title: Rådets afgørelse 2012/633/FUSP af 15. oktober 2012 om ændring af afgørelse 2010/231/FUSP om restriktive foranstaltninger over for Somalia

text:
               16.10.2012

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 282/47

         RÅDETS AFGØRELSE 2012/633/FUSP
   af 15. oktober 2012
   om ændring af afgørelse 2010/231/FUSP om restriktive foranstaltninger over for Somalia
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Union, særlig artikel 29, og ud fra følgende
   betragtninger:

               (1)

               Rådet vedtog den 26. april 2010 afgørelse 2010/231/FUSP (1).

               (2)

               FN's Sikkerhedsråd vedtog den 25. juli 2012 resolution 2060 (2012), hvorved det ændrede den våbenembargo, der er pålagt ved punkt 5 i resolution 733 (1992), og yderligere uddybede punkt 1 og 2 i resolution 1425 (2002).

               (3)

               Sanktionskomitéen, der er nedsat ved FN's Sikkerhedsråds resolution 751 (1992) vedrørende Somalia, ajourførte den 11. juli, den 25. juli og den 23. august 2012 listen over personer og enheder, der er omfattet af restriktive foranstaltninger.

               (4)

               Afgørelse 2010/231/FUSP bør derfor ændres i overensstemmelse hermed —

         VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   Afgørelse 2010/231/FUSP ændres således:

               1)

               I artikel 1, stk. 3, tilføjes følgende litra:

                           »d)

                           levering, salg eller overførsel af våben og militært udstyr og direkte eller indirekte levering af teknisk rådgivning, finansiel og anden bistand samt oplæring i forbindelse med militær virksomhed, der udelukkende er bestemt til støtte eller brug for De Forenede Nationers Politiske Kontor for Somalia, som forhåndsgodkendt af sanktionskomitéen.«.

               2)

               I del I i bilaget til afgørelse 2010/231/FUSP erstattes nr. 11 af teksten i bilag I til nærværende afgørelse.

               3)

               De personer, der er opført på listen i bilag II til denne afgørelse, tilføjes på listen i del I i bilaget til afgørelse 2010/231/FUSP.

         Artikel 2
   Denne afgørelse træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

      Udfærdiget i Luxembourg, den 15. oktober 2012.

            På Rådets vegne

         C. ASHTON

            Formand

      (1)  EUT L 105 af 27.4.2010, s. 17.

      BILAG I

         Tekst, der henvises til i artikel 1, nr. 2

                     »11.

                     Jim’ale, Ali Ahmed Nur (alias: a) Jim’ale, Ahmed Ali, b) Jim’ale, Ahmad Nur Ali, c) Jim’ale, Sheikh Ahmed, d) Jim’ale, Ahmad Ali, e) Jim’ale, Shaykh Ahmed Nur)
                     Født: 1954. Fødested: Eilbur, Somalia. Nationalitet: Somalia. Alternativ nationalitet: Djibouti. Pasnummer: A0181988 (Somalia), udløb den 23. januar 2011. Opholdssted: Djibouti, Republikken Djibouti. Dato for FN's opførelse på listen: den 17. februar 2012.
                     Ali Ahmed Nur Jim'ale (Jim'ale) har spillet en ledende rolle i det tidligere somaliske Råd af Islamiske Domstole, også kendt som Unionen af Islamiske Domstole, som var et radikalt islamistisk element. De mest radikale elementer i den somaliske Union af Islamiske Domstole dannede den gruppe, der er kendt under navnet al-Shabaab. Al-Shabaab blev af FN's Sikkerhedsråds komité, som er nedsat ved resolution 751 (1992) og 1907 (2009) vedrørende Somalia og Eritrea (»Sanktionskomitéen for Somalia og Eritrea«), i april 2010 opført på listen med henblik på målrettede sanktioner. Komitéen opførte al-Shabaab på listen som en enhed, der deltager i handlinger, som direkte eller indirekte truer freden, sikkerheden eller stabiliteten i Somalia, herunder, men ikke begrænset til, handlinger, der udgør en trussel mod Somalias føderale overgangsregering.
                     I rapporten af 18. juli 2011 fra overvågningsgruppen under Sanktionskomitéen for Somalia og Eritrea (S/2011/433) beskrives Jim'ale som en fremtrædende forretningsmand og figur i al-Shabaabs handel med trækul og sukker, der drager nytte af særlige forbindelser til al-Shabaab.
                     Jim'ale beskrives som en af hovedfinansmændene bag al-Shabaab og er ideologisk tilknyttet al-Shabaab. Jim'ale har ydet meget betydelig økonomisk og politisk støtte til Hassan Dahir Aweys (»Aweys«), som Sanktionskomitéen for Somalia og Eritrea også har opført på listen. Tidligere viceemir for al-Shabaab Muktar Robow var ifølge forlydender fortsat involveret i politisk positionering inden for al-Shabaabs organisation i midten af 2011. Robow antog Aweys og Jim'ale med henblik på at fremme deres fælles mål og konsolidere deres generelle stilling i forbindelse med splittelsen i al-Shabaabs ledelse.
                     I efteråret 2007 oprettede Jim'ale en dækvirksomhed for ekstremistiske aktiviteter i Djibouti med navnet Investors Group. Gruppens kortsigtede mål var at destabilisere Somaliland gennem finansiering af ekstremistiske aktiviteter og indkøb af våben. Gruppen hjalp med at smugle håndvåben fra Eritrea gennem Djibouti ind i Etiopiens femte region, hvor forsendelsen blev modtaget af ekstremister. Jim'ale drev i midten af 2008 stadig virksomheden Investors Group.
                     I slutningen af september 2010 oprettede Jim'ale ZAAD, en virksomhed inden for pengeoverførsel fra mobiltelefon til mobiltelefon, og indgik en aftale med al-Shabaab om at gøre pengeoverførsler mere anonyme ved at fjerne kravet om at vise identifikation.
                     I slutningen af 2009 stod Jim'ale bag en kendt hawalafond, hvor han opkrævede zakat, som blev givet videre til al-Shabaab.
                     I december 2011 overførte uidentificerede donorer fra Mellemøsten penge til Jim'ale, som derefter anvendte finansielle mellemmænd til at sende pengene til al-Shabaab.
                     I 2009 arbejdede Jim'ale sammen med andre ligesindede enkeltpersoner for at undergrave Somalias føderale overgangsregering ved ikke at deltage i de somaliske forsoningsbestræbelser. I slutningen af 2011 støttede Jim'ale aktivt al-Shabaab ved at tilbyde fri kommunikation, anvendelse af køretøjer, fødevarehjælp og politisk rådgivning og iværksatte fundraising for al-Shabaab gennem forskellige erhvervsgrupper.«

      BILAG II

         Personer, der er omhandlet i artikel 1, nr. 3

                  1.

                  Aboud Rogo Mohammed (alias a) Aboud Mohammad Rogo, b) Aboud Seif Rogo, c) Aboud Mohammed Rogo, d) Sheikh Aboud Rogo, e) Aboud Rogo Muhammad, f) Aboud Rogo Mohamed)
                  Fødselsdato: den 11. november 1960. Alternative fødselsdatoer: a) den 11. november 1967, b) den 11. november 1969, c) den 1. januar 1969. Fødested: Lamu Island, Kenya. Dato for FN's opførelse på listen: den 25. juli 2012.
                  Ekstremisten Aboud Rogo Mohammed, der bor i Kenya, har udgjort en trussel mod freden, sikkerheden eller stabiliteten i Somalia ved at levere finansiel, materiel, logistisk eller teknisk støtte til al-Shabaab, en enhed, som FN's Sikkerhedsråds komité nedsat ved resolution 751 (1992) vedrørende Somalia og resolution 1907 (2009) vedrørende Eritrea har opført på listen på grund af deltagelse i handlinger, der direkte eller indirekte truer freden, sikkerheden eller stabiliteten i Somalia.
                  Aboud Rogo Mohammed er en ekstremistisk islamisk gejstlig, der bor i Kenya. Han udøver fortsat indflydelse på ekstremistgrupper i Østafrika som led i sin kampagne for at fremme voldshandlinger i hele Østafrika. Aboud Rogos virksomhed omfatter fundraising for al-Shabaab.
                  Aboud Rogo Mohammed har som den vigtigste ideologiske leder af al-Hijra, tidligere kendt under navnet Muslim Youth Centre, anvendt ekstremistgruppen som et middel til radikalisering og rekruttering af hovedsagelig swahilitalende afrikanere med henblik på voldelig militant virksomhed i Somalia. Aboud opfordrede i en række inspirationsforedrag mellem februar 2009 og februar 2012 gentagne gange til voldelig afvisning af fredsprocessen i Somalia. I disse foredrag opfordrede Rogo gentagne gange til anvendelse af vold mod både FN's og Den Afrikanske Unions Mission i Somalias (Amisoms) styrker i Somalia og opfordrende indtrængende sine tilhørere til at rejse til Somalia for at tilslutte sig al-Shabaabs kamp mod Kenyas regering.
                  Aboud Rogo Mohammed tilbyder desuden vejledning i, hvordan kenyanere, der tilslutter sig al-Shabaab, kan undgå at blive opdaget af de kenyanske myndigheder, og i rejseveje fra Mombasa og/eller Lamu til al-Shabaabs tilholdssteder i Somalia, navnlig Kismayo. Han har lettet rejsen til Somalia for talrige nye kenyanske medlemmer af al-Shabaab.
                  I september 2011 rekrutterede Rogo enkeltpersoner i Mombasa, Kenya, til at rejse ind i Somalia, antagelig for at udføre terrorhandlinger. I september 2008 afholdt Rogo et fundraisingmøde i Mombasa for at hjælpe med at finansiere al-Shabaabs virksomhed i Somalia.

                  2.

                  Abubaker Shariff Ahmed (alias a) Makaburi, b) Sheikh Abubakar Ahmed, c) Abubaker Shariff Ahmed, d) Abu Makaburi Shariff, e) Abubaker Shariff, f) Abubakar Ahmed)
                  Fødselsår: 1962. Alternativt fødselsår: 1967. Fødested: Kenya. Opholdssted: Majengoområdet, Mombasa, Kenya. Dato for FN's opførelse på listen: den 23. august 2012.
                  Abubaker Shariff Ahmed er en ledende formidler og hverver af unge kenyanske muslimer til voldelig militant virksomhed i Somalia og er tæt knyttet til Aboud Rogo. Han leverer materiel støtte til ekstremistgrupper i Kenya (og andre steder i Østafrika). Han har været i stand til at fastholde tætte forbindelser til højtstående medlemmer af al-Shabaab gennem sine hyppige rejser til al-Shabaabs tilholdssteder i Somalia, herunder Kismayo.
                  Abubaker Shariff Ahmed beskæftiger sig endvidere med at skaffe og forvalte pengemidler til al-Shabaab, en enhed, som FN's Sikkerhedsråds komité nedsat ved resolution 751 (1992) vedrørende Somalia og resolution 1907 (2009) vedrørende Eritrea har opført på listen på grund af deltagelse i handlinger, der direkte eller indirekte truer freden, sikkerheden eller stabiliteten i Somalia.
                  Abubaker Shariff Ahmed har i moskéer i Mombasa prædiket, at unge mænd bør rejse til Somalia for at begå ekstremisthandlinger, kæmpe for al-Qaeda og slå amerikanske borgere ihjel.
                  Abubaker Shariff Ahmed blev i slutningen af december 2010 anholdt af de kenyanske myndigheder på grund af mistanke om deltagelse i bombeattentatet mod en busterminal i Nairobi. Abubaker Shariff Ahmed er desuden leder af en ungdomsorganisation i Mombasa i Kenya, der har tilknytning til al-Shabaab.
                  I 2010 fungerede Abubaker Shariff Ahmed som hverver og formidler for al-Shabaab i Majengoområdet i Mombasa, Kenya.


title: Rådets afgørelse (EU) 2015/1848 af 5. oktober 2015 om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker for 2015

text:
               15.10.2015

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 268/28

         RÅDETS AFGØRELSE (EU) 2015/1848
   af 5. oktober 2015
   om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker for 2015
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 148, stk. 2,
   under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
   under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (1),
   under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (2),
   under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget (3),
   under henvisning til udtalelse fra Beskæftigelsesudvalget, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Medlemsstaterne og Unionen skal arbejde hen imod udviklingen af en samordnet strategi for beskæftigelse og særligt for fremme af en velkvalificeret, veluddannet og smidig arbejdsstyrke samt arbejdsmarkeder, der reagerer på økonomiske forandringer, med henblik på at nå de mål om fuld beskæftigelse og fremskridt på det sociale område, der er fastsat i artikel 3 i traktaten om Den Europæiske Union. Under hensyntagen til national praksis, for så vidt angår arbejdsmarkedets parters ansvar, skal medlemsstaterne betragte beskæftigelsesfremme som et spørgsmål af fælles interesse og samordne deres indsats i den henseende i Rådet.

