Avis juridique important

|

31973D0417

73/417/EØF: Kommissionens Afgørelse af 31. oktober 1973 om Det rådgivende Udvalg for Oksekød

EF-Tidende nr. L 355 af 24/12/1973 s. 0030 - 0031 den græske specialudgave: Kapitel 03 bind 10 s. 0064  den spanske specialudgave: Kapitel 03 bind 7 s. 0106  den portugisiske specialudgave: Kapitel 03 bind 7 s. 0106

++++  KOMMISSIONENS AFGOERELSE  af 31 . oktober 1973  om Det raadgivende Udvalg for Oksekoed   ( 73/417/EOEF )  KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR  under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab , og  ud fra foelgende betragtninger :  Inden for oksekoedssektoren er der ved Kommissionens beslutning af 20 . juli 1964 ( 1 ) aendret ved beslutning af 15 . maj 1970 ( 2 ) , nedsat et raadgivende udvalg ;  det viser sig hensigtsmaessigt at aendre reglerne om antallet af medlemmer og fordelingen af pladserne i dette udvalg som foelge af nye medlemsstaters tiltraedelse af Faellesskabet ;  teksten til ovennaevnte beslutning boer desuden tilpasses paa nogle mindre vaesentlige punkter ; oensket om stoerre klarhed medfoerer , at teksten omredigeres fuldstaendigt ,  TRUFFET FOELGENDE AFGOERELSE :  Artikel 1  Beslutningen af 20 . juli 1964 om nedsaettelse af det raadgivende udvalg for oksekoed affattes som foelger :   " Artikel 1  1 . Der nedsaettes ved Kommissionen et raadgivende udvalg for oksekoed , herefter benaevnt " udvalget " .  2 . Udvalget bestaar af repraesentanter for foelgende oekonomiske grupper : producenter af landbrugsvarer , andelsforetagender i landbruget , landbrugs - og levnedsmiddelindustrien , handelen med landbrugsprodukter og levnedsmidler , arbejdstagere inden for landbrugs - og levnedsmiddelsektoren samt forbrugerne .  Artikel 2  1 . Udvalget kan hoeres af Kommissionen om alle problemer i forbindelse med anvendelsen af forordninger om den faelles markedsordning for oksekoed , isaer om foranstaltninger , som den maa traeffe inden for disse forordningers rammer .  2 . Formanden for udvalget kan over for Kommissionen paapege det gunstige i at hoere udvalget om et spoergsmaal , der falder ind under dets kompetence , og om hvilket det ikke er blevet anmodet om at udtale sig . Dette sker isaer paa anmodning fra en af de repraesenterede oekonomiske grupper .  Artikel 3  1 . Udvalget bestaar af fireogfyrre medlemmer .  2 . Pladserne fordeles saaledes :   - femten til oksekoedsproducenterne ;   - syv til andelsforetagender for kvaeg og koed og til andelsforetagender for forarbejdning ;   - tre til koedindustrien og industrien for animalsk fedt ,   - tre til kvaeghandelen ,   - tre til engroshandelen med koed ,   - to til slagteri - og charcuterivirksomheder ,   - fem til arbejdstagere inden for landbruget og levnedsmiddelindustrien ;   - seks til forbrugerne .  Artikel 4  1 . Udvalgets medlemmer udnaevnes af Kommissionen paa forslag fra de faglige og erhvervsmaessige organisationer , som er oprettet paa faellesskabsplan , og som er de mest repraesentative for de i artikel 1 , stk . 2 omhandlede oekonomiske grupper , samt hvis aktiviteter * den for rammerne af den faelles markedsordning for *  Dog udnaevnes forbrugerrepraesentanterne paa forslag fra Det raadgivende Forbrugerudvalg .  For hver plads , som skal besaettes , indstiller disse organer to kandidater af forskellig nationalitet .  2 . Udvalgets medlemmer udnaevnes for tre aar . Genudnaevnelse kan finde sted . Deres arbejde er uloennet .  Efter udloebet af perioden paa tre aar fungerer udvalgets medlemmer , indtil deres efterfoelger er udpeget , eller deres tjenesteperiode er forlaenget .  Et medlems tjeneste ophoerer inden udloebet af perioden paa tre aar , hvis han fratraeder eller afgaar ved doeden .  Et medlems tjeneste kan ligeledes ophoere , hvis den organisation respektive det udvalg , som har indstillet hans ansoegning , anmoder om , at en anden traeder i hans sted .  Han erstattes for resten af tjenesteperioden ifoelge den i stk . 1 omhandlede fremgangsmaade .  3 . Til orientering offentliggoeres medlemslisten af Kommissionen i De Europaeiske Faellesskabers Tidende .  Artikel 5  Udvalget vaelger for en periode af tre aar en formand og to naestformaend . Valget sker med to tredjedels flertal af de tilstedevaerende medlemmer .  Udvalget kan med samme flertal optage andre medlemmer til forretningsudvalget . I saa tilfaelde bestaar forretningsudvalget foruden formanden hoejst af en repraesentant for hver af de i udvalget repraesenterede oekonomiske grupper .  Forretningsudvalget forbereder og organiserer udvalgets arbejde .  Artikel 6  Paa begaering af en af de repraesenterede grupper kan formanden opfordre en repraesentant fra denne gruppe til at overvaere udvalgets moeder . Han kan paa samme betingelser indkalde enhver person , der er saerlig kompetent i et paa dagsordenens staaende spoergsmaal , til som sagkyndig at deltage i udvalgets arbejde ; de sagkyndige deltager kun i droeftelserne af det spoergsmaal , der har begrundet deres naervaerelse .  Artikel 7  Udvalget kan for at lette dets arbejde nedsaette arbejdsgrupper .  Artikel 8  1 . Udvalget traeder sammen paa Kommissionens tjenestested efter indkaldelse fra denne . Forretningsudvalget traeder sammen efter indkaldelse fra formanden efter aftale med Kommissionen .  2 . Repraesentanter for de paagaeldende tjenestegrene i Kommissionen deltager i udvalgets , forretningsudvalgets og arbejdsgruppernes moeder .  3 . Udvalgets , forretningsudvalgets og arbejdsgruppernes sekretariatsforretninger varetages af Kommissionens tjenestegrene .  Artikel 9  Udvalget droefter spoergsmaal , om hvilke Kommissionen har forlangt en udtalelse . Afstemning finder ikke sted .  Anmoder Kommissionen udvalget om en udtalelse , kan den fastsaette en frist , inden for hvilken udtalelsen maa afgives .  De repraesenterede oekonomiske gruppers opfattelse optages i et moedereferat , som forelaegges Kommissionen .  Er en udtalelse i udvalget enstemmig , drager udvalget faelles konklusion , som vedlaegges moedereferatet .  Kommissionen underretter Raadet og forvaltningskomiteerne om resultaterne af droeftelserne paa anmodning fra disse komiteer .  Artikel 10  Med forbehold af bestemmelserne i traktatens artikel 214 er udvalgets medlemmer forpligtede til ikke at videregive oplysninger , som de gennem deres arbejde i udvalget eller arbejdsgrupperne har faaet kendskab til , saafremt Kommissionen over for udvalget og disse grupper har tilkendegivet , at den oenskede udtalelse har fortrolig karakter .  I saa fald deltager kun udvalgets medlemmer og repraesentanterne for Kommissionens tjenestegrene i moederne . "  Artikel 2  Denne afgoerelse traeder i kraft den 31 . oktober 1973 .  Udfaerdiget i Bruxelles , den 31 . oktober 1973 .  Paa Kommissionens vegne  François-Xavier ORTOLI  Formand  ( 1 ) EFT nr . 122 af 29 . 7 . 1964 , s . 2047 - 2049/64 .  ( 2 ) EFT nr . L 121 af 4 . 6 . 1970 , s . 20 og 21 .


Avis juridique important

|

31982D0108

82/108/EØF: Kommissionens afgørelse af 20. juli 1981 om Den rådgivende Komité for Sukker

EF-Tidende nr. L 045 af 17/02/1982 s. 0021 - 0021 den spanske specialudgave: Kapitel 03 bind 24 s. 0209  den portugisiske specialudgave: Kapitel 03 bind 24 s. 0209

*****  KOMMISSIONENS  AFGOERELSE  af 20. juli 1981  om Den raadgivende Komité for Sukker  (82/108/EOEF)  KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE  FAELLESSKABER HAR -  under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab, og  ud fra foelgende betragtninger:  der blev nedsat en raadgivende komité for sukker ved Kommissionens afgoerelse af 29. april 1969 (1), nyaffattet ved afgoerelse af 31. oktober 1973 (2), senest aendret ved afgoerelse af 29. marts 1974 (3);  det har vist sig paakraevet at udvide antallet af medlemmer i den raadgivende komité efter optagelsen af isoglucose i forordning (EOEF) nr. 1785/81 (4); for at faa en ligelig regional repraesentation vil det endvidere vaere hensigtmaessigt at udvide antallet af medlemmer i den paritetiske gruppe -  TRUFFET FOELGENDE AFGOERELSE:  Artikel 1  Artikel 3 i Kommissionens afgoerelse af 29. april 1969 affattes saaledes:  »Artikel 3  1. Komiteen bestaar af 46 medlemmer.  2. Pladserne fordeles saaledes:  a) 17 til sukkerroe- og roerdyrkerne;  b) 6 til forarbejdningskooperativer inden for sektoren;  c) 11 til fremstillingsindustrier for sukker og isoglucose og til anvendelsesindustrier for sukker saaledes:  - 7 til sukkerfabrikanter,  - 1 til producenter af isoglucose,  - 1 til raasukkerraffineringsindustrien,  - 2 til industrier, der anvender sukker;  d) 2 til forhandlere af sukker og melasse;  e) 5 til arbejdstagere inden for landbrug og levnedsmiddelsektoren;  f) 5 til forbrugerne.«  Artikel 2  Artikl 5, stk. 1, i Kommissionens afgoerelse af 29. april 1969 affattes saaledes:  »Artikel 5  1. Inden for komiteen nedsaettes en paritetisk gruppe med 10 repraesentanter for sukkerroe- og roerdyrkerne og 10 repraesentanter for sukkerfabrikanterne; repraesentanterne udnaevnes af Kommissionen paa forslag af de paagaeldende faglige organisationer paa samme betingelser som fastsat i artikel 4.  Medlemmerne af den paritetiske gruppe kan ikke vaere medlemmer af komiteen.«  Artikel 3  Denne afgoerelse traeder i kraft den 20. juli 1981.  Udfaerdiget i Bruxelles, den 20. juli 1981.  Paa Kommissionens vegne  Gaston THORN  Formand  (1) EFT nr. L 122 af 22. 5. 1969, s. 2.  (2) EFT nr. L 355 af 24. 12. 1973, s. 43.  (3) EFT nr. L 221 af 12. 8. 1974, s. 28.  (4) EFT nr. L 177 af 1. 7. 1981, s. 4.


