: 1 532 204 tons). Dette svarede til et fald paa ca. 8,9 %.  ii) Salg  (13) De paagaeldende faellesskabsproducenters salg steg fra 5 446 258 tons i 1985 til 5 858 928 tons i 1988 (januar og februar 1989: 918 693 tons). Dette svarer til en stigning paa ca. 7,5 %.  iii) Produktionskapacitet og kapacitetsudnyttelse  (14) Produktionskapaciteten pr. aar faldt fra 9 921 000 tons i 1985 til 8 242 000 tons i 1988, medens kapacitetsudnyttelsen steg fra 82,9 % i 1985 til 85,9 % i 1988.  iv) Priser  (15) Faellesskabsproducenternes salgspriser faldt generelt fra 1985 til 1987, hvorefter de med nogle faa undtagelser steg gennem hele 1988 indtil udgangen af undersoegelsesperioden den 28. februar 1989. Det samlede prisfald fra 1985 til udgangen af undersoegelsesperioden var paa vejet gennemsnitsbasis ca. 21 %.  v) Overskud  (16) Med hensyn til overskudsgrad konstateredes det, at medens nogle af faellesskabsproducenterne havde betydelige underskud i undersoegelsesperioden, kunne andre realisere et rimeligt overskud.  c) Skadeskonklusion  (17) Under hensyntagen til alle de relevante oekonomiske faktorer, som der er henvist til ovenfor, og isaer de importerede varers maengde og priser og tendensen i produktionen i Faellesskabet, er Kommissionen kommet til den konklusion, at der er visse forhold, der peger paa, at faellesskabsproducenterne har lidt skade.  C. SKADE OG AARSAGSSAMMENHAENG  (18) I betragtning af importmaengderne fra Ungarn, Polen og Rumaenien som omtalt i betragtning 8 og disse importmaengders markedsandele i Faellesskabet som omtalt i betragtning 9 har Kommissionen konkluderet, at selv om denne import fandt sted til dumpingpriser, kunne dens eventuelle bidrag til den forvoldte skade ikke betragtes som meget mere end de minimis eller ikke af et saadant omfang, at det i sig selv kunne vaere en aarsag til vaesentlig skade, og foelgelig boer der ikke ske en kumulering af denne import eller en kumulering med anden eksport med henblik paa at fastlaegge en aarsagssammenhaeng.  (19) Foelgelig undersoegte Kommissionen, om denne skade, i det omfang den kunne betragtes som vaesentlig, kan vaere foraarsaget af importen fra Jugoslavien eller af andre faktorer end den paastaaede dumpingimport.  I denne forbindelse blev det konstateret, at de fleste af de oekonomiske vanskeligheder, som faellesskabsproducenterne befandt sig i, skyldtes strukturproblemer, som producenterne af NPK-goedningsstoffer har maattet kaempe med ikke blot i EOEF, men over hele verden. Der er nemlig sket en nedgang i markedsefterspoergslen efter den paagaeldende vare inden for de sidste faa aar, hvilket skyldes forskellige forhold, som det bekraeftes af tallene i betragtning 9 vedroerende tendensen i forbruget i Faellesskabet.  (20) Faldet i efterspoergslen har medfoert overkapacitetsproblemer, som har tvunget faellesskabsproducenterne til at begraense deres produktion betydeligt. En anden konsekvens har vaeret en betydelig prisreduktion i hele verden. Dette har foert til en generel prisnedgang for produkter solgt i Faellesskabet fra 1985 til 1988. Denne nedgang er naaet op paa 21 % for NPK-goedningsstoffer fremstillet af faellesskabsproducenter, til 24 % for import fra Jugoslavien og 22 % for anden import.  (21) En anden konsekvens af den svindende efterspoergsel efter den paagaeldende vare har vaeret behovet for snarest muligt at faa omstruktureret og rationaliseret faellesskabsproducenternes produktionsfaciliteter. Nogle af disse producenter har handlet hurtigere end andre i denne forbindelse, hvilket forklarer deres stigende salg og forbedringen af deres kapacitetsudnyttelse som naevnt i betragtning 12 og 13.  (22) En anden faktor, der blev undersoegt, var importmaengde og importpriser i forbindelse med import fra lande, der ikke var omfattet af undersoegelsen. Det blev i denne forbindelse konstateret, at denne import steg fra 785 951 tons i 1985 til 893 818 tons i 1988 (januar og februar 1989: 264 840). Denne import svarede i undersoegelsesperioden til 69 % af den samlede import i Faellesskabet, medens importen fra de lande, der var omfattet af undersoegelsen, tegnede sig for 31 %.  Med hensyn til priserne paa NPK-goedningsstoffer importeret fra lande, der ikke var omfattet af undersoegelsen, saa faldt disse fra 1985 til 1988 med 22 % som naevnt i betragtning 19. Dette havde en yderligere negativ virkning paa EOEF-producenternes salg i betragtning af den betydelige importmaengde.  Desuden fastslog Kommissionen under undersoegelsen af priserne paa importerede varer fra nogle af disse lande, at der i undersoegelsesperioden fandt betydelige prisunderbud sted paa mellem 5,19 og 16,23 %, sammenlignet med prisen paa den samme vare i Faellesskabet.  (23) Efter at have taget ovennaevnte forhold i betragtning har Kommissionen draget foelgende konklusion:  - bidraget fra den paastaaede dumpingimport fra Ungarn, Polen og Rumaenien til den skade, som er paafoert EF-industrien, kan betragtes som de minimis  - den paastaaede dumpingimport fra Jugoslavien har isoleret set ikke haft en saadan virkning, at den har foraarsaget betydelig skade for faellesskabsindustrien, jf. artikel 4 i forordning (EOEF) nr. 2423/88, naar man tager omfanget af denne import, omfanget af og priserne paa anden import i Faellesskabet og faldet i forbruget paa EOEF-markedet for den paagaeldende vare i undersoegelsesperioden i betragtning.  D. DUMPING  (24) I betragtning af ovenstaaende resultater betragtede Kommissionen det for unoedvendigt - paa trods af paastanden i klagen om dumping i undersoegelsesperioden - at undersoege dumpingspoergsmaalet med hensyn til den paagaeldende import yderligere.  E. TILBAGETRAEKNING AF KLAGEN  (25) Efter at vaere blevet underrettet af Kommissionen om ovennaevnte resultater besluttede klageren at traekke klagen tilbage, hvilket begrundedes med:  - de nye udviklingstendenser paa disse markeder, for saa vidt angaar virksomhederne i Ungarn, Polen og Rumaenien,  - behovet for en ikke-diskriminatorisk approach i sagen, for saa vidt angaar virksomhederne i Jugoslavien, paa trods af koncentrationen af den jugoslaviske eksport paa det tyske marked.  F. KONKLUSION  (26) I betragtning af ovennaevnte forhold boer proceduren afsluttes uden ivaerksaettelse af beskyttelsesforanstaltninger. Dette udelukker selvfoelgelig ikke muligheden for, at der indledes en ny undersoegelse, hvis der blev indgivet en ny klage med beviser for, at forholdene har aendret sig - TRUFFET FOELGENDE AFGOERELSE:  Eneste artikel  Antidumpingproceduren vedroerende NPK-goedningsstoffer, henhoerende under KN-kode 3105 20 10 og 3105 20 90 med oprindelse i Jugoslavien, Polen, Rumaenien og Ungarn, afsluttes hermed.  Udfaerdiget i Bruxelles, den 13. juli 1990.  Paa Kommissionens vegne  Frans ANDRIESSEN  Naestformand  (1) EFT nr. L 209 af 2. 8. 1988, s. 1.  (2) EFT nr. C 55 af 4. 3. 1989, s. 3.