               (2)

               Unionen skal bekæmpe social udstødelse og forskelsbehandling og fremme social retfærdighed og beskyttelse samt ligestilling mellem kvinder og mænd. Ved fastlæggelsen og gennemførelsen af sine politikker og aktiviteter skal Unionen tage hensyn til de krav, der er knyttet til fremme af et højt beskæftigelsesniveau, sikring af passende social beskyttelse, bekæmpelse af social udstødelse samt et højt niveau for uddannelse og erhvervsuddannelse.

               (3)

               Retningslinjerne for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker er forenelige med de overordnede retningslinjer for medlemsstaternes og Unionens økonomiske politikker fastsat i Rådets henstilling (EU) 2015/1184 (4). Sammen udgør disse de integrerede retningslinjer til gennemførelse af Europa 2020-strategien (»de integrerede retningslinjer for Europa 2020«) og skal vedtages af Rådet for at vejlede medlemsstaterne og Unionen i udformningen af deres politikker.

               (4)

               I overensstemmelse med traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) har Unionen udarbejdet og gennemført instrumenter til samordning af de finanspolitiske, makroøkonomiske og strukturelle politikker. Det europæiske semester samordner de forskellige instrumenter i en overordnet ramme for integreret multilateralt tilsyn med økonomiske og budgetmæssige politikker samt beskæftigelses-, social- og arbejdsmarkedspolitikker og tager sigte på at nå Europa 2020-målene, navnlig med hensyn til beskæftigelse, uddannelse og fattigdomsnedbringelse, som fastsat i Rådets afgørelse 2010/707/EU (5). Strømliningen og styrkelsen af det europæiske semester, som fastsat i Kommissionens årlige vækstundersøgelse for 2015, forventes yderligere at forbedre dets funktionsmåde.

               (5)

               Den finansielle og økonomiske krise har afsløret og fremhævet store svagheder i Unionens økonomi og i økonomien i dens medlemsstater. Krisen har også understreget den tætte indbyrdes afhængighed mellem medlemsstaternes økonomier og arbejdsmarkeder. Den vigtigste udfordring i dag er at sikre, at Unionen opnår en situation med smart, bæredygtig og inklusiv vækst samt jobskabelse. Dette kræver en koordineret, ambitiøs og effektiv politisk indsats på både EU-plan og nationalt plan i overensstemmelse med TEUF og Unionens økonomiske styring. Ved at kombinere foranstaltninger på udbuds- og efterspørgselssiden bør denne indsats omfatte fremme af investeringer, et nyt tilsagn om strukturreformer og udøvelse af finanspolitisk ansvarlighed samtidig med, at deres beskæftigelsesmæssige og sociale konsekvenser tages med i betragtning. I denne henseende er resultattavlen over centrale beskæftigelsesmæssige og sociale indikatorer i Rådets og Kommissionens fælles beskæftigelsesrapport for 2015 et særligt nyttigt redskab, der bidrager til afsløringen af vigtige beskæftigelsesmæssige og sociale problemer og forskelle rettidigt samt udpeger de områder, hvor der er størst behov for en politisk indsats.

               (6)

               Reformer af arbejdsmarkedet, herunder de nationale lønfastsættelsesmekanismer, bør følge national praksis for arbejdsmarkedsdialog og give det nødvendige politiske rum til en bred anskuelse af samfundsøkonomiske aspekter.

               (7)

               Medlemsstaterne og Unionen bør også tage fat på krisens sociale virkninger og bestræbe sig på at opbygge et sammenhængende samfund, hvor borgerne har mulighed for at foregribe og håndtere forandringer og deltage aktivt i samfundet og økonomien. Der bør sikres adgang og lige muligheder for alle, og fattigdom og social udstødelse bør reduceres, navnlig ved at sikre velfungerende arbejdsmarkeder og sociale beskyttelsessystemer og hindringer for deltagelse på arbejdsmarkedet. Medlemsstaterne bør også sikre, at den økonomiske vækst gavner alle borgere og alle regioner.

               (8)

               En indsats, der er i overensstemmelse med de integrerede retningslinjer for Europa 2020, er et vigtigt bidrag til at nå målene i Europa 2020-strategien for intelligent, bæredygtig og inklusiv vækst (»Europa 2020-strategien«). Europa 2020-strategien bør understøttes af en række integrerede europæiske og nationale politikker, som medlemsstaterne og Unionen bør gennemføre for at opnå positive afsmittende virkninger af samordnede strukturreformer, en passende økonomisk politiksammensætning generelt og et mere konsekvent bidrag fra de europæiske politikker til målene i Europa 2020-strategien.

               (9)

               Selv om de integrerede retningslinjer for Europa 2020 er rettet til medlemsstaterne og Unionen, bør de gennemføres i partnerskab med alle nationale, regionale og lokale myndigheder og i tæt samarbejde med parlamenter samt arbejdsmarkedets parter og repræsentanter for civilsamfundet.

               (10)

               De integrerede retningslinjer for Europa 2020 vejleder medlemsstaterne i gennemførelsen af reformer og afspejler medlemsstaternes indbyrdes afhængighed. Disse integrerede retningslinjer er i overensstemmelse med stabilitets- og vækstpagten og med den gældende europæiske lovgivning. Disse integrerede retningslinjer bør danne grundlag for landespecifikke henstillinger, som Rådet måtte rette til medlemsstaterne.

               (11)

               Beskæftigelsesudvalget og Udvalget for Social Beskyttelse bør overvåge, hvordan de relevante politikker gennemføres i lyset af beskæftigelsesretningslinjerne i overensstemmelse med deres respektive traktatbaserede mandater. Disse udvalg og andre af Rådets forberedende organer, der er involveret i samordningen af de økonomiske og sociale politikker, bør arbejde tæt sammen —

         VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   Retningslinjerne for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker, som fastlagt i bilaget, vedtages herved. Disse retningslinjer udgør en del af de integrerede retningslinjer for Europa 2020.
   Artikel 2
   Medlemsstaterne skal tage højde for retningslinjerne i bilaget, når de fastlægger deres beskæftigelsespolitikker og reformprogrammer, som indberettes i overensstemmelse med artikel 148, stk. 3, i TEUF.
   Artikel 3
   Denne afgørelse er rettet til medlemsstaterne.

      Udfærdiget i Luxembourg, den 5. oktober 2015.

            På Rådets vegne

         N. SCHMIT

            Formand

      (1)  Udtalelse af 8.7.2015 (endnu ikke offentliggjort i EUT).

      (2)  Udtalelse af 27.5.2015 (endnu ikke offentliggjort i EUT).

      (3)  Udtalelse af 4.6.2015 (endnu ikke offentliggjort i EUT).

      (4)  Rådets henstilling (EU) 2015/1184 af 14. juli 2015 om overordnede retningslinjer for medlemsstaternes og Den Europæiske Unions økonomiske politikker (EUT L 192 af 18.7.2015, s. 27).

      (5)  Rådets afgørelse 2010/707/EU af 21. oktober 2010 om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker (EUT L 308 af 24.11.2010, s. 46).

      BILAG

         RETNINGSLINJER FOR MEDLEMSSTATERNES BESKÆFTIGELSESPOLITIKKER

         DEL II I DE INTEGREREDE RETNINGSLINJER FOR EUROPA 2020

      Retningslinje 5: Fremme af efterspørgslen efter arbejdskraft
      Medlemsstaterne bør fremme skabelsen af job af høj kvalitet, mindske de hindringer, som virksomheder står over for i forbindelse med ansættelse af folk, fremme iværksætteri og navnlig støtte skabelsen af og vækst i små virksomheder. Medlemsstaterne bør aktivt fremme den sociale økonomi og social innovation.
      Skattebyrden bør flyttes fra arbejdskraft til andre beskatningskilder, der er mindre skadelige for beskæftigelse og vækst, samtidig med at indtægterne til passende social beskyttelse og vækstfremmende udgifter beskyttes. Reduktioner i beskatningen af arbejde bør rettes mod at fjerne hindringer og negative incitamenter, for så vidt angår deltagelse i arbejdsmarkedet, navnlig for de personer, der er længst væk fra arbejdsmarkedet.
      Medlemsstaterne bør sammen med arbejdsmarkedets parter og i overensstemmelse med national praksis tilskynde til lønfastsættelsesmekanismer, der tillader, at lønningerne justeres i forhold til udviklingen i produktiviteten. Der bør tages højde for forskelle i kvalifikationer og forskelle mellem de økonomiske resultater i forskellige regioner, sektorer og selskaber. Når medlemsstaterne og arbejdsmarkedets parter fastsætter mindsteløn, bør de overveje dens indvirkning på fattigdom blandt personer i beskæftigelse, jobskabelse og konkurrenceevne.
      Retningslinje 6: Styrke udbuddet af arbejdskraft, færdighederne og kompetencerne
      Medlemsstaterne bør i samarbejde med arbejdsmarkedets parter fremme produktivitet og beskæftigelsesegnethed gennem et passende udbud af relevant viden og relevante færdigheder og kompetencer. Medlemsstaterne bør foretage de nødvendige investeringer i alle uddannelsessystemer med henblik på at forbedre deres effektivitet med hensyn til at øge arbejdsstyrkens færdigheder og kompetencer, således at medlemsstaterne bedre kan forudse og leve op til de hastigt skiftende krav, der præger dynamiske arbejdsmarkeder i en i stigende grad digital økonomi og i lyset af teknologiske, miljømæssige og demografiske forandringer. Medlemsstaterne bør intensivere indsatsen for at forbedre adgangen for alle til livslang læring af høj kvalitet og gennemføre strategier for aktiv aldring, der muliggør længere arbejdsliv.
      Der bør tages fat på strukturelle svagheder i uddannelsessystemerne for at sikre læringsresultater af høj kvalitet og nedbringe antallet af unge, der forlader skolen for tidligt. Medlemsstaterne bør højne uddannelsesniveauet, fremme arbejdsbaserede læringssystemer som f.eks. vekseluddannelse, opgradere faglig uddannelse og øge mulighederne for anerkendelse og validering af færdigheder og kompetencer, der er erhvervet uden for den formelle uddannelse.
      Høj arbejdsløshed og inaktivitet bør håndteres. Langsigtet og strukturel ledighed bør reduceres betydeligt og forebygges ved hjælp af omfattende og gensidigt forstærkende strategier, der omfatter individuel aktiv støtte til en tilbagevenden til arbejdsmarkedet. Ungdomsarbejdsløshed og det høje antal unge, som ikke er i beskæftigelse eller uddannelse, bør behandles samlet gennem en strukturel forbedring af overgangen fra skole til arbejdsliv, herunder gennem fuld gennemførelse af ungdomsgarantien.
      Hindringerne for beskæftigelse bør reduceres, navnlig for dårligt stillede grupper.
      Kvinder deltagelse på arbejdsmarkedet bør forhøjes, og ligestilling mellem kvinder og mænd skal sikres, herunder gennem lige løn. Foreningen af arbejds- og familieliv bør fremmes, navnlig adgangen til økonomisk overkommelig førskoleundervisning, omsorgstjenester og langtidspleje af høj kvalitet.
      Medlemsstaterne bør fuldt ud gøre brug af Den Europæiske Socialfond og andre EU-fonde for at fremme beskæftigelse, social inklusion, livslang læring og uddannelse og for at forbedre den offentlige forvaltning.
      Retningslinje 7: Forbedre arbejdsmarkedernes måde at fungere på
      Medlemsstaterne bør tage hensyn til principperne for fleksibilitet og sikkerhed (»flexicurityprincipperne«). De bør mindske og forhindre segmentering på arbejdsmarkedet og bekæmpe sort arbejde. Jobbeskyttelsesregler, arbejdsret og institutioner bør alle sikre passende rammer for ansættelse, samtidig med at de yder tilstrækkelig beskyttelse til alle, der allerede er i beskæftigelse, og til arbejdssøgende. Der bør sikres beskæftigelse af høj kvalitet i form af socioøkonomisk sikkerhed, tilrettelæggelse af arbejdet, uddannelsesmuligheder, arbejdsvilkår (herunder sundhed og sikkerhed) og balance mellem arbejde og privatliv.
      I overensstemmelse med national praksis og med henblik på at forbedre arbejdsmarkedsdialogens effektivitet og funktionsmåde på nationalt plan bør medlemsstaterne inddrage de nationale parlamenter og arbejdsmarkedets parter tæt i udformningen og gennemførelsen af de relevante reformer og politikker.
      Medlemsstaterne bør styrke aktive arbejdsmarkedspolitikker ved at gøre dem mere målrettede og øge deres effektivitet, rækkevidde, dækning og samspil med passive foranstaltninger ledsaget af rettigheder og forpligtelser for arbejdsløse til aktivt at søge arbejde. Disse politikker bør sigte mod at forbedre arbejdsmarkedsmatching og understøtte bæredygtige overgange.
      Medlemsstaterne bør tilstræbe bedre, mere effektive offentlige arbejdsformidlinger for at begrænse og afkorte arbejdsløshed ved at tilbyde skræddersyede tjenesteydelser til at støtte jobsøgende, understøtte efterspørgslen på arbejdsmarkedet og gennemføre resultatmålingssystemer. Medlemsstaterne bør effektivt aktivere og støtte personer, der kan deltage på arbejdsmarkedet, til at gøre det, og beskytte dem, der er ude af stand til at deltage. Ved at investere i menneskelig kapital bør medlemsstaterne fremme rummelige arbejdsmarkeder, der er åbne for alle kvinder og mænd, indføre effektive foranstaltninger til at bekæmpe forskelsbehandling og øge beskæftigelsesegnetheden.
      Arbejdstageres mobilitet bør fremmes ud fra et mål om at udnytte det fulde potentiale ved det europæiske arbejdsmarked. Hindringer for mobilitet i forbindelse med de arbejdsmarkedsrelaterede pensioner og anerkendelse af kvalifikationer bør fjernes. Medlemsstaterne bør samtidig forhindre misbrug af de gældende regler og anerkende potentiel »hjerneflugt« fra visse regioner.
      Retningslinje 8: Støtte social inklusion, bekæmpe fattigdom og fremme lige muligheder
      Medlemsstaterne bør modernisere de sociale beskyttelsessystemer for at yde effektiv og tilstrækkelig beskyttelse i alle faser af en persons liv, idet social inklusion støttes, og lige muligheder fremmes, herunder for kvinder og mænd, og idet uligheder imødegås. En supplering af universelle strategier med selektive strategier vil forbedre effektiviteten, mens forenkling bør føre til bedre tilgængelighed og kvalitet. Der bør lægges større vægt på forebyggende og integrerede strategier. Sociale beskyttelsessystemer bør fremme social inklusion ved at tilskynde personer til at deltage aktivt på arbejdsmarkedet og i samfundet. Tjenester af høj kvalitet, der er økonomisk overkommelige og tilgængelige, såsom børnepasning, skolefritidsordning, uddannelse, bolig, sundhedsydelser og langtidspleje, er centrale. Særlig vægt bør også lægges på grundlæggende tjenesteydelser og foranstaltninger til at forhindre tidligt skolefrafald, reducere fattigdom blandt personer i arbejde og bekæmpe fattigdom og social udstødelse.
      Med henblik herpå bør der gøres brug af forskellige instrumenter, der supplerer hinanden, i overensstemmelse med principperne om aktiv inklusion, herunder tjenester, der fremmer arbejdsaktivering, tilgængelige tjenester af høj kvalitet og passende indkomststøtte, der er rettet mod individuelle behov. De sociale beskyttelsessystemer bør udformes på en måde, der gør dem lettere at bruge for alle de berettigede personer, og som støtter beskyttelse og investeringer i menneskelig kapital og bidrager til at forebygge, reducere og beskytte mod fattigdom og social udstødelse gennem hele livscyklussen.
      I en situation med stigende levealder og demografiske forandringer bør medlemsstaterne sikre pensionssystemernes bæredygtighed og tilstrækkelighed for kvinder og mænd. Medlemsstaterne bør forbedre kvaliteten, tilgængeligheden og effektiviteten af sundheds- og langtidsplejesystemer, samtidig med at de sikrer deres bæredygtighed.