Avis juridique important

|

32000D0706

2000/706/EF: Rådets afgørelse af 7. november 2000 om indgåelse på Fællesskabets vegne af konventionen om beskyttelse af Rhinen

EF-Tidende nr. L 289 af 16/11/2000 s. 0030 - 0030

Rådets afgørelseaf 7. november 2000om indgåelse på Fællesskabets vegne af konventionen om beskyttelse af Rhinen(2000/706/EF)RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 175, stk. 1, og artikel 300, stk. 2, første afsnit, første punktum, og stk. 3, første afsnit,under henvisning til forslag fra Kommissionen,under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet(1), ogud fra følgende betragtninger:(1) Ved afgørelse 77/586/EØF(2) indgik Fællesskabet konventionen om beskyttelse af Rhinen mod kemisk forurening samt tillægsoverenskomsten til den i Bern den 29. april 1963 undertegnede overenskomst om Den Internationale Kommission for Beskyttelse af Rhinen mod Forurening.(2) På det 25. møde i koordineringsgruppen under Den Internationale Kommission for Beskyttelse af Rhinen mod Forurening fandt Rhinlandene, at en ny konvention om beskyttelse af Rhinen var nødvendig, og at der burde indledes forhandlinger derom.(3) Europa-Kommissionen har deltaget i disse forhandlinger på Fællesskabets vegne i overensstemmelse med Rådets forhandlingsdirektiver, og forhandlingerne blev afsluttet i januar 1998.(4) I lyset af resultaterne af disse forhandlinger besluttede Rådet i marts 1999, at Fællesskabet burde undertegne den nye konvention om beskyttelse af Rhinen med forbehold af dens senere indgåelse, og gav bemyndigelse til undertegnelsen på Fællesskabets vegne. Den nye konvention om beskyttelse af Rhinen blev undertegnet i Bern (Schweiz) den 12. april 1999 -TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:Artikel 1Konventionen om beskyttelse af Rhinen godkendes på Fællesskabets vegne.Teksten til konventionen er knyttet til denne afgørelse.Artikel 2Formanden for Rådet bemyndiges til at udpege den (de) person(er), der er beføjet til at deponere godkendelsesintrumentet hos regeringen i Schweiz i overensstemmelse med konventionens artikel 17.Udfærdiget i Bruxelles, den 7. november 2000.På Rådets vegneD. VoynetFormand(1) Udtalelse afgivet den 17.5.2000 (endnu ikke offentliggjort i EFT).(2) EFT L 240 af 19.9.1977, s. 35.


title: Europa-Parlamentets afgørelse af 5. maj 2010 om decharge for gennemførelsen af budgettet for Det Europæiske Miljøagentur for regnskabsåret 2008

text:
               25.9.2010

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 252/151

         EUROPA-PARLAMENTETS AFGØRELSE
   af 5. maj 2010
   om decharge for gennemførelsen af budgettet for Det Europæiske Miljøagentur for regnskabsåret 2008
   (2010/522/EU)
   EUROPA-PARLAMENTET,
   der henviser til det endelige årsregnskab for Det Europæiske Miljøagentur for regnskabsåret 2008,
   der henviser til Revisionsrettens beretning om årsregnskabet for Det Europæiske Miljøagentur for regnskabsåret 2008, med agenturets svar (1),
   der henviser til Rådets henstilling af 16. februar 2010 (5827/2010 — C7-0061/2010),
   der henviser til EF-traktatens artikel 276 og til artikel 319 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
   der henviser til Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 af 25. juni 2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (2), særlig artikel 185,
   der henviser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 401/2009 af 23. april 2009 om Det Europæiske Miljøagentur og Det Europæiske Miljøoplysnings- og Miljøovervågningsnet (3), særlig artikel 13,
   der henviser til Kommissionens forordning (EF, Euratom) nr. 2343/2002 af 19. november 2002 om rammefinansforordning for de organer, der er omhandlet i artikel 185 i forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 (4), særlig artikel 94,
   der henviser til forretningsordenens artikel 77 og bilag VI,
   der henviser til betænkning fra Budgetkontroludvalget og udtalelse fra Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed (A7-0092/2010),

               1.

               meddeler den administrerende direktør for Det Europæiske Miljøagentur decharge for gennemførelsen af agenturets budget for regnskabsåret 2008;

               2.

               fremsætter sine bemærkninger i nedenstående beslutning;

               3.

               pålægger sin formand at sende denne afgørelse og beslutningen, der er en integrerende del heraf, til den administrerende direktør for Det Europæiske Miljøagentur, Rådet, Kommissionen og Revisionsretten og drage omsorg for, at de offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende (L-udgaven).

         Jerzy BUZEK

            Formand

         Klaus WELLE

            Generalsekretær

      (1)  EUT C 304 af 15.12.2009, s. 60.

      (2)  EFT L 248 af 16.9.2002, s. 1.

      (3)  EUT L 126 af 21.5.2009, s. 13.

      (4)  EFT L 357 af 31.12.2002, s. 72.
    ---documentbreak---

               25.9.2010

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 252/152

         EUROPA-PARLAMENTETS BESLUTNING
   af 5. maj 2010
   med bemærkningerne, der er en integrerende del af afgørelsen om decharge for gennemførelsen af budgettet for Det Europæiske Miljøagentur for regnskabsåret 2008
   EUROPA-PARLAMENTET,
   der henviser til det endelige årsregnskab for Det Europæiske Miljøagentur for regnskabsåret 2008,
   der henviser til Revisionsrettens beretning om årsregnskabet for Det Europæiske Miljøagentur for regnskabsåret 2008, med agenturets svar (1),
   der henviser til Rådets henstilling af 16. februar 2010 (5827/2010 — C7-0061/2010),
   der henviser til EF-traktatens artikel 276 og til artikel 319 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
   der henviser til Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 af 25. juni 2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (2), særlig artikel 185,
   der henviser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 401/2009 af 23. april 2009 om Det Europæiske Miljøagentur og Det Europæiske Miljøoplysnings- og Miljøovervågningsnet (3), særlig artikel 13,
   der henviser til Kommissionens forordning (EF, Euratom) nr. 2343/2002 af 19. november 2002 om rammefinansforordning for de organer, der er omhandlet i artikel 185 i forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 (4), særlig artikel 94,
   der henviser til forretningsordenens artikel 77 og bilag VI,
   der henviser til betænkning fra Budgetkontroludvalget og udtalelse fra Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed (A7-0092/2010),

               A.

               der henviser til, at Revisionsretten har fastslået, at den har fået rimelig sikkerhed for, at årsregnskabet for regnskabsåret 2008 er rigtigt, og at de underliggende transaktioner er lovlige og formelt rigtige,

               B.

               der henviser til, at Europa-Parlamentet den 23. april 2009 meddelte decharge til Det Europæiske Miljøagenturs administrerende direktør for gennemførelsen af agenturets budget for regnskabsåret 2007 (5), og at Parlamentet i beslutningen med bemærkningerne til afgørelsen bl.a. noterede sig svagheder ved forvaltningen af tilskudsaftaler med europæiske temacentre og opfordrede agenturet til at sikre den fuldstændige overholdelse af reglerne for indgåelse af aftaler,

               1.

               konstaterer, at agenturets driftsindtægter for 2008 beløb sig til 37 100 000 EUR inklusive fællesskabstilskuddet på 31 700 000 EUR; gør opmærksom på, at det er over 2 000 000 EUR mindre end beløbet på det almindelige budget for 2007; finder den samlede udnyttelse af forpligtelses- og betalingsbevillinger tilfredsstillende;

               2.

               understreger agenturets rolle i evalueringen af gennemførelsen af EU’s miljølovgivning både i Unionen og i nabolandene;

      Præstationer

               3.

               bemærker de meget positive vigtigste resultater i den eksterne evaluering af EU's decentraliserede organer, som Kommissionen foretog i 2009; lykønsker især agenturet med opbygningen af et veludviklet aktivitetsbaseret forvaltningssystem, et flerårigt arbejdsprogram, et præstationsmålingssystem (balanced scorecard) med indikatorer og et integreret forvaltningskontrolsystem, der alle bidrager til en effektiv forvaltning af agenturet;

               4.

               bemærker, at en anden uafhængig, ekstern evaluering af agenturets femårige strategi 2004-2008 også har påvist dets effektivitet mht. at opnå sine mål og tilfredsstille sine modtagere;

               5.

               opfordrer agenturet til fortsat regelmæssigt (dvs. hvert femte år) at få foretaget en uafhængig, ekstern evaluering på basis af grundforordningen og de arbejdsprogrammer, bestyrelsen har vedtaget; opfordrer derfor agenturet til at underrette dechargemyndigheden om udviklingen i den næste eksterne evaluering vedrørende perioden 2009-2013;

               6.

               opfordrer agenturet til i en oversigt, der vedføjes næste beretning fra Revisionsretten, at foretage en sammenligning mellem de tiltag, der er blevet gennemført i det regnskabsår, der er under dechargebehandling, og de tiltag, der er gennemført i det forudgående regnskabsår, således at dechargemyndigheden bedre kan vurdere agenturets præstationer fra år til år;

               7.

               noterer sig bemærkningen fra Revisionsretten, der med hensyn til tilskudsaftalerne kræver, at den tid, partnerne tager betaling for, skal fremgå klarere; understreger, at modtagerne for at mindske risikoen for uretmæssige betalinger skal have klarere instrukser om beregningen af satser, og at der skal være en klar forbindelse mellem de omkostninger, der skal afholdes, og de anslåede omkostninger i gennemførelsesplanerne;

      Leasing

               8.

               noterer sig Revisionsrettens observation, ifølge hvilken der skulle have været indledt en udbudsprocedure for licitationen af ombygningen af de lokaler, som agenturet lejer, i stedet for at agenturet dækkede omkostningerne ved arbejdet, der blev udført af et firma, som bygningens ejere havde valgt;

      Intern revision

               9.

               medgiver, at agenturet har gennemført ni ud af den interne revisionstjenestes 27 henstillinger siden 2006; påpeger, at blandt de 17, der endnu ikke er gennemført, betragtes fem som »meget vigtige« og berører forvaltningen af tilskud (hvad angår indførelse af finansielle kredsløb, fremme af stedlig kontrol/verifikation af tilskud samt overvågning af og opfølgning på gennemførelsen af tilskud) og gennemførelsen af de interne kontrolstandarder (hvad angår fastsættelse af følsomme funktioner og forbedring af regnskabssystemet);

               10.

               henviser vedrørende øvrige bemærkninger, der ledsager dechargeafgørelsen, og som er af horisontal karakter, til sin beslutning af 5. maj 2010 (6) om præstation, økonomisk forvaltning og kontrol med agenturer.

      (1)  EUT C 304 af 15.12.2009, s. 60.

      (2)  EFT L 248 af 16.9.2002, s. 1.

      (3)  EUT L 126 af 21.5.2009, s. 13.

      (4)  EFT L 357 af 31.12.2002, s. 72.

      (5)  EUT L 255 af 26.9.2009, s. 180.

      (6)  Vedtagne tekster, P7_TA(2010)0139. Se side 241 i denne EUT.


Avis juridique important

|

31995D0226

95/226/EF: Europa-Parlamentets afgørelse af 5. april 1995 om decharge til Kommissionen for den økonomiske forvaltning af Den Sjette Europæiske Udviklingsfond for regnskabsåret 1993