Avis juridique important

|

E1996C0225

EFTA-TILSYNSMYNDIGHEDENS BESLUTNING Nr. 225/96/KOL af 4. december 1996 der træder i stedet for beslutning nr. 67/94/KOL om bekæmpelsesmetoder til bevarelse af kvægbesætningers status som officielt tuberkulosefri i visse EFTA-stater, for så vidt beslutningen angår Norge

EF-Tidende nr. L 078 af 20/03/1997 s. 0043 - 0045

EFTA-TILSYNSMYNDIGHEDENS BESLUTNING Nr. 225/96/KOL af 4. december 1996 der træder i stedet for beslutning nr. 67/94/KOL om bekæmpelsesmetoder til bevarelse af kvægbesætningers status som officielt tuberkulosefri i visse EFTA-stater, for så vidt beslutningen angår Norge EFTA-TILSYNSMYNDIGHEDEN HAR -under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, tilpasset ved protokollen om tilpasning af aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, særlig artikel 17 og protokol 1, stk. 4, litra d),under henvisning til den i kapitel I, punkt 1, i bilag I til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde omhandlede retsakt om veterinærpolitimæssige problemer ved handel inden for Fællesskabet med kvæg og svin (Rådets direktiv 64/432/EØF), særlig artikel 3, stk. 14,under henvisning til aftalen mellem EFTA-staterne om oprettelse af en tilsynsmyndighed og en domstol, tilpasset ved protokollen om tilpasning af aftalen mellem EFTA-staterne om oprettelse af en tilsynsmyndighed og en domstol, særlig artikel 5, stk. 2, litra d), og protokol 1, artikel 1, litra e), ogud fra følgende betragtninger:Norge fik ved EFTA-Tilsynsmyndighedens beslutning nr. 67/94/KOL (1) anerkendt sine kvægbesætningers status som tuberkulosefri, hvis en række betingelser var opfyldt;denne beslutning omfatter ud over den tuberkulosefri status, der indrømmes Norge, tilsvarende status, der indrømmes Finland og Sverige;den norske regering har bekræftet, at den faktiske situation, som lå til grund for beslutning nr. 67/94/KOL, er uændret, men har anmodet om, at beslutningen for så vidt angår den status som tuberkulosefri, der er indrømmet Norge, erstattes af en ny beslutning, som kun omfatter den tuberkulosefri status, der er indrømmet Norge, med den begrundelse, at dette er nødvendigt af hensyn til den løsning, der forventes på de igangværende forhandlinger med Den Europæiske Union på veterinærområdet;en sådan ny beslutning vil ikke på nogen måde ændre den faktiske situation sammenlignet med det, der gælder i henhold til beslutning nr. 67/94/KOL;der er således intet til hinder for at efterkomme den norske regerings anmodning;de i denne beslutning fastsatte foranstaltninger er i overensstemmelse med udtalelse fra EFTA-Veterinærudvalget, der bistår EFTA-Tilsynsmyndigheden -VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING:1. Beslutning nr. 67/94/KOL om bekæmpelsesmetoder til bevarelse af kvægbesætningers status som officielt tuberkulosefri i visse EFTA-stater erstattes af teksten i bilaget, for så vidt som beslutningen vedrører Norge.2. Denne beslutning træder i kraft den 9. december 1996.3. Denne beslutning er rettet til Norge.4. Kun den engelske udgave af denne beslutning er autentisk.Udfærdiget i Bruxelles, den 4. december 1996.På EFTA-Tilsynsmyndighedens vegneBjörn FRIÐFINNSSONMedlem af Kollegiet(1) EFT nr. L 247 af 22. 9. 1994, s. 41.BILAG »1. Som undtagelse fra punkt I, litra b), i bilag A til kvæg- og svineretsakten kan de EFTA-stater og -regioner, som er nævnt i bilaget til denne beslutning, bevare deres kvægbesætningers status som officielt tuberkulosefri, hvis følgende betingelser er opfyldt:1.1. Der skal oprettes et identifikationssystem til sporing af de enkelte kreaturers oprindelses- og transitbesætninger.1.2. Alle kreaturer, der slagtes, undtagen dyr, der slagtes på bedriften til bedriftens eget forbrug, skal undersøges efter slagtningen af en embedsdyrlæge.1.3. Ethvert tilfælde af mistanke om tuberkulose hos et levende eller selvdødt/slagtet dyr skal anmeldes til myndighederne.1.4. I hvert enkelt tilfælde af mistanke skal myndighederne foretage de nødvendige undersøgelser for at få mistanken bekræftet eller afkræftet, herunder spore oprindelses- og transitbesætninger. Hvis der ved kødundersøgelsen eller slagtningen findes læsioner, der giver anledning til mistanke om tuberkulose, skal myndighederne lade læsionerne undersøge af et laboratorium.1.5. De mistænkte kreaturers oprindelses- og transitbesætninger får deres status som officielt tuberkulosefri suspenderet, indtil det ved kliniske eller laboratoriemæssige undersøgelser er blevet fastslået, at der ikke forekommer kvægtuberkulose.1.6. Hvis mistanken om tuberkulose bekræftes enten ved tuberkulinprøver eller ved kliniske eller laboratoriemæssige undersøgelser, ophæves oprindelses- og transitbesætningernes status som officielt tuberkulosefri.2. Status som officielt tuberkulosefri forbliver ophævet, indtil:2.1. alle dyr, der anses for inficeret, er fjernet fra besætningen2.2. bygninger og redskaber er blevet desinficeret, og2.3. alle resterende kreaturer på over seks uger har reageret negativt på mindst to officielle intradermale tuberkulinprøver i henhold til kvæg- og svineretsaktens bilag B, idet den første prøve foretages mindst seks måneder efter, at det sidste smittede dyr har forladt besætningen, og den anden prøve foretages mindst seks måneder efter den første.3. EFTA-Tilsynsmyndigheden skal årligt have meddelelse om antallet af inficerede besætninger, idet der ved inficeret besætning forstås en oprindelses- eller transitbesætning, som har omfattet dyr, der har reageret positivt på forekomsten af Mycobacterium bovis. EFTA-Tilsynsmyndigheden kan eventuelt på grundlag af oplysningerne træffe en beslutning i henhold til artikel 3, stk. 14, andet afsnit, i kvæg- og svineretsakten.BILAGRegioner, der kan bevare deres status som tuberkulosefri i henhold til artikel 3, stk. 14, i kvæg- og svineretsaktenNorge: Alle regioner«


title: Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 649/2005/EF af 13. april 2005 om ændring af afgørelse nr. 1419/1999/EF om en fællesskabsaktion vedrørende »Den Europæiske Kulturhovedstad« 2005-2019

text:
               4.5.2005

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 117/20

         EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS AFGØRELSE Nr. 649/2005/EF
   af 13. april 2005
   om ændring af afgørelse nr. 1419/1999/EF om en fællesskabsaktion vedrørende »Den Europæiske Kulturhovedstad« 2005-2019
   EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
   under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 151,
   under henvisning til forslag fra Kommissionen,
   under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget (1),
   efter proceduren i traktatens artikel 251 (2), og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 1419/1999/EF af 25. maj 1999 om en fællesskabsaktion vedrørende »Den Europæiske Kulturhovedstad« 2005-2019 (3) har til formål at fremhæve de europæiske kulturers rigdom og mangfoldighed samt deres fælles træk og medvirke til at give de europæiske borgere større kendskab til hinanden.

