title: EFTA-Tilsynsmyndighedens beslutning nr. 36/17/KOL af 10. februar 2017 om manglende faktisk overensstemmelse med den retsakt, der henvises til i punkt 66n i bilag XIII til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 216/2008 af 20. februar 2008 om fælles regler for civil luftfart og om oprettelse af et europæisk luftfartssikkerhedsagentur, og om ophævelse af Rådets direktiv 91/670/EØF, forordning (EF) nr. 1592/2002 og direktiv 2004/36/EF som ændret) og dens gennemførelsesbestemmelser for så vidt angår certifikater udstedt af Hellenic Aviation Training Academy (HATA), og del-66 licenser, der er udstedt på grundlag heraf [2017/457]

text:
               16.3.2017

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 71/20

         EFTA-TILSYNSMYNDIGHEDENS BESLUTNING
   Nr. 36/17/KOL
   af 10. februar 2017
   om manglende faktisk overensstemmelse med den retsakt, der henvises til i punkt 66n i bilag XIII til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 216/2008 af 20. februar 2008 om fælles regler for civil luftfart og om oprettelse af et europæisk luftfartssikkerhedsagentur, og om ophævelse af Rådets direktiv 91/670/EØF, forordning (EF) nr. 1592/2002 og direktiv 2004/36/EF som ændret) og dens gennemførelsesbestemmelser for så vidt angår certifikater udstedt af Hellenic Aviation Training Academy (HATA), og del-66 licenser, der er udstedt på grundlag heraf [2017/457]
   EFTA-TILSYNSMYNDIGHEDEN HAR —

      under henvisning til den retsakt, der er omhandlet i 66n i bilag XIII til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (herefter »EØS-aftalen«)
      Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 216/2008 af 20. februar 2008 om fælles regler for civil luftfart og om oprettelse af et europæisk luftfartssikkerhedsagentur, og om ophævelse af Rådets direktiv 91/670/EØF, forordning (EF) nr. 1592/2002 og direktiv 2004/36/EF (1) som ændret (herefter »retsakten«),
      som tilpasset EØS-aftalen ved protokol 1 hertil, særlig artikel 11, stk. 2, i retsakten

   under henvisning til artikel 5 i afgørelse nr. 3/2012/SC, som Det Stående Udvalg traf den 26. oktober 2012 om procedurerne for de udvalg, der bistår EFTA-tilsynsmyndigheden med dens funktioner i henhold til artikel 3 i protokol 1 til aftalen mellem EFTA-staterne om oprettelse af en tilsynsmyndighed og en domstol,
   efter høring af EFTA-udvalget for transport,
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               I februar 2014 foretog Det Europæiske Luftfartssikkerhedsagentur (herefter »agenturet«) en inspektion (AIR.EL.02.2014) af luftdygtighedsstandarden hos Den Græske Civilluftfartsmyndighed (HCAA). I forbindelse med denne inspektion blev der konstateret et tilfælde af manglende overensstemmelse, der kan give anledning til sikkerhedsmæssige betænkeligheder, medmindre der foretages en rettidig korrektion (klasse D-afvigelse), jf. Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 628/2013 (2).

               (2)

               Den manglende overensstemmelse vedrørte påstået prøvesvindel i den i henhold til del-147 godkendte vedligeholdelsesuddannelsesorganisation, Hellenic Aviation Training Academy (HATA), med godkendelsesnummeret EL.147.0007. Der var sikkerhedsmæssige betænkeligheder som følge af muligheden for, at det personale, der har ansvaret for at certificere vedligeholdelsen af luftfartøjer, har opnået en del-66-licens på grundlag af beviser for anerkendelse udstedt af HATA i henhold til bilag III (del-66) til Kommissionens forordning (EU) nr. 1321/2014 (3), på grundlag af påståede svigagtige aktiviteter, og at certificeringspersonalet udøver rettigheder og kan frigive luftfartøjer efter vedligeholdelse uden at besidde den nødvendige grundlæggende viden om luftfartøjer.

               (3)

               Den 26. februar 2014 tilbagekaldte HCAA godkendelsen af HATA og underrettede de kompetente myndigheder i alle medlemsstaterne om muligheden for, at HATA havde udstedt svigagtige beviser for anerkendelse.

               (4)

               Den 3. juli 2014 nåede agenturet og HCAA til enighed om en plan for afhjælpende foranstaltninger, herunder bl.a. undersøgelser af beviser for anerkendelse, der er blevet anvendt af medlemsstaternes kompetente myndigheder til at udstede del-66 licenser, og beviser for anerkendelse, der endnu ikke har været anvendt til at opnå del-66 licenser.

               (5)

               Den 9. december 2014 offentliggjorde agenturet en Safety Information Bulletin (SIB nr.: 2014-32), hvori det informerede om de sikkerhedsmæssige betænkeligheder i forbindelse med den påståede prøvesvindel i HATA og anbefalede medlemsstaternes kompetente myndigheder konkrete foranstaltninger til at rette op på situationen.

               (6)

               I april 2016 foretog agenturet endnu en standardinspektion hos HCAA. I forbindelse med denne inspektion gennemgik agenturet den aftalte plan for korrigerende foranstaltninger og konkluderede, at HCAA ikke havde været i stand til at gennemføre de aftalte foranstaltninger inden de aftalte datoer. I maj 2016 udsendte agenturet derfor i overensstemmelse med artikel 22, stk. 3, i gennemførelsesforordning (EU) nr. 628/2013 en supplerende rapport vedrørende HCAA.

               (7)

               Da HCAA ikke havde foretaget tilstrækkelige undersøgelser af HATA til at kunne afdække den svig, som denne organisation angiveligt har begået, og ikke fuldt ud havde undersøgt del-66-licencer udstedt på grundlag af beviser for anerkendelse udstedt af HATA, er der fortsat sikkerhedsmæssige betænkeligheder. Der er betænkeligheder med hensyn til de beviser for anerkendelse, som HATA har udstedt for grundlæggende teoriprøver i de tekniske moduler (modul 7, 11, 12, 13, 14, 15, 16 og 17).

               (8)

               I lyset af ovenstående har agenturet anbefalet, at artikel 11, stk. 1, i forordning (EF) nr. 216/2008 ikke længere skal gælde for beviser for anerkendelse af den grundlæggende teoriprøve i tekniske moduler udstedt af HATA og for del-66-licenser udstedt af medlemsstaternes kompetente myndigheder på grundlag af disse beviser for anerkendelse. De kompetente myndigheder bør desuden udføre passende korrigerende handlinger og beskyttelsesforanstaltninger for at undgå sikkerhedsrisici.

               (9)

               Den 19. december 2016 besluttede Europa-Kommissionen, at beviser for anerkendelse af den grundlæggende teoriprøve i tekniske moduler udstedt af Hellenic Aviation Training Academy (HATA) i henhold til 147.A.145(a)(4) og tillæg III i bilag IV (del-147) til forordning (EU) nr. 1321/2014, som er indgivet af en ansøger som dokumentation for de kompetente myndigheders udstedelse af en del-66-licens i henhold til 66.B.100 i bilag III (del-66) i nævnte forordning, ikke er i faktisk overensstemmelse med forordning (EF) nr. 216/2008 (4).

               (10)

               Som en konsekvens heraf besluttede Europa-Kommissionen også, at del-66-luftfartøjsvedligeholdelsescertifikater udstedt af medlemsstaternes kompetente myndigheder i henhold til bilag III (del-66) til forordning (EU) nr. 1321/2014 på grundlag af beviser for anerkendelse af den grundlæggende teoriprøve i tekniske moduler udstedt af HATA i henhold til 147.A.145(a)(4) og tillæg III til bilag IV (del-147) i nævnte forordning ikke er i faktisk overensstemmelse med forordning (EF) nr. 216/2008.

               (11)

               Det er derfor nødvendigt, at EFTA-Tilsynsmyndigheden træffer en tilsvarende afgørelse for så vidt angår del-66 luftfartøjsvedligeholdelsescertifikater udstedt af de kompetente myndigheder i EFTA-staterne, og at EFTA-staterne udfører korrigerende handlinger, der sikrer det nødvendige niveau for sikkerhed under de givne omstændigheder.

               (12)

               Som fastsat i artikel 11 forordning (EF) nr. 216/2008 skal EFTA-staterne have meddelelse om en afgørelse, der træffes af EFTA-Tilsynsmyndigheden om anerkendelse af de pågældende certifikater og om de korrigerende handlinger og beskyttelsesforanstaltninger, der skal udføres af de kompetente myndigheder —

         VEDTAGET DENNE BESLUTNING:
   Artikel 1
   Anvendelsesområde
   Følgende er ikke i faktisk overensstemmelse med forordning (EF) nr. 216/2008 og gennemførelsesbestemmelserne dertil:

               Del-66-luftfartøjsvedligeholdelsescertifikater udstedt af de kompetente myndigheder i henhold til bilag III (del-66) til Kommissionens forordning (EU) nr. 1321/2014 på grundlag af beviser for anerkendelse af den grundlæggende teoriprøve i tekniske moduler udstedt af Hellenic Aviation Training Academy i henhold til 147.A.145(a)(4) og tillæg III til bilag IV (del-147) i nævnte forordning.