EF-Tidende nr. L 141 af 24/06/1995 s. 0080 - 0080

EUROPA-PARLAMENTETS AFGØRELSE af 5. april 1995 om decharge til Kommissionen for den økonomiske forvaltning af Den Sjette Europæiske Udviklingsfond for regnskabsåret 1993 (95/226/EF) EUROPA-PARLAMENTET,- der henviser til EF-traktaten,- der henviser til den tredje AVS-EØF-konvention (1),- der henviser til balancer og forvaltningsregnskaber for Den Femte, Sjette og Syvende Europæiske Udviklingsfond for regnskabsåret 1993 (KOM(94)0365),- der henviser til Revisionsrettens årsberetning for regnskabsåret 1993 med institutionernes svar (2),- der henviser til Revisionsrettens særberetning nr. 2/94 om importprogrammer gennemført inden for rammerne af den sjette EUF med Kommissionens svar (3),- der henviser til Rådets henstilling af 20. marts 1995 (C4-0102/95),- der henviser til betænkning fra Budgetkontroludvalget og udtalelse fra Udvalget om Udvikling og Samarbejde (A4-0060/95),1. giver decharge til Kommissionen for den økonomiske forvaltning af Den Sjette Europæiske Udviklingsfond for regnskabsåret 1993 på grundlag af følgende beløb (4):>TABELPOSITION>2. fremsætter sine bemærkninger i den beslutning, der ledsager denne afgørelse;3. pålægger sin formand at sende denne afgørelse og beslutningen med bemærkningerne til Rådet, Kommissionen, Revisionsretten og Den Europæiske Investeringsbank samt at sørge for, at de offentliggøres i De Europæiske Fællesskabers Tidende (L-udgaven).GeneralsekretærEnrico VINCIFormandKlaus HÄNSCH(1) EFT nr. L 86 af 31. 3. 1986.(2) EFT nr. C 327 af 24. 11. 1994.(3) EFT nr. C 97 af 6. 4. 1994.(4) Beløbene, for hvilke der gives decharge for forvaltningen af EUF-kontiene, indeholder en fejl, for så vidt angår den sjette EUF. De her anførte beløb er rettet i overensstemmelse hermed på grundlag af de detaljerede konti.BESLUTNING med bemærkningerne til afgørelserne om decharge til Kommissionen for den økonomiske forvaltning af Den Femte, Sjette og Syvende Europæiske Udviklingsfond for regnskabsåret 1993 EUROPA-PARLAMENTET,- der henviser til EF-traktatens artikel 137 og 206,- der henviser til artikel 70, 73 og 77 i finansforordningerne for henholdsvis Den Femte, Sjette og Syvende Europæiske Udviklingsfond, i henhold til hvilken Kommissionen træffer enhver hensigtsmæssig foranstaltning til at tage bemærkningerne til dechargeafgørelserne til følge,- der henviser til den kommende revision af Lomé-konventionen og iværksættelsen af Den Ottende Europæiske Udviklingsfond,- der henviser til betænkning fra Budgetkontroludvalget og udtalelse fra Udvalget om Udvikling og Samarbejde (A4-0060/95),Generelt 1. tilslutter sig den grundlæggende opfattelse af De Europæiske Udviklingsfonde som multilaterale udviklingsmidler, idet dette er den mest effektive og retfærdige måde, hvorpå der kan ydes langsigtet strukturel udviklingsbistand; konstaterer i den forbindelse, at de nuværende regler vedrørende finansieringen af EUF ikke er i overensstemmelse med denne tanke og ikke vil være det, før fondene integreres i fællesskabsbudgettet;Budgettets gennemførelse 2. er fortsat bekymret over den langsomme gennemførelsestakt for De Europæiske Udviklingsfonde, navnlig i forbindelse med traditionelle, projektbaserede bistandsprogrammer, der forvaltes i fællesskab med AVS-lande;3. opfordrer Kommissionen til at indføre bestemmelser, der gør det muligt i tilfælde, hvor bevillinger til nationale eller regionale indikativprogrammer, som ikke er blevet anvendt inden for en nærmere fastlagt periode efter, at de er blevet overført til efterfølgende Europæiske Udviklingsfonde, at omfordele disse til ikke-programmerbare bistandsprogrammer;Administration og forvaltning 4. anmoder Kommissionen om at revidere alle finansforordningerne vedrørende De Europæiske Udviklingsfonde, og om, når EUF er blevet optaget på budgettet, at foretage en nyvurdering af Fællesskabets generelle finansforordning med henblik på at tilpasse disse bestemmelser snævrere til omstændighederne i forbindelse med gennemførelsen af udviklingsfondene;5. opfordrer Kommissionen til i dens meddelelse om opfølgningen af de foreliggende dechargeafgørelser at oplyse Parlamentet om alle de ændringer, den har foretaget i sine systemer til finansiel styring og regnskabsføring af EUF som følge af Revisionsrettens bemærkninger i dens årsberetning for 1993 (1);6. opfordrer Kommissionen til i forbindelse med en decentralisering af forvaltningen at uddelegere beslutningstagende beføjelser og ansvar for afgrænsede aspekter af den finansielle styring til sine delegationer i AVS-landene; anmoder i den forbindelse Kommissionen om at foretage en nyvurdering af dens ansættelsespolitik i delegationerne og, under alle omstændigheder, at sørge for, at de har et fuldtalligt personale;7. opfordrer Kommissionen, Den Europæiske Investeringsbank og Revisionsretten til at samarbejde om gennemførelse på stedet af regelmæssig og hyppig revisionskontrol af projekter, der forvaltes af EIB under mandat;8. anmoder Revisionsretten om som bilag til det relevante kapitel i årsberetningen at medtage et sammendrag af detaljerede oplysninger om alle revisionsbesøg på stedet, der er udført som led i udarbejdelsen af dens årlige beretning om EUF-udgifterne;9. anerkender og glæder sig over de bestræbelser, som Kommissionen siden 1993 har gjort for at forbedre systemerne til finansiel styring og regnskabsføring af EUF og over de fremskridt, der således er sket;10. erkender, at Revisionsretten har konstateret et vist antal uoverensstemmelser i EUF-regnskaberne, og konstaterer at Kommissionen har anerkendt disse; forventer, at disse fejl bliver rettet i 1994-regnskaberne, hvis lovlighed og regelmæssighed Revisionsretten for første gang vil blive anmodet om at attestere i dens erklæring om regnskabernes rigtighed;Strukturtilpasning 11. understreger, at det er vigtigt, at princippet om demokrati respekteres som en forudsætning for at yde bistand under strukturtilpasningsfaciliteten, samt at det er af afgørende betydning, at Fællesskabet træffer alle tænkelige foranstaltninger for at mildne de alvorlige negative sociale følger af strukturreformer;12. mener, at counterpart-midlerne, der er fremkommet under den sjette EUF, ikke anvendes i overensstemmelse med Fællesskabets erklærede prioriteringer inden for sundheds- og uddannelsessektorerne; anmoder på trods af de påviselige forbedringer, der kan konstateres på dette område i den syvende EUF, Kommissionen om at gøre sin indflydelse gældende over for AVS-regeringer for at sikre, at sundheds- og uddannelsessektorerne modtager en passende andel af counterpart-midlerne;13. anmoder Kommissionen om inden den 30. september 1995 at forelægge Europa-Parlamentet en beretning indeholdende en evaluering af de resultater, der hidtil er opnået med strukturtilpasningsfaciliteten og med de counterpart-midler, der er tilvejebragt som følge heraf, herunder også enkeltheder om de kriterier, der er anvendt ved gennemførelsen af den pågældende evaluering;14. anmoder Revisionsretten om i det relevante kapitel i dens næste årsberetning at medtage en vurdering af de resultater, der indtil nu er opnået med strukturtilpasningsfaciliteten, herunder også enkeltheder om de kriterier, der er anvendt ved gennemførelsen af den pågældende evaluering;Stabex 15. udtrykker sin bekymring over det fortsatte dødvande mellem Kommissionen og AVS-staterne i spørgsmålet om finansieringen af Stabex; anmoder Kommissionen om at sikre, at AVS-staterne overholder deres forpligtelser inden for de gensidige forpligtelsesrammer; anmoder også Kommissionen om at foretage en grundig nyvurdering af hele Stabex-ordningens funktion inden for de nye EUF'er;EUF-finansiering af FN-operationer 16. fastholder endnu en gang, at EUF-midler kun må anvendes til formål, der har et klart retsgrundlag i Lomé-konventionen.(1) EFT nr. C 327 af 24. 11. 1994.


Avis juridique important

|

31994D0202

94/202/EF: Kommissionens afgørelse af 9. marts 1994 om godtagelse af tilsagn afgivet i forbindelse med antidumpingproceduren vedrørende importen af siliciumcarbid med oprindelse i Den Kinesiske Folkerepublik, Norge, Polen og det tidligere Sovjetunionen og om afslutning af proceduren vedrørende importen af varer med oprindelse i Norge og flere republikker i det tidligere Sovjetunionen

EF-Tidende nr. L 094 af 13/04/1994 s. 0032 - 0033 den finske specialudgave: kapitel 11 bind 29 s. 0307  den svenske specialudgave: kapitel 11 bind 29 s. 0307

KOMMISSIONENS AFGOERELSE af 9. marts 1994 om godtagelse af tilsagn afgivet i forbindelse med antidumpingproceduren vedroerende importen af siliciumcarbid med oprindelse i Den Kinesiske Folkerepublik, Norge, Polen og det tidligere Sovjetunionen og om  afslutning af proceduren vedroerende importen af varer med oprindelse i Norge og flere republikker i det tidligere Sovjetunionen (94/202/EF)KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR - under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europaeiske Faellesskab,  under henvisning til Raadets forordning (EOEF) nr. 2423/88 af 11. juli 1988 om beskyttelse mod dumpingimport eller subsidieret import fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab (1), saerlig artikel 9 og 10,  efter konsultation i det raadgivende udvalg, og ud fra foelgende betragtninger:  (1) Kommissionen offentliggjorde en meddelelse i De Europaeiske Faellesskabers Tidende (2) om indledning af en fornyet undersoegelse af antidumpingforanstaltningerne vedroerende importen til Faellesskabet af siliciumcarbid med oprindelse i Den Kinesiske  Folkerepublik, Norge, Polen og det tidligere Sovjetunionen. Kommissionen henviser til Raadets forordning (EF) nr. 821/94 (3), for saa vidt angaar resultaterne af denne fornyede undersoegelse.  (2) Efter at Kommissionen havde underrettet alle de beroerte eksportoerer om resultaterne af undersoegelsen, afgav den russiske regering og statshandelsorganisationen V/O Stankoimport tilsagn i overensstemmelse med artikel 10 i forordning (EOEF) nr. 2423/88  (grundforordningen).  (3) Disse tilsagn skulle kunne reducere omfanget af den russiske siliciumcarbideksport til Faellesskabet til et niveau uden skadelige virkninger. Efter Kommissionens opfattelse er der endvidere givet tilstraekkelig garanti for, at den russiske regering og  V/O Stankoimport vil vaere i stand til at kontrollere eksporten af russisk siliciumcarbid til Faellesskabet. Kommissionen finder derfor, at de afgivne tilsagn kan godtages, og at undersoegelsen vedroerende V/O Stankoimport kan afsluttes, uden at det er  noedvendigt at indfoere en antidumpingtold.  (4) Undersoegelsen vedroerende importen af siliciumcarbid med oprindelse i Norge viste, at bortfald af foranstaltningerne for norske producenters vedkommende ikke vil foere til skade eller trussel om skade, og at det ikke er fastslaaet, at norske  producenter saelger den paagaeldende vare til dumpingpriser paa markedet i Faellesskabet.  Under disse omstaendigheder er det ikke noedvendigt med beskyttelsesforanstaltninger for importen af siliciumcarbid med oprindelse i Norge, og proceduren vedroerende importen fra Norge boer derfor afsluttes i overensstemmelse med artikel 9, stk. 1, i  grundforordningen.  (5) Undersoegelsen viste ogsaa, at der med undtagelse af Den Russiske Foederation og Ukraine ikke produceres og eksporteres siliciumcarbid fra andre republikker i det tidligere Sovjetunionen. Proceduren vedroerende de paagaeldende republikker boer derfor  ligeledes afsluttes i overensstemmelse med artikel 9, stk. 1, i grundforordningen.  (6) Der blev rejst nogle indvendinger i det raadgivende udvalg, da det blev hoert om godtagelse af de afgivne tilsagn. Kommissionen sendte derfor i overensstemmelse med artikel 9, stk. 1, og artikel 10, stk. 1, i grundforordningen en rapport til Raadet om  resultatet af konsultationerne og et forslag til godtagelse af tilsagnene. Da Raadet ikke traf anden afgoerelse inden for fristen paa en maaned, boer denne afgoerelse derfor forblive vedtaget - TRUFFET FOELGENDE AFGOERELSE:   Artikel 1  De tilsagn, der er afgivet af Den Russiske Foederations regering sammen med V/O Stankoimport, Moskva, Rusland i forbindelse med den fornyede undersoegelse af antidumpingforanstaltningerne vedroerende import af siliciumcarbid med oprindelse i Den  Kinesiske Folkerepublik, Norge, Polen og det tidligere Sovjetunionen, godtages.   Artikel 2  Proceduren vedroerende import af siliciumcarbid med oprindelse i Norge, Armenien, Aserbadsjan, Hviderusland, Georgien, Kasakhstan, Kirgistan, Moldova, Tadsjikistan, Turkmenistan og Usbekistan afsluttes.  Udfaerdiget i Bruxelles, den 9. marts 1994.  Paa Kommissionens vegne Leon BRITTAN Medlem af Kommissionen  (1) EFT nr. L 209 af 2. 8. 1988, s. 1.  (2) EFT nr. C 279 af 26. 10. 1991, s. 11.  (3) Se side 21 i denne Tidende.


title: 2011/834/EU: Kommissionens afgørelse af 13. december 2011 om afslutning af antisubsidieproceduren vedrørende importen af visse typer polyethylenterephthalat med oprindelse i Oman og Saudi-Arabien

text:
               14.12.2011

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 330/43

         KOMMISSIONENS AFGØRELSE
   af 13. december 2011
   om afslutning af antisubsidieproceduren vedrørende importen af visse typer polyethylenterephthalat med oprindelse i Oman og Saudi-Arabien
   (2011/834/EU)
   EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
   under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 597/2009 af 11. juni 2009 om beskyttelse mod subsidieret indførsel fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (1) (»grundforordningen«), særlig artikel 14,
   efter høring af det rådgivende udvalg, og
   ud fra følgende betragtninger:
   A.   PROCEDURE

               (1)

               Europa-Kommissionen (Kommissionen) modtog den 3. januar 2011 en klage om påstået subsidiering af visse typer polyethylenterephthalat (»PET«) med oprindelse i Oman og Saudi-Arabien (»de pågældende lande«), som forvolder EU-erhvervsgrenen skade.

               (2)

               Klagen blev indgivet af Committee of Polyethylene Terephthalate (PET) Manufacturers in Europe (CPME) (»klageren«) på vegne af producenter, der tegner sig for en betydelig del, i dette tilfælde over 50 %, af den samlede produktion af visse typer polyethylenterephthalat i Unionen, i henhold til grundforordningens artikel 10.