Avis juridique important

|

32001D0230

2001/230/EF: Kommissionens afgørelse af 21. februar 2001 om afslutning af antidumpingproceduren vedrørende importen af ferrosilicium med oprindelse i Brasilien, Folkerepublikken Kina, Kasakhstan, Rusland, Ukraine og Venezuela (meddelt under nummer K(2001) 414)

EF-Tidende nr. L 084 af 23/03/2001 s. 0036 - 0054

Kommissionens afgørelseaf 21. februar 2001om afslutning af antidumpingproceduren vedrørende importen af ferrosilicium med oprindelse i Brasilien, Folkerepublikken Kina, Kasakhstan, Rusland, Ukraine og Venezuela(meddelt under nummer K(2001) 414)(2001/230/EF)KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 384/96 af 22. december 1995 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab(1), senest ændret ved forordning (EF) nr. 2238/2000(2), særlig artikel 9 og artikel 11, stk. 2,efter høring af det rådgivende udvalg, ogud fra følgende betragtninger:A. PROCEDURE1. Tidligere undersøgelser(1) Importen af ferrosilicium med oprindelse i Venezuela har været omfattet af antidumpingforanstaltninger siden 1983 og importen med oprindelse i Brasilien, Kasakhstan, Rusland og Ukraine siden 1987. Disse foranstaltninger blev suppleret og udvidet ved Rådets forordning (EF) nr. 3359/93 af 2. december 1993 om ændring af antidumpingforanstaltningerne vedrørende importen af ferrosilicium med oprindelse i Rusland, Kasakhstan, Ukraine, Island, Norge, Sverige, Venezuela og Brasilien(3). Foranstaltningerne vedrørende importen fra Island, Norge og Sverige suspenderedes i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 5/94 af 22. december 1993 om suspension af antidumpingforanstaltningerne over for EFTA-landene fra den 1. januar 1994(4). Foranstaltningerne vedrørende importen fra Brasilien blev taget op til fornyet undersøgelse, og ved Rådets forordning (EF) nr. 351/98(5) nedsattes tolden for to brasilianske eksporterende producenter til 0 %, fordi det konstateredes, at der ikke fandt dumping sted.(2) I marts 1994 indførtes der desuden ved Rådets forordning (EF) nr. 621/94(6) endelige antidumpingforanstaltninger over for importen fra Folkerepublikken Kina (i det følgende benævnt "Kina") og Sydafrika.(3) Ved Rådets forordning (EØF) nr. 3642/92(7) indførtes der endvidere en endelig antidumpingtold på importen af ferrosilicium med oprindelse i Egypten og Polen. Denne told bortfaldt som følge af Kommissionens afgørelse 1999/426/EF(8), hvorved det konkluderedes, at det ikke var sandsynligt, at der igen ville blive forvoldt skade, hvis foranstaltningerne udløb.2. Anmodning om en fornyet undersøgelse(4) Efter offentliggørelsen af en meddelelse om det forestående udløb af antidumpingforanstaltningerne(9) anmodede den klagende part i den oprindelige undersøgelse, "Euroalliages", som er ferrolegeringsindustriens forbindelsesudvalg (i det følgende benævnt "ansøgeren"), om en fornyet undersøgelse af foranstaltningerne vedrørende Brasilien, Kina, Kasakhstan, Rusland, Ukraine og Venezuela i henhold til artikel 11, stk. 2, i forordning (EF) nr. 384/96 (i det følgende benævnt "grundforordningen").(5) Kommissionen fastslog efter høring af det rådgivende udvalg, at der forelå tilstrækkelige beviser til at begrunde indledningen af en fornyet undersøgelse, og den offentliggjorde en meddelelse herom i De Europæiske Fællesskabers Tidende(10) og iværksatte en sådan undersøgelse. Undersøgelsen tog mere end to år, da det var vanskeligt at indsamle visse oplysninger (på grund af de mange involverede lande og udvidelsen af Fællesskabet i 1995), og da parterne fik en lang frist til at tilkendegive deres synspunkter i betragtning af den komplekse analyse af Fællesskabets interesser.(6) Kommissionen modtog ingen anmodning om en fornyet undersøgelse af foranstaltningerne vedrørende Sydafrika, og derfor udløb disse foranstaltninger den 20. marts 1999.3. Undersøgelse(7) Dumpingundersøgelsen omfattede perioden fra 1. oktober 1997 til 30. september 1998 (i det følgende benævnt "undersøgelsesperioden"). Skadesundersøgelsen omfattede perioden fra 1994 til udgangen af undersøgelsesperioden (i det følgende benævnt "den betragtede periode").(8) Kommissionen underrettede officielt de producenter i Fællesskabet, på hvis vegne anmodningen var indgivet, eksporterende producenter og importører, som den vidste var berørt af sagen, repræsentanter for de berørte eksportlande samt ansøgeren om indledningen af den fornyede undersøgelse, og den gav de interesserede parter lejlighed til at tilkendegive deres synspunkter og til at anmode om at blive hørt inden for den frist, der var fastsat i meddelelsen om indledning af undersøgelsen.Kommissionen sendte spørgeskemaer til alle parter, som den vidste var berørt af sagen, og den modtog svar fra producenter og importører i Fællesskabet og fra eksporterende producenter i de pågældende lande.En række eksporterende producenter i de pågældende lande samt producenter, brugere og en importør i Fællesskabet tilkendegav deres synspunkter skriftligt. Alle parter, der anmodede herom inden for ovennævnte frist og påviste, at der var særlige grunde til, at de burde høres, indrømmedes en høring.(9) Kommissionen indhentede og efterprøvede alle oplysninger, som den anså for nødvendige for at gennemføre undersøgelsen, og den aflagde kontrolbesøg hos følgende selskaber:a) Producenter i Fællesskabet:Ferroatlántica SL, SpanienPechiney Electrometallurgie, FrankrigVargön Alloys AB, Sverigeb) Importører:Considar Europe SA, Belgienc) Eksporterende producenter:BrasilienCia. Ferroligas Minas Gerais (Minasligas)Cia. de Ferro Ligas da Bahia (Ferbasa) SAItalmagnesio Nordeste SANova Era Silicon SARima Industrial SAVenezuelaFerroatlántica de Venezuela SA (Ferroven).(10) Alle berørte parter blev underrettet om de væsentligste kendsgerninger og betragtninger, der lå til grund for konklusionerne af denne fornyede undersøgelse. De fik endvidere en frist til at fremsætte bemærkninger efter denne offentliggørelse. De bemærkninger, der blev modtaget inden for den fastsatte frist, blev taget i betragtning, og konklusionerne blev ændret, hvor det blev anset for påkrævet.B. DEN PÅGÆLDENDE VARE1. Den pågældende vare(11) Den vare, der er omfattet af undersøgelsen, er den samme som den, der var omfattet af den oprindelige undersøgelse, dvs. ferrosilicium, bortset fra varer med indhold af magnesium på over 4 %. Ferrosilicium fremstilles ved reduktion af kvarts med kulholdige produkter i en elektrisk lysbueovn. Varen anvendes af jern- og stålindustrien som deoxideringsmiddel og legeringskomponent. Ferrosilicium sælges i form af klumper, granulat eller pulver og findes i forskellige kvaliteter alt efter siliciumindhold og indhold af urenheder (aluminium, kul osv.). Ferrosilicium med et siliciumindhold på 70 % og derover blev anset for at have høj renhedsgrad, ferrosilicium med et siliciumindhold på over 55 % og under 70 % blev anset for at have mellemhøj renhedsgrad, og ferrosilicium med et siliciumindhold på under 55 % blev anset for at have lav renhedsgrad.(12) Det konstateredes, at alle de forskellige former for og kvaliteter af ferrosilicium, der eksporteredes fra de pågældende lande, havde de samme grundlæggende fysiske og kemiske egenskaber og i det væsentlige samme anvendelsesformål. De ansås derfor for at være én og samme vare. Den pågældende vare tariferes i øjeblikket under KN-kode 72022110, 7202 21 90 og 7202 29 90.2. Samme vare(13) Langt hovedparten af det ferrosilicium, der fremstilles i Fællesskabet, har en høj renhedsgrad, dvs. på 75 % og derover (ferrosilicium 75). Det konstateredes, at det ferrosilicium, der fremstilledes og solgtes på det brasilianske og venezuelanske marked, var den samme vare som den, der eksporteredes fra Brasilien og Venezuela til Fællesskabet, jf. artikel 1, stk. 4, i grundforordningen, idet varerne var identiske eller lå meget tæt op ad hinanden i henseende til fysiske og kemiske egenskaber og anvendelsesformål. Det konstateredes endvidere, at der ikke var nogen grundlæggende forskelle i de fysiske og kemiske egenskaber og anvendelsesformål mellem det ferrosilicium, der eksporteredes fra Kina, Kasakhstan, Rusland og Ukraine til Fællesskabet, og den vare, der fremstilledes og solgtes på hjemmemarkedet i det referenceland, der er anført i betragtning 24. Der var heller ikke nogen forskelle mellem det ferrosilicium, der eksporteredes fra de pågældende lande, og den vare, der fremstilledes og solgtes på fællesskabsmarkedet af de EF-producenter, som havde indgivet anmodningen.C. FORTSAT ELLER FORNYET DUMPING1. Metode(14) I dette afsnit gøres der rede for den generelle metode, der er benyttet til at fastslå, om udløbet af de gældende foranstaltninger sandsynligvis vil medføre, at der fortsat eller igen vil finde dumping sted.Generelle bemærkninger(15) For at fastlægge sandsynligheden for fortsat dumping undersøgte Kommissionen, om der forekom dumpingeksport fra de pågældende lande til Fællesskabet i undersøgelsesperioden. Hvis der fandt dumping sted, ville det således, i mangel af beviser på det modsatte, være rimeligt at antage, at dumpingen ville fortsætte, hvis foranstaltningerne blev ophævet. Disse dumpingberegninger blev foretaget, selv om de fleste af landene i undersøgelsen kun udførte små mængder til Fællesskabet. Det blev ikke desto mindre anset for hensigtsmæssigt at undersøge det generelle dumpingniveau for disse eksportmængder, da dette niveau kunne benyttes som en indikator for sandsynligheden for dumping i forbindelse med øgede eksportmængder, hvis de nuværende foranstaltninger ophæves (se betragtning 16).(16) Hvad angår den undersøgelse af sandsynligheden for fornyet dumping (dvs. sandsynligheden for øget eksport til dumpingpriser, hvis de nuværende foranstaltninger ophæves), som var nødvendig, hvis eksportmængderne fra de pågældende lande var relativt små, undersøgte Kommissionen både, om der var sandsynlighed for dumping i fremtiden, og om en sådan dumping ville finde sted i betydelige mængder. Sandsynligheden for, at der i fremtiden vil forekomme dumping, blev vurderet i forhold til de pågældende landes eksport til tredjelande, og spørgsmålet om øgede mængder ved at undersøge alle relevante udviklinger på såvel hjemme- som eksportmarkederne, som f.eks. udviklingen med hensyn til kapacitet, produktion, lagre og priser på de forskellige markeder.(17) Da formålet med denne form for fornyet undersøgelse er at vurdere sandsynligheden for, at der vil forekomme dumping i fremtiden, hvis foranstaltningerne fjernes, blev det hverken anset for nødvendigt eller hensigtsmæssigt at beregne så nøjagtige dumpingmargener og justeringer, som ville være nødvendige i en antidumpingundersøgelse i henhold til artikel 5 i grundforordningen. Den detaljerede undersøgelse var desuden begrænset til en stikprøveperiode, der omfattede tre måneder af undersøgelsesperioden, som regel det sidste kvartal, medmindre andet er angivet.(18) De undersøgelsesresultater, der udledtes af dumpingberegningerne, blev ikke anset for afgørende hvad angår Venezuela, da den eneste kendte eksporterende producent i Venezuela var blevet privatiseret og overtaget af en af de samarbejdsvillige EF-producenter kort tid efter undersøgelsesperiodens afslutning, jf. betragtning 80 til 84.(19) Kommissionen konstaterede, at de amerikanske myndigheder i august 1999 ophævede antidumpingforanstaltningerne over for importen af ferrosilicium med oprindelse i de samme lande som dem, der er omfattet af denne procedure. Dermed var der endnu et marked, som disse lande kunne omlægge noget af deres salg til.Normal værdi(20) Kommissionen anså salget på hjemmemarkedet i Brasilien for tilstrækkeligt repræsentativt til at kunne anvendes ved beregningen af den normale værdi.