title: EFTA-Tilsynsmyndighedens afgørelse nr. 471/09/KOL af 25. november 2009 om 74. ændring af de proceduremæssige og materielle regler for statsstøtte ved indføjelse af et nyt kapitel om kriterierne for vurdering af foreneligheden af individuelt anmeldt statsstøtte til uddannelse

text:
               8.9.2011

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 231/23

         EFTA-TILSYNSMYNDIGHEDENS AFGØRELSE
   Nr. 471/09/KOL
   af 25. november 2009
   om 74. ændring af de proceduremæssige og materielle regler for statsstøtte ved indføjelse af et nyt kapitel om kriterierne for vurdering af foreneligheden af individuelt anmeldt statsstøtte til uddannelse
   EFTA-TILSYNSMYNDIGHEDEN (1),
   SOM HENVISER TIL aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (2), særlig artikel 61-63, og protokol 26 til denne aftale,
   SOM HENVISER TIL aftalen mellem EFTA-staterne om oprettelse af en tilsynsmyndighed og en domstol (3), særlig artikel 24 og artikel 5, stk. 2, litra b),
   SOM TAGER I BETRAGTNING, at Tilsynsmyndigheden i henhold til artikel 24 i aftalen om Tilsynsmyndigheden og Domstolen skal sætte EØS-aftalens bestemmelser om statsstøtte i kraft,
   SOM TAGER I BETRAGTNING, at Tilsynsmyndigheden i henhold til artikel 5, stk. 2, litra b), i aftalen om Tilsynsmyndigheden og Domstolen skal udstede meddelelser og retningslinjer for sager, der er behandlet i EØS-aftalen, hvis dette er udtrykkeligt fastsat i denne aftale eller i aftalen om Tilsynsmyndigheden og Domstolen, eller hvis Tilsynsmyndigheden finder det nødvendigt,
   SOM ERINDRER OM de proceduremæssige og materielle regler for statsstøtte, som Tilsynsmyndigheden vedtog den 19. januar 1994 (4),
   SOM TAGER I BETRAGTNING, at Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, i det følgende benævnt »Europa-Kommissionen«, den 11. august 2009 offentliggjorde en meddelelse om kriterierne for vurderingen af foreneligheden af individuelt anmeldt statsstøtte til uddannelse (5),
   SOM TAGER I BETRAGTNING, at ovennævnte meddelelse også er relevant for Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde,
   SOM TAGER I BETRAGTNING, at der skal sikres en ensartet anvendelse af statsstøttereglerne i hele Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde,
   SOM TAGER I BETRAGTNING, at Tilsynsmyndigheden ifølge punkt II under overskriften »GENERELT« i slutningen af bilag XV til EØS-aftalen efter høring af Europa-Kommissionen skal vedtage retsakter, der svarer til dem, som Europa-Kommissionen vedtager,
   SOM HAR HØRT Europa-Kommissionen,
   SOM ERINDRER OM, at Tilsynsmyndigheden har hørt EFTA-staterne ved skrivelse om spørgsmålet af 2. oktober 2009 (sag nr. 532318, 532294 og 532322),
   HAR TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   Statsstøtteretningslinjerne ændres ved indsættelse af et nyt kapitel om kriterierne for vurdering af foreneligheden af individuelt anmeldt statsstøtte til uddannelse. Det nye kapitel findes i bilaget til denne afgørelse.
   Artikel 2
   Kun den engelske udgave er autentisk.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 25. november 2009.

            På EFTA-Tilsynsmyndighedens vegne

         Per SANDERUD

            Formand

         Kurt JÄGER

            Medlem af Kollegiet

      (1)  I det følgende benævnt »Tilsynsmyndigheden«.

      (2)  I det følgende benævnt »EØS-aftalen«.

      (3)  I det følgende benævnt »aftalen om Tilsynsmyndigheden og Domstolen«.