               (3)

               Klagen indeholdt umiddelbare beviser for, at der fandt subsidiering sted, og at der forvoldtes væsentlig skade som følge deraf, hvilket blev anset for tilstrækkeligt til at berettige indledningen af en antisubsidieprocedure.

               (4)

               Før proceduren blev indledt, underrettede Kommissionen i overensstemmelse med grundforordningens artikel 10, stk. 7, regeringerne i Oman og Saudi-Arabien om, at den havde modtaget en behørigt dokumenteret klage med påstand om, at subsidieret import af isse typer PET med oprindelse i Oman og Saudi-Arabien forvoldte EU-erhvervsgrenen væsentlig skade. Regeringerne i Oman og Saudi-Arabien blev hver for sig indkaldt til konsultationer med henblik på at kaste lys over situationen med hensyn til indholdet af klagen og nå til en gensidigt acceptabel løsning. Konsultationerne førte ikke til nogen gensidigt acceptabel løsning.

               (5)

               Efter høring af det rådgivende udvalg offentliggjorde Kommissionen en meddelelse i Den Europæiske Unions Tidende
                   (2) den 16. februar 2011 om indledning af en antisubsidieundersøgelse vedrørende importen til Unionen af visse typer PET med oprindelse i Oman og Saudi-Arabien.

               (6)

               Samme dag indledte Kommissionen en antidumpingprocedure vedrørende importen til Unionen af visse typer PET med oprindelse i de pågældende lande (3).

               (7)

               Kommissionen sendte spørgeskemaer til EU-erhvervsgrenen, eksportører/producenter i de pågældende lande, importører, alle kendte sammenslutninger, som den vidste var berørt af sagen, og til myndighederne i de pågældende lande. Interesserede parter fik lejlighed til at tilkendegive deres synspunkter skriftligt og til at anmode om at blive hørt mundtligt inden for den frist, der var fastsat i indledningsmeddelelsen.

               (8)

               Alle interesserede parter, der anmodede herom og påviste, at der var særlige grunde til, at de burde høres, blev hørt.

         B.   TILBAGETRÆKNING AF KLAGEN OG AFSLUTNING AF PROCEDUREN

               (9)

               Ved brev af 12. oktober 2011 til Kommissionen trak CPME officielt sin klage tilbage.

               (10)

               I overensstemmelse med grundforordningens artikel 14, stk. 1, kan en procedure afsluttes, hvis klagen trækkes tilbage, medmindre en sådan afslutning ikke vil være i Unionens interesse.

               (11)

               I den forbindelse bemærkes det, at Kommissionen ikke har kunnet påvise, at en afslutning ville være i modstrid med Unionens interesse, ligesom de interesserede parter heller ikke har fremført en sådan begrundelse. Kommissionen var derfor af den opfattelse, at denne procedure bør afsluttes. De interesserede parter underrettedes herom og fik lejlighed til at fremsætte bemærkninger.

               (12)

               Enkelte interesserede parter gik ind for at sfslutte proceduren. Andre interesserede parter, som støttede afslutningen af proceduren, anmodede dog om en fremlægning af undersøgelsesresultaterne.

               (13)

               Det skal i den forbindelse bemærkes, at Kommissionen ikke drog nogen konklusioner om resultaterne af undersøgelsen og derfor ikke er i stand til at fremlægge de data, der er indsamlet, før klagen blev trukket tilbage.

               (14)

               Ud fra ovenstående konkluderes det, at der ikke er nogen tvingende grunde til ikke at afslutte denne procedure.

               (15)

               Kommissionen konkluderer derfor, at antisubsidieproceduren vedrørende importen til Unionen af visse typer polyethylenterephthalat (»PET«) med oprindelse i Oman og Saudi-Arabien bør afsluttes —

         VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   Antisubsidieundersøgelsen vedrørende import af polyethylenterephthalat med et viskositetsindeks på 78 ml/g eller derover, i henhold til ISO-standard 1628-5, med oprindelse i Oman og Saudi-Arabien, som for øjeblikket tariferes under KN-kode 3907 60 20, afsluttes.
   Artikel 2
   Denne afgørelse træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 13. december 2011.

            På Kommissionens vegne

         José Manuel BARROSO

            Formand

      (1)  EUT L 188 af 18.7.2009, s. 93.

      (2)  EUT C 49 af 16.2.2011, s. 21.

      (3)  EUT C 49 af 16.2.2011, s. 16.


title: Rådets afgørelse (FUSP) 2017/300 af 17. februar 2017 om forlængelse af mandatet for Den Europæiske Unions særlige repræsentant for Afrikas Horn

text:
               21.2.2017

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 43/219

         RÅDETS AFGØRELSE (FUSP) 2017/300
   af 17. februar 2017
   om forlængelse af mandatet for Den Europæiske Unions særlige repræsentant for Afrikas Horn
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Union, særlig artikel 33 og artikel 31, stk. 2,
   under henvisning til forslag fra Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Rådet vedtog den 8. december 2011 afgørelse 2011/819/FUSP (1) om udnævnelse af Alexander RONDOS til Den Europæiske Unions særlige repræsentant (EUSR) for Afrikas Horn. EUSR's mandat udløber den 28. februar 2017.

               (2)

               EUSR's mandat bør forlænges for en yderligere periode på 16 måneder.

               (3)

               EUSR gennemfører mandatet under forhold, der muligvis vil blive forværret og vil kunne hindre opnåelsen af målene for Unionens optræden udadtil, jf. traktatens artikel 21 —

         VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   Den Europæiske Unions særlige repræsentant
   1.   Mandatet for Alexander RONDOS som EUSR for Afrikas Horn forlænges hermed indtil den 30. juni 2018. Rådet kan dog beslutte, at EUSR's mandat afsluttes tidligere, på grundlag af en vurdering fra Den Udenrigs- og Sikkerhedspolitiske Komité (PSC) og et forslag fra Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik (HR).
   2.   I forbindelse med EUSR's mandat defineres Afrikas Horn som Republikken Djibouti, Staten Eritrea, Den Føderative Demokratiske Republik Etiopien, Republikken Kenya, Den Føderale Republik Somalia, Republikken Sudan, Republikken Sydsudan og Republikken Uganda. I spørgsmål med bredere regionale implikationer samarbejder EUSR i fornødent omfang med lande og regionale enheder uden for Afrikas Horn.
   Artikel 2
   Politikformål
   1.   EUSR's mandat er baseret på Unionens politikmål for Afrikas Horn som fastsat i dens strategiramme, som blev vedtaget den 14. november 2011, den regionale handlingsplan for Afrikas Horn 2015-2020, som blev vedtaget den 26. oktober 2015, og i relevante rådskonklusioner, nemlig om aktivt at bidrage til de regionale og internationale bestræbelser på at opnå fredelig sameksistens og varig fred, sikkerhed og udvikling i og mellem landene i regionen. Endvidere skal EUSR bidrage til at forbedre kvaliteten, intensiteten, virkningen og synligheden af Unionens alsidige engagement på Afrikas Horn.
   2.   Politikmålene, som EUSR skal bidrage til, omfatter blandt andet:

               a)

               fortsat stabilisering af Afrikas Horn, idet der tages hensyn til den bredere regionale dynamik

               b)

               løsning af konflikter, specielt konflikterne i Somalia, Sydsudan og Sudan, og forebyggelse og tidlig varsling af potentielle konflikter mellem eller i regionens lande

               c)

               støtte til regionalt samarbejde på det politiske, sikkerhedsmæssige og økonomiske område

               d)

               forbedret forvaltning af blandede migrationsstrømme fra og på Afrikas Horn, hvorved der også tages hånd om de grundlæggende årsager til sådanne strømme.

         Artikel 3
   Mandat
   1.   For at nå Unionens politikmål i relation til Afrikas Horn har EUSR mandat til:

               a)

               på grundlag af strategirammen og dens regionale handlingsplan at samarbejde med alle relevante interessenter i regionen, regeringer, regionale myndigheder, internationale og regionale organisationer, civilsamfund og diasporaer med henblik på at fremme Unionens mål og bidrage til en bedre forståelse af Unionens rolle i regionen

               b)

               at samarbejde med vigtige aktører uden for regionen, som har indflydelse på Afrikas Horn, med henblik på at håndtere spørgsmål vedrørende bredere regional stabilitet, herunder med hensyn til Det Røde Hav, til det vestlige Indiske Ocean og til finansieringen af Den Afrikanske Mission i Somalia (AMISOM). Disse kontakter skal omfatte bilateralt samarbejde med Amerikas Forenede Stater, Golfstaterne, Egypten, Tyrkiet og Kina, regionale kontakter til Samarbejdsrådet for Golfstaterne (GCC) og interaktion med andre relevante aktører i takt med, at de opstår

               c)

               at repræsentere Unionen i de relevante internationale fora og sikre synligheden af Unionens støtte til krisestyring såvel som konfliktløsning og kriseforebyggelse

               d)

               at tilskynde til og støtte effektivt politisk og sikkerhedsmæssigt samarbejde og økonomisk integration i regionen gennem Unionens partnerskab med Den Afrikanske Union (AU) og regionale organisationer, navnlig Den Mellemstatslige Organisation for Udvikling (IGAD)

               e)

               at følge den politiske udvikling i regionen og bidrage til udvikling af Unionens politik for regionen, herunder i forbindelse med Eritrea, Etiopien, Somalia, Sudan, Sydsudan, grænsekonflikten mellem Djibouti og Eritrea, grænsekonflikten mellem Etiopien og Eritrea, gennemførelsen af Algieraftalen, Nilbassininitiativet og andre forhold i regionen, der påvirker dens sikkerhed, stabilitet og velstand

               f)

               med hensyn til Somalia og i tæt samarbejde med chefen for EU-delegationen i Somalia og relevante regionale og internationale partnere, herunder De Forenede Nationers (FN's) generalsekretærs særlige repræsentant for Somalia, AU og IGAD, fortsat at bidrage aktivt til aktioner og initiativer, der fører til yderligere stabilisering for Somalia, støtte en ny partnerskabsaftale, idet der bygges videre på resultaterne af New Deal-pagten fra 2013 og færdiggørelsen af processen vedrørende opbygning af en føderal stat, og fremme en politisk overgang efter afslutningen af valgprocessen. Derudover skal EUSR fortsat støtte udviklingen i sikkerhedssektoren i Somalia, herunder gennem Unionens FSFP-missioner, der er udsendt i regionen, og arbejde hen imod en bedre koordinering af de internationale donorer til støtte for sikkerhedssektoren i Somalia i tæt samråd med medlemsstaterne

               g)

               med hensyn til Sudan og i tæt samarbejde med cheferne for EU-delegationerne i Khartoum og ved AU i Addis Abeba at bidrage til EU-politikkens sammenhæng og effektivitet over for Sudan og støtte politiske løsninger på de igangværende konflikter i Darfur, Sydkordofan og Blå Nil samt national forsoning gennem en holistisk politisk proces. I den forbindelse skal EUSR bidrage til en sammenhængende international tilgang sammen med AU og navnlig AU's højniveaupanel for Sudan (AUHIP) og Sydsudan, FN samt andre førende regionale og internationale aktører, idet der også tages hensyn til behovet for støtte til fredelig sameksistens mellem Sudan og Sydsudan, navnlig via gennemførelsen af Addis Abeba-aftalerne og løsning af udestående spørgsmål efter den samlede fredsaftale

               h)

               med hensyn til Sydsudan, idet der bygges videre på aftalen om en løsning på konflikten i Sydsudan (ARCISS), fortsat at samarbejde på regionalt plan, navnlig med FN, AU, IGAD, Sydsudans nabolande og andre førende internationale partnere, for at sikre gennemførelsen af aftalen og forebyggelse af yderligere konflikter. I den forbindelse arbejder EUSR tæt sammen med cheferne for EU-delegationerne i Juba og ved AU i Addis Abeba

               i)

               undersøge grænseoverskridende udfordringer, navnlig vedrørende migration, og efter anmodning at indgå i dialoger om migration med relevante interessenter og bidrage mere generelt til Unionens migrations- og flygtningepolitik med hensyn til regionen, i overensstemmelse med Unionens politiske prioriteter, med henblik på at øge samarbejdet, herunder om tilbagesendelse og tilbagetagelse

               j)

               nøje at følge andre grænseoverskridende udfordringer, der berører Afrikas Horn, med fokus på radikalisering og terrorisme, men også med hensyn til maritim sikring og piratvirksomhed, organiseret kriminalitet, våbensmugling og -handel, produkter fremstillet af vilde dyr og planter, narkotika og andre smuglervarer samt alle politiske og sikkerhedsmæssige følger af humanitære kriser

               k)

               at fremme den humanitære adgang i hele regionen

               l)

               at bidrage til gennemførelsen af Rådets afgørelse 2011/168/FUSP (2) og Unionens menneskerettighedspolitik i samarbejde med EUSR for menneskerettigheder, herunder EU's retningslinjer om menneskerettigheder, navnlig EU's retningslinjer om børn i væbnede konflikter og EU's retningslinjer om vold mod kvinder og piger og bekæmpelse af alle former for diskrimination mod dem, og Unionens politik med hensyn til FN's Sikkerhedsråds resolution 1325 (2000), herunder ved at overvåge og aflægge rapport om udviklingen og udarbejde henstillinger i den henseende.