(21) Kommissionen undersøgte derefter, om hjemmemarkedssalget for hvert selskab kunne anses for at have fundet sted i normal handel, jf. artikel 2, stk. 4, i grundforordningen. Dette blev gjort ved for hver eksporteret varetype at fastsætte, hvor stor en andel af hjemmemarkedssalget til uafhængige kunder, der ikke var tabsgivende på hjemmemarkedet i undersøgelsesperioden:a) For de varetyper, hvor mere end 80 % af salget på hjemmemarkedet (udtrykt i mængde) ikke fandt sted til under enhedsomkostningerne, og hvor den vejede gennemsnitlige salgspris var lig med eller højere end de vejede gennemsnitlige produktionsomkostninger, beregnedes den normale værdi for hver varetype som det vejede gennemsnit af alle hjemmemarkedspriserne for den pågældende type.b) For de varetyper, hvor mindst 10 % og højst 80 % af salget på hjemmemarkedet (udtrykt i mængde) ikke fandt sted til under enhedsomkostningerne, beregnedes den normale værdi for hver varetype som det vejede gennemsnit af priserne ved de salgstransaktioner på hjemmemarkedet for den pågældende type, der fandt sted til priser lig med eller over enhedsomkostningerne.c) For de varetyper, hvor under 10 % af den solgte mængde blev solgt på hjemmemarkedet til en pris, der ikke lå under enhedsomkostningerne, blev den pågældende varetype ikke anset for at være solgt i normal handel, og den normale værdi beregnedes derfor.(22) De normale værdier blev i overensstemmelse med artikel 2, stk. 6, i grundforordningen beregnet på grundlag af produktionsomkostningerne for hver varetype plus et beløb til dækning af salgs- og administrationsomkostninger og andre generalomkostninger (i det følgende benævnt "SA &  G") samt fortjeneste. Den pågældende producents SA &  G for den samme vare blev lagt til grund for beløbet til dækning af SA &  G, og beløbet til dækning af fortjeneste svarede til de pågældende producenters vejede gennemsnitlige fortjeneste på salget af den samme vare i normal handel.(23) Da Kina, Kasakhstan, Rusland og Ukraine ikke anses for lande med markedsøkonomi, måtte den normale værdi fastsættes på grundlag af et tredjeland med markedsøkonomi, jf. artikel 2, stk. 7, i grundforordningen. Ansøgeren foreslog Brasilien, og dette land blev også nævnt i meddelelsen om indledning af undersøgelsen. Ingen af de eksporterende producenter gav udtryk for uenighed med dette forslag inden for den frist, der var fastsat i denne meddelelse, og en eksporterende producent i Ukraine erklærede sig enig heri.(24) Brasilien blev anset for et egnet referenceland på grund af dets betydelige produktion, kapacitet og hjemmemarkedsforbrug. Det store antal producenter har ført til en stærk konkurrence på det brasilianske hjemmemarked, og der er et betydeligt hjemmemarkedssalg af den pågældende vare. Da Brasilien indgår i den nuværende undersøgelse, var det desuden sandsynligt, at de brasilianske producenter ville udvise samarbejdsvilje. Der blev hverken foreslået eller fundet noget andet referenceland. På denne baggrund blev Brasilien valgt som referenceland, og de normale værdier blev fastsat på grundlag af de vejede gennemsnitlige normale værdier, der var fastsat for de forskellige brasilianske selskaber for hver kategori af siliciumindhold.Eksportpris(25) Eksportprisen blev fastsat på grundlag af de eksportpriser, der faktisk var betalt eller skulle betales af uafhængige kunder i Fællesskabet, jf. artikel 2, stk. 8, i grundforordningen.(26) Hvis de eksporterende producenter i et land ikke fremlagde nogen oplysninger, eller hvis de oplysninger, der fremlagdes af de eksporterende producenter i et land, blev anset for ufuldstændige, fastsatte Kommissionen i henhold til artikel 18, stk. 1, i grundforordningen en gennemsnitlig eksportpris for det pågældende land på grundlag af Eurostat-statistikker eller andre foreliggende faktiske oplysninger.(27) For at vurdere sandsynligheden for fornyet dumping fastsatte Kommissionen også eksportpriserne til kunder i tredjelande.Rimelig sammenligning(28) For at sikre en rimelig sammenligning mellem den normale værdi og eksportprisen tog Kommissionen hensyn til forskelle, der påvirkede prissammenligneligheden, jf. artikel 2, stk. 10, i grundforordningen.(29) Der blev derfor indrømmet justeringer for forskelle i omkostninger til land- og søtransport, forsikring, håndtering og lastning samt dermed forbundne omkostninger, importafgifter og indirekte afgifter, paknings- og kreditomkostninger, omkostninger efter salg, provisioner, rabatter og nedslag, når dette var berettiget. Sammenligningen blev som regel foretaget ab fabrik. For de lande, hvor sammenligningen blev foretaget fob, ville det ikke have ændret undersøgelsens resultater, hvis sammenligningen var blevet foretaget ab fabrik.Dumpingmargener(30) For at vurdere de gældende dumpingmargener blev den vejede gennemsnitlige normale værdi sammenlignet med den vejede gennemsnitlige eksportpris for hver varetype ab fabrik for lande med markedsøkonomi og i almindelighed fob, eksportlandets grænse, for lande uden markedsøkonomi.2. BrasilienSandsynligheden for fortsat dumping(31) Den normale værdi blev fastsat på grundlag af hjemmemarkedspriserne og beregnede værdier.(32) For en af de eksporterende producenter, som ikke havde haft nogen eksport i de sidste tre måneder af undersøgelsesperioden, blev den normale værdi fastsat for de foregående tre måneder, hvor der havde fundet eksport sted, for at kunne sammenligne med eksportpriserne i denne periode.(33) Eksportprisen blev baseret på de priser, der faktisk blev betalt eller skulle betales af uafhængige kunder i Fællesskabet.(34) Kun to ud af de seks samarbejdsvillige eksporterende producenter havde haft salg til Fællesskabet i undersøgelsesperioden, og de var begge omfattet af en nultold.(35) For at sikre en rimelig sammenligning blev de normale værdier og eksportpriserne justeret til ab fabrik.(36) Det fremgår af en sammenligning af de normale værdier i Brasilien og landets eksportpriser til Fællesskabet, at der samlet set kun forekom begrænset eller ingen dumping. Under alle omstændigheder forekom dumpingen i forbindelse med en meget lille eksportmængde, og der er tegn på, at denne lave dumpingmargen var midlertidig og ikke fortsatte efter undersøgelsesperioden.Sandsynligheden for fornyet dumping(37) Som led i denne dumpingberegning blev de normale værdier i Brasilien sammenlignet med eksportpriserne til tredjelande uden for Fællesskabet. De normale værdier blev fastsat på grundlag af de faktiske priser i Brasilien og eksportpriserne på grundlag af de priser, der faktisk blev betalt eller skulle betales af uafhængige kunder i disse tredjelande. For at sikre en rimelig sammenligning blev disse priser justeret til ab fabrik. Det fremgik af en sammenligning af de normale værdier og priserne på eksporten til tredjelande, at der forekom en vis dumping, men de oplysninger, der blev indhentet under kontrolbesøgene (især vedrørende devalueringen af den brasilianske valuta), viste, at denne dumping sandsynligvis var af forbigående karakter.(38) Der blev også taget højde for, at visse brasilianske eksportører har været omfattet af en nultold gennem et stykke tid, heraf en siden 1994 og to andre siden begyndelsen af 1998, uden at dette har ført til nogen væsentlig stigning i deres eksport til Fællesskabet.(39) De brasilianske eksporterende producenter havde en høj kapacitetsudnyttelsesgrad i undersøgelsesperioden, og en kontrol af de samarbejdsvillige brasilianske eksporterende producenters aktiviteter viste, at der ikke var beviser for, at de havde til hensigt at ændre det nuværende salgsniveau og -mønster på hjemmemarkedet i den nærmeste fremtid.(40) Med hensyn til salget til tredjelande uden for Fællesskabet anførte de fleste samarbejdsvillige brasilianske producenter, at de gerne ville udvide salget til Fjernøsten. Selv om undersøgelsen viste, at de brasilianske producenter ville få svært ved at udvide dette marked på grund af den store konkurrence fra kinesiske leverandører og den lille efterspørgsel i Japan, var der ikke noget, der tydede på, at de brasilianske eksportører ikke ville kunne fastholde deres nuværende markedsandel.Konklusion(41) Det fremgik af undersøgelsen vedrørende fortsat dumping, at en meget lille del af eksporten til Fællesskabet fandt sted til dumpingpriser. De pågældende eksportmængder var endvidere meget små. Også andre indikatorer, bl.a. devalueringen af den brasilianske valuta, tydede på, at en fortsat væsentlig dumping ikke var sandsynlig inden for den nærmeste fremtid.(42) Der var endvidere ikke noget, der tydede på, at de brasilianske eksportører igen ville eksportere til Fællesskabet i samme omfang som tidligere. Salgsmønsteret på hjemme- og eksportmarkedet forekom fast etableret, og det blev ikke anset for sandsynligt, at det ville ændre sig i den nærmeste fremtid.(43) I den forbindelse blev der taget højde for, at visse brasilianske eksportører har været omfattet af en nultold i adskillige år, uden at dette har ført til nogen væsentlig stigning i omfanget af eksporten til Fællesskabet.(44) Alt i alt er det derfor rimeligt at konkludere, at det er ret usandsynligt, at der igen vil forekomme betydelig dumping fra Brasilien, hvis foranstaltningerne ophæves.3. Folkerepublikken Kina(45) Selv om der blev sendt spørgeskemaer til 37 eksportører i Kina, blev der ikke modtaget nogen besvarelser. Derfor blev konklusionerne baseret på de foreliggende faktiske oplysninger, jf. artikel 18, stk. 1, i grundforordningen.Sandsynligheden for fortsat dumping(46) Den normale værdi for Kina blev fastsat på grundlag af den normale værdi i referencelandet Brasilien.(47) Eksportprisen blev fastsat på grundlag af de foreliggende oplysninger fra Eurostat, dvs. den vejede gennemsnitlige værdi af en begrænset importmængde fra Kina, cif Fællesskabets grænse, for alle kvaliteter af ferrosilicium i undersøgelsesperioden.(48) De normale værdier og eksportpriserne blev gjort sammenlignelige ved at justere dem til fob eksportlandets grænse.(49) Det fremgik af analysen af de normale værdier og eksportpriserne, at der forekom betydelig dumpingeksport fra Kina til Fællesskabet i undersøgelsesperioden.Sandsynligheden for fornyet dumping(50) Da ingen af de kinesiske eksporterende producenter samarbejdede i forbindelse med undersøgelsen, blev sandsynligheden for fornyet dumping fastsat på grundlag af de foreliggende faktiske oplysninger, jf. artikel 18, stk. 1, i grundforordningen. I dette tilfælde ansås undersøgelsesresultaterne vedrørende sandsynligheden for fortsat dumping for at være de bedste oplysninger. På dette grundlag fandt Kommissionen, at der var sandsynlighed for, at der igen ville forekomme betydelig dumping fra Kina, hvis foranstaltningerne bortfaldt.(51) Da ingen af de kinesiske eksporterende producenter udviste samarbejdsvilje, blev undersøgelsesresultaterne vedrørende sandsynligheden for betydelig dumping baseret på de foreliggende faktiske oplysninger, jf. artikel 18, stk. 1, i grundforordningen. Kommissionen indhentede således oplysninger fra erhvervspublikationer og presseartikler, hvoraf det fremgik, at produktionen i Kina oversteg efterspørgslen på hjemme- og eksportmarkedet med ca. 250000 tons om året, og at der derfor fandtes betydelig kapacitet og lagerbeholdning, der ville kunne anvendes til at genoptage den betydelige eksport til Fællesskabet, hvis foranstaltningerne bortfaldt.Konklusion(52) De foreliggende oplysninger viser tydeligt, at der er en betydelig kapacitet, som ville kunne rettes mod Fællesskabet, hvis de nuværende foranstaltninger bortfalder. De nuværende beviser for dumping viser desuden helt tydeligt, at en fornyet betydelig dumping fra Kina ville finde sted til dumpingpriser.4. KasakhstanSandsynligheden for fortsat dumping(53) Den normale værdi for de eksporterende producenter i Kasakhstan blev fastsat på grundlag af den normale værdi i referencelandet Brasilien.