      (4)  Retningslinjer for anvendelse og fortolkning af artikel 61 og 62 i EØS-aftalen og artikel 1 i protokol 3 til aftalen om Tilsynsmyndigheden og Domstolen vedtaget og udstedt af Tilsynsmyndigheden den 19. januar 1994, offentliggjort i EFT L 231 af 3.9.1994, s. 1, og EØS-tillæg nr. 32 af 3.9.1994, s. 1. I det følgende benævnt »retningslinjerne for statsstøtte«. Den ajourførte version af retningslinjerne for statsstøtte findes på Tilsynsmyndighedens websted: http://www.eftasurv.int/state-aid/legal-framework/state-aid-guidelines/

      (5)  Offentliggjort i EUT C 188 af 11.8.2009, s. 1.

      BILAG

         KRITERIERNE FOR VURDERINGEN AF FORENELIGHEDEN AF INDIVIDUELT ANMELDT STATSSTØTTE TIL UDDANNELSE
          (1)

      1.   Indledning

                  1.

                  Erhvervsuddannelse har sædvanligvis positive eksterne virkninger for samfundet som helhed, idet der dermed skabes en større kreds af faglærte arbejdstagere, som virksomhederne kan trække på, og det øger samtidig økonomiens konkurrenceevne og fremmer et videnbaseret samfund, som vil være i stand til at udvikle sig i en mere nyskabende retning.

                  2.

                  Virksomhederne vil dog eventuelt tilbyde et ud fra en samfundsmæssig synsvinkel mindre optimalt uddannelsesniveau, hvis de ansatte frit kan skifte arbejdsgiver og andre virksomheder nyde godt af at ansætte personale, som de førstnævnte virksomheder har uddannet. Dette er navnlig tilfældet i relation til erhvervsuddannelse i færdigheder, som kan overføres mellem virksomheder. Statsstøtte vil kunne hjælpe til at skabe ekstra incitamenter for arbejdsgiverne til at tilbyde uddannelse på et samfundsmæssigt ønskværdigt niveau.

                  3.

                  Dette kapitel indeholder en vejledende beskrivelse af, hvilke kriterier EFTA-Tilsynsmyndigheden, i det følgende benævnt »Tilsynsmyndigheden«, vil anvende i forbindelse med sin vurdering af uddannelsesstøtte. Vejledningen skal medvirke til at skabe gennemsigtighed for Tilsynsmyndighedens begrundelser med henblik på at skabe forudsigelighed og retssikkerhed. I medfør af artikel 6, stk. 1, litra g), i den retsakt, der er nævnt i punkt 1j i bilag XV til EØS-aftalen (Kommissionens forordning (EF) nr. 800/2008 af 6. august 2008 om visse former for støttes forenelighed med fællesmarkedet i henhold til traktatens artikel 87 og 88 (generel gruppefritagelsesforordning) (2) som tilpasset til EØS-aftalen ved protokol 1 til denne aftale (3) (i det følgende benævnt »gruppefritagelsesforordningen«), skal vejledningen gælde for al individuel uddannelsesstøtte, hvad enten den ydes på et ad hoc-grundlag eller på basis af en støtteordning, hvis tilskuddet overstiger 2 mio. EUR pr. uddannelsesprojekt.

                  4.

                  Kriterierne i denne vejledning vil ikke blive anvendt mekanisk. Hvor tilbundsgående Tilsynsmyndighedens vurdering vil være, og hvilke oplysninger den får brug for, afhænger af risikoen for konkurrencefordrejninger. Støtteforanstaltningens art er bestemmende for undersøgelsens omfang.

            2.   Støttens positive virkninger

      2.1.   Markedssvigt

                  5.

                  Faglærte arbejdstagere bidrager til at øge virksomheders produktivitet og konkurrenceevne. Arbejdsgivere og ansatte kan dog have flere grunde til ikke at investere nok i uddannelse. De ansatte kan begrænse deres investering i uddannelse, hvis de er uvillige til at tage en risiko, har finansielle problemer eller problemer med at kommunikere til fremtidige arbejdsgivere, hvilket videnniveau de har erhvervet.

                  6.