         Artikel 2
   Korrigerende handlinger
   1.   EFTA-staternes kompetente myndigheder, der har udstedt del-66-licenser på grundlag af beviser for anerkendelse af den grundlæggende teoriprøve i tekniske moduler udstedt af HATA, foretager inden for tre måneder efter meddelelsen af denne afgørelse en fornyet vurdering af hver af de pågældende del-66 licenser, og tager derved, med forbehold af den foreliggende beslutning, hensyn til anbefalingerne i Safety Information Bulletin EASA SIB nr.: 2014-32 i dens seneste version, der blev udgivet af agenturet den 9. december 2014.
   2.   Når den fornyede vurdering er gennemført, gør EFTA-staternes kompetente myndigheder følgende:

               a)

               såfremt det er berettiget i henhold til artikel 1, begrænser, suspenderer eller tilbagekalder de del-66-licensen i overensstemmelse med 66.B.500 i bilag III (del-66) i fornødent omfang og

               b)

               meddeler under alle omstændigheder EFTA-Tilsynsmyndigheden og agenturet resultaterne af den fornyede vurdering.

         Artikel 3
   Ikrafttræden
   Denne afgørelse er rettet til EFTA-staterne og træder i kraft på dagen for offentliggørelsen.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 10. februar 2017.

            På EFTA-Tilsynsmyndighedens vegne

         Helga JÓNSDÓTTIR

            Medlem af kollegiet

         Carsten ZATSCHLER

            Direktør

      (1)  EUT L 79 af 19.3.2008, s. 1.

      (2)  Den retsakt, der er nævnt i punkt 66qa i bilag XIII til EØS-aftalen (Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 628/2013 af 28. juni 2013 om Det Europæiske Luftfartssikkerhedsagenturs arbejdsmetoder ved standardinspektioner og overvågning af anvendelsen af bestemmelserne i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 216/2008, og om ophævelse af Kommissionens forordning (EF) nr. 736/2006 (EUT L 179 af 29.6.2013, s. 46)).

      (3)  Den retsakt, der er nævnt i punkt 66q i bilag XIII til EØS-aftalen (Kommissionens forordning (EU) nr. 1321/2014 af 26. november 2014 om vedvarende luftdygtighed af luftfartøjer og luftfartøjsmateriel, -dele og -apparatur og om godkendelse af organisationer og personale, der deltager i disse opgaver (EUT L 362 af 17.12.2014, s. 1)).

      (4)  Kommissionens afgørelse (EU) 2016/2357 af 19. december 2016 om manglende effektiv overholdelse af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 216/2008 og dens gennemførelsesbestemmelser for så vidt angår certifikater udstedt af Hellenic Aviation Training Academy (HATA) og del-66-licenser udstedt på grundlag heraf (EUT L 348 af 21.12.2016, s. 72).


Vigtig juridisk meddelelse

|

E2001C1206(03)

Norges beslutninger om at udstede eller tilbagekalde licenser i henhold til artikel 13, stk. 4, i Rådets forordning (EØF) nr. 2407/92, af 23. juli 1992 om udstedelse af licenser til luftfartsselskaber

EF-Tidende nr. C 344 af 06/12/2001 s. 0010 - 0010

Norges beslutninger om at udstede eller tilbagekalde licenser i henhold til artikel 13, stk. 4, i Rådets forordning (EØF) nr. 2407/92, af 23. juli 1992 om udstedelse af licenser til luftfartsselskaber(2001/C 344/10)NORGETilbagekaldelse af licensKategori B: Licenser, herunder begroensningen ifølge artikel 5, stk. 7, litra a), i forordning (EØF) nr. 2407/92>TABELPOSITION>


Avis juridique important

|

31986D0036

86/36/EØF: Kommissionens afgørelse af 26. februar 1986 om godtagelse af tilsagn i forbindelse med antidumpingproceduren vedrørende indførslen i Grækenland af visse kategorier planglas med oprindelse i Tyrkiet, Jugoslavien, Rumænien, Bulgarien, Ungarn og Tjekkoslovakiet og om afslutning af undersøgelsen