(54) De samarbejdsvillige brasilianske eksporterende producenter fremstillede ikke ferrosilicium med mellemhøjt siliciumindhold, hvilket er en varetype, der eksporteredes fra Kasakhstan. Der blev derfor beregnet en normal værdi for denne type på grundlag af det simple gennemsnit af de normale værdier, der var fastsat i Brasilien for ferrosilicium med højt siliciumindhold og ferrosilicium med lavt siliciumindhold.(55) Eksportsalget fra den eneste kendte eksporterende producent i Kasakhstan fandt sted til uafhængige forhandlere i Kasakhstan, og den kasakhiske eksporterende producent var derfor ikke sikker på den endelige bestemmelse af det ferrosilicium, der solgtes til eksport. Derfor blev eksportpriserne udledt af de oplysninger om eksporten til Fællesskabet, der var indgivet af de kasakhiske toldmyndigheder, og af importoplysninger fra Eurostat. Disse oplysninger viste kun begrænsede mængder.(56) For at sikre en rimelig sammenligning blev den normale værdi og eksportpriserne sammenlignet ab fabrik eller på et tilsvarende grundlag.(57) Det fremgik af analysen af de normale værdier og eksportpriserne, at der fandt betydelig dumping sted i undersøgelsesperioden.Sandsynligheden for fornyet dumping(58) Den normale værdi for Kasakhstan blev fastsat på grundlag af den normale værdi for referencelandet Brasilien, og eksportprisen blev baseret på eksporten til tredjelande. For at sikre en rimelig sammenligning blev den normale værdi og eksportpriserne sammenlignet ab fabrik eller på et tilsvarende grundlag. Det fremgik af denne analyse, at der forekom betydelig dumping.(59) Den eneste samarbejdsvillige kasakhiske eksporterende producent, som Kommissionen havde kendskab til, angav, at han ikke havde nogen planer om at ændre sit handelsmønster i den nærmeste fremtid.(60) Den samlede produktion af ferrosilicium for denne kasakhiske eksporterende producent faldt med ca. 75 % i perioden mellem 1995 og undersøgelsesperioden. I den samme periode faldt den produktionskapacitet, som producenten havde opgivet for ferrosilicium, med ca. 86 %. Der var tegn på, at denne mindskede kapacitet i det mindste delvis skyldtes, at den oprindelige kapacitet var blevet overflyttet til produktionen af andre varer, men denne kapacitet ville kunne flyttes tilbage igen. Desuden fandtes der en betydelig ledig produktionskapacitet, som kunne benyttes til at producere ferrosilicium i fremtiden.(61) Selv om producenten i sin besvarelse af spørgeskemaet angav, at kapacitetsudnyttelsen af de ovne, der i øjeblikket blev benyttet til fremstilling af ferrosilicium, ville blive betydeligt større i 1999 og 2000 end i undersøgelsesperioden, blev der ikke indgivet afgørende beviser for denne påstand.Konklusion(62) Det fremgår af de foreliggende oplysninger, at der findes en betydelig kapacitet, som vil kunne anvendes til eksport til Fællesskabet, hvis de nuværende foranstaltninger bortfalder. Det fremgår desuden af de nuværende beviser for dumping, at en eventuel fornyet betydelig eksport fra Kasakhstan til Fællesskabet vil finde sted til dumpingpriser.5. RuslandSandsynligheden for fortsat dumping(63) Selv om den samarbejdsvillige eksporterende producent oprindeligt havde erklæret, at selskabet ikke eksporterede til Fællesskabet i undersøgelsesperioden, blev det konstateret, at der havde været visse transaktioner til uafhængige kunder med bestemmelsessted i Fællesskabet. Selskabet var ikke sikker i sin sag, og det kunne ikke fastlægges på grundlag af de fremlagte dokumenter, om disse varer blev i Fællesskabet eller havde deres endelige bestemmelsessted uden for Fællesskabet. Derfor blev disse transaktioner antaget for at være salg til uafhængige kunder i Fællesskabet. På dette grundlag blev der foretaget en undersøgelse af sandsynligheden for fortsat dumping. Da ikke alle russiske eksportører af ferrosilicium til Fællesskabet havde udvist samarbejdsvilje, blev der foretaget en anden undersøgelse af sandsynligheden for fortsat dumping på grundlag af importstatistikker fra Eurostat.(64) Den normale værdi for Rusland blev fastsat på grundlag af den normale værdi i referencelandet Brasilien. Da de samarbejdsvillige brasilianske eksporterende producenter ikke producerede ferrosilicium med mellemhøjt siliciumindhold, som det Rusland eksporterede, måtte den normale værdi for denne type beregnes på grundlag af det simple gennemsnit af de normale værdier, der var fastsat i Brasilien for ferrosilicium med højt siliciumindhold og ferrosilicium med lavt siliciumindhold.(65) Den eneste samarbejdsvillige russiske producent eksporterede enten sine varer direkte til ikke-forretningsmæssigt forbundne købere eller gennem en forretningsmæssigt forbundet forhandler i et tredjeland. Salget gennem den forretningsmæssigt forbundne forhandler blev ikke medtaget i undersøgelsen, da denne forbindelse kunne have påvirket salgspriserne. Eksportprisen fastsattes derfor på grundlag af de priser, der faktisk var betalt eller skulle betales for den pågældende vare, der solgtes til uafhængige kunder i Fællesskabet.(66) Da disse transaktioner ifølge Eurostat udgjorde under halvdelen af den samlede import af ferrosilicium med oprindelse i Rusland, blev der endvidere fastsat gennemsnitlige eksportpriser på grundlag af Eurostats statistikker for de sidste tre måneder af undersøgelsesperioden.(67) For at sikre en rimelig sammenligning blev den normale værdi og eksportpriserne i visse tilfælde justeret til fob eksportlandet og i andre tilfælde til ab fabrik.(68) Det fremgik af sammenligningen af de normale værdier og eksportpriserne, at der fandt betydelig dumping sted i undersøgelsesperioden.Sandsynligheden for fornyet dumping(69) Den normale værdi for Rusland blev fastsat på grundlag af den normale værdi i referencelandet Brasilien, og eksportprisen blev baseret på den samlede eksport til tredjelande, fordi den russiske eksporterende producent ikke kunne angive de nøjagtige bestemmelsessteder for sin eksport af ferrosilicium. For at sikre en rimelig sammenligning blev den normale værdi og eksportprisen justeret til ab fabrik. Det fremgik af denne analyse, at der forekom betydelig dumping.(70) Den eksporterende producent hævdede, at en eventuel salgsstigning kun ville finde sted på hjemmemarkedet, i Asien eller i Mellemøsten og ikke i Fællesskabet. Der blev imidlertid ikke fremlagt beviser for denne påstand. Selv om salget til nogle af disse markedet blev øget, ville der under alle omstændigheder stadig være en betydelig ledig kapacitet, som mængdemæssigt ville være større end eksporten fra Rusland til Fællesskabet inden indførelsen af antidumpingforanstaltninger. På denne baggrund er det rimeligt at antage, at de russiske eksportører sandsynligvis vil genoptage den betydelige eksport til Fællesskabet, hvis foranstaltningerne bortfalder.Konklusion(71) Kommissionen rådede kun over begrænsede oplysninger, da kun én enkelt russisk eksporterende producent besvarede spørgeskemaet, og denne eksporterende producent ifølge Eurostat tegnede sig for under halvdelen af den russiske eksport til Fællesskabet. Det fremgik af undersøgelsen, at den russiske eksport såvel til Fællesskabet som til tredjelande fandt sted til meget lave dumpingpriser. Denne dumping og den store ledige kapacitet tyder på, at en ophævelse af de nuværende antidumpingforanstaltninger over for importen af den pågældende vare med oprindelse i Rusland sandsynligvis vil medføre betydelig dumping i den nærmeste fremtid.6. UkraineSandsynligheden for fortsat dumping(72) De samarbejdsvillige brasilianske eksporterende producenter fremstillede ikke ferrosilicium med mellemhøjt siliciumindhold, hvilket er en varetype, der eksporteres fra Ukraine. Der måtte derfor beregnes en normal værdi for denne type på grundlag af det simple gennemsnit af de normale værdier, der var fastsat i Brasilien for ferrosilicium med højt siliciumindhold og ferrosilicium med lavt siliciumindhold.(73) Da de samarbejdsvillige ukrainske eksporterende producenter ikke havde indberettet nogen eksport i undersøgelsesperioden, kunne der ikke fastsættes nogen priser på eksporten til Fællesskabet på grundlag af oplysningerne fra selskaberne.(74) Eurostats statistikker viste imidlertid en begrænset importmængde af den pågældende vare med oprindelse i Ukraine. Eksportpriserne blev derfor fastsat på grundlag af Eurostats priser for de sidste tre måneder af undersøgelsesperioden.(75) For at sikre en rimelig sammenligning blev den normale værdi og eksportprisen justeret til fob eksportlandet eller et tilsvarende grundlag.(76) En sammenligning af den normale værdi og eksportpriserne viste, at der forekom betydelig dumping.Sandsynligheden for fornyet dumping(77) Den normale værdi for Ukraine blev fastsat på grundlag af den normale værdi i referencelandet Brasilien. Eksportpriserne fastsattes derfor på grundlag af de priser, der faktisk var betalt eller skulle betales for den pågældende vare ved salg til uafhængige kunder i tredjelande uden for Fællesskabet. For en af de eksporterende producenter blev eksportpriserne baseret på eksporttransaktionerne fra marts til maj 1998, da der ikke var indberettet nogen eksport for de efterfølgende perioder. Transaktioner, som omfattede "underleverandørvirksomhed", blev ikke taget i betragtning. For at sikre en rimelig sammenligning blev de normale værdier og eksportpriserne justeret til fob eksportlandets grænse. Det fremgik heraf, at der i undersøgelsesperioden forekom betydelig dumping til disse markeder i tredjelande.(78) De eksporterende producenter indgav visse beviser for, at både hjemmemarkeds- og eksportsalget ville stige noget, og at deres kapacitet ville falde, men der ville stadig være en betydelig del af den nominelle tekniske kapacitet tilbage, som ville kunne benyttes. Selv om det erkendtes, at mangel på strømforsyning og råmaterialer vil kunne nedbringe den tilgængelige kapacitet, konkluderedes det, at denne kapacitet stadig ville være betydelig og større end eksporten fra Ukraine til Fællesskabet inden indførelsen af antidumpingforanstaltninger.Konklusion(79) Det fremgik af undersøgelsen af dumping i forbindelse med salget til Fællesskabet i undersøgelsesperioden og salget til markeder i tredjelande uden for Fællesskabet, at der forekom betydelig dumping. Denne kendsgerning samt den store ledige kapacitet tyder på, at en ophævelse af de nuværende antidumpingforanstaltninger over for importen af den pågældende vare fra Ukraine sandsynligvis vil medføre betydelig fortsat og fornyet dumping.7. VenezuelaSandsynligheden for fortsat eller fornyet dumping(80) Den eneste kendte venezuelanske eksporterende producent i undersøgelsesperioden (Fesilven) samarbejdede i forbindelse med undersøgelsen. Der forekom en vis dumping i undersøgelsesperioden.(81) Fesilven blev imidlertid privatiseret af den venezuelanske regering den 4. december 1998, dvs. efter undersøgelsesperiodens afslutning. Derved fik en af de samarbejdsvillige producenter i Fællesskabet, Ferroatlántica SL, direkte kontrol over selskabet, som blev omdøbt til Ferroven.