                  Virksomhederne kunne afholde sig fra at uddanne deres stab på et niveau, som ville være optimalt for samfundet som helhed. Dette skyldes svagheden i markedsmekanismerne, som er en konsekvens af de positive eksterne virkninger af uddannelse på den ene side, og problemet med at sikre fordelene af uddannelsestiltag, hvis de ansatte frit kan skifte arbejdsplads, på den anden. Virksomhederne kan eventuelt investere mindre i uddannelse, hvis de er bange for, at en ansat efter at have gennemgået et uddannelsesforløb forlader virksomheden, inden den har fået nytte af sin investering. Virksomhederne kan være tilbageholdende med at tilbyde deres ansatte tilstrækkelig uddannelse, medmindre det omgående betaler sig, eller uddannelsestilbuddet specifikt dækker den pågældende virksomheds behov, eller medmindre det i særlige kontraktklausuler bestemmes, at den ansatte, som er blevet uddannet, ikke må forlade virksomheden, før uddannelsesomkostningerne er blevet afskrevet eller (en del) af uddannelsesomkostningerne er blevet refunderet.

                  7.

                  Underinvestering i uddannelse kan også forekomme, selvom virksomheden helt kan dække sin investering ind, men hvor dens private fordele er mindre end fordelene for samfundet som helhed. Sådanne positive eksterne virkninger af uddannelse kan navnlig opstå, hvis uddannelsen bidrager til at forbedre overflyttelige kvalifikationer, dvs. kvalifikationer, som kan udnyttes i mere end én virksomhed. Specifikke uddannelsestiltag giver derimod kun produktivitetsgevinster i et specifikt firma og kan let fastholdes af firmaerne (4). Der vil således være færre positive eksterne virkninger forbundet med sådan virksomhedsspecifik uddannelse end med generel uddannelse, hvor der i videre omfang vil være sådanne eksterne virkninger.

                  8.

                  Hvor virksomheder pådrager sig større udgifter og ikke har nogen sikkerhed for fordelene ved uddannelse af dårligt stillede eller handicappede arbejdstagere (5), kan de have grunde til at tilbyde disse grupper mindre uddannelse. Dog kan man forvente, at uddannelse af dårligt stillede og handicappede arbejdstagere sædvanligvis vil få positive eksterne virkninger for samfundet som helhed (6).

                  9.

                  EFTA-staterne bør kunne bevise, at der foreligger markedssvigt til at berettige til støtte. Tilsynsmyndigheden vil i sin vurdering tage bl.a. følgende forhold i betragtning:

                              1.

                              Uddannelsens indhold — hvad enten den er specifik eller generel som defineret i artikel 38 i gruppefritagelsesforordningen. Et uddannelsesprojekt kan have både en generel og en specifik del. Generel uddannelse giver flere positive eksterne virkninger.

                              2.

                              Mulighed for overflytning af kvalifikationer, som er erhvervet under uddannelsen. Jo flere overflyttelige kvalifikationer der er tale om, jo større chance er der for positive eksterne virkninger. Uddannelse anses for at give overflyttelige kvalifikationer, hvis den f.eks.:

                                          a)

                                          tilrettelægges af flere selvstændige virksomheder i fællesskab, eller ansatte i forskellige virksomheder kan deltage i uddannelsen

                                          b)

                                          certificeres, giver et anerkendt diplom eller valideres af offentlige myndigheder eller institutioner

                                          c)

                                          rettes mod personalekategorier, som er kendetegnet ved høj udskiftning i virksomheden og den pågældende sektor

                                          d)

                                          kunne være af værdi for den ansatte ud over vedkommendes aktuelle arbejde (fremtidige jobs i en anden virksomhed, det sociale liv, trivsel osv.).

                              3.

                              Deltagere i uddannelsesforløbet: inddragelse af visse kategorier af handicappede eller dårligt stillede arbejdstagere kan øge de positive eksterne virkninger af uddannelsen.

            2.2.   Er statsstøtte et velegnet politisk instrument?

                  10.

                  Statsstøtte er ikke det eneste politikinstrument, som EFTA-staterne har til rådighed til at fremme uddannelsestiltag. Uddannelse sikres i de fleste tilfælde gennem uddannelsessystemet (f.eks. universiteter, skoler, erhvervsuddannelse, som varetages eller sponsoreres af statslige myndigheder). Også enkeltpersoner kan uddanne sig med eller uden støtte fra deres arbejdsgiver.