EF-Tidende nr. L 051 af 28/02/1986 s. 0073

*****  KOMMISSIONENS  AFGOERELSE  af 26. februar 1986  om godtagelse af tilsagn i forbindelse med antidumpingproceduren vedroerende indfoerslen i Graekenland af visse kategorier planglas med oprindelse i Tyrkiet, Jugoslavien, Rumaenien, Bulgarien, Ungarn og Tjekkoslovakiet og om afslutning af undersoegelsen  (86/36/EOEF)  KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE  FAELLESSKABER HAR -  under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab,  under henvisning til Raadets forordning (EOEF) nr. 2176/84 af 23. juli 1984 om beskyttelse mod dumpingimport eller subsidieret import fra lande, der ikke er medlemmer af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab (1), saerlig artikel 10,  efter konsultation i det raadgivende udvalg i overensstemmelse med naevnte forordning, og  ud fra foelgende betragtninger:  A. Procedure  (1) Kommissionen modtog i januar 1985 en klage, ifoelge hvilken visse kategorier planglas med oprindelse i Tyrkiet indfoertes til dumpingpriser, hvorved en erhvervsgren i Faellesskabet paafoertes skade. Klagen var indgivet af Comité Permanent des Industries de verre de la Communauté économique européenne (CPIV) og den graeske sammenslutning af glasproducenter paa vegne af den graeske producent, der tegner sig for hele produktionen i Graekenland af de paagaeldende varer, nemlig The Hellenic Chemical and Fertilizers Company Ltd, Athen.  (2) Klagen indeholdt beviser for, at der fandt dumping sted, samt at der forvoldtes vaesentlig skade som foelge deraf for den paagaeldende erhvervsgren i Graekenland. Beviserne ansaas for tilstraekkelige til at begrunde ivaerksaettelsen af en procedure, og Kommissionen offentliggjorde derfor en meddelelse i De Europaeiske Faellesskabers Tidende (2) om indledning af en antidumpingprocedure vedroerende indfoerslen til Graekenland af visse kategorier planglas med oprindelse i Tyrkiet og indledte en undersoegelse.  De i klagen omhandlede varer omfatter visse typer planglas, trukket eller blaest, ogsaa overfanget under fremstillingen, med kvadratisk eller rektangulaer form, ubearbejdet, af tykkelse 2,5 mm og derover, men hoejst 5,5 mm, henhoerende under pos. ex 70.05 i den faelles toldtarif, svarende til NIMEXE-nummer ex 70.05-61, 70.05-63, 70.06-65 og ex 70.05-69, samt visse typer planglas, stoebt, valset, trukket eller blaest, ogsaa armeret eller overfanget under fremstillingen, med kvadratisk eller rektangulaer form, poleret paa den ene eller begge sider, men ikke yderligere bearbejdet, af tykkelse 2,5 mm og derover, men hoejst 5,5 mm, henhoerende under pos. ex 70.06 i den faelles toldtarif, svarende til NIMEXE-nummer ex 70.06-61, 70.06-65, 70.06-71 og 70.06-75.  (3) Kommissionen underrettede officielt de eksportoerer og importoerer, som den vidste var beroert af proceduren, samt repraesentanter for eksportlandet og klageren og gav de direkte beroerte parter lejlighed til  at tilkendegive deres mening skriftligt og til at anmode om at blive hoert mundtligt.  Den tyrkiske eksportoer, Cam Pazarlama AS, der navnlig var beroert af proceduren, og den paagaeldende importoer, selskabet Makedoniki, samt klageren benyttede lejligheden til at tilkendegive deres mening skriftligt og til at blive hoert mundtligt. Visse virksomheder, der forarbejder de paagaeldende varer, gjorde ligeledes Kommissionen bekendt med deres synspunkter.  (4) I juni 1985 modtog Kommissionen en supplerende klage indgivet af CPIV og den tilsvarende graeske sammenslutning paa vegne af den graeske producent, hvori der anmodedes om en udvidelse af proceduren til ogsaa at omfatte importen af de paagaeldende varer med oprindelse i Jugoslavien, Rumaenien, Bulgarien, Ungarn og Tjekkoslovakiet.  (5) Denne supplerende klage indeholdt beviser for, at der fandt dumping sted, samt at der forvoldtes vaesentlig skade som foelge deraf for den beroerte erhvervsgren i Graekenland. Beviserne ansaas for tilstraekkelige til at begrunde ivaerksaettelsen af en procedure og Kommissionen offentliggjorde derfor en meddelelse i De Europaeiske Faellesskabers Tidende (1) om udvidelse af antidumpingproceduren til ogsaa at omfatte importen af disse varer med oprindelse i Jugoslavien, Rumaenien, Bulgarien, Ungarn og Tjekkoslovakiet.  (6) Kommissionen underrettede officielt de eksportoerer og importoerer, som den vidste var beroert af proceduren, samt repraesentanterne for eksportlandet og klageren om denne udvidelse af proceduren og gav de direkte beroerte parter lejlighed til at tilkendegive deres mening skriftligt og til at anmode om at blive hoert mundtligt.  De eksportoerer, der var beroert af proceduren, nemlig:  - Jugoslovenska Industrija Ravnog Stakla (Jugoslavien),  - Romsit, Bukarest, Rumaenien,  - Industrialimport, Sofia, Bulgarien,  - Ferunion, Budapest, Ungarn,  - Glassexport, Prag, Tjekkoslovakiet,  samt hovedparten af de beroerte graeske importoerer, navnlig:  - Athanassopoulos, Athen,  - Aslanidis, Athen,  - Hellas Glass, Karditsa,  - Garifallou, Kavala,  og klageren benyttede lejligheden til at tilkendegive deres mening skriftligt og til at blive hoert mundtligt.  (7) For at fastslaa, om der fandt dumping sted og forvoldtes skade, indhentede og efterproevede Kommissionen alle de oplysninger, som den ansaa for noedvendige, og aflagde kontrolbesoeg hos den klagende producent, den tyrkiske eksportoer, den jugoslaviske eksportoer og foelgende graeske importoerer:  - Makedoniki, Thessaloniki,  - Athanassopoulos, Athen,  - Aslanidis, Athen,  - Hellas Glass, Karditsa,  - Garifallou, Kavala.  Kommissionen anmodede om og modtog detaljerede skriftlige redegoerelser fra klageren vedroerende spoergsmaalet om skade og aarsagerne hertil, samt fra samtlige eksportoerer og hovedparten af de beroerte importoerer; Kommissionen efterproevede de fremlagte oplysninger i den udstraekning, det ansaas for paakraevet.  (8) Dumpingundersoegelsen omfattede perioden fra den 1. januar 1984 til den 28. februar 1985.  B. Definition af varen  (9) De varer, der paastaas importeret til dumpingpriser, er:  - trukket planglas, transparent, med kvadratisk eller rektangulaer form, af tykkelse 2,5 mm og derover, men hoejst 5,5 mm,  - stoebt planglas, transparent, fremstillet efter »float«-metoden, med kvadratisk eller rektangulaer form, af tykkelse 2,5 mm og derover, men hoejst 5,5 mm.  Ifoelge klagen maa disse to varer i henhold til antidumpingbestemmelserne betragtes som samme vare.  Af resultaterne af undersoegelsen fremgaar det imidlertid, at dette ikke er tilfaeldet. Det er ganske vist korrekt, at der til de to varer, selv om fremstillingsprocessen er forskellig, anvendes samme typer raamaterialer, og at den kemiske sammensaetning er grundlaeggende identisk. Desuden har de to varetyper samme form og er almindeligvis opskaaret i standarddimensioner af tykkelse fra 2,5 til 5,5 mm. Endelig har de, naar blikket rettes vinkelret mod overfladen, stort set identiske egenskaber.  Som foelge af boelgeformede ujaevnheder hidroerende fra fremstillingsprocessen har de trukne glas imidlertid visse optiske fejl, som ses, naar overfladen betragtes skraat fra siden. Endvidere er det muligt ved fremstilling efter »float«-metoden at fremstille planglas i stoerre dimensioner, der alene anvendes til visse formaal. Trukket glas er derfor udelukket fra  hovedparten af makedet for moderne industrivarer (dobbeltruder, spejlglas, automobilglas, teknisk glas ovs.), idet dette marked er forbeholdt glas fremstillet efter »float«-metoden.  Det fremgaar saaledes, at glas fremstillet efter »float«-metoden og trukket glas ikke i henseende til optiske egenskaber og ud fra en afsaetningsmaessig betragtning kan anses for samme vare i henhold til artikel 2, stk. 12, i forordning (EOEF) nr. 2176/84.  (10) Det fremgaar i oevrigt af undersoegelsen, at inden for de af proceduren omfattede tykkelser afsaettes de paagaeldende varer almindeligvis i handelstykkelserne 3 mm, 4 mm, og 5 mm.  C. Produktionen i Faellesskabet  (11) Den graeske producent, Hellenic Chemical and Fertilizers Company Ltd, raader ikke over et anlaeg til fremstilling af glas efter »float«-metoden og fremstiller saaledes kun trukket glas.  Spoergsmaalet om, hvorvidt den graeske industri kan betragtes som en erhvervsgren i Faellesskabet som omhandlet i artikel 4, stk. 5, andet led, i forordning (EOEF) nr. 2176/84, er saaledes kun relevant for trukket glas. Det fremgaar af undersoegelsen, at den graeske producent saelger naesten hele produktionen paa det graeske marked, og at efterspoergslen paa dette marked ikke tilfredsstilles i vaesentlig grad af producenter af trukket glas med hjemsted i andre omraader i Faellesskabet. Importen af trukket glas fra andre lande i Faellesskabet har i perioden siden 1981 aldrig tegnet sig for en andel af dette regionale marked paa over 0,7 %.  Under disse omstaendigheder betragtes den producent, der har indgivet klagen, som en erhvervsgren i Faellesskabet for saa vidt angaar de paagaeldende varer af trukket glas.  D. Normal vaerdi  (12) For saa vidt angaar import med oprindelse i Tyrkiet, blev den normale vaerdi fastlagt paa grundlag af de sammenlignelige priser, der faktisk var betalt eller skulle betales i normal handel for samme vare bestemt til forbrug paa det tyrkiske marked. Den normale vaerdi beregnedes paa grundlag af et vejet gennemsnit.  (13) Hvad angaar import med oprindelse i Jugoslavien, blev den normale vaerdi for glas af tykkelse 3 mm, 4 mm og 4,5 mm fastlagt paa grundlag af de sammenlignelige priser, der faktisk var betalt eller skulle betales i normal handel for samme vare bestemt til forbrug paa det jugoslaviske marked. Den normale vaerdi for disse varer beregnedes paa grundlag af et vejet gennemsnit. For trukket glas af tykkelse 5 mm, hvoraf der ikke havde fundet afsaetning sted paa det jugoslaviske marked, blev der ved fastlaeggelsen af den normale vaerdi taget hensyn til forskellen i denne vares fysiske egenskaber (tillaeg for tykkelse) sammenholdt med de varer, der var blevet solgt i Jugoslavien, med udgangspunkt i de priser, der var betalt eller skulle betales paa hjemmemarkedet for disse varer.  (14) For at fastslaa, om der var tale om dumpingimport fra Rumaenien, Bulgarien, Ungarn og Tjekkoslovakiet, maatte Kommissionen tage hensyn til, at de paagaeldende lande ikke har markedsoekonomi, og den maatte derfor basere sin afgoerelse paa den normale vaerdi i et land med markedsoekonomi. Klageren havde i den forbindelse foreslaaet at anvende det tyrkiske hjemmemarked som referencegrundlag, hvilket foranledigede de bulgarske og tjekkoslovakiske eksportoerer til at goere indsigelse som foelge af dette markeds monopolistiske struktur og meget hoeje beskyttelsestold. Kommissionen fandt, at de jugoslaviske hjemmemarkedspriser var et hensigtsmaessigt og ikke urimeligt grundlag for sammenligningen, og ingen af de beroerte parter anfaegtede dette valg.  E. Eksportpris  (15) Som grundlag for fastlaeggelse af eksportprisen benyttede Kommissionen baade for eksport med oprindelse i Tyrkiet og Jugoslavien samt i Rumaenien, Bulgarien, Ungarn og Tjekkoslovakiet de priser, der faktisk var betalt eller skulle betales for varer, der solgtes til eksport til Graekenland.  