(82) Ferrovens nye ledelse hævdede, at det ikke var sandsynligt, at der igen ville forekomme skadelig dumping fra det nye selskab, fordi overtagelsen af det gamle selskabs aktiver havde medført en række grundlæggende ændringer:- selskabet var ikke længere statsejet og -støttet, men arbejdede nu under markedsøkonomiske vilkår og dermed på et kommercielt grundlag- salgspolitikken ville blive fastlagt af Ferroatlántica SL i Spanien, som snarere ville udnytte de logistiske fordele ved at sælge i de amerikanske lande i stedet for at sælge til dumpingpriser på andre markeder, som f.eks. Fællesskabet- selskabet ville kun sælge til fællesskabsmarkedet, hvis Ferroatlánticas egenproduktion ikke kunne dække efterspørgslen, og priserne ville da være de samme som det spanske selskabs priser for at fastholde moderselskabets stilling på fællesskabsmarkedet.(83) For at undersøge denne påstand gennemgik Kommissionen først overtagelsesaftalen mellem EF-producenten og den venezuelanske regering, hvori det tydeligt angives, at det nye selskab skal drives i overensstemmelse med de fundamentale principper om det frie initiativ og den frie konkurrence. Under kontrolbesøget konstaterede Kommissionen, at fire direktører fra Ferroatlántica arbejdede for Ferroven med at gennemføre moderselskabets procedurer for salgspolitik, regnskab, kvalitetssikring og produktionseffektivitet. Desuden blev råmaterialer og energi nu indkøbt og betalt på normale markedsvilkår.(84) Kommissionen undersøgte også, om Ferroven efter privatiseringen havde tilstrækkelig ledig kapacitet til at eksportere store mængder varer til Fællesskabet. Det konkluderedes, at der stadig var betydelig ledig kapacitet. Det er imidlertid tydeligt, at den venezuelanske eksporterende producent har en reel logistisk fordel i forhold til de fleste producenter i verden med hensyn til salget til de amerikanske markeder. I denne forbindelse blev det konstateret, at størstedelen af den pågældende producents samlede omsætning af ferrosilicium kom fra salg på hjemmemarkedet og de amerikanske markeder. Dette salg var ikke rettet mod det store marked i USA (mængdemæssigt ca. 490000 tons om året), hvor antidumpingtolden som nævnt i betragtning 19 udløb i august 1999.Konklusion(85) Selv om en vis dumping konstateredes i undersøgelsesperioden, er det ikke muligt at foretage en egentlig vurdering af Venezuelas fremtidige eksportmængder og -priser uden at undersøge situationen i Ferrovens moderselskab, Ferroatlántica SL. Dette blev gjort som led i undersøgelsen af sandsynligheden for fortsat eller fornyet skade, og det konstateredes, at situationen havde ændret sig så meget siden undersøgelsesperioden, at en konstatering af dumping i undersøgelsesperioden måske ikke var repræsentativ for fremtiden. I lyset af konklusionerne vedrørende skade blev det ikke anset for nødvendigt at drage endelige konklusioner vedrørende sandsynligheden for fortsat og fornyet dumping.D. SITUATIONEN PÅ FÆLLESSKABSMARKEDET FOR FERROSILICIUM1. Indledende bemærkninger(86) For at sikre, at der blev benyttet sammenlignelige oplysninger for den betragtede periode, blev Østrig, Finland og Sverige anset for at være en del af fællesskabsmarkedet i 1994.(87) Ansøgeren påpegede, at oplysningerne fra Eurostat ikke omfattede importen til disse lande i 1994, og foreslog, at de nationale statistikker blev anvendt for disse lande. Det var imidlertid ikke muligt at opnå overensstemmelse mellem Fællesskabets og de tre nye medlemsstaters import- og eksportstatistikker. Der blev derfor set bort fra tallene for disse tre landes import til Fællesskabet i 1994. Forbruget for de tre lande i 1994 blev fastlagt som beskrevet i betragtning 88.2. Forbrug i Fællesskabet(88) For 1995 og den efterfølgende periode blev forbruget fastlagt på grundlag af fuldstændige importstatistikker fra Eurostat for de 15 medlemsstater samt oplysninger om EF-erhvervsgrenens og andre producenters salg. På grund af manglende pålidelige oplysninger om importen til Østrig, Finland og Sverige i 1994 blev forbruget i disse lande vurderet på grundlag af deres stålproduktion. Forbruget i de andre 12 medlemsstater blev fastlagt på grundlag af efterprøvede salgsoplysninger fra EF-erhvervsgrenen, oplysninger fra klagen om andre EF-producenters produktion og oplysninger om importmængder fra Eurostat.(89) Forbruget steg med 26 % i den betragtede periode, fra ca. 505000 tons i 1994 til lidt under 639000 tons i undersøgelsesperioden.>TABELPOSITION>3. Den pågældende importIndledende bemærkning(90) I betragtning af ovenstående konstatering af, at det ikke er sandsynligt, at der fortsat eller igen vil finde dumping sted fra Brasilien, blev undersøgelsen vedrørende sandsynligheden for fortsat eller fornyet skade ikke fortsat for importen med oprindelse i Brasilien.Mængder og markedsandele(91) Ifølge oplysninger fra Eurostat var importen fra Kina, Ukraine og Kasakhstan meget begrænset i den betragtede periode. Importen fra Rusland og Venezuela varierede over perioden, men forblev begrænset i forhold til forbruget (henholdsvis 0,4 % og 1,6 % i undersøgelsesperioden). Markedsandelen for den samlede import fra de pågældende lande var på 2,1 % i undersøgelsesperioden.>TABELPOSITION>Priser(92) Ifølge oplysninger fra Eurostat var cif-priserne på importen (ufortoldet) i EUR/ton i undersøgelsesperioden: Venezuela 434, Kina 471, Rusland 447, Ukraine 421 og Kasakhstan 413. Disse priser lå langt under gennemsnitsprisen for den samlede import (629 EUR/ton).(93) Det var ikke muligt at foretage meningsfulde underbudsberegninger, da importmængderne fra de pågældende lande var meget begrænsede, og oplysningerne om de pågældende eksporterende producenters priser var utilstrækkelige, eftersom disse i stor udstrækning ikke samarbejdede i forbindelse med denne undersøgelse.4. Import fra andre tredjelande(94) Importen fra Norge tegnede sig for 52 % af fællesskabsmarkedet i undersøgelsesperioden. I den samme periode udgjorde markedsandelen for anden import 29,8 %. Polen, Den Slovakiske Republik, Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien (FYROM) og Egypten var de vigtigste blandt de øvrige eksportlande. Brasilien havde en markedsandel på 0,9 %.>TABELPOSITION>(95) Det fremgik af undersøgelsen, at de store importmængder fra Norge dominerer fællesskabsmarkedet. Priserne på denne import var sammenlignelige med EF-erhvervsgrenens priser. Importen fra Polen, Den Slovakiske Republik, FYROM og Egypten er også betydelig, og priserne er lavere. Importen fra Brasilien er forholdsvis begrænset, og priserne er højere end EF-erhvervsgrenens.5. EF-erhvervsgrenens situationIndledende bemærkninger(96) Undersøgelsen af den pågældende imports følgevirkninger for EF-erhvervsgrenen omfattede en vurdering af alle økonomiske faktorer og forhold, der har indflydelse på denne erhvervsgrens situation. Visse faktorer, der er nævnt i artikel 3, stk. 5, i grundforordningen, bliver imidlertid ikke gennemgået nærmere nedenfor, da de ikke var relevante for EF-erhvervsgrenens situation i forbindelse med denne undersøgelse. Endelig skal det bemærkes, at ingen af disse faktorer nødvendigvis er udslagsgivende for afgørelsen.Definition af erhvervsgrenen i Fællesskabet(97) I 1993/94, dvs. ved afslutningen af de tidligere undersøgelser vedrørende de pågældende lande, bestod den anmodende EF-erhvervsgren af tre producenter: Pechiney Electrometallurgie, Frankrig, SKW Trostberg AG, Tyskland, og Carburos Metálicos (nu Ferroatlántica SL), Spanien. Et fjerde selskab i Fællesskabet producerede også varen på det pågældende tidspunkt, nemlig Industria Elettrica Indel SpA, Italien. Der var mindst tre producenter mere i begyndelsen af de betragtede perioder (1987/88) i forbindelse med de tidligere undersøgelser: Ferrolegierungswerk Lippendorf GmbH, Tyskland, Officine Elettrochimiche Trentine, Italien, og Utilizzazzioni Elettro Industriali (UEI), Italien.(98) Efter indførelsen af de foranstaltninger, der er omfattet af den fornyede undersøgelse, ændredes EF-erhvervsgrenens struktur. For det første blev Vargön Alloys AB, Sverige, som havde produceret ferrosilicium i mange år, en EF-producent i 1995 ved Sveriges tiltrædelse af EF. For det andet indstillede en række selskaber deres produktion eller fusionerede med andre, hvorefter der kun var tre EF-producenter af ferrosilicium tilbage i undersøgelsesperioden. Anmodningen om denne fornyede undersøgelse er indgivet på vegne af disse tre producenter, der tegner sig for den samlede produktion i Fællesskabet af den pågældende vare. De tre anmodende EF-producenter (Ferroatlántica i Spanien, Pechiney Electrometallurgie i Frankrig og Vargön Alloys AB i Sverige) samarbejdede i forbindelse med undersøgelsen og besvarede Kommissionens spørgeskema. Disse selskaber udgør erhvervsgrenen i Fællesskabet.Salgsmængde, markedsandel og vækst(99) EF-erhvervsgrenens salgsmængde steg med 21 % i den betragtede periode, mens dens markedsandel faldt med 5 %. Væksten inden for denne erhvervsgren var således mindre end stigningen i forbruget.>TABELPOSITION>Produktion, kapacitet og kapacitetsudnyttelse(100) Det fremgår af tabellen nedenfor, at både EF-erhvervsgrenens produktion og kapacitet steg i den betragtede periode, og kapacitetsudnyttelsen steg med 6 %.>TABELPOSITION>Produktionsomkostninger(101) For at kunne fastlægge en pålidelig omkostningsudvikling blev ferrosilicium 75 valgt til omkostningsanalysen, da varesortimentet for andre kvaliteter af ferrosilicium forandredes med tiden. Som det fremgår af tabellen nedenfor, steg enhedsomkostningerne pr. ton ferrosilicium 75 (som udgør langt hovedparten af den pågældende vare) med 4 % i den betragtede periode.>TABELPOSITION>Beskæftigelse(102) Det fremgår af nedenstående tabel, at EF-erhvervsgrenen fra 1994 til udgangen af undersøgelsesperioden mindskede antallet af direkte beskæftigede inden for ferrosiliciumproduktion med 9 %. Ca. 15 % af de ansatte inden for EF-erhvervsgrenen er direkte beskæftigede med ferrosiliciumproduktion.>TABELPOSITION>Produktivitet(103) Det fremgår af den nedenstående tabel, at produktionen pr. ansat (arbejdsproduktiviteten) steg med 21 % i den betragtede periode som følge af den øgede produktion og den faldende beskæftigelse.>TABELPOSITION>Prisudvikling(104) Der blev foretaget en analyse af EF-erhvervsgrenens gennemsnitlige salgspriser i forhold til den samlede værdi og mængde af ferrosilicium 75, der solgtes til uafhængige kunder (for at fastlægge en pålidelig udviklingsindikator som beskrevet ovenfor). Salgspriserne steg med 6 % i den betragtede periode. Det skal bemærkes, at priserne steg med 21 % mellem 1994 og 1996 og derefter faldt med 12 % mellem 1996 og undersøgelsesperioden.>TABELPOSITION>Fortjeneste(105) Som vist nedenfor steg rentabiliteten fra 1994 til 1996, men faldt i resten af undersøgelsesperioden, hovedsagelig på grund af faldende priser.>TABELPOSITION>Andre økonomiske indikatorer(106) EF-erhvervsgrenens investeringer omfattede snarere reparationer osv. end nye ovne. Der kunne ikke fastlægges nogen skadesudvikling ud fra de svingende investeringstal. Desuden var lagre og lønninger forholdsvis stabile i den betragtede periode og viste ingen tegn på skadelig udvikling. Den faktiske dumpingmargens følgevirkninger for EF-erhvervsgrenen blev ikke anset for relevante på grund af den lave importmængde.