                  11.

                  Når EFTA-staten har overvejet andre politiske løsninger, og det er fastslået, at der er fordele ved at anvende et selektivt instrument som statsstøtte til en specifik virksomhed, anses de pågældende foranstaltninger for at være egnede instrumenter. Tilsynsmyndigheden vil navnlig tage hensyn til de konsekvensanalyser, som EFTA-staten måtte have foretaget vedrørende den påtænkte foranstaltning.

            2.3.   Støttens tilskyndelsesvirkning og nødvendighed

                  12.

                  Statsstøtte til uddannelse skal resultere i, at støttemodtageren ændrer adfærd, således at vedkommende tilbyder flere og/eller bedre uddannelsestilbud end det ville have været tilfældet uden støtten. Hvis der ikke opstår en forøgelse kvantitativt eller kvalitativt i de planlagte uddannelsesaktiviteter, anses støtte ikke for at have en tilskyndelsesvirkning.

                  13.

                  Tilskyndelsesvirkningen kan påvises ved en kontrafaktisk analyse, hvor der foretages en sammenligning af den tilsigtede uddannelsesaktivitet med og uden støtte. De fleste arbejdsgivere finder det nødvendigt at uddanne deres arbejdsstyrke, for at deres virksomheder kan fungere ordentligt. Det er ikke givet, at statsstøtte til uddannelse, særlig specifik uddannelse, altid er nødvendig.

                  14.

                  EFTA-staterne skal over for Tilsynsmyndigheden påvise tilstedeværelse af en tilskyndelsesvirkning og støttens nødvendighed. Modtageren skal for det første have indgivet en ansøgning til den pågældende EFTA-stat, før den igangsætter uddannelsesprojektet. For det andet bør EFTA-staten godtgøre, at statsstøtten sammenholdt med situationen uden sådan statsstøtte resulterer i en forøgelse af uddannelsesprojektet med hensyn til størrelse, sigte eller målgruppe. At der bliver tale om et udvidet uddannelsestilbud kan udledes af f.eks. et større antal uddannelsestimer eller kurser, større deltagerkreds, skift fra virksomhedsspecifik uddannelse til generel uddannelse eller større inddragelse af visse kategorier af dårligt stillede eller handicappede arbejdstagere.

                  15.

                  Tilsynsmyndigheden vil i sin vurdering tage bl.a. følgende forhold i betragtning:

                              a)

                              intern dokumentation fra støttemodtageren for uddannelsesudgifter, budgetter, deltagere, indhold og planlægning for to scenarier: uddannelse med støtte og uddannelse uden støtte

                              b)

                              eventuel retlig forpligtelse for arbejdsgiverne til at tilbyde en bestemt type uddannelse (f.eks. sikkerhed): Hvis der findes en sådan forpligtelse, vil Tilsynsmyndigheden normalt konkludere, at der ikke består nogen tilskyndelsesvirkning

                              c)

                              det forelagte projekts troværdighed, f.eks. med reference til og sammenligning med foregående års uddannelsesbudgetter

                              d)

                              forholdet mellem uddannelsesprogrammet og støttemodtageres forretningsvirksomhed: Jo nærmere det er, desto mindre sandsynligt er det, at der består en tilskyndelsesvirkning. F.eks. vil uddannelse i tilslutning til indførelse af ny teknologi i en specifik sektor sandsynligvis ikke have nogen tilskyndelsesvirkning, da virksomhederne ikke har andet valg end at uddanne deres ansatte i brugen af den nye teknologi.

            2.4.   Støttens proportionalitet

                  16.

                  EFTA-staten skal godtgøre, at støtten er nødvendig, og at beløbet begrænses til det absolut nødvendige for at opfylde støttens formål.
                  Støtteberettigede omkostninger skal beregnes efter artikel 39 i gruppefritagelsesforordningen og begrænses til omkostningerne ved uddannelsestiltag, som ikke ville blive gennemført uden støtte.
                  EFTA-staterne bør føre bevis for, at støttebeløbet ikke overstiger den del af de støtteberettigede omkostninger, som ikke kan bæres af virksomheden (7). Støtteintensiteterne må under ingen omstændigheder overstige de i artikel 39 i gruppefritagelsesforordningen fastsatte og skal anvendes på de støtteberettigede omkostninger (8).