               (2)

               Det fremgår af bilag I til afgørelse nr. 1419/1999/EF, i hvilken kronologisk rækkefølge medlemsstaterne kan ansøge om at deltage i dette arrangement. Nævnte bilag omfatter kun de lande, der var medlemsstater, da afgørelsen blev truffet den 25. maj 1999.

               (3)

               I henhold til artikel 6 i afgørelse nr. 1419/1999/EF er det muligt at foretage en revision af denne afgørelse, navnlig med henblik på udvidelsen af Den Europæiske Union.

               (4)

               I betragtning af udvidelsen bør de nye medlemsstater ligeledes inden for kort tid have mulighed for at indgive ansøgninger som led i arrangementet »Europæisk Kulturhovedstad«, uden at det kommer til at berøre den rækkefølge, der er fastlagt for de andre medlemsstater, så der fra 2009 til udløbet af denne fællesskabsaktion hvert år kan udpeges to hovedstæder i medlemsstaterne.

               (5)

               Afgørelse nr. 1419/1999/EF bør derfor ændres —

         TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   Afgørelse nr. 1419/1999/EF ændres således:

               1)

               Følgende betragtning indsættes:

                           »(12a)

                           Der bør tages hensyn til de økonomiske konsekvenser af denne afgørelse, således at der sikres tilstrækkelige fællesskabsmidler til udpegelsen af to europæiske kulturhovedstæder;«.

               2)

               Artikel 2, stk. 1, affattes således:
               »1.   En række byer i medlemsstaterne udpeges til »Europæisk Kulturhovedstad« efter tur i den rækkefølge, der er anført i oversigten i bilag I. Til og med 2008 vedrører udpegelsen en by i den i oversigten anførte medlemsstat. Fra 2009 vedrører udpegelsen en by i hver af de i oversigten anførte medlemsstater. Den kronologiske rækkefølge i bilag I kan ændres efter fælles aftale mellem de berørte medlemsstater. De enkelte medlemsstater forelægger efter tur Europa-Parlamentet, Rådet, Kommissionen og Regionsudvalget deres ansøgninger vedrørende en eller flere byer. Ansøgningen forelægges senest fire år før arrangementets start og kan være ledsaget af en anbefaling fra den berørte medlemsstat.«

               3)

               Bilag I affattes som angivet i bilaget til nærværende afgørelse.

         Artikel 2
   Denne afgørelse træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

   Den anvendes fra den 1. maj 2004.

      Udfærdiget i Strasbourg, den 13. april 2005.

            På Europa-Parlamentets vegne

         J. P. BORELL FONTELLES

            Formand

            På Rådets vegne

         N. SCHMIT

            Formand

      (1)  EUT C 121 af 30.4.2004, s. 15.

      (2)  Europa-Parlamentets udtalelse af 22.4.2004 (endnu ikke offentliggjort i EUT), Rådets fælles holdning af 21.10.2004 (EUT C 25 E af 1.2.2005, s. 41) og Europa-Parlamentets holdning af 22.2.2005 (endnu ikke offentliggjort i EUT).

      (3)  EUT L 166 af 1.7.1999, s. 1.
   BILAG
   RÆKKEFØLGE FOR UDPEGELSE AF EUROPÆISKE KULTURHOVEDSTÆDER

               2005

               Irland

               2006

               Grækenland (1)

               2007

               Luxembourg

               2008

               Det Forenede Kongerige

               2009

               Østrig

               Litauen

               2010

               Tyskland

               Ungarn

               2011

               Finland

               Estland

               2012

               Portugal

               Slovenien

               2013

               Frankrig

               Slovakiet

               2014

               Sverige

               Letland

               2015

               Belgien

               Den Tjekkiske Republik

               2016

               Spanien

               Polen

               2017

               Danmark

               Cypern

               2018

               Nederlandene (1)

               Malta

               2019

               Italien

      (1)  Rådet (kultur/audiovisuelle spørgsmål) noterede sig på sit møde den 28. maj 1998, at Grækenland og Nederlandene har byttet plads, jf. artikel 2, stk. 1, i afgørelse nr. 1419/1999/EF.


title: Den Udenrigs- og Sikkerhedspolitiske Komités afgørelse TCHAD/4/2008 af 2. september 2008 om ændring af Den Udenrigs- og Sikkerhedspolitiske Komités afgørelse TCHAD/1/2008 om accept af bidrag fra tredjelande til Den Europæiske Unions militæroperation i Republikken Tchad og Den Centralafrikanske Republik og af Den Udenrigs- og Sikkerhedspolitiske Komités afgørelse TCHAD/2/2008 om nedsættelse af bidragyderkomitéen for Den Europæiske Unions militæroperation i Republikken Tchad og Den Centralafrikanske Republik

text:
               16.9.2008

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 247/54

      DEN UDENRIGS- OG SIKKERHEDSPOLITISKE KOMITÉS AFGØRELSE TCHAD/4/2008
   af 2. september 2008
   om ændring af Den Udenrigs- og Sikkerhedspolitiske Komités afgørelse TCHAD/1/2008 om accept af bidrag fra tredjelande til Den Europæiske Unions militæroperation i Republikken Tchad og Den Centralafrikanske Republik og af Den Udenrigs- og Sikkerhedspolitiske Komités afgørelse TCHAD/2/2008 om nedsættelse af bidragyderkomitéen for Den Europæiske Unions militæroperation i Republikken Tchad og Den Centralafrikanske Republik
   (2008/731/FUSP)
   DEN UDENRIGS- OG SIKKERHEDSPOLITISKE KOMITÉ HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Union, særlig artikel 25, stk. 3,
   under henvisning til Rådets fælles aktion 2007/677/FUSP af 15. oktober 2007 om Den Europæiske Unions militæroperation i Republikken Tchad og Den Centralafrikanske Republik (1) (operation EUFOR Tchad/RCA), særlig artikel 10, stk. 2,
   under henvisning til Den Udenrigs- og Sikkerhedspolitiske Komités afgørelse TCHAD/1/2008 af 13. februar 2008 om accept af bidrag fra tredjelande til Den Europæiske Unions militæroperation i Republikken Tchad og Den Centralafrikanske Republik (2) og til Den Udenrigs- og Sikkerhedspolitiske Komités afgørelse TCHAD/2/2008 af 18. marts 2008 om nedsættelse af bidragyderkomitéen for Den Europæiske Unions militæroperation i Republikken Tchad og Den Centralafrikanske Republik (3), og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               På baggrund af henstillingerne fra EU's øverstbefalende for operationen og Den Europæiske Unions Militærkomité vedrørende Republikken Kroatiens bidrag bør dette bidrag accepteres.