(107) Der blev ikke foretaget nogen detaljeret analyse af likviditeten, evnen til at tilvejebringe kapital (eller investeringer), investeringer og afkast af investeringer, fordi en sådan analyse ville vedrøre situationen for selskaberne som helhed. Da andre erhvervsaktiviteter i gennemsnit tegner sig for mere end 50 % af EF-erhvervsgrenens omsætning, vil en samlet analyse derfor ikke nødvendigvis være repræsentativ for den pågældende vare.6. Konklusion(108) EF-erhvervsgrenen har draget fordel af en stigning i enhedspriserne på ferrosilicium fra 1994 til 1996, men ved udgangen af den betragtede periode blev dens fortjenstmargen betydeligt reduceret som følge af faldende priser og stigende produktionsomkostninger. Selv om efterspørgslen i Fællesskabet steg i den betragtede periode på grund af udviklingen inden for stålindustrien, faldt EF-erhvervsgrenens markedsandel med 5 %.(109) Det skal bemærkes, at markedsandelen for importen fra de pågældende lande forblev på ca. 2 % i den betragtede periode. I modsætning hertil nåede markedsandelen for importen med oprindelse i Norge op på mere end 50 % i undersøgelsesperioden, og markedsandelen for importen fra andre tredjelande var på ca. 30 %.(110) EF-erhvervsgrenens situation blev derfor anset for at være svagere i undersøgelsesperioden end i begyndelsen af den betragtede periode.E. SANDSYNLIGHED FOR FORTSAT ELLER FORNYET SKADE1. Indledende bemærkning(111) Af fortrolighedshensyn er nogle af tallene vedrørende de samarbejdsvillige eksporterende producenters produktionskapacitet, salgsmængder og priser blevet tilnærmet eller sammenfattet.2. Analyse af situationen for de eksporterende producenter fra de pågældende landeVenezuela(112) Som nævnt i betragtning 81 blev Fesilven privatiseret af den venezuelanske regering den 4. december 1998, dvs. efter undersøgelsesperioden.(113) Undersøgelsen viste, at Fesilven fortsatte med at sælge på fællesskabsmarkedet i undersøgelsesperioden til priser, der på trods af den gældende antidumpingtold var lavere end EF-erhvervsgrenens priser.(114) Den nye ledelse i Ferroven og moderselskabet Ferroatlántica hævdede imidlertid også, at de ikke havde til hensigt at sælge ferrosilicium, der fremstilles i Venezuela, til lave priser på fællesskabsmarkedet. De påstod, at ferrosilicium, der fremstilles i Venezuela, skulle sælges på de amerikanske markeder, og at den spanske produktion fortsat skulle sælges på markedet i Fællesskabet. Disse påstande blev godtaget, da EF-producenten kunne påvise, at investeringerne i produktionsanlæggene var blevet opretholdt, og at det var usandsynligt, at selskabet ville sælge til lave priser på dets eget marked og således bringe disse investeringer i fare. Det ville da også kun blive anset for en normal økonomisk adfærd, at en EF-producent forsøger at opretholde priserne på sit eget marked og samtidig maksimere fortjenesten på salget af ferrosilicium, der fremstilles i Venezuela.(115) Som nævnt i betragtning 84 har det store amerikanske marked givet Ferroven nye afsætningsmuligheder siden august 1999.Konklusion(116) Selv om det ikke kunne udelukkes, at der ville forekomme import fra Venezuela til Fællesskabet, var det ikke sandsynligt, at de pågældende eksportpriser og -mængder ville forvolde væsentlig skade. Det konkluderes derfor, at det ikke er sandsynligt, at der igen vil blive forvoldt skade i forbindelse med importen af ferrosilicium fremstillet af Ferroven.Kina, Kasakhstan, Rusland og UkraineSandsynlige eksportpriser(117) Selv om importmængderne i undersøgelsesperioden var for små til, at der kunne foretages meningsfulde underbudsberegninger, var cif-priserne på denne import betydeligt lavere end EF-erhvervsgrenens priser. Priserne på eksporten fra disse lande til andre tredjelande, omregnet til en beregnet pris, cif-Fællesskabets grænse, var også betydeligt lavere end EF-erhvervsgrenens priser. Desuden konkluderedes det i betragtning 52, 62, 71 og 79, at der er sandsynlighed for fornyet dumping fra disse lande, hvis foranstaltningerne får lov at udløbe. Det kan derfor konkluderes, at eksporten fra disse lande til fællesskabsmarkedet sandsynligvis vil finde sted til dumpingpriser, som ligger væsentligt under EF-erhvervsgrenens priser, hvis foranstaltningerne udløber.Sandsynlige eksportmængder(118) Kommissionen undersøgte lagerbeholdninger og ledig kapacitet for hvert af de pågældende lande.(119) Som konkluderet i betragtning 51 på grundlag af de foreliggende oplysninger vil der være betydelig kapacitet og lagerbeholdning i Kina til at kunne genoptage en betydelig eksport til Fællesskabet, hvis foranstaltningerne udløber.(120) Som nævnt i betragtning 60 til 62 havde den eneste kendte eksporterende producent i Kasakhstan betydelig potentiel og reel ledig kapacitet, som vil kunne benyttes til at fremstille ferrosilicium til eksport til Fællesskabet.(121) I betragtning 70 konstateredes det, at der var en stor ledig kapacitet i Rusland, som vil kunne anvendes til eksport til Fællesskabet, hvis foranstaltningerne udløber.(122) Som nævnt i betragtning 78 er der en betydelig ledig kapacitet i Ukraine, som vil kunne anvendes til at producere ferrosilicium til eksport til Fællesskabet.(123) Det blev endvidere konstateret, at en del af den ledige produktionskapacitet i Kasakhstan og Rusland vil kunne omstilles til at producere andre ferrolegeringer, som f.eks. ferrochrom, især med tanke på at antidumpingforanstaltningerne vedrørende importen til Fællesskabet af ferrochrom med oprindelse i disse lande udløb den 25. marts 2000(11). Kommissionen fandt imidlertid, at der stadig ville være en betydelig kapacitet, som kunne anvendes til produktion af ferrosilicium til eksport fra disse lande.(124) Som nævnt i betragtning 19 var importen med oprindelse i Kina, Kasakhstan, Rusland og Ukraine fra og med august 1999 ikke længere omfattet af antidumpingforanstaltninger på det amerikanske marked. I betragtning af det amerikanske markeds størrelse og prisniveau synes der at være mulighed for at øge importen med oprindelse i disse lande til USA, især med tanke på at importen var meget begrænset, inden de amerikanske myndigheder besluttede at ophæve foranstaltningerne. Der ville ikke desto mindre stadig være en betydelig kapacitet, der ville kunne anvendes til eksport til markedet i Fællesskabet.Konklusion(125) I lyset af konstateringen af fortsat og fornyet dumping og den nuværende store kapacitet i Kina, Kasakhstan, Rusland og Ukraine og på trods af de forskellige faktorer, der kan reducere den kapacitet, der er til rådighed for eksporten til Fællesskabet som beskrevet ovenfor, konkluderede Kommissionen, at dumpingimporten til fællesskabsmarkedet fra disse lande vil kunne stige betydeligt, hvis foranstaltningerne udløber.3. Konklusion vedrørende sandsynligheden for fornyet skade for EF-erhvervsgrenen(126) Fællesskabsmarkedet for ferrosilicium forventes at forblive forholdsvis stabilt på mellemlang sigt, eftersom efterspørgslen stort set er fast knyttet til stålproduktionen. EF-erhvervsgrenen tegnede sig for 16,5 % af markedet i undersøgelsesperioden, og dens samlede kapacitet ville højst kunne have givet den en markedsandel på 23 %.(127) Hvis foranstaltningerne ophæves, kan EF-erhvervsgrenens nuværende markedsandel blive svækket som følge af stigende importmængder. Det er imidlertid vanskeligt at vurdere, hvor meget den vil blive svækket.For det første har brugerindustrien hævdet, at den på grund af forsyningskvaliteten og -sikkerheden fortsat vil købe noget af sin ferrosilicium fra EF-erhvervsgrenen, selv hvis foranstaltningerne ophæves. Selv om der ikke kunne drages nogen endelig konklusion vedrørende brugerindustriens påstand, synes den underbygget af, at tre store brasilianske eksporterende producenter ikke øgede deres eksport til Fællesskabet, da de blev omfattet af en nultold.For det andet er Norge, som nævnt ovenfor, den største aktør på fællesskabsmarkedet. De norske eksporterende producenters reaktion på en øget importmængde fra de pågældende lande vil være afgørende for hver enkelt aktørs stilling på fællesskabsmarkedet.(128) Da EF-erhvervsgrenen er en forholdsvis lille aktør på fællesskabsmarkedet, vil dens største problem blive udviklingen i salgspriserne, som igen ville have en umiddelbar indvirkning på rentabiliteten. Hvis foranstaltningerne udløber, vil pristrykket fra importen fra de pågældende lande helt klart stige, men det er uvist, hvilke virkninger dette vil få for EF-erhvervsgrenen. Dette skyldes, at brugerindustrien, som nævnt ovenfor, muligvis vil fortsætte med at købe ferrosilicium fra EF-erhvervsgrenen.(129) I lyset af konstateringen af, at der er sandsynlighed for fortsat og fornyet dumping, og at dumpingimporten med oprindelse i Kina, Kasakhstan, Rusland og Ukraine måske vil stige betydeligt, hvis foranstaltningerne udløber, konkluderes det, at EF-erhvervsgrenens situation vil blive forværret. Selv om det er vanskeligt at vurdere omfanget af denne forværring, er det ikke desto mindre sandsynligt, at der igen vil blive forvoldt skade i betragtning af, at erhvervsgrenens priser og rentabilitet er faldende. For Venezuelas vedkommende er det ikke sandsynligt, at det vil få nogen væsentlig skadelig virkning, hvis foranstaltningerne udløber.F. FÆLLESSKABETS INTERESSER1. Generelle bemærkninger(130) Kommissionen undersøgte, om det samlet set ville være i Fællesskabets interesse at opretholde antidumpingforanstaltningerne.(131) Antidumpingforanstaltningerne vedrørende importen af ferrosilicium har været i kraft siden 1983 hvad angår Venezuela, siden 1987 hvad angår Brasilien, Kasakhstan, Rusland og Ukraine og siden 1993 hvad angår Kina.(132) EF-erhvervsgrenens situation siden 1994 er udførligt beskrevet i betragtning 96 til 110. Perioden mellem 1987 og undersøgelsesperioden blev imidlertid analyseret for at vurdere, om det ville være i Fællesskabets interesse at videreføre foranstaltningerne, og hvilke virkninger henholdsvis en videreførelse og ikke-videreførelse ville få for EF-erhvervsgrenens fremtidige situation. Formålet med denne vurdering var at vise, hvilke virkninger antidumpingforanstaltningerne har haft for EF-erhvervsgrenens generelle udvikling i den periode, hvor foranstaltningerne har været i kraft.(133) Ansøgeren satte spørgsmålstegn ved denne fremgangsmåde, eftersom det ikke var før end i 1993/94, at alle de pågældende seks lande var omfattet af foranstaltninger. Ansøgeren gjorde endvidere opmærksom på, at de gældende foranstaltninger ikke beskyttede EF-erhvervsgrenen tilstrækkeligt mod dumpingimporten før 1993/94, jf. forordning (EF) nr. 3359/93.(134) Det står klart for Kommissionen, at EF-erhvervsgrenens situation var blevet forværret i 1993/94 i forhold til de tidligere år. I den nuværende undersøgelse undersøgte Kommissionen imidlertid, om den yderligere beskyttelse havde gjort det muligt for erhvervsgrenen at vende den tidligere negative udvikling, og det var derfor berettiget at undersøge denne tidligere periode.2. EF-erhvervsgrenenÆndring af EF-erhvervsgrenens situation(135) Som nævnt i betragtning 97 bestod EF-erhvervsgrenen i 1987 af mindst otte selskaber. Der skal også tages højde for produktionen af ferrosilicium i det tidligere DDR før den tyske genforening i 1990 og i Sverige før landets tiltrædelse af Fællesskabet i 1995. På baggrund af de forskellige oplysninger, der blev offentliggjort i forbindelse med tidligere procedurer, samt oplysninger fra ansøgeren vurderede Kommissionen, at den "rekonstruerede" produktion i Fællesskabet i 1987 (dvs. for alle producenter i Fællesskabets nuværende 15 medlemsstater) var på mindst 200000 tons. Produktionen faldt til 103000 tons i undersøgelsesperioden, hvilket svarer til en nedgang på ca. 50 % siden 1987 (og en endnu større nedgang i markedsandelen, eftersom det skønnes, at markedet er vokset med mindst 20 % siden da).