            3.   Støttens negative virkninger

                  17.

                  Hvis støtten står i rimeligt forhold til formål, vil dens negative virkninger sandsynligvis være begrænsede, og analysen af de negative virkninger er måske ikke nødvendig (9). Selv når støtten er nødvendig og står i et rimeligt forhold til formålet, således at en given virksomhed kan øge omfanget af den tilbudte uddannelse, kan støtten imidlertid i nogle tilfælde føre til, at støttemodtageren ændrer sin adfærd, hvilket kan fordreje konkurrencen betydeligt. I sådanne tilfælde analyserer Tilsynsmyndigheden sådanne konkurrencefordrejninger. Hvor omfattende en fordrejning støtten kan forvolde, kan variere alt efter støttens karakter og efter de berørte markeder (10).

                  18.

                  De aspekter af støtten, som kan påvirke sandsynligheden for og omfanget af fordrejninger, er følgende:

                              a)

                              selektivitet

                              b)

                              støttens omfang

                              c)

                              gentagelse af støtten og støttens varighed

                              d)

                              støttens virkning for virksomhedens omkostninger.

                  19.

                  F.eks. vil en uddannelsesordning, som benyttes til at anspore virksomheder generelt set i en EFTA-stat til at tilbyde mere uddannelse, sandsynligvis have en anderledes virkning for markedet end et stort støttebeløb, der gives på ad hoc-basis til en enkelt virksomhed for at sætte den i stand til at øge sit uddannelsestilbud. Sidstnævnte form for støtte vil sandsynligvis fordreje konkurrencen mere mærkbart, da støttemodtagerens konkurrenter bliver mindre konkurrencedygtige (11). Fordrejningen vil blive endnu større, hvis uddannelsesomkostningerne i modtagerens økonomi tegner sig for en stor del af de samlede omkostninger.

                  20.

                  I sin vurdering af markedets kendetegn, som kan give et meget klarere billede af, hvilken virkning støtten kan få, vil Tilsynsmyndigheden tage bl.a. følgende forhold i betragtning:

                              a)

                              markedets struktur og

                              b)

                              de særlige kendetegn ved den pågældende sektor eller industri.

                  21.

                  Markedets struktur vurderes ved hjælp af markedskoncentrationen, virksomhedernes størrelse (12), graden af produktdifferentiering (13) og hindringer for markedsadgang og markedsudtræden. Markedsandele og koncentrationsgrader beregnes, når det relevante marked er afgrænset. Generelt kan siges, at jo færre virksomheder der er, desto større er deres markedsandel, og desto mindre konkurrence vil de forventes at komme ud for (14). Hvis det pågældende marked er koncentreret med betydelige adgangshindringer (15), og hvis støttemodtageren er en vigtig aktør på dette marked, er det mere sandsynligt, at konkurrenter vil skulle ændre adfærd som reaktion på støtten.

                  22.

                  Tilsynsmyndigheden vil ved sin undersøgelse af sektorens kendetegn bl.a. se på den uddannede arbejdsstyrkes betydning for virksomhedens drift, eventuel overkapacitet, voksende eller modne industrier eller industrier i nedgang, konkurrerende virksomheders finansieringsstrategier med hensyn til uddannelse (statsstøtte, arbejdstagere, arbejdsgivere). Eksempelvis kan uddannelsesstøtte til en industri i tilbagegang øge risikoen for konkurrencefordrejning ved, at en ineffektiv virksomhed holdes i gang.

                  23.

                  Uddannelsesstøtte kan i særlige tilfælde føre til konkurrencefordrejninger i relation til markedsadgang og -afgang, virkninger på handelsstrømme og fortrængning af investeringer i uddannelse:

            Markedsadgang og -afgang

                  24.