               (2)

               I medfør af artikel 6 i protokollen om Danmarks stilling, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, deltager Danmark ikke i udarbejdelsen og gennemførelsen af de af Den Europæiske Unions afgørelser og aktioner, som har indvirkning på forsvarsområdet —

         TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   Artikel 1 i Den Udenrigs- og Sikkerhedspolitiske Komités afgørelse TCHAD/1/2008 affattes således:

      »Artikel 1
      Bidrag fra tredjelande
      På baggrund af styrkeopbygningskonferencerne og yderligere konsultationer accepteres bidragene fra Republikken Albanien, Den Russiske Føderation og Republikken Kroatien til EU's militæroperation i Republikken Tchad og Den Centralafrikanske Republik.«

   Artikel 2
   Bilaget til Den Udenrigs- og Sikkerhedspolitiske Komités afgørelse TCHAD/2/2008 affattes således:

         »BILAG
         LISTE OVER DE I ARTIKEL 2, STK. 1, OMHANDLEDE TREDJELANDE

                     —

                     Republikken Albanien

                     —

                     Den Russiske Føderation

                     —

                     Republikken Kroatien«.

   Artikel 3
   Denne afgørelse træder i kraft på dagen for vedtagelsen.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 2. september 2008.

            På Den Udenrigs- og Sikkerhedspolitiske Komités vegne

         C. ROGER

            Formand

      (1)  EUT L 279 af 23.10.2007, s. 21.

      (2)  EUT L 56 af 29.2.2008, s. 64.

      (3)  EUT L 107 af 17.4.2008, s. 60.


Avis juridique important

|

32002D0107

2002/107/EF: Rådets afgørelse af 28. januar 2002 om indgåelse og midlertidig anvendelse af en interimsaftale mellem Det Europæiske Fællesskab på den ene side og Republikken Kroatien på den anden side om handel og handelsanliggender - Oplysninger om ikrafttrædelsen af interimsaftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og Kroatien om handel og handelsanliggender

EF-Tidende nr. L 040 af 12/02/2002 s. 0009 - 0010

Rådets afgørelseaf 28. januar 2002om indgåelse og midlertidig anvendelse af en interimsaftale mellem Det Europæiske Fællesskab på den ene side og Republikken Kroatien på den anden side om handel og handelsanliggender(2002/107/EF)RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 133 sammenholdt med artikel 300, stk. 2, første afsnit, og stk. 3, andet afsnit,under henvisning til forslag fra Kommissionen(1), ogunder henvisning til samstemmende udtalelse fra Europa-Parlamentet(2)ud fra følgende betragtninger:(1) I afventning af ikrafttrædelsen af stabiliserings- og associeringsaftalen mellem De Europæiske Fællesskaber og deres medlemsstater på den ene side og Republikken Kroatien på den anden side, undertegnet i Luxembourg den 29. oktober 2001, er det nødvendigt at godkende interimsaftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og Republikken Kroatien om handel og handelsanliggender, der blev paraferet i Bruxelles den 10. juli 2001.(2) Da der ikke allerede foreligger en transportaftale mellem Det Europæiske Fællesskab og Republikken Kroatien, skal de relevante handelsrelaterede transportbestemmelser i protokol 6 til stabiliserings- og associeringsaftalen indarbejdes i interimsaftalen.(3) Da der ikke allerede findes aftaleorganer, oprettes der ved denne aftale et Interimsudvalg til at gennemføre denne aftale.(4) Handelsbestemmelserne i denne aftale er af ekstraordinær karakter og er forbundet med den politik, der føres inden for rammerne af stabiliserings- og associeringsprocessen, og de skaber for Den Europæiske Union ikke nogen præcedens i Det Europæiske Fællesskabs handelspolitik over for andre tredjelande end dem, der er omfattet af stabiliserings- og associeringsprocessen -TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:Artikel 11. Interimsaftalen mellem Det Europæiske Fællesskab på den ene side og Republikken Kroatien på den anden side om handel og handelsanliggender, samt de dertil knyttede bilag og protokoller og de til slutakten knyttede erklæringer godkendes herved på Det Europæiske Fællesskabs vegne.2. De i stk. 1 omhandlede tekster er knyttet til denne afgørelse(3).Artikel 21. Kommissionen, der bistås af repræsentanter for medlemsstaterne, repræsenterer Fællesskabet i Interimsudvalget, der er nedsat ved artikel 38 i interimsaftalen.2. Den holdning, som Fællesskabet skal indtage i Interimsudvalget, fastlægges af Rådet på forslag af Kommissionen, eller i givet fald af Kommissionen, for hvers vedkommende i overensstemmelse med de relevante bestemmelser i traktaten.Artikel 3Formanden for Rådet bemyndiges til at udpege de personer, der er beføjet til på Fællesskabets vegne at deponere den notifikationsakt, der er omhandlet i artikel 50 i aftalen.Udfærdiget i Bruxelles, den 28. januar 2002.På Rådets vegneJ. Piqué i CampsFormand(1) EFT C 362 E af 18.12.2001, s. 1.(2) Udtalelse afgivet den 14.12.2001 (endnu ikke offentliggjort i EFT).(3) EFT L 330 af 14.12.2001, s. 3.


title: Rådets afgørelse 2011/514/FUSP af 22. november 2010 om undertegnelse og indgåelse af aftalen mellem Den Europæiske Union og Republikken Serbien om sikkerhedsprocedurer for udveksling og beskyttelse af klassificerede informationer#Aftale mellem Den Europæiske Union og Republikken Serbien om sikkerhedsprocedurer for udveksling og beskyttelse af klassificerede informationer

text:
               23.8.2011

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 216/1

         RÅDETS AFGØRELSE 2011/514/FUSP
   af 22. november 2010
   om undertegnelse og indgåelse af aftalen mellem Den Europæiske Union og Republikken Serbien om sikkerhedsprocedurer for udveksling og beskyttelse af klassificerede informationer
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Union (»TEU«), særlig artikel 37, og traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (»TEUF«), særlig artikel 218, stk. 5, og artikel 218, stk. 6, første afsnit,
   under henvisning til forslag fra Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik (»HR«), og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               På samlingen den 22. marts 2010 besluttede Rådet at bemyndige HR til i henhold til artikel 37 i TEU og i overensstemmelse med proceduren i artikel 218, stk. 3, i TEUF at indlede forhandlinger med henblik på at indgå en aftale mellem Den Europæiske Union og Republikken Serbien om informationssikkerhed.

               (2)

               I forlængelse af denne bemyndigelse har HR forhandlet en aftale med Republikken Serbien om sikkerhedsprocedurer for udveksling og beskyttelse af klassificerede informationer.

               (3)

               Aftalen bør godkendes —

         VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   Aftalen mellem Den Europæiske Union og Republikken Serbien om sikkerhedsprocedurer for udveksling og beskyttelse af klassificerede informationer godkendes herved på Unionens vegne.
   Teksten til aftalen er knyttet til denne afgørelse.
   Artikel 2
   Formanden for Rådet bemyndiges til at udpege den eller de personer, der er beføjet til at undertegne aftalen med bindende virkning for Unionen.
   Artikel 3
   Denne afgørelse træder i kraft på dagen for vedtagelsen.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 22. november 2010.