F. Sammenligning  (16) Ved sammenligningen af den normale vaerdi med eksportpriserne ab fabrik for hver af de paagaeldende tilsvarende varer tog Kommissionen i fornoedent omfang hensyn til forskelle, der paavirkede prisernes sammenlignelighed, og foretog passende justeringer, naar de paagaeldende parter paa tilfredsstillende maade kunne godtgoere, at anmodninger herom var berettigede (bl.a.) transportomkostninger, emballering og betalingsbetingelser). Til alle sammenligninger anvendtes priser ab fabrik.  (17) For saa vidt angaar import med oprindelse i Tyrkiet, konstaterede Kommissionen paa grundlag af de foreliggende oplysninger ingen forskelle i fysiske egenskaber for trukket glas, der solgtes i Tyrkiet, og trukket glas, der eksporteredes til Graekenland, som i vaesentligt omfang kunne paavirke prisernes sammenlignelighed. En anmodning om justering af priserne for forskelle i provision, der betaltes af Cam Pazarlama AS til moderselskabet, Turkish Glassworks Inc., dels for salg paa hjemmemarkedet og for eksportsalg, afvistes, da det ikke paa tilfredsstillende maade kunne godtgoeres, at dette krav var berettiget. Endvidere afvistes en anmodning fra den tyrkiske eksportoer om justering af priserne for at tage hensyn til forskelle i stoerrelsen af de lagre, der maatte opretholdes dels med henblik paa salg paa hjemmemarkedet, dels af hensyn til eksportsalget, idet omkostningerne hertil ifoelge eksportoeren var vaesentlig hoejere for hjemmemarkedssalget. I virkeligheden kunne de paastaaede omkostningsforskelle tilskrives forskelle i produktionsomkostningerne.  G. Dumpingmargen  (18) Det fremgaar af undersoegelsen af de faktiske omstaendigheder, at der fandt dumping sted for saa vidt angaar alle de paagaeldende transaktioner. Det konstateredes, at dumpingmargenerne, som er lig med forskellen mellem den fastsatte normale vaerdi og gennemsnittet af eksportpriserne til Graekenland, var betydelige for saa vidt angaar eksporten fra Cam Pazarlama AS (Tyrkiet), Jugoslovenska Industrija Ravnog Stakla (Jugoslavien), Romsit (Rumaenien), Industrialimport (Bulgarien), Ferunion (Ungarn) og Glassexport (Tjekkoslovakiet).  (19) Dumpingmargenerne er forskellige alt efter tykkelsen af det paagaeldende trukne glas og afhaengig af eksportoeren; de vejede gennemsnitlige dumpingmargener baseret paa prisen, franko den graeske graense, ufortoldet, er:  - Cam Pazarlama AS: over 100 % for alle tykkelser,  - Jugoslovenska Industrija Ravnog Stakla: fra 35,5 til 81 %,  - Romsit: fra 43,2 til over 100 %,  - Industrialimport: fra 73,9 til over 100 %,  - Ferunion: fra 16,6 til 66,9 %,  - Glassexport: fra 75,8 til over 100 %.  H. Skade  (20) For saa vidt angaar dumpingimportens skadelige virkninger for den paagaeldende erhvervsgren i Graekenland, fremgaar det af de oplysninger som Kommissionen er i besiddelse af, at den samlede indfoersel i Graekenland af den paagaeldende type trukket glas til dumpingpriser steg fra 1 199 tons i 1981 til 2 318 tons i 1983 og 15 183 tons i 1984.  De paagaeldende importerede varers andel af det graeske marked har udvist en tilsvarende betydelig stigning, nemlig fra 2,8 % i 1981 til 7,3 % i 1983 og 55 % i 1984.  Det skal i den forbindelse bemaerkes, at importen af trukket glas med oprindelse i de lande, der er omfattet af proceduren, tegner sig for en langt mindre markedsandel i den oevrige del af Faellesskabet (ca. 25 % i 1984).  (21) Det fremgaar af den omfattende undersoegelse af eksportpriserne paa trukket glas med oprindelse i Tyrkiet, Jugoslavien, Rumaenien, Bulgarien, Ungarn og Tjekkoslovakiet, at disse priser i hele den af undersoegelsen omfattede periode har vaeret langt lavere end de af den nationale administration fastsatte priser for graeske producenter. De konstaterede prisforskelle er forskellige alt efter eksportoer og glastykkelse og ser saaledes ud:  (%)  1.2 //  //  // Cam Pazarlama AS   // fra 16,4 til 29,7  // Jugoslovenska Industrija Ravnog Stakla   // fra 24,6 til 56,7   // Romsit   // fra 16,1 til 30,8   // Industrialimport  // fra 39,5 till 40,2   // Ferunion   // fra 11,2 til 21,2  // Glassexport   // fra 28,3 til 34,0   //    //  (22) Ved fastlaeggelse af dumpingsimportens indvirkning paa den paagaeldende erhvervsgren i Graekenland har Kommissionen taget hensyn til den samlede dumpingimport. Det fremgaar af de af Kommissionen efterproevede oplysninger, at den graeske producents produktion af trukket glas er faldet fra 43 706 tons i 1981 til 14 280 tons i 1984, svarende til en nedgang paa 67,3 % hvilket, er langt mere end nedgangen i forbruget i Graekenland i samme periode (42 862 tons i 1981 og 27 743 tons i 1984, svarende til en nedgang paa 35,3 %). Kapacitetsudnyttelsen er saaledes faldet fra 54,6 % i 1981 til 15,5 % i 1984. Forvaerringen af situationen har tvunget den graeske producent til i slutningen af 1983 at indstille udnyttelsen af sin stoerste ovn.  Sideloebende med et drastisk fald i salget (fra 41 372 tons i 1981 til 12 373 tons i 1984, svarende til en nedgang paa 70 %) er den graeske erhvervsgrens lagerbeholdninger oeget betydeligt (fra 3 033 tons i slutningen af 1981 til 8 220 tons i slutningen af 1984). Markedsandelen er faldet fra 96,5 % i 1981 til 44,6 % i 1984.  Paa grund af den faldende aktivitet har den graeske producent endvidere maattet reducere arbejdsstyrken fra 577 i 1981 til 260 i 1984.  Den paagaeldende erhvervsgren i Graekenland har maattet registrere et betydeligt fald i rentabiliteten og har i 1984 lidt vaesentlige tab.  (23) Kommissionen har undersoegt de oevrige faktorer, som hver for sig eller tilsammen ligeledes har kunnet paavirke den graeske producents situation.  Den har navnlig undersoegt virkningerne af den graeske import af de paagaeldende varer, som ikke er solgt til dumpingpriser, forbruget af trukket glas i Graekenland og spoergsmaalet om den gradvise erstatning heraf af glas, fremstillet efter »float«-metoden, og endelig den virkning, som den graeske stats priskontrol har haft paa den klagende erhvervsgrens rentabilitet:  - Importen af de paagaeldende varer med oprindelse i lande, der ikke er omfattet af dumpingklagen, var stort set nul i 1981, 1982 og 1983 og udgjorde kun 80 tons i 1984. I betragtning af, at den graeske import fra andre faellesskabslande ogsaa var ubetydelig (107 tons i 1984), har naesten hele den graeske import af trukket glas oprindelse i de lande, der er omfattet af proceduren, og der er saaledes tale om dumpingimport.  - Den meget betydelige tilbagegang i forbruget af trukket glas i Graekenland, som dels skyldes en afmatning af aktiviteten i byggeriet, dels en gradvis substituering af trukket glas med glas fremstillet efter »float«-metoden til visse anvendelsesformaal, har ganske afgjort oevet indflydelse paa det graeske marked i perioden fra 1981 1984 (70 %) er imidlertid langt stoerre end faldet i efterspoergslen (35,3 %).  - Ved en vurdering af den skade, der skyldes andre faktorer end den fastslaaede dumpingimport, har Kommissionen taget hensyn til det forhold, at den graeske producents salgspriser siden 1983 har vaeret underkastet de graeske myndigheders priskontrol. For saa vidt den graeske producents produktionspris har vaeret vaesentlig hoejere end den foreskrevne salgspris, kan det deraf foelgende tab ikke tilskrives dumpingimporten. Med henblik paa at vurdere dumpingimportens skadelige virkninger i henseende til prisen er Kommissionen derfor alene interesseret i forskellen mellem de af de graeske myndigheder fastsatte priser for graeske producenter og salgspriserne paa markedet for dumpingvarerne.  Undersoegelsen af de saaledes definerede forskelle viser, at der er tale om underbud paa mellem 11,2 og 56,7 %. Uanset den skade, der skyldes priskontrolordningen, fremgaar det saaledes, at priserne paa dumpingvarerne har vaeret vaesentlig lavere end den graeske producents priser, hvilket har medvirket til den kraftige aktivitetsnedgang hos denne og dermed til stigningen i produktionspriserne.  (24) Det fremgaar saaledes af undersoegelsesresultaterne, at den graeske producent af trukket glas er ramt af alvorlige vanskeligheder, som til dels var til stede, da den betydelige foroegelse af importen fandt sted i 1984. Blandt de andre aarsager til skaden end dumpingimporten skal naevnes den betydelige nedgang i forbruget af trukket glas i Graekenland, den gradvise substituering af trukket glas med glas fremstillet efter »float«-metoden - som ikke anvendes af den graeske producent - samt priskontrolordningen.  I betragtning af samtlige de i nr. 22 og 23 omhandlede skadevoldende faktorer og navnlig den betydelige foroegelse af dumpingimportens markedsandel i 1984, finder Kommissionen det imidlertid paa grundlag af de bevisligheder, den er i besiddelse af, godtgjort, at den skade, der i undersoegelsesperioden er foraarsaget af dumpingimporten, saerskilt betragtet maa anses for vaesentlig, eftersom den i betydeligt omfang har forvaerret den graeske producents vanskeligheder.  I. Faellesskabets interesser  (25) Under disse omstaendigheder og i betragtning af, at denne producent er den eneste graeske leverandoer af trukket glas, er det af hensyn til beskyttelsen af Faellesskabets interesser paakraevet, at der indfoeres beskyttelsesforanstaltninger mod dumpingimporten.  J. Tilsagn  (26) De paagaeldende eksportoerer og klageren er blevet underrettet om de vigtigste resultater af undersoegelsen og har faaet lejlighed til at fremsaette bemaerkninger hertil. Kommissionen har endvidere, da der er tale om en regional procedure, i overensstemmelse med artikel 13, stk. 6, i forordning (EOEF) nr. 2176/84 givet eksportoererne lejlighed til at afgive tilsagn vedroerende det paagaeldende marked. Samtlige eksportoerer afgav derefter pristilsagn vedroerende deres eksport til det graeske marked.  Naevnte tilsagn har til formaal at udligne forskellen mellem importpriserne og de af de graeske myndigheder fastsatte priser, saaledes at dumpingimportens skadelige virkninger ophoerer. Det fremgaar endvidere, at gennemfoerelse af disse tilsagn vil kunne kontrolleres effektivt.  Under disse omstaendigheder finder Kommissionen, at de afgivne pristilsagn kan godtages, og undersoegelsen kan derfor afsluttes, uden at der indfoeres antidumpingtold.  Der blev ikke gjort indsigelse mod denne afgoerelse i Det raadgivende Udvalg - TRUFFET FOELGENDE AFGOERELSE:  Artikel 1  De tilsagn, der er afgivet af Cam Pazarlama AS (Tyrkiet), Jugoslavenska Industrija Ravnog Stakla (Jugoslavien), Romsit (Rumaenien), Industrialimport (Bulgarien), Ferunion (Ungarn) og Glassexport (Tjekkoslovakiet) i forbindelse med antidumpingundersoegelsen vedroerende indfoerslen til Graekenland af visse kategorier planglas, trukket i kvadratisk eller rektangulaer form, ubearbejdet, henhoerende under pos. ex 70.05 i den faelles toldtarif, svarende til NIMEXE-nummer ex 70.05-61, 70.05-63, 70.05-65 og ex 70.05-69, med oprindelse i Tyrkiet, Jugoslavien, Rumaenien, Bulgarien, Ungarn og Tjekkoslovakiet, godtages.  Artikel 2  Den i artikel 1 naevnte antidumpingundersoegelse afsluttes.  Udfaerdiget i Bruxelles, den 26. februar 1986.  Paa Kommissionens vegne  Willy DE CLERCQ  Medlem af Kommissionen  (1) EFT nr. L 201 af 30. 7. 1984, s. 1.  (2) EFT nr. C 66 af 14. 3. 1985, s. 13.  (1) EFT nr. C 200 af 8. 8. 1985, s. 3.