                  På et konkurrencepræget marked sælger virksomheder produkter, som giver fortjeneste. Ved at ændre på omkostningerne ændrer statsstøtte også på rentabiliteten og kan derfor påvirke en virksomheds beslutning om at udbyde et produkt eller ikke. Statsstøtte, som kan nedbringe de løbende produktionsudgifter som f.eks. personaleuddannelse, vil gøre det mere attraktivt at komme ind på markedet og sætte virksomheder, der ellers har beskedne salgsudsigter, i stand til at komme ind på markedet eller indføre nye produkter på bekostning af deres mere effektive konkurrenter.

                  25.

                  Muligheden for at opnå statsstøtte vil også påvirke en virksomheds beslutning om at udtræde fra et marked, hvor den pågældende allerede er aktiv. Statsstøtte til uddannelse kan nedbringe omfanget af tab og sætte en virksomhed i stand til at blive på markedet i længere tid — hvilket kan betyde, at andre, mere effektive virksomheder, der ikke modtager støtte, tvinges til at udtræde fra markedet.

            Virkninger for samhandelsstrømme

                  26.

                  Statsstøtte til uddannelse kan resultere i, at nogle områder får mere favorable produktionsvilkår end andre. Det kan resultere i, at handelsstrømme flyttes til regioner, hvor der ydes sådan støtte.

            Fortrængning af investeringer i uddannelse

                  27.

                  For at overleve på markedet og sikre sig den størst mulige fortjeneste har virksomheder interesse i at investere i personaleuddannelse. Hvor meget en virksomhed er villig til at investere i uddannelse afhænger af, hvor meget konkurrenterne investerer. Virksomheder, som subsidieres af staten, kan eventuelt reducere deres egen investering. Hvis støtten på den anden side ansporer støttemodtageren til at investere mere, kan konkurrenterne reagere med at reducere deres egne udgifter til uddannelse. Hvis støttemodtagerne eller deres konkurrenter med henblik på at nå samme mål bruger mindre, hvis der er støtte til rådighed, end hvis der ikke er, fortrænges deres private investering i personaleuddannelse af støtten.

            4.   Afvejning og beslutning

                  28.

                  Det sidste led i analysen er en vurdering af, i hvilket omfang støttens positive virkninger opvejer de negative virkninger. Vurderingen skal foretages fra sag til sag. Tilsynsmyndigheden vil afveje de positive og negative virkninger mod hinanden og foretage en overordnet vurdering heraf for producenter og forbrugere på hvert af de berørte markeder. Hvis der ikke foreligger kvantitative oplysninger, som Tilsynsmyndigheden kan arbejde ud fra, vil Tilsynsmyndigheden anvende kvalitative oplysninger som grundlag for sin vurdering.

                  29.

                  Tilsynsmyndigheden forventes at indtage en mere positiv holdning og dermed acceptere en vis grad af konkurrencefordrejning, hvis støtten er nødvendig, målrettet og afpasset efter en specifik virksomhed til at udvide virksomhedens uddannelsesaktiviteter, og hvis samfundet drager større fordel af den tilbudte ekstra uddannelse end støttemodtageren.

         (1)  Dette kapitel svarer til meddelelsen fra Europa-Kommissionen — Kriterierne for vurderingen af foreneligheden af individuelt anmeldt statsstøtte til uddannelse 2009/C/188/01 (EUT C 188 af 11.8.2009, s. 1).

         (2)  EUT L 214 af 9.8.2008, s. 3. For ad hoc-uddannelsesstøtte til større firmaer på under tærsklen på 2 mio. EUR vil Tilsynsmyndigheden tilsvarende anvende principperne som skitseret ovenfor, men gå mindre i enkeltheder med sin vurdering.

         (3)  Det Blandede EØS-udvalgs afgørelse nr. 120/2008 af 7.11.2008 (EUT L 339 af 18.12.2008, s. 111, og EØS-tillæg nr. 79 af 18.12.2008), som trådte i kraft den 8.11.2008.

         (4)  De eksterne virkninger af generelle uddannelsestiltag kan også fastholdes af virksomhederne på basis af særklausuler i kontrakter om, at den ansatte, som har gennemgået uddannelsen, skal forblive i virksomheden i en vis tid efter afslutningen af uddannelsen.