            På Rådets vegne

         S. VANACKERE

            Formand

      OVERSÆTTELSE
      AFTALE
      mellem Den Europæiske Union og Republikken Serbien om sikkerhedsprocedurer for udveksling og beskyttelse af klassificerede informationer
      DEN EUROPÆISKE UNION, i det følgende benævnt »EU«,
      og
      REPUBLIKKEN SERBIEN,
      i det følgende benævnt »parterne«,
      SOM TAGER I BETRAGTNING, at parterne begge har som mål at styrke deres egen sikkerhed på alle måder,
      SOM TAGER I BETRAGTNING, at parterne er enige om, at der bør etableres konsultationer og samarbejde mellem dem om spørgsmål af fælles interesse vedrørende sikkerhed,
      SOM TAGER I BETRAGTNING, at der i den forbindelse er et permanent behov for udveksling af klassificerede informationer mellem parterne,
      SOM ERKENDER, at fuldstændig og effektiv konsultation og fuldstændigt og effektivt samarbejde kan nødvendiggøre adgang til samt udveksling af parternes klassificerede informationer og dermed forbundet materiale,
      SOM ER BEVIDST OM, at en sådan adgang til og udveksling af klassificerede informationer og dermed forbundet materiale kræver, at der træffes passende sikkerhedsforanstaltninger,
      ER BLEVET ENIGE OM FØLGENDE:
      Artikel 1
      1.   Med henblik på at opfylde målet om at styrke hver parts sikkerhed på alle måder skal aftalen mellem EU og Republikken Serbien om sikkerhedsprocedurer for udveksling og beskyttelse af klassificerede informationer (i det følgende benævnt »aftalen«) finde anvendelse på klassificeret information eller klassificeret materiale under enhver form og på ethvert område, der enten stilles til rådighed eller udveksles mellem parterne.
      2.   Hver af parterne beskytter klassificerede informationer, der modtages fra den anden part, mod uautoriseret videregivelse, på de vilkår der er fastsat i denne aftale og i henhold til parternes respektive love og regler.
      Artikel 2
      Ved »klassificerede informationer« forstås i denne aftale enhver form for informationer eller materiale i en eller anden form, der:

                  a)

                  efter en af parternes vurdering kræver beskyttelse, da uautoriseret videregivelse i forskellig grad ville kunne skade Republikken Serbiens eller EU's eller en eller flere medlemsstaters interesser, og

                  b)

                  som er forsynet med en sikkerhedsklassifikation.

            Artikel 3
      De EU-institutioner og -enheder, som denne aftale finder anvendelse på, er følgende: Det Europæiske Råd, Rådet for Den Europæiske Union (i det følgende benævnt »Rådet«), Generalsekretariatet for Rådet, Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik, Tjenesten for EU's Optræden Udadtil (i det følgende benævnt »EU-Udenrigstjenesten«) og Europa-Kommissionen. Disse institutioner og enheder benævnes i denne aftale »EU«.
      Artikel 4
      Hver af parterne og enheder herunder, som omhandlet i artikel 3, sørger for, at de råder over et sikkerhedssystem og sikkerhedsforanstaltninger, der er baseret på grundlæggende principper og minimumsstandarder for sikkerhed som fastsat i deres respektive love og bestemmelser og afspejlet i de sikkerhedsordninger, der fastlægges i medfør af artikel 12, for at sikre, at der anvendes et ækvivalent beskyttelsesniveau for klassificerede informationer, som videregives eller udveksles i medfør af denne aftale.
      Artikel 5
      Hver af parterne og enheder herunder, som omhandlet i artikel 3:

                  a)

                  beskytter klassificerede informationer, som videregives af eller udveksles med den anden part i medfør af denne aftale på en måde, der mindst svarer til den videregivende parts beskyttelse af dem

                  b)

                  sikrer, at klassificerede informationer, der videregives eller udveksles i medfør af denne aftale, bevarer den klassifikationsgrad, som disse informationer er tildelt af den videregivende part, og at de ikke nedklassificeres eller afklassificeres uden forudgående skriftligt samtykke fra denne part. Den modtagende part beskytter de klassificerede informationer efter bestemmelserne i sine egne sikkerhedsforskrifter for informationer og materiale med tilsvarende sikkerhedsklassificering som fastsat i artikel 7

                  c)

                  undlader at anvende klassificerede informationer til andre formål end dem, der er fastsat af udstederen, eller dem, der lå til grund for videregivelsen eller udleveringen

                  d)

                  undlader at videregive klassificerede informationer til tredjeparter eller til andre EU-institutioner eller -enheder end dem, der er omhandlet i artikel 3, uden forudgående skriftligt samtykke fra den videregivende part

                  e)

                  undlader at tillade personer adgang til klassificerede informationer, medmindre det er nødvendigt efter »need-to-know«-princippet, og disse er blevet behørigt sikkerhedsgodkendt og autoriseret af den relevante part

                  f)

                  garanterer sikkerheden i faciliteter, hvor der opbevares klassificerede informationer, som den anden part har udleveret, og

                  g)

                  sikrer, at alle personer, der har adgang til klassificerede informationer, orienteres om deres ansvar for at beskytte informationerne i overensstemmelse med gældende love og forskrifter.

            Artikel 6
      1.   Klassificerede informationer kan videregives eller udleveres efter princippet om, at udstederen samtykker.
      2.   I forbindelse med udlevering til andre modtagere end parterne træffer den modtagende part afgørelse om videregivelse eller udlevering af klassificerede informationer fra sag til sag på grundlag af den videregivende parts samtykke og efter princippet om, at udstederen samtykker.
      3.   Ingen generisk udlevering er tilladt, medmindre der er aftalt procedurer mellem parterne for visse kategorier af informationer afhængigt af de specifikke behov.
      4.   Intet i denne aftale må betragtes som grundlag for en pligt til videregivelse af klassificerede informationer mellem parterne.
      5.   Klassificerede informationer, som modtages af den videregivende part, kan kun videregives til en kontrahent eller en potentiel kontrahent, hvis den videregivende part har givet sit forudgående skriftlige samtykke. Inden en sådan videregivelse sikrer den modtagende part, at kontrahenten eller den potentielle kontrahent og kontrahentens faciliteter er i stand til at beskytte informationerne og har den relevante godkendelse.
      Artikel 7
      For at fastlægge et ensartet beskyttelsesniveau for klassificerede informationer, der videregives eller udveksles mellem parterne, svarer klassifikationsgraderne til hinanden således:

                  EU

                  Republikken Serbien

                  RESTREINT UE

                  ИНТΕРНО РС eller INTERNO RS

                  CONFIDENTIEL UE

                  ПОΒΕРЉИВО РС eller POVERLJIVO RS

                  SECRET UE

                  СТРОГО ПОΒΕРЉИВО РС eller STROGO POVERLJIVO RS

                  TRÈS SECRET UE

                  ДРЖАВНА ТАЈНА РС eller DRŽAVNA TAJNA RS

            Artikel 8
      1.   Parterne sørger for, at alle personer, der tjenstligt har brug for, eller som via deres tjenstlige pligter og opgaver får adgang til informationer klassificeret CONFIDENTIEL UE, ПОΒΕРЉИВО РС eller POVERLJIVO RS eller derover, som er videregivet eller udvekslet i medfør af denne aftale, behørigt sikkerhedsgodkendes, før de får adgang til sådanne informationer.
      2.   Procedurerne for sikkerhedsgodkendelse udformes, så det kan afgøres, om en person under hensyn til vedkommendes loyalitet, troværdighed og pålidelighed kan få adgang til klassificerede informationer.
      Artikel 9
      Parterne yder hinanden gensidig bistand med hensyn til sikkerheden af klassificerede informationer, som er videregivet eller udvekslet i medfør af denne aftale, og med hensyn til spørgsmål af fælles sikkerhedsinteresse. De i artikel 12 omhandlede myndigheder gennemfører indbyrdes sikkerhedskonsultationer og vurderingsbesøg med henblik på at vurdere effektiviteten af de under dem henhørende sikkerhedsordninger, som fastlægges i medfør af nævnte artikel.
      Artikel 10
      1.   Med henblik på denne aftale gælder følgende:

                  a)

                  For EU's vedkommende sendes al korrespondance via Rådets Hovedregistratur, som videresender den til medlemsstaterne og de enheder, der er omhandlet i artikel 3, jf. dog stk. 2.

                  b)

                  For Republikken Serbiens vedkommende sendes al korrespondance via Kontoret for Rådet for National Sikkerhed og Beskyttelse af Klassificerede Informationer.

            2.   Korrespondance fra den ene part, som kun er tilgængelig for bestemte kompetente tjenestemænd, organer eller tjenester hos denne part, kan imidlertid af operative grunde stiles til og kun være tilgængelig for bestemte tjenestemænd, organer eller tjenester hos den anden part, der specifikt er udpeget som modtagere under hensyn til deres kompetence og efter »need-to-know«-princippet. For EU's vedkommende sendes sådan korrespondance via Rådets Hovedregistratur, Europa-Kommissionens Hovedregistratur eller EU-Udenrigstjenestens Hovedregistratur, alt efter hvad der er relevant. For Republikken Serbiens vedkommende sendes sådan korrespondance via hovedregistraturen ved Republikken Serbiens mission ved EU.
      Artikel 11
      Republikken Serbiens udenrigsminister, Rådets generalsekretær og det medlem af Europa-Kommissionen, der er ansvarligt for sikkerhedsspørgsmål, fører tilsyn med gennemførelsen af denne aftale.
      Artikel 12
      1.   Med henblik på gennemførelsen af denne aftale fastlægges der sikkerhedsordninger mellem de tre myndigheder, der er omhandlet nedenfor, idet de hver især handler efter deres overordnedes instrukser og på vegne af disse, med henblik på at fastsætte standarder for indbyrdes beskyttelse af de klassificerede informationer, der er omfattet af denne aftale:

                  —

                  Kontoret for Rådet for National Sikkerhed og Beskyttelse af Klassificerede Informationer, for klassificerede informationer, som videregives til Republikken Serbien efter denne aftale

                  —

                  Sikkerhedskontoret i Rådets generalsekretariat, for klassificerede informationer, som videregives til EU efter denne aftale

                  —

                  Europa-Kommissionens Direktorat for Sikkerhed, for klassificerede informationer, som videregives eller udveksles efter denne aftale internt i Europa-Kommissionen.

            2.   Inden klassificerede informationer videregives eller udveksles mellem parterne i medfør af denne aftale, skal de i stk. 1 omhandlede kompetente sikkerhedsmyndigheder være enige om, at den modtagende part er i stand til at beskytte informationerne på en måde, der stemmer overens med de sikkerhedsordninger, der fastlægges i medfør af nævnte stykke.
      Artikel 13
      1.   Hver parts kompetente myndighed som omhandlet i artikel 12 orienterer omgående den anden parts kompetente myndighed om enhver form for bevis for eller mistanke om tilfælde af uautoriseret videregivelse eller tab af klassificerede informationer videregivet af den pågældende part og gennemfører en undersøgelse og underretter den anden part om resultaterne.
      2.   De i artikel 12 omhandlede kompetente myndigheder udarbejder procedurer, der skal følges i sådanne tilfælde.
      Artikel 14
      Hver af parterne afholder sine egne omkostninger i forbindelse med gennemførelsen af denne aftale.
      Artikel 15
      Intet i denne aftale ændrer gældende aftaler eller ordninger mellem parterne eller aftaler mellem Republikken Serbien og EU's medlemsstater. Denne aftale hindrer ikke parterne i at indgå andre aftaler om videregivelse eller udveksling af klassificerede informationer omfattet af denne aftale, forudsat at sådanne aftaler ikke strider mod forpligtelserne i denne aftale.
      Artikel 16
      Eventuelle uenigheder mellem parterne om fortolkningen eller anvendelsen af denne aftale afgøres ved forhandling mellem parterne. Under forhandlingerne opfylder begge parter fortsat deres forpligtelser i henhold til denne aftale.
      Artikel 17
      1.   Denne aftale træder i kraft på den første dag i den første måned, efter at parterne har underrettet hinanden om, at de har afsluttet de nødvendige interne procedurer herfor.
      2.   Hver af parterne underretter den anden part om eventuelle ændringer i love og bestemmelser, som kan indvirke på beskyttelsen af de klassificerede informationer, der er omhandlet i denne aftale.
      3.   Denne aftale kan på anmodning af en af parterne revideres med henblik på eventuelle ændringer.
      4.   Ændringer af denne aftale kan kun foretages skriftligt og ved fælles overenskomst mellem parterne. Aftalen træder i kraft ved gensidig underretning, jf. stk. 1.
      Artikel 18
      Denne aftale kan opsiges af en af parterne ved skriftlig meddelelse til den anden part. Opsigelsen træder i kraft seks måneder efter, at den anden part har modtaget opsigelsen, men har ingen virkning for forpligtelser, der allerede er indgået i henhold til bestemmelserne i denne aftale. Navnlig skal alle klassificerede informationer, der er videregivet eller udvekslet i medfør af denne aftale, fortsat beskyttes i overensstemmelse med bestemmelserne heri.
      Til bekræftelse heraf har undertegnede befuldmægtigede undertegnet denne aftale.

         Udfærdiget i Beograd, den seksogtyvende maj 2011, i to eksemplarer, begge på engelsk.