         2.   Med henblik på opfyldelsen af sit mandat skal EUSR bl.a.:

               a)

               om nødvendigt rådgive og aflægge rapport om fastlæggelsen af Unionens holdninger i internationale fora med henblik på proaktivt at fremme Unionens samlede politiktilgang vedrørende Afrikas Horn

               b)

               bevare et overblik over alle Unionens aktiviteter.

         Artikel 4
   Gennemførelse af mandatet
   1.   EUSR har ansvaret for gennemførelsen af mandatet og handler med reference til HR.
   2.   PSC opretholder privilegerede forbindelser med EUSR og er EUSR's primære kontaktpunkt for forbindelserne med Rådet. PSC giver EUSR strategisk vejledning og politiske retningslinjer inden for rammerne af mandatet med forbehold af HR's beføjelser.
   3.   EUSR arbejder tæt sammen med Tjenesten for EU's Optræden Udadtil (EU-Udenrigstjenesten) og dens relevante tjenestegrene samt de relevante EU-delegationer i regionen og Kommissionen.
   4.   EUSR er først og fremmest baseret i regionen, samtidig med at der sikres en regelmæssig tilstedeværelse i EU-Udenrigstjenestens hovedkvarter.
   Artikel 5
   Finansiering
   1.   Det finansielle referencegrundlag til dækning af udgifterne i forbindelse med EUSR's mandat i perioden fra den 1. marts 2017 til den 30. juni 2018 udgør 3 400 000 EUR.
   2.   Udgifterne forvaltes i overensstemmelse med de procedurer og regler, der gælder for Unionens almindelige budget.
   3.   Udgifterne forvaltes i henhold til en kontrakt mellem EUSR og Kommissionen. EUSR står til regnskab for alle udgifter over for Kommissionen.
   Artikel 6
   Sammensætning af medarbejderstaben
   1.   EUSR er inden for rammerne af mandatet og de finansielle midler, der stilles til rådighed i den forbindelse, ansvarlig for at sammensætte sin medarbejderstab. Medarbejderstaben skal have den ekspertise i specifikke politiske og sikkerhedsmæssige spørgsmål, som mandatet kræver. EUSR underretter omgående og løbende Rådet og Kommissionen om sammensætningen af sin medarbejderstab.
   2.   Medlemsstaterne, EU-institutionerne og EU-Udenrigstjenesten kan foreslå udstationering af medarbejdere til at arbejde sammen med EUSR. Løn til sådant udstationeret personale afholdes af henholdsvis den udsendende medlemsstat, den udsendende EU-institution eller EU-Udenrigstjenesten. Eksperter, der udstationeres af medlemsstaterne ved EU-institutionerne eller EU-Udenrigstjenesten, kan også udstationeres ved EUSR. Internationale kontraktansatte skal være statsborgere i en medlemsstat.
   3.   Alt udstationeret personale forbliver under henholdsvis den udsendende medlemsstats, den udsendende EU-institutions eller EU-Udenrigstjenestens administrative myndighed og udfører sine opgaver og handler i EUSR's mandats interesse.
   4.   EUSR's personale placeres samme sted som de relevante tjenestegrene i EU-Udenrigstjenesten eller EU-delegationerne med henblik på at bidrage til sammenhæng og konsekvens i deres respektive aktiviteter.
   Artikel 7
   Privilegier og immuniteter for EUSR og EUSR's medarbejderstab
   De privilegier, immuniteter og yderligere garantier, der er nødvendige for, at EUSR og dennes medarbejdere kan opfylde og afvikle EUSR's mission uhindret, aftales med værtslandene, alt efter hvad der er relevant. Medlemsstaterne og EU-Udenrigstjenesten yder den fornødne støtte med henblik herpå.
   Artikel 8
   Sikkerheden i forbindelse med EU's klassificerede informationer
   EUSR og alle medarbejdere i EUSR's stab skal overholde de sikkerhedsprincipper og minimumstandarder, der er fastsat i Rådets afgørelse 2013/488/EU (3).
   Artikel 9
   Adgang til oplysninger og logistisk støtte
   1.   Medlemsstaterne, Kommissionen, EU-Udenrigstjenesten og Generalsekretariatet for Rådet sikrer, at EUSR får adgang til alle relevante oplysninger.
   2.   Alt efter tilfældet yder EU-delegationerne i regionen og/eller medlemsstaterne logistisk støtte i regionen.
   Artikel 10
   Sikkerhed
   EUSR skal i overensstemmelse med Unionens sikkerhedspolitik for personale, der er udstationeret uden for Unionen som led i operationer i medfør af afsnit V i traktaten, træffe alle med rimelighed gennemførlige forholdsregler, i overensstemmelse med EUSR's mandat og på baggrund af sikkerhedssituationen i ansvarsområdet, med hensyn til sikkerheden for alt personale, der står under EUSR's direkte myndighed, navnlig ved at:

               a)

               udarbejde en specifik sikkerhedsplan på grundlag af rådgivning fra EU-Udenrigstjenesten, der omfatter specifikke materielle, organisatoriske og proceduremæssige sikkerhedsforanstaltninger, regulerer styringen af sikre personalebevægelser til og inden for ansvarsområdet samt styring af sikkerhedshændelser og fastlægger en beredskabs- og evakueringsplan

               b)

               sikre, at alt personale, der er udstationeret uden for Unionen, er dækket af en højrisikoforsikring, der er tilpasset forholdene i ansvarsområdet

               c)

               sikre, at alle de medarbejdere i EUSR's stab, der skal udstationeres uden for Unionen, herunder lokalt ansat personale, har modtaget relevant sikkerhedsuddannelse før eller ved ankomsten til ansvarsområdet på grundlag af de risikoratings, som EU-Udenrigstjenesten har opstillet for dette område

               d)

               sikre, at alle vedtagne henstillinger, der udarbejdes efter regelmæssige sikkerhedsvurderinger, gennemføres, og aflægge skriftlige rapporter om deres gennemførelse og om andre sikkerhedsspørgsmål som led i fremskridtsrapporten og rapporten om gennemførelsen af mandatet til Rådet, HR og Kommissionen.

         Artikel 11
   Rapportering
   1.   EUSR aflægger regelmæssigt mundtlig og skriftlig rapport til HR og til PSC. EUSR aflægger også efter behov rapport til Rådets arbejdsgrupper. Der udsendes regelmæssigt rapporter gennem Coreunettet. EUSR kan aflægge rapport til Rådet for Udenrigsanliggender. I overensstemmelse med traktatens artikel 36 kan EUSR inddrages i underretningen af Europa-Parlamentet.
   2.   EUSR aflægger rapport om den bedste måde, hvorpå man kan videreføre Unionens initiativer, såsom Unionens bidrag til reformer, herunder de politiske aspekter af relevante EU-udviklingsprojekter, i samråd med EU-delegationerne i regionen.
   Artikel 12
   Koordinering
   1.   EUSR bidrager til, at Unionens aktion fremtræder som en helhed, er sammenhængende og effektiv, og hjælper med at sikre, at alle EU-instrumenter og medlemsstaternes aktioner på området sættes ind på en sammenhængende måde for at nå Unionens politikmål. EUSR's aktiviteter koordineres med de relevante EU-delegationers og Kommissionens aktiviteter. EUSR sørger for regelmæssig briefing af medlemsstaternes missioner og EU-delegationer i regionen.
   2.   Under arbejdet på stedet holdes der tæt kontakt til de relevante chefer for medlemsstaternes missioner og for EU-delegationerne. De bestræber sig i videst mulige omfang på at bistå EUSR i gennemførelsen af mandatet. EUSR rådgiver i tæt samordning med de relevante EU-delegationer den øverstbefalende for EU NAVFOR Atalanta, den øverstbefalende for EUTM Somalia og missionschefen for EUCAP Somalia om lokale politiske forhold. EUSR og de øverstbefalende for EU-operationen og den øverstbefalende for de civile operationer konsulterer om nødvendigt hinanden.
   3.   EUSR samarbejder tæt med de berørte landes myndigheder, FN, AU, IGAD, andre nationale, regionale og internationale interessenter samt civilsamfundet i regionen.
   Artikel 13
   Bistand i forbindelse med krav
   EUSR og EUSR's medarbejderstab bistår ved tilvejebringelsen af elementer til at behandle ethvert krav og enhver forpligtelse, der hidrører fra mandaterne fra de tidligere EUSR'er for Sudan (og Sydsudan), og yder administrativ bistand og adgang til relevante sagsakter med henblik herpå.
   Artikel 14
   Revision
   Gennemførelsen af denne afgørelse og dens sammenhæng med andre bidrag fra Unionen til regionen tages løbende op til revision. EUSR forelægger Rådet, HR og Kommissionen en fremskridtsrapport senest den 30. september 2017 og en samlet rapport om gennemførelsen af mandatet senest den 31. marts 2018.
   Artikel 15
   Ikrafttræden
   Denne afgørelse træder i kraft på dagen for vedtagelsen.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 17. februar 2017.

            På Rådets vegne

         E. BARTOLO

            Formand

      (1)  Rådets afgørelse 2011/819/FUSP af 8. december 2011 om udnævnelse af Den Europæiske Unions særlige repræsentant for Afrikas Horn (EUT L 327 af 9.12.2011, s. 62).

      (2)  Rådets afgørelse 2011/168/FUSP af 21. marts 2011 om Den Internationale Straffedomstol og om ophævelse af fælles holdning 2003/444/FUSP (EUT L 76 af 22.3.2011, s. 56).

      (3)  Rådets afgørelse 2013/488/EU af 23. september 2013 om reglerne for sikkerhedsbeskyttelse af EU's klassificerede informationer (EUT L 274 af 15.10.2013, s. 1).


title: Rådets afgørelse af 6. marts 1978 om efterfølger for et medlem af Det rådgivende udvalg for Euratom's Forsyningsagentur

text:
Nr . L 72 / 14                               De Europæiske Fællesskabers Tidende                            14 . 3 . 78
                                                       RÅDETS AFGØRELSE
                                                            af 6 . marts 1978
                om efterfølger for et medlem af Det rådgivende udvalg for Euratom's Forsy
                                                               ningsagentur
                                                             (78 /265/ Euratom )
                RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR —
                under henvisning til vedtægterne for Euratom's forsyningsagentur (>), ændret ved afgørelse
                73/45/ Euratom (2), særlig artikel X,
                under henvisning til Rådets afgørelse af 29 . marts 1977 om udskiftning af medlemmerne
                af Det rådgivende udvalg for Euratom's Forsyningsagentur,
                under henvisning til udtalelse fra Kommissionen , og
                ud fra følgende betragtning :
                En medlemsplads i Det rådgivende udvalg for Forsyningsagenturet er blevet ledig som
                følge af W.C.F. Butler's udtræden , og Det forenede Kongeriges regering har foreslået A. S.
                Gittelson som hans efterfølger —
                TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE :
                                                                  Artikel 1
                A. S. Gittelson udnævnes til medlem af Det rådgivende udvalg for Euratom's Forsyningsa
                gentur i stedet for udtrædende medlem W.C.F. Butler for resten af dennes mandat pe
                riode , dvs . indtil den 28 . marts 1979 .
                                                                  Artikel 2
                Denne udnævnelse får virkning fra datoen for denne afgørelse .
                Udfærdiget i Bruxelles, den 6. marts 1978 .
                                                                                På Rådets vegne
                                                                                P. DALSAGER
                                                                                Formand
               (') EFT nr. 27 af 6 . 12 . 1958 , s . 534/ 58 .
               (2 EFT nr. L 83 af 30 . 3 . 1973 , s . 20 .


title: Rådets afgørelse 2008/633/RIA af 23. juni 2008 om adgang til søgning i visuminformationssystemet (VIS) for de udpegede myndigheder i medlemsstaterne og for Europol med henblik på forebyggelse, afsløring og efterforskning af terrorhandlinger og andre alvorlige strafbare handlinger

text:
               13.8.2008

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 218/129

      RÅDETS AFGØRELSE 2008/633/RIA
   af 23. juni 2008
   om adgang til søgning i visuminformationssystemet (VIS) for de udpegede myndigheder i medlemsstaterne og for Europol med henblik på forebyggelse, afsløring og efterforskning af terrorhandlinger og andre alvorlige strafbare handlinger
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Union, særlig artikel 30, stk. 1, litra b), og artikel 34, stk. 2, litra c),
   under henvisning til forslag fra Kommissionen,
   under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Med Rådets beslutning 2004/512/EF af 8. juni 2004 om indførelse af visuminformationssystemet (VIS) (1) blev VIS indført som et system til udveksling af visumoplysninger mellem medlemsstaterne. Indførelsen af VIS udgør et af de vigtigste initiativer inden for Den Europæiske Unions politikker med henblik på indførelse af et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed. VIS bør have til formål at forbedre gennemførelsen af den fælles visumpolitik og bør også bidrage til den indre sikkerhed samt til bekæmpelse af terrorisme under klart fastlagte og kontrollerede omstændigheder.