Avis juridique important

|

41992D0374

92/374/EØF, Euratom, EKSF: Afgørelse truffet af repræsentanterne for regeringerne for De Europæiske Fællesskabers medlemsstater af 24. juni 1992 om udnævnelse af dommere ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans

EF-Tidende nr. L 196 af 15/07/1992 s. 0035 - 0035 den finske specialudgave: kapitel 1 bind 2 s. 0171  den svenske specialudgave: kapitel 1 bind 2 s. 0171

AFGOERELSE  TRUFFET AF REPRAESENTANTERNE FOR REGERINGERNE FOR  DE EUROPAEISKE FAELLESSKABERS MEDLEMSSTATER  af 24. juni 1992  om udnaevnelse af dommere ved De Europaeiske Faellesskabers Ret i Foerste Instans  (92/374/EOEF, Euratom, EKSF)   REPRAESENTANTERNE FOR REGERINGERNE FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABERS MEDLEMSSTATER HAR -  under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske Kul- og Staalfaellesskab, saerlig artikel 32d, stk. 3,  under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab, saerlig artikel 168 A, stk. 3,  under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske Atomenergifaellesskab, saerlig artikel 140 A, stk. 3,  under henvisning til Raadets afgoerelse 88/591/EKSF, EOEF, Euratom af 24. oktober 1988 om oprettelse af De Europaeiske Faellesskabers Ret i Foerste Instans (1),  og  ud fra foelgende betragtninger:  Embedsperioden for José Luis da Cruz Vilaça, Cornelis Paulus Briët, Koenraad Lenaerts, Romain Schintgen, Bo Vesterdorf og Christos G. Yeraris, dommere ved De Europaeiske Faellesskabers Ret i Foerste Instans, udloeber den 31. august 1992 i overensstemmelse  med artikel 12 i afgoerelse 88/591/EKSF, EOEF, Euratom;  der skal ske en delvis nybesaettelse af embederne ved Retten i Foerste Instans for perioden fra den 1. september 1992 til den 31. august 1998 inklusive -  TRUFFET FOELGENDE AFGOERELSE:  Eneste artikel  Foelgende udnaevnes herved til dommere ved De Europaeiske Faellesskabers Ret i Foerste Instans for perioden fra den 1. september 1992 til den 31. august 1998 inklusive:  José Luis da Cruz Vilaça  Cornelis Paulus Briët  Koenraad Lenaerts  Romain Schintgen  Bo Vesterdorf  Andréas Kalogeropoulos. Udfaerdiget i Bruxelles, den 24. juni 1992. Formand  J. C. PAULOURO das NEVES   (1) EFT nr. L 319 af 25. 11. 1988, s. 1.


Avis juridique important

|

31988D0345

88/345/EØF: Rådets afgørelse af 22. juni 1988 om indgåelse af den fælles erklæring om oprettelse af officielle forbindelser mellem Det Europæiske Økonomiske Fællesskab og Rådet for Gensidig Økonomisk Bistand

EF-Tidende nr. L 157 af 24/06/1988 s. 0034 - 0034

*****  RAADETS  AFGOERELSE  af 22. juni 1988  om indgaaelse af den faelles erklaering om oprettelse af officielle forbindelser mellem Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab og Raadet for Gensidig OEkonomisk Bistand  (88/345/EOEF)  RAADET FOR DE EUROPAEISKE  FAELLESSKABER HAR -  under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab, saerlig artikel 235,  under henvisning til forslag fra Kommissionen,  under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet, og  ud fra foelgende betragtning:  For at virkeliggoere Faellesskabets maal med hensyn til forbindelserne udadtil boer den faelles erklaering om oprettelse af officielle forbindelser mellem Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab og Raadet for Gensidig OEkonomisk Bistand godkendes; Traktaten indeholder ikke, bortset fra artikel 235, fornoeden hjemmel hertil -  TRUFFET FOELGENDE AFGOERELSE:  Artikel 1  Den faelles erklaering om oprettelse af officielle forbindelser mellem Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab og Raadet for Gensidig OEkonomisk Bistand godkendes herved paa Faellesskabets vegne.  Teksten til den faelles erklaering er knyttet til denne afgoerelse.  Artikel 2  Formanden for Raadet bemyndiges til at udpege de personer, der er befoejet til at undertegne den faelles erklaering paa Faellesskabets vegne.  Artikel 3  Denne afgoerelse offentliggoeres i De Europaeiske Faellesskabers Tidende.  Udfaerdiget i Luxembourg, den 22. juni 1988.  Paa Raadets vegne  M. BANGEMANN  Formand


title: Rådets afgørelse 2008/901/FUSP af 2. december 2008 om en uafhængig international undersøgelsesmission vedrørende konflikten i Georgien

text:
               3.12.2008

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 323/66

      RÅDETS AFGØRELSE 2008/901/FUSP
   af 2. december 2008
   om en uafhængig international undersøgelsesmission vedrørende konflikten i Georgien
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Union, særlig artikel 13, stk. 3, og artikel 23, stk. 1, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Det Europæiske Råd erklærede den 1. september 2008, at Den Europæiske Union er parat til at forpligte sig til at støtte alle bestræbelser på at opnå en fredelig og varig løsning på konflikten i Georgien og er rede til at støtte tillidsskabende foranstaltninger.

               (2)

               Den 15. september 2008 gav Rådet sin støtte til idéen om en uafhængig international undersøgelse af konflikten i Georgien.

               (3)

               Heidi TAGLIAVINI bør udnævnes til chef for undersøgelsesmissionen —

         TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   Chefen for den uafhængige internationale undersøgelsesmission og mandat
   1.   Heidi TAGLIAVINI udnævnes til chef for en uafhængig international undersøgelsesmission vedrørende konflikten i Georgien, i det følgende benævnt »undersøgelsesmissionen«, for perioden fra den 2. december 2008 til den 31. juli 2009.
   2.   Formålet med undersøgelsesmissionen er at undersøge baggrunden for og forløbet af konflikten i Georgien, herunder i forhold til folkeretten (1), den humanitære ret og menneskerettighederne, samt undersøge de anklager, der er fremsat i den forbindelse (2) Undersøgelsen skal have et bredt omfang, både geografisk og tidsmæssigt, således at alle de mulige årsager til konflikten kan blive klarlagt. Resultaterne af undersøgelsen forelægges for parterne i konflikten, samt for Rådet, Organisationen for Sikkerhed og Samarbejde i Europa (OSCE) og De Forenede Nationer (FN), i form af en rapport.
   3.   Chefen for undersøgelsesmissionen har ansvaret for gennemførelsen af undersøgelsesmissionen. Hun fastlægger i fuld uafhængighed undersøgelsesmissionens procedurer og arbejdsmetoder samt indholdet i den rapport, der er omhandlet i stk. 2.
   Artikel 2
   Finansiering
   1.   Det finansielle referencegrundlag til dækning af udgifterne i forbindelse med gennemførelsen af undersøgelsesmissionen er på 1 600 000 EUR for perioden fra den 2. december 2008 til den 31. juli 2009.
   2.   Udgifter, der finansieres med det i stk. 1 fastsatte beløb, kan dækkes fra den 2. december 2008.
   3.   Udgifterne forvaltes efter de regler og procedurer, der gælder for De Europæiske Fællesskabers almindelige budget. De forvaltes i henhold til en kontrakt mellem chefen for undersøgelsesmissionen og Kommissionen.
   4.   Chefen for undersøgelsesmissionen står til regnskab for alle udgifter over for Kommissionen.
   Artikel 3
   Sammensætning af undersøgelsesmissionen
   Missionschefen træffer afgørelse om sammensætningen af undersøgelsesmissionen. Undersøgelsesmissionen sammensættes af anerkendte eksperter, navnlig jurister, historikere, militærpersoner og menneskerettighedseksperter.
   Artikel 4
   Evaluering
   Gennemførelsen af denne afgørelse behandles af Rådet inden den 31. juli 2009.
   Artikel 5
   Ikrafttræden og udløb
   Denne afgørelse har virkning fra dagen for vedtagelsen.
   Den udløber den 31. juli 2009.
   Artikel 6
   Offentliggørelse
   Denne afgørelse offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 2. december 2008.