               For Den Europæiske Union

               For Republikken Serbien


title: 2013/536/EU: Europa-Parlamentets afgørelse af 17. april 2013 om decharge for gennemførelsen af Den Europæiske Unions almindelige budget for regnskabsåret 2011, Sektion II — Det Europæiske Råd og Rådet#Europa-Parlamentets beslutning af 17. april 2013 med bemærkningerne, der er en integrerende del af afgørelsen om decharge for gennemførelsen af Den Europæiske Unions almindelige budget for regnskabsåret 2011, Sektion II — Det Europæiske Råd og Rådet

text:
               16.11.2013

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 308/20

         EUROPA-PARLAMENTETS AFGØRELSE
   af 17. april 2013
   om decharge for gennemførelsen af Den Europæiske Unions almindelige budget for regnskabsåret 2011, Sektion II — Det Europæiske Råd og Rådet
   (2013/536/EU)
   EUROPA-PARLAMENTET,

               —

               der henviser til Den Europæiske Unions almindelige budget for regnskabsåret 2011 (1),

               —

               der henviser til det konsoliderede årsregnskab for Den Europæiske Union for regnskabsåret 2011 (COM(2012) 436 — C7-0226/2012) (2),

               —

               der henviser til Revisionsrettens årsberetning om budgetgennemførelsen i regnskabsåret 2011, med institutionernes svar (3),

               —

               der henviser til Revisionsrettens erklæring (4) om regnskabernes rigtighed og de underliggende transaktioners lovlighed og formelle rigtighed for regnskabsåret 2011, jf. artikel 287 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,

               —

               der henviser til artikel 314, stk. 10, og artikel 317, 318 og 319 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,

               —

               der henviser til Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 af 25. juni 2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (5), særlig artikel 50, 86, 145, 146 og 147,

               —

               der henviser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 af 25. oktober 2012 om de finansielle regler vedrørende Unionens almindelige budget og om ophævelse af Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 (6), særlig artikel 164, 165 og 166,

               —

               der henviser til afgørelse nr. 31/2008 truffet af Rådets generalsekretær/den højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik om refusion af rejseudgifter for medlemmer af rådsmedlemmernes delegationer (7),

               —

               der henviser til den interinstitutionelle aftale mellem Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen af 17. maj 2006 om budgetdisciplin og forsvarlig økonomisk forvaltning (8),

               —

               der henviser til forretningsordenens artikel 77 og bilag VI,

               —

               der henviser til betænkning fra Budgetkontroludvalget (A7-0061/2013),

               1.

               udsætter beslutningen om at meddele Rådets generalsekretær decharge for gennemførelsen af Det Europæiske Råds og Rådets budget for regnskabsåret 2011;

               2.

               fremsætter sine bemærkninger i nedenstående beslutning;

               3.

               pålægger sin formand at sende denne afgørelse og beslutningen, der er en integrerende del heraf, til Det Europæiske Råd, Rådet, Kommissionen, Den Europæiske Unions Domstol, Revisionsretten, Den Europæiske Ombudsmand og Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse og sørge for, at de offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende (L-udgaven).

         Martin SCHULZ

            Formand

         Klaus WELLE

            Generalsekretær

      (1)  EUT L 68 af 15.3.2011.

      (2)  EUT C 348 af 14.11.2012, s. 1.

      (3)  EUT C 344 af 12.11.2012, s. 1.

      (4)  EUT C 348 af 14.11.2012, s. 130.

      (5)  EFT L 248 af 16.9.2002, s. 1.

      (6)  EUT L 298 af 26.10.2012, s. 1.

      (7)  Afgørelse baseret på Rådets forretningsorden af 22. juli 2002 (EFT L 230 af 28.8.2002, s. 7).

      (8)  EUT C 139 af 14.6.2006, s. 1.

      EUROPA-PARLAMENTETS BESLUTNING
      af 17. april 2013
      med bemærkningerne, der er en integrerende del af afgørelsen om decharge for gennemførelsen af Den Europæiske Unions almindelige budget for regnskabsåret 2011, Sektion II — Det Europæiske Råd og Rådet
      EUROPA-PARLAMENTET,

                  —

                  der henviser til Den Europæiske Unions almindelige budget for regnskabsåret 2011 (1),

                  —

                  der henviser til det konsoliderede årsregnskab for Den Europæiske Union for regnskabsåret 2011 (COM(2012) 436 — C7-0226/2012) (2),

                  —

                  der henviser til Revisionsrettens årsberetning om budgetgennemførelsen i regnskabsåret 2011, med institutionernes svar (3),

                  —

                  der henviser til Revisionsrettens erklæring (4) om regnskabernes rigtighed og de underliggende transaktioners lovlighed og formelle rigtighed for regnskabsåret 2011, jf. artikel 287 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,

                  —

                  der henviser til artikel 314, stk. 10, og artikel 317, 318 og 319 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,

                  —

                  der henviser til Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 af 25. juni 2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (5), særlig artikel 50, 86, 145, 146 og 147,

                  —

                  der henviser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 af 25. oktober 2012 om de finansielle regler vedrørende Unionens almindelige budget og om ophævelse af Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 (6), særlig artikel 164, 165 og 166,

                  —

                  der henviser til afgørelse nr. 31/2008 truffet af Rådets generalsekretær/den højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik om refusion af rejseudgifter for medlemmer af rådsmedlemmernes delegationer (7),

                  —

                  der henviser til den interinstitutionelle aftale mellem Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen af 17. maj 2006 om budgetdisciplin og forsvarlig økonomisk forvaltning (8),

                  —

                  der henviser til forretningsordenens artikel 77 og bilag VI,

                  —

                  der henviser til betænkning fra Budgetkontroludvalget (A7-0061/2013),

                  A.

                  der henviser til, at konklusionerne fra Det Europæiske Råd den 18. og 19. oktober 2012 påpegede, at den demokratiske legitimitet og ansvarlighed burde undersøges nærmere,

                  B.

                  der henviser til, at det er første gang, Parlamentets Budgetkontroludvalg analyserer Det Europæiske Råds gennemførelse og forvaltning af sit administrative budget,

                  C.

                  der henviser til, at alle Unionens institutioner burde være gennemsigtige og fuldt ansvarlige over for unionsborgerne for de midler, de er blevet betroet som EU-institutioner,

                  1.

                  bemærker med tilfredshed, at Revisionsretten på grundlag af sin revision konkluderede, at betalingerne vedrørende institutionernes og organernes administrationsudgifter og andre udgifter for regnskabsåret, der afsluttedes den 31. december 2011, som helhed betragtet var uden væsentlig fejlforekomst;

                  2.

                  påpeger, at Revisionsrettens årsberetning for 2011 indeholdt bemærkninger om Det Europæiske Råd og Rådet i forbindelse med udbud, der vedrørte rengøringsydelser og indkøb af arbejdstøj og –sko, hvor der blev påpeget visse svagheder med hensyn til anvendelsen af udvælgelses- og tildelingskriterier;

                  3.

                  noterer sig de svar, Revisionsrettens observationer har affødt, og erklærer sig enig i Revisionsrettens anbefalinger om, at de anvisningsberettigede bør forbedre udformningen, samordningen og gennemførelsen af indkøbsprocedurerne ved hjælp af hensigtsmæssig kontrol og bedre vejledning; anbefaler også en strengere anvendelse af reglerne for udbud, som alle EU-institutioner er nødt til at overholde;

                  4.

                  bemærker, at Det Europæiske Råd og Rådet i 2011 rådede over forpligtelsesbevillinger på 506 842 003,08 EUR (642 000 000 EUR i 2010) med en udnyttelsesgrad på 90 %, mindre end i 2010; er bekymret over, at andelen af underudnyttede bevillinger er steget og fortsat er høj; opfordrer til, at andelen af underudnyttede bevillinger forbedres, og at de ændringer, der foretages, overvåges, og foreslår, at der udvikles resultatindikatorer inden for de mest kritiske områder, såsom delegationernes rammebeløb til rejseudgifter, logistik og tolkning;

                  5.

                  understreger den rolle, som traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde tildeler Parlamentet i forbindelse med decharge;