               (2)

               Rådet vedtog på samlingen den 7. marts 2005 et sæt konklusioner, hvori det hedder, at »der for fuldt ud at nå målet om forbedring af den indre sikkerhed og terrorbekæmpelse bør sikres konsultationsadgang til VIS for de myndigheder i medlemsstaterne, der har ansvaret for den indre sikkerhed, inden for rammerne af udøvelsen af deres kompetence med hensyn til forebyggelse og afsløring af straffelovsovertrædelser og efterforskning på området, bl.a. med hensyn til terrorhandlinger eller -trusler« under »nøje overholdelse af bestemmelserne om beskyttelse af personoplysninger«.

               (3)

               I forbindelse med bekæmpelsen af terrorisme og anden alvorlig kriminalitet er det vigtigt, at de ansvarlige tjenester råder over så fuldstændige og ajourførte oplysninger som muligt på deres respektive områder. De kompetente nationale tjenester i medlemsstaterne har brug for oplysninger, hvis de skal kunne udføre deres opgaver. Oplysningerne i VIS kan være nødvendige med henblik på at forebygge og bekæmpe terrorisme og alvorlig kriminalitet, og de udpegede myndigheder bør derfor på de betingelser, der er fastsat i denne afgørelse, kunne søge i dem.

               (4)

               Desuden har Det Europæiske Råd erklæret, at Europol skal spille en nøglerolle i samarbejdet mellem medlemsstaternes myndigheder vedrørende efterforskning af kriminalitet på tværs af grænserne til støtte for kriminalitetsforebyggelse, analyser og efterforskning på EU-plan. Europol bør derfor også have adgang til VIS-data inden for rammerne af sine opgaver i overensstemmelse med konventionen af 26. juli 1995 om oprettelse af en europæisk politienhed (2).

               (5)

               Denne afgørelse supplerer Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 767/2008 af 9. juli 2008 om visuminformationssystemet (VIS) og udveksling af oplysninger mellem medlemsstaterne om visa til kortvarigt ophold (VIS-forordningen) (3), idet den indfører et retsgrundlag under afsnit VI i traktaten om Den Europæiske Union, som tillader udpegede myndigheder og Europol at få adgang til VIS.

               (6)

               Det er nødvendigt at udpege de kompetente myndigheder i medlemsstaterne samt de centrale adgangspunkter, hvorigennem adgang finder sted, og at føre en liste over de driftsenheder inden for de udpegede myndigheder, som er bemyndiget til at få adgang til VIS med henblik på de specifikke formål forebyggelse, afsløring og efterforskning af terrorhandlinger og andre alvorlige strafbare handlinger som nævnt i Rådets rammeafgørelse 2002/584/RIA af 13. juni 2002 om den europæiske arrestordre og om proceduren for overgivelse mellem medlemsstaterne (4). Det er afgørende at sikre, at de behørigt bemyndigede medarbejdere, der har adgangsret til VIS, er begrænset til dem, som »har brug for oplysninger« og har det fornødne kendskab til datasikkerheds- og databeskyttelsesregler.

               (7)

               Anmodninger om adgang til VIS bør fremsættes af driftsenhederne inden for de udpegede myndigheder til de centrale adgangspunkter. Disse centrale adgangspunkter bør så behandle anmodningerne om adgang til VIS efter at have kontrolleret, om alle adgangsbetingelserne er opfyldt. I særlige tilfælde af hastende karakter bør de centrale adgangspunkter behandle anmodningen straks og foretager først kontrollen bagefter.

               (8)

               Med henblik på beskyttelse af personoplysninger og specielt for at udelukke rutinemæssig adgang bør VIS-data kun behandles sag for sag. En sådan specifik sag foreligger især, når adgangen til søgning er forbundet med en given begivenhed eller med fare i forbindelse med alvorlig kriminalitet, eller med en eller flere specifikke personer, om hvem der er tungtvejende grunde til at mene, at den/de vil begå eller har begået terrorhandlinger eller andre alvorlige strafbare handlinger, eller at den/de har en relevant forbindelse til en sådan person eller sådanne personer. De udpegede myndigheder og Europol bør således kun søge efter data, der findes i VIS, når de har rimelige grunde til at mene, at en sådan søgning vil give oplysninger, som vil bidrage væsentligt til at forebygge, afsløre eller efterforske alvorlig kriminalitet.

               (9)

               Når den foreslåede rammeafgørelse om beskyttelse af personoplysninger, der behandles i forbindelse med politisamarbejde og retligt samarbejde i kriminalsager, er trådt i kraft, bør den gælde for personoplysninger, som behandles i henhold til denne afgørelse. Indtil bestemmelserne i rammeafgørelsen finder anvendelse og for at supplere dem, må der imidlertid fastsættes passende bestemmelser for at sikre den nødvendige databeskyttelse. Hver enkelt medlemsstat bør sikre et tilstrækkeligt databeskyttelsesniveau i sin nationale lovgivning, som mindst svarer til det niveau, der følger af Europarådets konvention af 28. januar 1981 om beskyttelse af det enkelte menneske i forbindelse med elektronisk databehandling af personoplysninger og tilsvarende retspraksis i henhold til artikel 8 i konventionen til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder og, for de medlemsstater, som har ratificeret den, tillægsprotokollen af 8. november 2001 til nævnte konvention, og tage hensyn til Europarådets Ministerudvalgs anbefaling R(87) 15 af 17. september 1987 om politiets brug af personoplysninger.

               (10)

               Det bør med jævne mellemrum evalueres, om anvendelsen af denne afgørelse overvåges effektivt.

               (11)

               Målene for denne afgørelse, nemlig indførelsen af forpligtelser og betingelser for adgang til søgning i VIS-data for de udpegede myndigheder i medlemsstaterne og for Europol, kan ikke i tilstrækkelig grad gennemføres af medlemsstaterne og kan derfor på grund af foranstaltningens omfang og virkninger bedre nås på fællesskabsplan; Rådet kan derfor træffe foranstaltninger i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet, som er omhandlet i artikel 2 i traktaten om Den Europæiske Union og defineret i artikel 5 i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet jf. nævnte artikel, går afgørelsen ikke ud over, hvad der er nødvendigt for nå disse mål.

               (12)

               I overensstemmelse med artikel 47 i traktaten om Den Europæiske Union berører denne afgørelse ikke Det Europæiske Fællesskabs kompetencer, specielt inden for rammerne af forordning (EF) nr. 767/2008 og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/46/EF af 24. oktober 1995 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger (5).

               (13)

               Denne afgørelse er et led i udviklingen af de bestemmelser i Schengenreglerne, som Det Forenede Kongerige ikke deltager i, jf. Rådets afgørelse 2000/365/EF af 29. maj 2000 om anmodningen fra Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland om at deltage i visse bestemmelser i Schengen-reglerne (6). Det Forenede Kongerige deltager derfor ikke i vedtagelsen af denne afgørelse, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Det Forenede Kongerige.

               (14)

               Denne afgørelse er et led i udviklingen af de bestemmelser i Schengenreglerne, som Irland ikke deltager i, jf. Rådets afgørelse 2002/192/EF af 28. februar 2002 om anmodningen fra Irland om at deltage i visse bestemmelser i Schengen-reglerne (7). Irland deltager derfor ikke i vedtagelsen af denne afgørelse, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Irland.

               (15)

               I overensstemmelse med Rådets rammeafgørelse 2006/960/RIA af 18. december 2006 om forenkling af udvekslingen af oplysninger og efterretninger mellem medlemsstaternes retshåndhævende myndigheder (8) kan oplysninger i VIS videregives til Det Forenede Kongerige og Irland af de kompetente myndigheder i de medlemsstater, hvis udpegede myndigheder har adgang til VIS i henhold til denne afgørelse. Oplysninger i Det Forenede Kongeriges og Irlands nationale visumregistre kan videregives til de kompetente retshåndhævelsesmyndigheder i de øvrige medlemsstater. Enhver form for direkte adgang for Det Forenede Kongeriges og Irlands centrale myndigheder vil med deres nuværende deltagelse i Schengenreglerne kræve en aftale mellem Fællesskabet og disse medlemsstater, der sandsynligvis skal suppleres med andre regler, der præciserer betingelser og procedurer for denne adgang.

               (16)

               For Islands og Norges vedkommende er denne afgørelse med undtagelse af artikel 7 et led i udviklingen af de bestemmelser i Schengenreglerne, jf. aftalen mellem Rådet for Den Europæiske Union og Republikken Island og Kongeriget Norge om disse to staters associering i gennemførelsen, anvendelsen og udviklingen af Schengen-reglerne (9), der falder ind under det område, der er nævnt i artikel 1, litra B, i Rådets afgørelse 1999/437/EF (10) om visse gennemførelsesbestemmelser til nævnte aftale.

               (17)

               For Schweiz' vedkommende er denne afgørelse med undtagelse af artikel 7 et led i udviklingen af de bestemmelser i Schengenreglerne, jf. aftalen mellem Den Europæiske Union, Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund om Det Schweiziske Forbunds associering i gennemførelsen, anvendelsen og udvikling af Schengen-reglerne, der falder ind under det område, der er nævnt i artikel 1, litra B, i afgørelse 1999/437/EF sammenholdt med artikel 4, stk. 1, i Rådets afgørelse 2004/849/EF (11).

               (18)

               Denne afgørelse er med undtagelse af artikel 6 en retsakt, der bygger på Schengenreglerne eller på anden måde har tilknytning dertil, jf. artikel 3, stk. 2, i tiltrædelsesakten af 2003 og artikel 4, stk. 2, i tiltrædelsesakten af 2005.

               (19)

               Denne afgørelse respekterer de grundlæggende rettigheder og overholder de principper, som navnlig afspejles i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder —

         TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   Formål og anvendelsesområde
   I denne afgørelse fastlægges betingelserne for, at de udpegede myndigheder i medlemsstaterne og Den Europæiske Politienhed (Europol) kan få adgang til at søge i visuminformationssystemet (VIS) med henblik på forebyggelse, afsløring og efterforskning af terrorhandlinger og andre alvorlige strafbare handlinger.
   Artikel 2
   Definitioner
   1.   I denne afgørelse forstås ved:

               a)

               »visuminformationssystemet (VIS)«: det visuminformationssystem, som er indført ved beslutning 2004/512/EF

               b)

               »Europol«: Den Europæiske Politienhed, som er oprettet ved konventionen af 26. juli 1995 om oprettelse af en europæisk politienhed (»Europol-konventionen«)

               c)

               »terrorhandlinger«: strafbare handlinger i henhold til national lovgivning, som svarer til eller er ligestillet med lovovertrædelserne i artikel 1-4 i Rådets rammeafgørelse 2002/475/RIA af 13. juni 2002 om bekæmpelse af terrorisme (12)

               d)

               »alvorlige strafbare handlinger«: de former for kriminalitet, som svarer til eller er ligestillet med dem, der er omhandlet i artikel 2, stk. 2, i rammeafgørelse 2002/584/RIA

               e)

               »udpegede myndigheder«: myndigheder, der har ansvaret for forebyggelse, afsløring eller efterforskning af terrorhandlinger eller andre alvorlige strafbare handlinger, og som er udpeget af medlemsstaterne i henhold til artikel 3.