         (5)  Handicappede og dårligt stillede arbejdstagere er defineret i artikel 2 i gruppefritagelsesforordningen.

         (6)  F.eks. vil samfundet knytte større værdi til uddannelse af unge og lavt kvalificerede arbejdstagere, end en virksomhed vil gøre det på grund af teoretisk eller reel lavere produktivitet.

         (7)  Det svarer til den del af de ekstra omkostninger ved uddannelsestiltaget, som virksomheden ikke kan få dækket ind ved direkte at drage fordel af de kvalifikationer, som dens ansatte opnår gennem uddannelse.

         (8)  Se også gældende retspraksis, f.eks. C 35/2007, Uddannelsesstøtte til Volvo Cars i Gent, Kommissionens beslutning 2008/948/EF af 23. juli 2008 om Tysklands foranstaltninger til fordel for DHL og Leipzig/Halle Lufthavn (EUT L 346 af 23.12.2008, s. 1) og Kommissionens beslutning 2007/612/EF af 4. april 2007 om statsstøtte C 14/06, som Belgien påtænker at gennemføre til General Motors Belgium i Antwerpen (EUT L 243 af 18.9.2007, s. 71).

         (9)  Hvis arbejdsmarkedet desuden fungerede perfekt, ville en arbejdstager altid kunne stile mod en lønforhøjelse begrundet i de bedre kvalifikationer, som vedkommende havde erhvervet gennem uddannelse, og internalisere de positive eksterne virkninger af uddannelse.

         (10)  Støtten kan berøre en række markeder, da støttens virkning ikke nødvendigvis begrænses til de markeder, hvor støttemodtageren er aktiv, men også kan brede sig til andre markeder, f.eks. råvaremarkeder.

         (11)  Det skal dog bemærkes, at uddannelsesstøtte til en hel sektor i en EFTA-stat kan føre til fordrejninger i samhandelen mellem kontraherende parter.

         (12)  En virksomheds størrelse kan udtrykkes i markedsandele såvel som omsætning og/eller beskæftigelse.

         (13)  Jo mindre produktdifferentiering, desto større er støttens virkning for konkurrenternes indtjening.

         (14)  Det er dog bemærkelsesværdigt, at nogle markeder er konkurrenceprægede, selvom der kun optræder få firmaer.

         (15)  Det skal bemærkes, at støtteydelse til tider hjælper til at overvinde hindringer og skaffe nye virksomheder adgang til markedet.


title: 2009/203/EF: Europa-Parlamentets afgørelse af 22. april 2008 om decharge for gennemførelsen af budgettet for Oversættelsescentret for Den Europæiske Unions Organer for regnskabsåret 2006

text:
               31.3.2009

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 88/118

         EUROPA-PARLAMENTETS AFGØRELSE
   af 22. april 2008
   om decharge for gennemførelsen af budgettet for Oversættelsescentret for Den Europæiske Unions Organer for regnskabsåret 2006
   (2009/203/EF)
   EUROPA-PARLAMENTET,
   der henviser til det endelige årsregnskab for Oversættelsescentret for Den Europæiske Unions Organer for regnskabsåret 2006 (1),
   der henviser til Revisionsrettens beretning om det endelige årsregnskab for Oversættelsescentret for Den Europæiske Unions Organer for regnskabsåret 2006, med centrets svar (2),
   der henviser til Rådets henstilling af 12. februar 2008 (5843/2008 — C6-0084/2008),
   der henviser til EF-traktaten, særlig artikel 276,
   der henviser til Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 af 25. juni 2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (3), særlig artikel 185,
   der henviser til Rådets forordning (EF) nr. 2965/94 af 28. november 1994 om oprettelse af et oversættelsescenter for Den Europæiske Unions organer (4), særlig artikel 14,
   der henviser til Kommissionens forordning (EF, Euratom) nr. 2343/2002 af 19. november 2002 om rammefinansforordning for de organer, der er omhandlet i artikel 185 i Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 (5), særlig artikel 94,
   der henviser til forretningsordenens artikel 71 og bilag V,
   der henviser til betænkning fra Budgetkontroludvalget (A6-0124/2008),