                  6.

                  er af den holdning, at Det Europæiske Råds og Rådets budget bør adskilles med henblik på at bidrage til gennemsigtighed i deres økonomiske forvaltning og til større ansvarlighed i begge institutioner;

                  7.

                  noterer sig, at der ikke eksisterer nogen gentlemanaftale mellem Europa-Parlamentet og Rådet vedrørende decharge, sådan som Rådet har hævdet;

                  8.

                  gentager sit håb om, at Parlamentet vil modtage den fuldstændige årlige aktivitetsrapport inklusive et samlet overblik over alle de menneskelige ressourcer, opsplittet efter kategori, lønklasse, køn, nationalitet og erhvervsuddannelse; påpeger, at Parlamentets Juridiske Tjeneste såvel som uafhængige juridiske eksperter er enige om, at Parlamentet har ret til den information;

                  9.

                  håber, at Parlamentet vil modtage Rådets interne budgetafgørelser;

                  10.

                  bemærker specielt og udtrykker bekymring over den interne revisions anbefalinger for 2011 vedrørende it-konsulentkontrakter og sikkerhedskontrakter, hvor der fortsat er svagheder i den økonomiske forvaltning og i udbudsprocedurerne;

                  11.

                  er bekymret for opfølgningen på den finansielle revision fra før 2010, hvor nogle anbefalinger vedrørende arbejdsprogrammerne fra 2007, 2008 og 2009 fortsat ikke er gennemført, og opfordrer indtrængende Rådet til at træffe konkrete foranstaltninger til at forbedre gennemførelsen af disse anbefalinger;

                  12.

                  bemærker, at Rådet har truffet foranstaltninger til at forbedre gennemførelsen af projektet til opførelse af Europabygningen, og navnlig, at det har nedsat en permanent gruppe til at følge realiseringen af projektet i tilgift til rapporteringsplanen og oprettelsen af en dokumentplatform;

                  13.

                  opfordrer Rådet til senest den 1. juli 2013 at fremlægge en grundig skriftlig forklaring, der udspecificerer det totale antal bevillinger, der er blevet brugt til købet af Résidence Palace-bygningen, hvilke budgetposter bevillingerne er trukket fra, hvilke delbetalinger, der er betalt indtil nu, hvilke delbetalinger, der fortsat skal betales, og hvad formålet med bygningen er;

                  14.

                  noterer sig de grundlæggende ændringer for budgettet fra 2011 med oprettelsen af Tjenesten for EU's Optræden Udadtil og reduktionen af forventede udgifter til Det Europæiske Råds og Rådets funktion;

                  15.

                  er rystet over, at oprettelsen af Tjenesten for EU's Optræden Udadtil ikke forudsås i budgetforslaget for 2011; noterer sig, at det var nødvendigt med en forhøjelse af bevillingerne for at forberede Kroatiens tiltrædelse og for at styrke formandskabet for Det Europæiske Råd;

                  16.

                  opfordrer Rådet til at fremlægge detaljerede oplysninger om de serviceleveranceaftaler, der er indgået med EU-Udenrigstjenesten, og de konkrete administrative moderniseringsforanstaltninger, der er truffet for at fremme den administrative modernisering; mener ikke, at Rådets personaleforvaltning har været tilstrækkelig effektiv;

                  17.

                  beklager, at Rådet fortsat nægter at besvare Parlamentets spørgsmål, og mener, at en effektiv overvågning af Unionens budgetgennemførelse kræver, at Rådet er villigt til at føre en åben og formel dialog med Parlamentets Budgetkontroludvalg; understreger, at begge institutioner har behov for et tilfredsstillende samarbejde;

                  18.

                  gentager, at Parlamentet stadig afventer Rådets svar vedrørende de tiltag og den anmodning om dokumenter, der er fremsat i Parlaments beslutning af 10. maj 2012 (9); opfordrer Rådets generalsekretær til at give Parlamentets kompetente udvalg for dechargeproceduren udførlige skriftlige svar på disse spørgsmål;

                  19.

                  gentager, at Rådets udgifter skal gennemgås grundigt på samme måde som de øvrige institutioners udgifter; mener, at grundelementerne i en sådan gennemgang fremgår af Parlamentets beslutning af 23. oktober 2012 (10);

                  20.

                  beklager vanskelighederne i forbindelse med dechargeprocedurerne for regnskabsårene 2007, 2008, 2009 og 2010, som skyldtes det manglende samarbejde fra Rådets side; påpeger, at Parlamentet nægtede at meddele Rådets generalsekretær decharge for gennemførelsen af Rådets budget for regnskabsåret 2009 og 2010 af de årsager, der er anført i Parlamentets beslutninger af 10. maj 2011 (11), 25. oktober 2011 (12), 10. maj 2012 (13) og 23. oktober 2012 (14);

                  21.

                  erindrer om, at det under forhandlingerne om en ændret finansforordning ikke var muligt at nå til en aftale om en forbedring af dechargeproceduren; mener, at Parlamentets Budgetkontroludvalg, hvis Rådet fortsætter med at nægte at samarbejde med Parlamentet, er tvunget til at forelægge Kommissionen sine spørgsmål og anmode om oplysninger om Rådets budget;

                  22.

                  gentager, at Kommissionen i sit svar af 25. november 2011 på formanden for Budgetkontroludvalgets skrivelse erklærer, at den finder det ønskeligt, at Parlamentet fortsætter med at meddele, udsætte eller nægte decharge til de øvrige institutioner — herunder Rådet — som hidtil;

                  23.

                  anser det for ønskværdigt, at Parlamentet udøver sin beføjelse til at meddele decharge i medfør af artikel 316, 317 og 319 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde på linje med den nuværende fortolkning og praksis, nemlig at meddele decharge individuelt for hver budgetpost med henblik på at opretholde gennemsigtighed og demokratisk ansvarlighed over for Unionens skatteydere;

                  24.

                  beklager dybt, at Rådet ikke er tilstrækkeligt åbent, og understreger, at alle Unionens institutioner har pligt til at respektere samme standarder for åbenhed; er af den overbevisning, at Parlamentet og Rådet som fælles lovgivere bør anvende samme gennemsigtighedsstandarder, og opfordrer Rådet til omgående at forbedre sin optræden på dette område;

         (1)  EUT L 68 af 15.3.2011.

         (2)  EUT C 348 af 14.11.2012, s. 1.

         (3)  EUT C 344 af 12.11.2012, s. 1.

         (4)  EUT C 348 af 14.11.2012, s. 130.

         (5)  EFT L 248 af 16.9.2002, s. 1.

         (6)  EUT L 298 af 26.10.2012, s. 1.

         (7)  Afgørelse baseret på Rådets forretningsorden af 22. juli 2002 (EFT L 230 af 28.8.2002, s. 7).

         (8)  EUT C 139 af 14.6.2006, s. 1.

         (9)  EUT L 286 af 17.10.2012, s. 23.

         (10)  EUT L 350 af 20.12.2012, s. 71.

         (11)  EUT L 250 af 27.9.2011, s. 25.

         (12)  EUT L 313 af 26.11.2011, s. 13.

         (13)  EUT L 286 af 17.10.2012, s. 23.

         (14)  EUT L 350 af 20.12.2012, s. 71.