            På Rådets vegne

         C. LAGARDE

            Formand

      (1)  Herunder Helsingforsslutakten.

      (2)  Herunder påstandene om krigsforbrydelser.


title: 2006/618/EF: Rådets afgørelse af 24. juli 2006 om indgåelse på Det Europæiske Fællesskabs vegne af protokollen om forebyggelse, bekæmpelse og retsforfølgning af menneskehandel, særlig handel med kvinder og børn, til supplering af De Forenede Nationers konvention om bekæmpelse af grænseoverskridende organiseret kriminalitet for så vidt angår protokollens bestemmelser, i det omfang protokollens bestemmelser falder ind under anvendelsesområdet for artikel 179 og 181 A i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab

text:
               22.9.2006

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 262/44

      RÅDETS AFGØRELSE

   af 24. juli 2006
   om indgåelse på Det Europæiske Fællesskabs vegne af protokollen om forebyggelse, bekæmpelse og retsforfølgning af menneskehandel, særlig handel med kvinder og børn, til supplering af De Forenede Nationers konvention om bekæmpelse af grænseoverskridende organiseret kriminalitet for så vidt angår protokollens bestemmelser, i det omfang protokollens bestemmelser falder ind under anvendelsesområdet for artikel 179 og 181 A i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab
   (2006/618/EF)
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
   under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 179 og 181 A sammenholdt med artikel 300, stk. 2, første afsnit, og artikel 300, stk. 3, første afsnit,
   under henvisning til forslag fra Kommissionen,
   under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (1), og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Kommissionen varetog på Fællesskabets vegne og efter bemyndigelse fra Rådet forhandlingerne om de dele af protokollen, der er omfattet af Fællesskabets kompetence.

               (2)

               Rådet bemyndigede Kommissionen til at forhandle om Fællesskabets tiltrædelse af den pågældende internationale aftale.

               (3)

               Efter afslutningen af forhandlingerne blev de instrumenter, man havde forhandlet sig frem til, undertegnet af Fællesskabet den 12. december 2000 i overensstemmelse med Rådets afgørelse 2001/87/EF af 8. december 2000 (2).

               (4)

               Nogle medlemsstater er allerede parter i protokollen, mens ratifikationsprocessen er i gang i andre medlemsstater.

               (5)

               Indgåelsen af konventionen på Det Europæiske Fællesskabs vegne blev godkendt ved Rådets afgørelse 2004/579/EF af 29. april 2004 (3), hvilket er en forudsætning for, at Det Europæiske Fællesskab kan blive part i protokollen, jf. konventionens artikel 37, stk. 2.

               (6)

               De øvrige betingelser, der gør det muligt for Fællesskabet at deponere godkendelsesinstrumentet som omhandlet i konventionens artikel 36, stk. 3, og i protokollens artikel 16, stk. 3, er opfyldt.

               (7)

               I det omfang protokollens bestemmelser falder ind under traktatens artikel 179 og 181 A, skal indgåelsen af protokollen godkendes på Fællesskabets vegne.

               (8)

               I det omfang protokollens bestemmelser falder ind under traktatens tredje del, afsnit IV, skal indgåelsen af protokollen på Det Europæiske Fællesskabs vegne godkendes ved hjælp af en særskilt rådsafgørelse (4).

               (9)

               Fællesskabet bør, når det deponerer sit godkendelsesinstrument, også deponere en erklæring om udstrækningen af Fællesskabets kompetence med hensyn til de spørgsmål, protokollen omhandler, jf. protokollens artikel 16, stk. 3 —

         TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   Protokollen om forebyggelse, bekæmpelse og retsforfølgning af menneskehandel, særlig handel med kvinder og børn, til supplering af De Forenede Nationers konvention om bekæmpelse af grænseoverskridende organiseret kriminalitet, der er gengivet i bilag I, godkendes hermed på Fællesskabets vegne.
   Fællesskabets instrument til formel bekræftelse ledsages af en kompetenceerklæring, jf. protokollens artikel 16, stk. 3. Erklæringen er gengivet i bilag II.
   Artikel 2
   Denne afgørelse finder anvendelse i det omfang, protokollens bestemmelser falder ind under traktatens artikel 179 og 181 A.
   Artikel 3
   Rådets formand bemyndiges til at udpege den person, der er beføjet til at deponere det for Fællesskabet bindende instrument til formel bekræftelse.
   Denne afgørelse offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 24. juli 2006.

            På Rådets vegne

         K. RAJAMÄKI

            Formand

      (1)  Endnu ikke offentliggjort i EUT.

      (2)  EFT L 30 af 1.2.2001, s. 44.

      (3)  EUT L 261 af 6.8.2004, s. 69.

      (4)  Se side 51 i denne EUT.

      BILAG I

         PROTOCOL
         to Prevent, Suppress and Punish Trafficking in Persons, Especially Women and Children, supplementing the United Nations Convention against Transnational Organised Crime
         PREAMBLE
         THE STATES PARTIES TO THIS PROTOCOL,
         DECLARING that effective action to prevent and combat trafficking in persons, especially women and children, requires a comprehensive international approach in the countries of origin, transit and destination that includes measures to prevent such trafficking, to punish the traffickers and to protect the victims of such trafficking, including by protecting their internationally recognised human rights,
         TAKING INTO ACCOUNT the fact that, despite the existence of a variety of international instruments containing rules and practical measures to combat the exploitation of persons, especially women and children, there is no universal instrument that addresses all aspects of trafficking in persons,
         CONCERNED that, in the absence of such an instrument, persons who are vulnerable to trafficking will not be sufficiently protected,
         RECALLING General Assembly resolution 53/111 of 9 December 1998, in which the Assembly decided to establish an open-ended intergovernmental ad hoc committee for the purpose of elaborating a comprehensive international convention against transnational organised crime and of discussing the elaboration of, inter alia, an international instrument addressing trafficking in women and children,
         CONVINCED that supplementing the United Nations Convention against Transnational Organised Crime with an international instrument for the prevention, suppression and punishment of trafficking in persons, especially women and children, will be useful in preventing and combating that crime,
         HAVE AGREED AS FOLLOWS:
         I.   GENERAL PROVISIONS
         Article 1
         Relation with the United Nations Convention against Transnational Organised Crime
         1.   This Protocol supplements the United Nations Convention against Transnational Organised Crime. It shall be interpreted together with the Convention.
         2.   The provisions of the Convention shall apply, mutatis mutandis, to this Protocol unless otherwise provided herein.
         3.   The offences established in accordance with article 5 of this Protocol shall be regarded as offences established in accordance with the Convention.
         Article 2
         Statement of purpose
         The purposes of this Protocol are:

                     (a)

                     to prevent and combat trafficking in persons, paying particular attention to women and children;

                     (b)

                     to protect and assist the victims of such trafficking, with full respect for their human rights; and

                     (c)

                     to promote cooperation among States Parties in order to meet those objectives.

               Article 3
         Use of terms
         For the purposes of this Protocol:

                     (a)

                     ‘trafficking in persons’ shall mean the recruitment, transportation, transfer, harbouring or receipt of persons, by means of the threat or use of force or other forms of coercion, of abduction, of fraud, of deception, of the abuse of power or of a position of vulnerability or of the giving or receiving of payments or benefits to achieve the consent of a person having control over another person, for the purpose of exploitation. Exploitation shall include, at a minimum, the exploitation of the prostitution of others or other forms of sexual exploitation, forced labour or services, slavery or practices similar to slavery, servitude or the removal of organs;

                     (b)

                     the consent of a victim of trafficking in persons to the intended exploitation set forth in subparagraph (a) of this article shall be irrelevant where any of the means set forth in subparagraph (a) have been used;

                     (c)

                     the recruitment, transportation, transfer, harbouring or receipt of a child for the purpose of exploitation shall be considered ‘trafficking in persons’ even if this does not involve any of the means set forth in subparagraph (a) of this article;

                     (d)

                     ‘child’ shall mean any person under 18 years of age.