         2.   Definitionerne i forordning (EF) nr. 767/2008 finder ligeledes anvendelse.
   Artikel 3
   Udpegede myndigheder og centrale adgangspunkter
   1.   Medlemsstaterne udpeger de myndigheder, der er nævnt i artikel 2, stk. 1, litra e), og som har tilladelse til at få adgang til VIS-data efter denne afgørelse.
   2.   Hver enkelt medlemsstat fører en liste over de udpegede myndigheder. Senest 2. december 2008 underretter hver enkelt medlemsstat i en erklæring Kommissionen og Generalsekretariatet for Rådet om deres udpegede myndigheder og kan når som helst ændre sin erklæring eller erstatte den med en anden.
   3.   Hver enkelt medlemsstat udpeger de(t) centrale adgangspunkt(er), hvorigennem adgang finder sted. Medlemsstaterne kan udpege mere end ét centralt adgangspunkt for at tilgodese deres organisatoriske og administrative struktur i overensstemmelse med deres forfatningsmæssige eller retlige krav. Senest 2. december 2008 underretter hver enkelt medlemsstat i en erklæring Kommissionen og Generalsekretariatet for Rådet om deres centrale adgangspunkt(er) og kan når som helst ændre sin erklæring eller erstatte den med en anden.
   4.   Kommissionen offentliggør de i stk. 2 og 3 nævnte erklæringer i Den Europæiske Unions Tidende.
   5.   Hver enkelt medlemsstat fører på nationalt plan en liste over de driftsenheder inden for de udpegede myndigheder, der er bemyndiget til at få adgang til VIS gennem de(t) centrale adgangspunkt(er).
   6.   Kun det behørigt bemyndigede personale i driftsenhederne samt de(t) centrale adgangspunkt(er) er bemyndiget til at få adgang til VIS i overensstemmelse med artikel 4.
   Artikel 4
   Procedure for adgang til VIS
   1.   Hvis betingelserne i artikel 5 er opfyldt, sender de i artikel 3, stk. 5, nævnte driftsenheder en begrundet skriftlig eller elektronisk anmodning om adgang til VIS til de i artikel 3, stk. 3, nævnte centrale adgangspunkter. Ved modtagelsen af en anmodning om adgang kontrollerer de(t) centrale adgangspunkt(er), om de i artikel 5 nævnte adgangsbetingelser er opfyldt. Hvis alle adgangsbetingelserne er opfyldt, behandler det behørigt bemyndigede personale i de(t) centrale adgangspunkt(er) anmodningerne. De VIS-oplysninger, der opnås adgang til, sendes til de i artikel 3, stk. 5, nævnte driftsenheder på en sådan måde, at dataenes sikkerhed ikke bringes i fare.
   2.   I særlige tilfælde af hastende karakter kan de(t) centrale adgangspunkt(er) modtage skriftlige, elektroniske eller mundtlige anmodninger. I så tilfælde behandler de(t) centrale adgangspunkt(er) anmodningen straks og kontrollerer først efterfølgende, om alle betingelserne i artikel 5 er opfyldt, herunder også, om der forelå et særligt tilfælde af hastende karakter. Den efterfølgende kontrol skal finde sted uden unødvendige forsinkelser efter behandlingen af anmodningen.
   Artikel 5
   Betingelser for adgang til VIS-data for de udpegede myndigheder i medlemsstaterne
   1.   De udpegede myndigheders adgang til at søge i VIS finder sted inden for rammerne af deres beføjelser, hvis følgende betingelser er opfyldt:

               a)

               Adgangen til søgning skal være nødvendig for forebyggelse, afsløring eller efterforskning af terrorhandlinger eller andre alvorlige strafbare handlinger.

               b)

               Adgangen til søgning skal være nødvendig i et specifikt tilfælde.

               c)

               Der er rimelig grund til at mene, at søgning i VIS-dataene vil bidrage væsentligt til forebyggelse, afsløring eller efterforskning af en af de pågældende strafbare handlinger.

         2.   Søgning i VIS begrænses til søgning med følgende VIS-data i ansøgningsdossieret:

               a)

               efternavn, fødenavn (tidligere efternavn(e)), fornavn(e), køn, fødselsdato, fødested og fødeland

               b)

               nuværende nationalitet og nationalitet ved fødslen

               c)

               rejsedokumentets type og nummer, den myndighed, som har udstedt det, og udstedelses- og udløbsdato

               d)

               vigtigste bestemmelsesland og det planlagte opholds varighed

               e)

               rejsens formål

               f)

               planlagt ankomst- og afrejsedato

               g)

               planlagt første indrejsested eller transitrute

               h)

               opholdssted

               i)

               fingeraftryk

               j)

               visumtype og visummærkatens nummer

               k)

               oplysninger om den person, der har inviteret, og/eller som er forpligtet til at dække leveomkostningerne under opholdet.

         3.   Søgning i VIS giver i tilfælde af hit adgang til alle data opført i stykke 2 samt til

               a)

               alle andre data på ansøgningsskemaet

               b)

               fotografier

               c)

               de indlæste data om visa, som er udstedt, som der er givet afslag på, eller som er annulleret, inddraget eller forlænget.

         Artikel 6
   Betingelser for adgang til VIS-data for de udpegede myndigheder i en medlemsstat, hvor forordning (EF) nr. 767/2008 endnu ikke er trådt i kraft
   1.   Adgang til søgning i VIS for de udpegede myndigheder i en medlemsstat, hvor forordning (EF) nr. 767/2008 endnu ikke er trådt i kraft, finder sted inden for rammerne af deres beføjelser og

               a)

               på de betingelser, som er fastsat i artikel 5, stk. 1, og

               b)

               på grundlag af en begrundet skriftlig eller elektronisk anmodning til en udpeget myndighed i en medlemsstat, som forordning (EF) nr. 767/2008 finder anvendelse på; den pågældende myndighed anmoder herefter de(t) nationale centrale adgangspunkt(er) om at søge i VIS.

         2.   En medlemsstat, som endnu ikke har sat forordning (EF) nr. 767/2008 i kraft, stiller sine visumoplysninger til rådighed for de medlemsstater, som forordning (EF) nr. 767/2008 finder anvendelse på, på grundlag af en begrundet skriftlig eller elektronisk anmodning under overholdelse af betingelserne i artikel 5, stk. 1.
   3.   Artikel 8, stk. 1 og stk. 3-6, artikel 9, stk. 1, artikel 10, stk. 1 og 3, artikel 12 og artikel 13, stk. 1 og 3, finder tilsvarende anvendelse.
   Artikel 7
   Betingelser for Europols adgang til VIS-data
   1.   Europols adgang til søgning i VIS finder sted inden for rammerne af denne enheds mandat og

               a)

               når det er nødvendigt for udførelsen af dens opgaver i henhold til Europol-konventionens artikel 3, stk. 1, nr. 2), og med henblik på en specifik analyseopgave som omhandlet i Europol-konventionens artikel 10, eller

               b)

               når det er nødvendigt for udførelsen af dens opgaver i henhold til Europol-konventionens artikel 3, stk. 1, nr. 2), og med henblik på en analyse af generel og strategisk karakter som omhandlet i Europol-konventionens artikel 10, forudsat at Europol anonymiserer VIS-dataene før behandlingen, og at dataene opbevares i en form, hvor identifikation af de registrerede ikke længere er mulig.

         2.   Artikel 5, stk. 2 og 3, i denne afgørelse finder tilsvarende anvendelse.
   3.   Europol udpeger med henblik på denne afgørelse en specialiseret enhed med behørigt bemyndigede Europol-ansatte, der skal fungere som det centrale adgangspunkt for adgang til søgning i VIS.
   4.   Behandling af de oplysninger, som Europol har fået via adgangen til VIS, må kun ske med samtykke fra den medlemsstat, som har indlæst dataene i VIS. Dette samtykke indhentes via Europols nationale enhed i den pågældende medlemsstat.
   Artikel 8
   Beskyttelse af personoplysninger
   1.   Behandling af personoplysninger, der er fortaget søgninger i i henhold til denne afgørelse, sker efter følgende regler og den nationale lovgivning i den søgende medlemsstat. Hvad angår behandling af personoplysninger, der er foretaget søgninger i i henhold til denne afgørelse, sikrer hver enkelt medlemsstat et tilstrækkeligt databeskyttelsesniveau i sin nationale lovgivning, som mindst svarer til det niveau, der følger af Europarådets konvention af 28. januar 1981 om beskyttelse af det enkelte menneske i forbindelse med elektronisk databehandling af personoplysninger og, for de medlemsstater, som har ratificeret den, tillægsprotokollen af 8. november 2001 til nævnte konvention, og tager hensyn til Europarådets Ministerudvalgs anbefaling R(87) 15 af 17. september 1987 om politiets brug af personoplysninger.
   2.   Europols behandling af personoplysninger efter denne afgørelse skal være i overensstemmelse med Europol-konventionen og de bestemmelser, der er vedtaget til gennemførelse heraf, og overvåges af den uafhængige fælles kontrolinstans, som er oprettet ved konventionens artikel 24.
   3.   Personoplysninger, der fås fra VIS i henhold til denne afgørelse, må kun behandles med henblik på forebyggelse, afsløring, efterforskning og retsforfølgning af terrorhandlinger og andre alvorlige strafbare handlinger.
   4.   Personoplysninger, der fås fra VIS i henhold til denne afgørelse, kan ikke overføres eller stilles til rådighed for et tredjeland eller en international organisation. Disse data kan imidlertid i særlige tilfælde af hastende karakter overføres eller stilles til rådighed for et tredjeland eller en international institution udelukkende med det formål at forebygge og afsløre terrorhandlinger og andre alvorlige strafbare handlinger og på de betingelser, der er fastsat i artikel 5, stk. 1, i denne afgørelse, med samtykke fra den medlemsstat, der har indlæst dataene i VIS, og i overensstemmelse med den nationale lovgivning i den medlemsstat, der overfører dataene eller stiller dem til rådighed. Medlemsstaterne skal i overensstemmelse med national lovgivning sikre, at der føres registre over sådanne overførsler, og at disse på anmodning stilles til rådighed for nationale databeskyttelsesmyndigheder. Overførsel af oplysninger, der foretages af den medlemsstat, der indlæste oplysningerne i VIS i henhold til forordning (EF) nr. 767/2008, er underkastet den pågældende medlemsstats nationale lovgivning.
   5.   Det eller de kompetente organer, som i overensstemmelse med den nationale lovgivning har til opgave at føre tilsyn med behandlingen af personoplysninger hos de myndigheder, der er udpeget i henhold til denne afgørelse, overvåger lovligheden af behandlingen af personoplysninger efter denne afgørelse. Medlemsstaterne sikrer, at disse organer har tilstrækkelige midler til at udføre de opgaver, som overdrages til dem i henhold til denne afgørelse.
   6.   De i stk. 5 nævnte organer sikrer, at der mindst hvert fjerde år foretages en revision af behandlingen af personoplysninger i henhold til denne afgørelse, hvor det er relevant i overensstemmelse med internationale revisionsstandarder.
   7.   Medlemsstaterne og Europol tillader de(t) i stk. 2 og 5 nævnte kompetente organ(er) at få de oplysninger, der er nødvendige for, at de kan udføre deres opgaver i overensstemmelse med denne artikel.
   8.   Før personale, som er ansat hos myndigheder med adgangsret til VIS, får tilladelse til at behandle oplysninger, der er lagret i VIS, modtager det den relevante uddannelse i datasikkerheds- og databeskyttelsesregler samt orienteres om relevante lovovertrædelser og sanktioner.
   Artikel 9
   Datasikkerhed
   1.   Den ansvarlige medlemsstat garanterer oplysningernes sikkerhed under fremsendelsen til og ved modtagelsen hos de udpegede myndigheder.
   2.   Hver medlemsstat vedtager de nødvendige sikkerhedsforanstaltninger for de data, der skal hentes i VIS i henhold til denne afgørelse, og som derefter skal lagres, især med henblik på:

               a)

               at beskytte oplysninger fysisk, bl.a. ved at udarbejde beredskabsplaner for beskyttelse af kritisk infrastruktur

               b)

               at nægte uautoriserede personer adgang til de nationale anlæg, hvor medlemsstaten lagrer data (kontrol ved indgangen til anlægget)

               c)

               at forhindre, at databærerne kan læses, kopieres, ændres eller fjernes af uautoriserede personer (kontrol med databærere)

               d)

               at forhindre uautoriseret læsning, ændring eller sletning af indlæste personoplysninger (kontrol med lagring)

               e)

               at forhindre uautoriseret behandling af oplysninger fra VIS (kontrol med behandling af oplysninger)

               f)

               at sikre, at autoriserede personer kun får adgang til bruge de oplysninger i VIS, der hører ind under deres kompetenceområde ved hjælp af individuelle og entydige brugeridentiteter og fortroligt password (adgangskontrol)

               g)

               at sikre, at alle myndigheder med adgangsret til VIS opretter profiler, der beskriver funktioner og ansvarsområder for de personer, som er autoriseret til få adgang til og søge oplysninger, og øjeblikkeligt efter anmodning stiller disse profiler til rådighed for de nationale tilsynsmyndigheder, som omhandlet i artikel 8, stk. 5, (personaleprofiler)

               h)

               at sikre, at det er muligt at undersøge og fastslå, hvilke myndigheder personoplysninger må videregives til via datatransmissionsudstyr (kontrol med videregivelse)

               i)

               at sikre, at det er muligt at verificere og fastslå, hvilke oplysninger der er blevet hentet i VIS, hvornår, af hvem og til hvilket formål (kontrol med registrering af oplysninger)

               j)

               at forhindre uautoriseret læsning og kopiering af personoplysninger under fremsendelsen fra VIS, navnlig ved hjælp af passende krypteringsteknikker (kontrol med transport)

               k)

               at kontrollere effektiviteten af de sikkerhedsforanstaltninger, der er omhandlet i dette stykke, og træffe de nødvendige organisatoriske foranstaltninger vedrørende intern kontrol for at sikre overholdelse af denne afgørelse (egenkontrol).