(136) Denne nedgang i produktionen og markedsandelen (på grundlag af de rekonstruerede tal) skyldes bl.a., at der kun var tre aktive selskaber tilbage ved udgangen af undersøgelsesperioden. Selv om produktionen for disse tre selskaber steg en smule fra 1994 til undersøgelsesperioden, som beskrevet i betragtning 100, skal det bemærkes, at tallene for deres markedsandel og beskæftigelse viser, at den negative udvikling, der fandt sted mellem 1987 og 1994, fortsatte i den betragtede periode. I den forbindelse skal det bemærkes, at denne udvikling ville være endnu mere negativ, hvis der blev taget højde for de to EF-producenter, som stadig drev virksomhed i 1994, men ikke i undersøgelsesperioden. I modsætning hertil steg markedsandelen for importen med oprindelse i Norge med ca. 20 procentpoint fra 1987 til undersøgelsesperioden.Virkningerne af foranstaltningernes videreførelse(137) Grunden til, at der blev færre producenter af ferrosilicium i Fællesskabet, var, at en række selskaber indstillede deres produktion, og at andre selskaber fusionerede eller blev opkøbt. På trods af disse ændringer var EF-erhvervsgrenens situation svagere i undersøgelsesperioden end i 1987 og 1994.(138) Denne fortsatte nedgang fandt desuden sted over en lang periode, hvor importen var omfattet af antidumpingtold. I den forbindelse konstaterede Kommissionen, at hverken forordning (EF) nr. 3359/93, der indførtes i 1993 for en periode på fem år, eller forordning (EF) nr. 621/94 fra 1994 havde haft den forventede afhjælpende virkning for EF-erhvervsgrenen. Foranstaltningerne i disse forordninger skulle bl.a. sætte EF-erhvervsgrenen i stand til at konkurrere på lige fod med dumpingimporten for at forhindre, at der forvoldtes yderligere skade i form af bl.a. virksomhedslukninger, faldende beskæftigelse og tab af markedsandele osv. Nedskæringerne inden for erhvervsgrenen fortsatte imidlertid på trods af disse foranstaltninger.(139) Ansøgeren gjorde opmærksom på en række indikatorer, som viste, at EF-erhvervsgrenen havde draget fordel af disse foranstaltninger siden 1994, især hvad angår kapacitetsudnyttelse, produktivitet og fortjeneste. Kommissionen konstaterede, at denne forbedring først og fremmest var forbundet med omstruktureringen og indskrænkningen af EF-erhvervsgrenen. Undersøgelsen viste således, at selv om importmængden fra de pågældende lande var begrænset, var to selskaber blevet lukket ved udgangen af den betragtede periode, beskæftigelsen var faldet med 9 % i de tilbageværende tre selskaber, markedsandelen var faldet, og fortjenesten var også blevet forværret. Det konkluderedes derfor, at der ikke blev opnået de forventede afhjælpende virkninger.(140) På denne baggrund konkluderede Kommissionen, at EF-erhvervsgrenen ikke havde været i stand til at drage fordel af foranstaltningerne, som i det mindste fra 1994 tydeligvis havde været effektive. Det blev derfor ikke anset for godtgjort, at EF-erhvervsgrenen ville nyde godt af, at foranstaltningerne videreførtes i fem år mere.Virkningerne af foranstaltningernes udløb(141) I betragtning 126 til 130 undersøgte Kommissionen, hvilke virkninger det ville få for EF-erhvervsgrenen, hvis foranstaltningerne over for de pågældende lande udløb. Det konkluderedes, at den største virkning for EF-erhvervsgrenens situation i dette tilfælde ville være et generelt pristryk fra dumpingimporten. Under disse omstændigheder ville EF-erhvervsgrenen stå over for en faldende rentabilitet, som kunne føre til en beslutning om at indskrænke produktionen af ferrosilicium i Fællesskabet. Det var imidlertid vanskeligt at vurdere, hvor meget EF-erhvervsgrenens situation helt præcist ville blive forværret, især i betragtning af brugernes behov for at bevare sikre forsyningskilder i Fællesskabet.3. Følgevirkninger for importørerne(142) Kommissionen undersøgte interesserne for Fællesskabets importører af ferrosilicium fra de pågældende lande og modtog en gyldig besvarelse af spørgeskemaet fra et af selskaberne. Det fremgik af undersøgelsen, at dette selskab havde gode muligheder for at øge sin omsætning, hvis foranstaltningerne udløb.(143) På baggrund af ovenstående, og i mangel af argumenter for det modsatte, konkluderede Kommissionen, at foranstaltningernes udløb ville have positive følgevirkninger for de berørte importvirksomheder, da der var mulighed for betydelige omsætningsstigninger. På grund af det ringe antal besvarelser fra importørerne blev dette imidlertid ikke anset for at have afgørende betydning i undersøgelsen af Fællesskabets interesser.4. Følgevirkninger for brugerne(144) På Fællesskabets marked anvendes ferrosilicium næsten udelukkende til at producere stål og støbejern. Det anvendes enten til at indføre silicium som et legeringsmiddel ved fremstilling af stålprodukter af høj kvalitet eller som deoxideringsmiddel.(145) Kommissionen modtog oplysninger fra fem brugere og en brugersammenslutning. På grundlag af deres besvarelser af spørgeskemaet blev det konstateret, at ferrosilicium udgjorde 0,86 % af disse selskabers produktionsomkostninger i 1998. Kommissionen efterprøvede disse oplysninger i forhold til offentligt tilgængelige statistikker og anså det for rimeligt at gå ud fra, at omkostningerne til ferrosilicium i gennemsnit udgjorde 0,8 % af produktionsomkostningerne for brugerindustrien i undersøgelsesperioden. Dette skøn var lidt lavere end ansøgerens vurdering.(146) Brugersammenslutningen hævdede, at det var vigtigt for konkurrencen på fællesskabsmarkedet, at foranstaltningerne udløb. Dette blev begrundet med, at foranstaltningerne næsten havde afskaffet importen af ferrosilicium med oprindelse i Kina, Ukraine, Rusland og Kasakhstan og havde reduceret importen fra Brasilien og Venezuela til meget begrænsede mængder. Brugerne forklarede, at de nuværende foranstaltninger i høj grad begrænsede brugerindustriens forsyningskilder og fastholdt priserne på et kunstigt højt niveau på fællesskabsmarkedet. De forklarede desuden, at stålproducenter i Fællesskabet i øjeblikket havde svært ved at konkurrere med stålproducenter uden for Fællesskabet, som kunne købe ferrosilicium uden antidumpingtold.(147) Kommissionen undersøgte disse påstande og fastsatte følgende:- Foranstaltningernes udløb vil føre til et større antal leverandører på fællesskabsmarkedet, hvilket helt klart vil være til fordel for stålproducenterne i Fællesskabet, som vil nyde godt af lavere omkostninger.- Priserne på ferrosilicium på det amerikanske marked faldt med 15 %, efter at antidumpingforanstaltningerne blev fjernet i 1999. Hvis ophævelsen af antidumpingforanstaltningerne har den samme virkning for priserne på ferrosilicium i Fællesskabet som på det amerikanske marked, vil stålproducenterne i Fællesskabet kunne spare op til 15 % af deres omkostninger til ferrosilicium, dvs. ca. 60 mio. EUR (15 % af Fællesskabets ferrosiliciummarked på 406 mio. EUR i undersøgelsesperioden).(148) Ansøgeren hævdede, at Kommissionen afveg fra sin almindelige praksis ved at vurdere, hvilke omkostninger indførelsen af foranstaltninger har haft for brugerne af ferrosilicium, især fordi omkostninger af en tilsvarende størrelse ifølge ansøgeren blev anset for ubetydelige i forbindelse med visse andre antidumpingundersøgelser. Ansøgeren hævdede også, at disse omkostninger i den nuværende undersøgelse vedrørende ferrosilicium ikke stod i misforhold til de fordele, som foranstaltningerne kunne forventes at få for EF-erhvervsgrenen.(149) Efter Kommissionens opfattelse forudsætter fornyede undersøgelser, som f.eks. den foreliggende undersøgelse, pr. definition en vurdering af virkningerne af de gældende foranstaltninger. Der kan ikke ses bort fra, at foranstaltningerne for de fleste af de pågældende lande har været i kraft i mere end fem år (f.eks. har Venezuela været omfattet af foranstaltninger siden 1983). Da foranstaltningerne i dette tilfælde har været i kraft i en lang periode, har Kommissionen taget højde for, at disse foranstaltninger har medført ekstra omkostninger for brugerne i mange år. I denne forbindelse var det rimeligt at vurdere, hvilke virkninger foranstaltningerne som led i undersøgelsen af de forskellige involverede parters interesser har haft for brugerne, mens de har været i kraft.(150) Kommissionen konstaterede også, at selv om en række indikatorer viste, at ferrosiliciums andel af brugerindustriens omkostninger er steget mellem 1994 og 1998, forblev disse omkostninger forholdsvis begrænsede som beskrevet i betragtning 146. Selv om det er klart, at antidumpingforanstaltningerne kun øgede disse omkostninger marginalt på årsbasis, da brugerne skulle afholde disse omkostninger over en lang årrække, har foranstaltningerne en betydelig kumulativ virkning, som der bør tages hensyn til.5. Konklusion om Fællesskabets interesser(151) Det fremgår tydeligt af ovenstående, at EF-erhvervsgrenen ikke har været i stand til at drage tilstrækkelig fordel af de foranstaltninger, der blev indført i 1987. Dette fremgår af, at den hverken var i stand til at styrke eller at fastholde sin stilling på fællesskabsmarkedet, selv om importen fra de pågældende lande næsten forsvandt fra markedet efter vedtagelsen af antidumpingforanstaltninger. EF-erhvervsgrenen var heller ikke stand til at overtage markedsandele fra de EF-producenter, der forsvandt fra markedet. I denne forbindelse er det værd at bemærke, at EF-erhvervsgrenens tabte markedsandele i Fællesskabet i denne periode modsvares af stigningen i markedsandelen for de norske eksporterende producenter, hvis kvalitet, forsyningssikkerhed og priser kan sammenlignes med EF-erhvervsgrenens.(152) Desuden har stålproducenterne i Fællesskabet i denne lange periode med antidumpingforanstaltninger lidt under negative følgevirkninger i form af ekstra omkostninger, især når de kumuleres over gyldighedsperioden for de antidumpingforanstaltninger, der er omfattet af den fornyede undersøgelse.(153) De nøjagtige følgevirkninger af foranstaltningernes udløb for EF-erhvervsgrenen er uklare, og tidligere erfaringer viser, at det ikke er sikkert, at en opretholdelse af foranstaltningerne vil medføre betydelige fordele for EF-erhvervsgrenen. Derimod er det tydeligt, at stålindustrien i lang tid har været udsat for kumulerede negative virkninger, som ville blive unødigt forlænget, hvis foranstaltningerne blev opretholdt.(154) Kommissionen kunne derfor klart konkludere, at en opretholdelse af de gældende foranstaltninger ville være i strid med Fællesskabets interesser efter at have vurderet følgevirkningerne af henholdsvis en videreførelse og ophævelse af foranstaltningerne for alle involverede parters interesser, jf. artikel 21 i grundforordningen. Foranstaltningerne bør derfor udløbe.G. AFSLUTNING AF PROCEDUREN(155) Det konkluderes derfor, at denne procedure bør afsluttes, og at de antidumpingforanstaltninger, der blev vedtaget den 9. december 1993 ved forordning (EF) nr. 3359/93 og den 19. marts 1994 ved forordning (EF) nr. 621/94, bør udløbe -TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:Eneste artikelAntidumpingproceduren vedrørende importen af ferrosilicium, henhørende under KN-kode 72022110, 7202 21 90 og 7202 29 90 og med oprindelse i Brasilien, Folkerepublikken Kina, Kasakhstan, Rusland, Ukraine og Venezuela, afsluttes.Udfærdiget i Bruxelles, den 21. februar 2001.På Kommissionens vegnePascal LamyMedlem af Kommissionen(1) EFT L 56 af 6.3.1996, s. 1.(2) EFT L 257 af 11.10.2000, s. 2.(3) EFT L 302 af 9.12.1993, s. 1.(4) EFT L 3 af 5.1.1994, s. 1.(5) EFT L 42 af 14.2.1998, s. 1.(6) EFT L 77 af 19.3.1994, s. 48.(7) EFT L 369 af 18.12.1992, s. 1.(8) EFT L 166 af 1.7.1999, s. 91.(9) EFT C 177 af 10.6.1998, s. 4.(10) EFT C 382 af 9.12.1998, s. 9.(11) EFT L 76 af 25.3.2000, s. 23.