               Article 4
         Scope of application
         This Protocol shall apply, except as otherwise stated herein, to the prevention, investigation and prosecution of the offences established in accordance with article 5 of this Protocol, where those offences are transnational in nature and involve an organised criminal group, as well as to the protection of victims of such offences.
         Article 5
         Criminalisation
         1.   Each State Party shall adopt such legislative and other measures as may be necessary to establish as criminal offences the conduct set forth in article 3 of this Protocol, when committed intentionally.
         2.   Each State Party shall also adopt such legislative and other measures as may be necessary to establish as criminal offences:

                     (a)

                     subject to the basic concepts of its legal system, attempting to commit an offence established in accordance with paragraph 1 of this article;

                     (b)

                     participating as an accomplice in an offence established in accordance with paragraph 1 of this article; and

                     (c)

                     organising or directing other persons to commit an offence established in accordance with paragraph 1 of this article.

               II.   PROTECTION OF VICTIMS OF TRAFFICKING IN PERSONS
         Article 6
         Assistance to and protection of victims of trafficking in persons
         1.   In appropriate cases and to the extent possible under its domestic law, each State Party shall protect the privacy and identity of victims of trafficking in persons, including, inter alia, by making legal proceedings relating to such trafficking confidential.
         2.   Each State Party shall ensure that its domestic legal or administrative system contains measures that provide to victims of trafficking in persons, in appropriate cases:

                     (a)

                     information on relevant court and administrative proceedings;

                     (b)

                     assistance to enable their views and concerns to be presented and considered at appropriate stages of criminal proceedings against offenders, in a manner not prejudicial to the rights of the defence.

               3.   Each State Party shall consider implementing measures to provide for the physical, psychological and social recovery of victims of trafficking in persons, including, in appropriate cases, in cooperation with non-governmental organisations, other relevant organisations and other elements of civil society, and, in particular, the provision of:

                     (a)

                     appropriate housing;

                     (b)

                     counselling and information, in particular as regards their legal rights, in a language that the victims of trafficking in persons can understand;

                     (c)

                     medical, psychological and material assistance; and

                     (d)

                     employment, educational and training opportunities.

               4.   Each State Party shall take into account, in applying the provisions of this article, the age, gender and special needs of victims of trafficking in persons, in particular the special needs of children, including appropriate housing, education and care.
         5.   Each State Party shall endeavour to provide for the physical safety of victims of trafficking in persons while they are within its territory.
         6.   Each State Party shall ensure that its domestic legal system contains measures that offer victims of trafficking in persons the possibility of obtaining compensation for damage suffered.
         Article 7
         Status of victims of trafficking in persons in receiving States
         1.   In addition to taking measures pursuant to article 6 of this Protocol, each State Party shall consider adopting legislative or other appropriate measures that permit victims of trafficking in persons to remain in its territory, temporarily or permanently, in appropriate cases.
         2.   In implementing the provision contained in paragraph 1 of this article, each State Party shall give appropriate consideration to humanitarian and compassionate factors.
         Article 8
         Repatriation of victims of trafficking in persons
         1.   The State Party of which a victim of trafficking in persons is a national or in which the person had the right of permanent residence at the time of entry into the territory of the receiving State Party shall facilitate and accept, with due regard for the safety of that person, the return of that person without undue or unreasonable delay.
         2.   When a State Party returns a victim of trafficking in persons to a State Party of which that person is a national or in which he or she had, at the time of entry into the territory of the receiving State Party, the right of permanent residence, such return shall be with due regard for the safety of that person and for the status of any legal proceedings related to the fact that the person is a victim of trafficking and shall preferably be voluntary.
         3.   At the request of a receiving State Party, a requested State Party shall, without undue or unreasonable delay, verify whether a person who is a victim of trafficking in persons is its national or had the right of permanent residence in its territory at the time of entry into the territory of the receiving State Party.
         4.   In order to facilitate the return of a victim of trafficking in persons who is without proper documentation, the State Party of which that person is a national or in which he or she had the right of permanent residence at the time of entry into the territory of the receiving State Party shall agree to issue, at the request of the receiving State Party, such travel documents or other authorisation as may be necessary to enable the person to travel to and re-enter its territory.
         5.   This article shall be without prejudice to any right afforded to victims of trafficking in persons by any domestic law of the receiving State Party.
         6.   This article shall be without prejudice to any applicable bilateral or multilateral agreement or arrangement that governs, in whole or in part, the return of victims of trafficking in persons.
         III.   PREVENTION, COOPERATION AND OTHER MEASURES
         Article 9
         Prevention of trafficking in persons
         1.   States Parties shall establish comprehensive policies, programmes and other measures:

                     (a)

                     to prevent and combat trafficking in persons; and

                     (b)

                     to protect victims of trafficking in persons, especially women and children, from revictimisation.

               2.   States Parties shall endeavour to undertake measures such as research, information and mass media campaigns and social and economic initiatives to prevent and combat trafficking in persons.
         3.   Policies, programmes and other measures established in accordance with this article shall, as appropriate, include cooperation with non-governmental organisations, other relevant organisations and other elements of civil society.
         4.   States Parties shall take or strengthen measures, including through bilateral or multilateral cooperation, to alleviate the factors that make persons, especially women and children, vulnerable to trafficking, such as poverty, underdevelopment and lack of equal opportunity.
         5.   States Parties shall adopt or strengthen legislative or other measures, such as educational, social or cultural measures, including through bilateral and multilateral cooperation, to discourage the demand that fosters all forms of exploitation of persons, especially women and children, that leads to trafficking.
         Article 10
         Information exchange and training
         1.   Law enforcement, immigration or other relevant authorities of States Parties shall, as appropriate, cooperate with one another by exchanging information, in accordance with their domestic law, to enable them to determine:

                     (a)

                     whether individuals crossing or attempting to cross an international border with travel documents belonging to other persons or without travel documents are perpetrators or victims of trafficking in persons;

                     (b)

                     the types of travel document that individuals have used or attempted to use to cross an international border for the purpose of trafficking in persons; and

                     (c)

                     the means and methods used by organised criminal groups for the purpose of trafficking in persons, including the recruitment and transportation of victims, routes and links between and among individuals and groups engaged in such trafficking, and possible measures for detecting them.

               2.   States Parties shall provide or strengthen training for law enforcement, immigration and other relevant officials in the prevention of trafficking in persons. The training should focus on methods used in preventing such trafficking, prosecuting the traffickers and protecting the rights of the victims, including protecting the victims from the traffickers. The training should also take into account the need to consider human rights and child- and gender-sensitive issues and it should encourage cooperation with non-governmental organisations, other relevant organisations and other elements of civil society.
         3.   A State Party that receives information shall comply with any request by the State Party that transmitted the information that places restrictions on its use.
         Article 11
         Border measures
         1.   Without prejudice to international commitments in relation to the free movement of people, States Parties shall strengthen, to the extent possible, such border controls as may be necessary to prevent and detect trafficking in persons.
         2.   Each State Party shall adopt legislative or other appropriate measures to prevent, to the extent possible, means of transport operated by commercial carriers from being used in the commission of offences established in accordance with article 5 of this Protocol.
         3.   Where appropriate, and without prejudice to applicable international conventions, such measures shall include establishing the obligation of commercial carriers, including any transportation company or the owner or operator of any means of transport, to ascertain that all passengers are in possession of the travel documents required for entry into the receiving State.
         4.   Each State Party shall take the necessary measures, in accordance with its domestic law, to provide for sanctions in cases of violation of the obligation set forth in paragraph 3 of this article.
         5.   Each State Party shall consider taking measures that permit, in accordance with its domestic law, the denial of entry or revocation of visas of persons implicated in the commission of offences established in accordance with this Protocol.
         6.   Without prejudice to article 27 of the Convention, States Parties shall consider strengthening cooperation among border control agencies by, inter alia, establishing and maintaining direct channels of communication.
         Article 12
         Security and control of documents
         Each State Party shall take such measures as may be necessary, within available means:

                     (a)

                     to ensure that travel or identity documents issued by it are of such quality that they cannot easily be misused and cannot readily be falsified or unlawfully altered, replicated or issued; and

                     (b)

                     to ensure the integrity and security of travel or identity documents issued by or on behalf of the State Party and to prevent their unlawful creation, issuance and use.