         Artikel 10
   Ansvar
   1.   Enhver person eller medlemsstat, som har lidt skade som følge af en ulovlig behandling eller enhver anden handling, der er i strid med denne afgørelse, har ret til erstatning fra den medlemsstat, som er ansvarlig for skaden. Den pågældende medlemsstat fritages helt eller delvis for erstatningsansvar, hvis den kan bevise, at den ikke er skyld i den begivenhed, der medførte skaden.
   2.   Hvis en medlemsstats manglende overholdelse af sine forpligtelser i henhold til denne afgørelse volder skade på VIS, holdes den pågældende medlemsstat ansvarlig for skaden, medmindre en anden medlemsstat ikke har truffet rimelige foranstaltninger til at forhindre skaden i at ske eller til at begrænse dens omfang.
   3.   Skadeserstatningskrav mod en medlemsstat, der fremsættes efter stk. 1 og 2, behandles efter den sagsøgte medlemsstats nationale ret.
   Artikel 11
   Egenkontrol
   Medlemsstaterne sikrer, at enhver myndighed, der har ret til adgang til VIS-oplysninger, træffer de foranstaltninger, der er nødvendige for at overholde denne afgørelse, og i nødvendigt omfang samarbejder med det eller de nationale organer, der er nævnt i artikel 8, stk. 5.
   Artikel 12
   Sanktioner
   Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at enhver brug af VIS-oplysninger, der strider mod bestemmelserne i denne afgørelse, pålægges sanktioner, herunder administrative og/eller strafferetlige sanktioner, der er effektive, forholdsmæssige og har afskrækkende virkning.
   Artikel 13
   Opbevaring af VIS-oplysninger i nationale registre
   1.   Oplysninger, der er hentet i VIS, må kun opbevares i nationale registre, når det er nødvendigt i konkrete tilfælde i overensstemmelse med de formål, der er fastsat i denne afgørelse, og i overensstemmelse med de relevante retlige bestemmelser, herunder dem, der vedrører databeskyttelse, og ikke længere end nødvendigt i det konkrete tilfælde.
   2.   Stk. 1 berører ikke bestemmelserne i en medlemsstats nationale lovgivning om, at de udpegede myndigheder i de nationale registre kan indlæse oplysninger, som denne medlemsstat selv har indlæst i VIS i henhold til forordning (EF) nr. 767/2008.
   3.   Enhver anvendelse af oplysninger i strid med stk. 1 og 2 betragtes som misbrug efter bestemmelserne i den enkelte medlemsstats nationale lovgivning.
   Artikel 14
   Ret til indsigt, rettelse og sletning
   1.   En persons ret til indsigt i oplysninger om sig selv, som er fundet i VIS i overensstemmelse med denne afgørelse, er undergivet lovgivningen i den medlemsstat, på hvis område denne ret gøres gældende.
   2.   Hvis den nationale lovgivning tillader det, afgør den nationale tilsynsmyndighed, om oplysningerne skal videregives og på hvilken måde.
   3.   En medlemsstat må ikke videregive oplysninger, den ikke selv har indlæst i VIS i henhold til forordning (EF) nr. 767/2008, medmindre den forinden har givet den medlemsstat, der har indlæst oplysningerne, lejlighed til at udtale sig herom.
   4.   Den registrerede nægtes indsigt i oplysningerne, hvis dette er nødvendigt for varetagelsen af en lovlig opgave i tilknytning til oplysningerne eller for beskyttelsen af tredjemands rettigheder og frihedsrettigheder.
   5.   Enhver person har ret til at få rettet oplysninger om sig selv, der er ukorrekte, eller få slettet oplysninger om sig selv, der lagres ulovligt. Hvis de udpegede myndigheder modtager en sådan anmodning, eller hvis de har nogen andre oplysninger, der tyder på, at oplysninger, som er behandlet i VIS, er ukorrekte, underretter de straks visummyndigheden i den medlemsstat, som har indlæst oplysningerne i VIS, som kontrollerer de pågældende oplysninger og om nødvendigt berigtiger eller sletter dem straks i henhold til artikel 24 i forordning (EF) nr. 767/2008.
   6.   Den berørte person informeres snarest muligt og under ingen omstændigheder senere end 60 dage fra den dato, hvor vedkommende ansøger om indsigt eller tidligere, hvis der er fastsat en kortere frist i national lovgivning.
   7.   Den berørte person informeres snarest muligt og under ingen omstændigheder senere end tre måneder fra den dato, hvor vedkommende ansøger om rettelse eller sletning af oplysninger, om udfaldet af udøvelsen af denne ret til rettelse eller sletning, eller tidligere, hvis der er fastsat en kortere frist i national lovgivning.
   8.   I hver medlemsstat har enhver person ret til at anlægge sag ved eller indgive klage til de kompetente myndigheder eller domstole i den pågældende medlemsstat, som nægtede ham ret til indsigt eller den ret til at få berigtiget eller slettet oplysninger om ham, som er omhandlet i denne artikel.
   Artikel 15
   Omkostninger
   Hver medlemsstat og Europol opretter og vedligeholder for egen regning den tekniske infrastruktur, som er nødvendig for at gennemføre denne afgørelse, og bærer de omkostninger, der følger af adgangen til VIS som omhandlet i denne afgørelse.
   Artikel 16
   Registre
   1.   Hver medlemsstat og Europol sikrer, at alle behandlinger af oplysninger, som følger af adgangen til at søge i VIS efter denne afgørelse, registreres for at kontrollere, om søgningen er tilladt, og om databehandlingen er lovlig, samt for at udøve egenkontrol og derved sikre en korrekt funktion af systemet, dataintegritet og sikkerhed.
   Disse registre skal vise:

               a)

               det præcise formål med adgangen med henblik på søgning, jf. artikel 5, stk. 1, litra a), herunder den pågældende form for terrorhandling eller anden alvorlig strafbar handling, og for så vidt angår Europol det præcise formål med adgangen med henblik på søgning, jf. artikel 7, stk. 1

               b)

               henvisningen til den nationale fil

               c)

               datoen og det nøjagtige tidspunkt for adgangen

               d)

               hvor det er relevant, at den i artikel 4, stk. 2, nævnte procedure er anvendt

               e)

               de oplysninger, der er anvendt til søgningen

               f)

               de former for oplysninger, som der er søgt i

               g)

               i overensstemmelse med de nationale bestemmelser eller bestemmelserne i Europol-konventionen referenceangivelsen på den embedsmand, der har foretaget søgningen, og den embedsmand, der har givet ordre til søgningen eller leveringen.

         2.   Registre, som indeholder personoplysninger, bruges kun til kontrol med lovligheden af behandlingen af oplysningerne i databeskyttelsesøjemed samt til at garantere oplysningernes sikkerhed. Kun registre, som indeholder oplysninger, der ikke er personoplysninger, må bruges til den overvågning og evaluering, som er omhandlet i artikel 17 i denne afgørelse.
   3.   Disse registre beskyttes på passende måde mod uautoriseret adgang og misbrug og slettes efter en periode på et år efter udløbet af den lagringsperiode, der er omhandlet i artikel 23, stk. 1, i forordning (EF) nr. 767/2008, medmindre de er nødvendige for de i stk. 2 i denne artikel nævnte kontrolprocedurer, som allerede er indledt.
   Artikel 17
   Overvågning og evaluering
   1.   Den i forordning (EF) nr. 767/2008 omhandlede forvaltningsmyndighed sørger for, at der oprettes systemer til kontrol af, hvordan VIS fungerer i forhold til denne afgørelse set i relation til de mål, der er fastlagt for resultater, omkostningseffektivitet, sikkerhed og tjenesternes kvalitet.
   2.   Med henblik på den tekniske vedligeholdelse har forvaltningsmyndigheden adgang til de nødvendige oplysninger vedrørende behandlingsprocesserne i VIS.
   3.   To år efter idriftsættelsen af VIS og derefter hvert andet år forelægger forvaltningsmyndigheden Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen en rapport om, hvordan VIS fungerer teknisk set i forhold til denne afgørelse. Rapporten skal indeholde oplysninger om, hvordan VIS fungerer set i relation til de kvantitative indikatorer, som på forhånd er fastsat af Kommissionen, og især om behovet for og anvendelsen af artikel 4, stk. 2.
   4.   Tre år efter idriftsættelsen af VIS og derefter hvert fjerde år udarbejder Kommissionen en samlet evaluering af VIS i forhold til denne afgørelse. Denne evaluering skal omfatte en gennemgang af de opnåede resultater set i relation til målene og en vurdering af, om de principper, som ligger til grund for denne afgørelse, stadig er gyldige, afgørelsens anvendelse med hensyn til VIS, VIS’ sikkerhed og eventuelle konsekvenser for den fremtidige drift. Kommissionen sender evalueringsrapporterne til Europa-Parlamentet og Rådet.
   5.   Medlemsstaterne og Europol sender forvaltningsmyndigheden og Kommissionen de oplysninger, som er nødvendige for at udarbejde de i stk. 3 og 4 nævnte rapporter. Disse oplysninger må aldrig bringe arbejdsmetoderne i fare eller omfatte oplysninger, som afslører kilder, medarbejdere eller efterforskninger hos de udpegede myndigheder.
   6.   Forvaltningsmyndigheden sender Kommissionen de oplysninger, der er nødvendige for at foretage de overordnede evalueringer, der er omhandlet i stk. 4.
   7.   I overgangsperioden, indtil forvaltningsmyndigheden indleder sin virksomhed, er Kommissionen ansvarlig for udarbejdelsen og forelæggelsen af de i stk. 3 nævnte rapporter.
   Artikel 18
   Ikrafttræden og anvendelsesdato
   1.   Denne afgørelse træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
   2.   Denne afgørelse har virkning fra den dato, som Rådet fastlægger, når Kommissionen har meddelt Rådet, at forordning (EF) nr. 767/2008 er trådt i kraft og finder anvendelse.

      Generalsekretariatet for Rådet offentliggør denne dato i Den Europæiske Unions Tidende.

      Udfærdiget i Luxembourg, den 23. juni 2008.

            På Rådets vegne

         I. JARC

            Formand

      (1)  EUT L 213 af 15.6.2004, s. 5.

      (2)  EFT C 316 af 27.11.1995, s. 2. Senest ændret ved protokol om ændring af konventionen (EUT C 2 af 6.1.2004, s. 3).

      (3)  Se side 60 i denne EUT.

      (4)  EFT L 190 af 18.7.2002, s. 1.

      (5)  EFT L 281 af 23.11.1995, s. 31. Ændret ved forordning (EF) nr. 1882/2003 (EUT L 284 af 31.10.2003, s. 1).

      (6)  EFT L 131 af 1.6.2000, s. 43.

      (7)  EFT L 64 af 7.3.2002, s. 20.

      (8)  EUT L 386 af 18.12.2006, s. 89.

      (9)  EFT L 176 af 10.7.1999, s. 36.

      (10)  EFT L 176 af 10.7.1999, s. 31.

      (11)  Rådets afgørelse 2004/849/EF af 25. oktober 2004 om undertegnelse, på Den Europæiske Unions vegne, af og midlertidig anvendelse af visse bestemmelser i aftalen mellem Den Europæiske Union, Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund om Det Schweiziske Forbunds associering i gennemførelsen, anvendelsen og udviklingen af Schengen-reglerne (EUT L 368 af 15.12.2004, s. 26).

      (12)  EFT L 164 af 22.6.2002, s. 3.