               Article 13
         Legitimacy and validity of documents
         At the request of another State Party, a State Party shall, in accordance with its domestic law, verify within a reasonable time the legitimacy and validity of travel or identity documents issued or purported to have been issued in its name and suspected of being used for trafficking in persons.
         IV.   FINAL PROVISIONS
         Article 14
         Saving clause
         1.   Nothing in this Protocol shall affect the rights, obligations and responsibilities of States and individuals under international law, including international humanitarian law and international human rights law and, in particular, where applicable, the 1951 Convention (1) and the 1967 Protocol (2) relating to the Status of Refugees and the principle of non-refoulement as contained therein.
         2.   The measures set forth in this Protocol shall be interpreted and applied in a way that is not discriminatory to persons on the ground that they are victims of trafficking in persons. The interpretation and application of those measures shall be consistent with internationally recognised principles of non-discrimination.
         Article 15
         Settlement of disputes
         1.   States Parties shall endeavour to settle disputes concerning the interpretation or application of this Protocol through negotiation.
         2.   Any dispute between two or more States Parties concerning the interpretation or application of this Protocol that cannot be settled through negotiation within a reasonable time shall, at the request of one of those States Parties, be submitted to arbitration. If, six months after the date of the request for arbitration, those States Parties are unable to agree on the organisation of the arbitration, any one of those States Parties may refer the dispute to the International Court of Justice by request in accordance with the Statute of the Court.
         3.   Each State Party may, at the time of signature, ratification, acceptance or approval of or accession to this Protocol, declare that it does not consider itself bound by paragraph 2 of this article. The other States Parties shall not be bound by paragraph 2 of this article with respect to any State Party that has made such a reservation.
         4.   Any State Party that has made a reservation in accordance with paragraph 3 of this article may at any time withdraw that reservation by notification to the Secretary-General of the United Nations.
         Article 16
         Signature, ratification, acceptance, approval and accession
         1.   This Protocol shall be open to all States for signature from 12 to 15 December 2000 in Palermo, Italy, and thereafter at United Nations Headquarters in New York until 12 December 2002.
         2.   This Protocol shall also be open for signature by regional economic integration organisations provided that at least one member State of such organisation has signed this Protocol in accordance with paragraph 1 of this article.
         3.   This Protocol is subject to ratification, acceptance or approval. Instruments of ratification, acceptance or approval shall be deposited with the Secretary-General of the United Nations. A regional economic integration organisation may deposit its instrument of ratification, acceptance or approval if at least one of its member States has done likewise. In that instrument of ratification, acceptance or approval, such organisation shall declare the extent of its competence with respect to the matters governed by this Protocol. Such organisation shall also inform the depositary of any relevant modification in the extent of its competence.
         4.   This Protocol is open for accession by any State or any regional economic integration organisation of which at least one Member State is a Party to this Protocol. Instruments of accession shall be deposited with the Secretary-General of the United Nations. At the time of its accession, a regional economic integration organisation shall declare the extent of its competence with respect to matters governed by this Protocol. Such organisation shall also inform the depositary of any relevant modification in the extent of its competence.
         Article 17
         Entry into force
         1.   This Protocol shall enter into force on the 90th day after the date of deposit of the 40th instrument of ratification, acceptance, approval or accession, except that it shall not enter into force before the entry into force of the Convention. For the purpose of this paragraph, any instrument deposited by a regional economic integration organisation shall not be counted as additional to those deposited by Member States of such organisation.
         2.   For each State or regional economic integration organisation ratifying, accepting, approving or acceding to this Protocol after the deposit of the 40th instrument of such action, this Protocol shall enter into force on the 30th day after the date of deposit by such State or organisation of the relevant instrument or on the date this Protocol enters into force pursuant to paragraph 1 of this article, whichever is the later.
         Article 18
         Amendment
         1.   After the expiry of five years from the entry into force of this Protocol, a State Party to the Protocol may propose an amendment and file it with the Secretary-General of the United Nations, who shall thereupon communicate the proposed amendment to the States Parties and to the Conference of the Parties to the Convention for the purpose of considering and deciding on the proposal. The States Parties to this Protocol meeting at the Conference of the Parties shall make every effort to achieve consensus on each amendment. If all efforts at consensus have been exhausted and no agreement has been reached, the amendment shall, as a last resort, require for its adoption a two-thirds majority vote of the States Parties to this Protocol present and voting at the meeting of the Conference of the Parties.
         2.   Regional economic integration organisations, in matters within their competence, shall exercise their right to vote under this article with a number of votes equal to the number of their Member States that are Parties to this Protocol. Such organisations shall not exercise their right to vote if their Member States exercise theirs and vice versa.
         3.   An amendment adopted in accordance with paragraph 1 of this article is subject to ratification, acceptance or approval by States Parties.
         4.   An amendment adopted in accordance with paragraph 1 of this article shall enter into force in respect of a State Party 90 days after the date of the deposit with the Secretary-General of the United Nations of an instrument of ratification, acceptance or approval of such amendment.
         5.   When an amendment enters into force, it shall be binding on those States Parties which have expressed their consent to be bound by it. Other States Parties shall still be bound by the provisions of this Protocol and any earlier amendments that they have ratified, accepted or approved.
         Article 19
         Denunciation
         1.   A State Party may denounce this Protocol by written notification to the Secretary-General of the United Nations. Such denunciation shall become effective one year after the date of receipt of the notification by the Secretary-General.
         2.   A regional economic integration organisation shall cease to be a Party to this Protocol when all of its Member States have denounced it.
         Article 20
         Depositary and languages
         1.   The Secretary-General of the United Nations is designated depositary of this Protocol.
         2.   The original of this Protocol, of which the Arabic, Chinese, English, French, Russian and Spanish texts are equally authentic, shall be deposited with the Secretary-General of the United Nations.
         IN WITNESS WHEREOF, the undersigned plenipotentiaries, being duly authorised thereto by their respective Governments, have signed this Protocol.

         (1)  United Nations, Treaty Series, vol. 189, No 2545.

         (2)  Ibid., vol. 606, No 8791.

         BILAG II

         Erklæring om udstrækningen af Det Europæiske Fællesskabs kompetence med hensyn til de spørgsmål, der er omhandlet i protokollen om forebyggelse, bekæmpelse og retsforfølgning af menneskehandel, særlig handel med kvinder og børn, til supplering af De Forenede Nationers konvention om bekæmpelse af grænseoverskridende organiseret kriminalitet
         I henhold til protokollens artikel 16, stk. 3, skal tiltrædelsesinstrumentet fra en regional organisation for økonomisk integration indeholde en erklæring om udstrækningen af organisationens kompetence med hensyn til de spørgsmål, protokollen omhandler, dvs. den kompetence, som organisationen har fået overdraget fra sine medlemsstater, der er parter i protokollen.
         Protokollen om forebyggelse, bekæmpelse og retsforfølgning af menneskehandel, særlig handel med kvinder og børn, finder, for så vidt angår de beføjelser, der er blevet overdraget til Det Europæiske Fællesskab, anvendelse på de områder, hvor traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab finder anvendelse, og på de betingelser, der er fastsat i nævnte traktat, særlig i artikel 299 og i protokollerne knyttet som bilag til traktaten.
         Denne erklæring berører ikke Det Forenede Kongeriges og Irlands stilling i henhold til protokollen om integration af Schengen-reglerne i Den Europæiske Union og protokollen om Det Forenede Kongeriges og Irlands stilling, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab.
         Denne erklæring berører heller ikke Danmarks stilling i henhold til protokollen om Danmarks stilling, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab.
         I henhold til artikel 299 gælder denne erklæring heller ikke for de af medlemsstaternes territorier, hvor nævnte traktat ikke finder anvendelse, og den er uden betydning for de love eller beslutninger, som de pågældende medlemsstater måtte vedtage i henhold til protokollen på disse territoriers vegne eller i deres interesse. I overensstemmelse med ovennævnte bestemmelse indeholder denne erklæring en angivelse af den kompetence, som medlemsstaterne i henhold til traktaterne har overdraget til Fællesskabet med hensyn til de spørgsmål, protokollen omhandler. Udstrækningen og udøvelsen af denne kompetence udvikler sig ifølge sagens natur til stadighed, efterhånden som Fællesskabet vedtager yderligere relevante bestemmelser, og Fællesskabet vil om nødvendigt supplere eller ændre denne erklæring i overensstemmelse med protokollens artikel 16, stk. 3.
         Fællesskabet påpeger, at det har kompetence til at vedtage foranstaltninger vedrørende passage af medlemsstaternes ydre grænser, hvori der fastlægges standarder og procedurer, som medlemsstaterne skal følge ved udøvelse af personkontrol ved disse grænser, og visumregler for forventet ophold i højst tre måneder.
         Fællesskabet har også kompetence til at vedtage foranstaltninger vedrørende indvandringspolitikken, herunder betingelserne for indrejse og ophold og foranstaltninger til at imødegå ulovlig indvandring og ulovligt ophold, herunder repatriering af personer med ulovligt ophold. Det kan desuden tage skridt til at etablere et samarbejde mellem de relevante offentlige myndigheder i medlemsstaterne og mellem disse myndigheder og Kommissionen på førnævnte områder. På disse områder har Fællesskabet vedtaget bestemmelser, og det er derfor Fællesskabet alene, der skal indgå eksterne aftaler med tredjelande eller kompetente internationale organisationer, hvor det har vedtaget sådanne bestemmelser.
         Desuden supplerer Fællesskabets politik inden for udviklingssamarbejde medlemsstaternes politikker og omfatter bestemmelser til forebyggelse og bekæmpelse af menneskehandel.