               1.

               meddeler direktøren for Oversættelsescentret for Den Europæiske Unions Organer decharge for gennemførelsen af centrets budget for regnskabsåret 2006;

               2.

               fremsætter sine bemærkninger i nedenstående beslutning;

               3.

               pålægger sin formand at sende denne afgørelse og beslutningen, der er en integrerende del heraf, til direktøren for Oversættelsescentret for Den Europæiske Unions Organer, Rådet, Kommissionen og Revisionsretten og drage omsorg for, at de offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende (L-udgaven).

         Hans-Gert PÖTTERING

            Formand

         Harald RØMER

            Generalsekretær

      (1)  EUT C 261 af 31.10.2007, s. 42.

      (2)  EUT C 309 af 19.12.2007, s. 94.

      (3)  EFT L 248 af 16.9.2002, s. 1.

      (4)  EFT L 314 af 7.12.1994, s. 1.

      (5)  EFT L 357 af 31.12.2002, s. 72.
    ---documentbreak---

               31.3.2009

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 88/119

         EUROPA-PARLAMENTETS BESLUTNING
   af 22. april 2008
   med bemærkningerne, der er en integrerende del af afgørelsen om decharge for gennemførelsen af budgettet for Oversættelsescentret for Den Europæiske Unions Organer for regnskabsåret 2006
   EUROPA-PARLAMENTET,
   der henviser til det endelige årsregnskab for Oversættelsescentret for Den Europæiske Unions Organer for regnskabsåret 2006 (1),
   der henviser til Revisionsrettens beretning om det endelige årsregnskab for Oversættelsescentret for Den Europæiske Unions Organer for regnskabsåret 2006, med centrets svar (2),
   der henviser til Rådets henstilling af 12. februar 2008 (5843/2008 — C6-0084/2008),
   der henviser til EF-traktaten, særlig artikel 276,
   der henviser til Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 af 25. juni 2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (3), særlig artikel 185,
   der henviser til Rådets forordning (EF) nr. 2965/94 af 28. november 1994 om oprettelse af et oversættelsescenter for Den Europæiske Unions organer (4), særlig artikel 14,
   der henviser til Kommissionens forordning (EF, Euratom) nr. 2343/2002 af 19. november 2002 om rammefinansforordning for de organer, der er omhandlet i artikel 185 i Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 (5), særlig artikel 94,
   der henviser til forretningsordenens artikel 71 og bilag V,
   der henviser til betænkning fra Budgetkontroludvalget (A6-0124/2008),

               A.

               der henviser til, at Revisionsretten fastslog, at den havde fået rimelig sikkerhed for, at årsregnskabet for regnskabsåret 2006 er rigtigt, og at de underliggende transaktioner er lovlige og formelt rigtige,

               B.

               der henviser til, at Europa-Parlamentet den 24. april 2007 meddelte decharge til direktøren for Oversættelsescentret for Den Europæiske Unions Organer for gennemførelsen af centrets budget for regnskabsåret 2005 (6) og i beslutningen med bemærkningerne til afgørelsen bl.a.:

                           —

                           udtrykte bekymring over, at over 50 % af de forpligtelser, der var fremført fra regnskabsåret 2004 til driftsudgifter, var bortfaldet; insisterede på, at centret skulle forbedre programmeringen af driftsudgifter

                           —

                           opfordrede centret til at afklare den intellektuelle ejendomsret i tilknytning til IATE-databasen

                           —

                           udtrykte håb om, at konflikten mellem centret og Kommissionen om betaling af arbejdsgiverandelen af pensionsbidragene for de ansatte i centret kan blive løst så hurtigt som muligt;

   Generelle punkter, som vedrører de horisontale spørgsmål i forbindelse med EU-agenturerne, og som derfor også er relevante for dechargeproceduren for hvert enkelt agentur

               1.

               bemærker, at de 24 agenturers og andre satellitorganers budgetter, som Revisionsretten har revideret, beløb sig til 1 080,5 mio. EUR i 2006 (det største var budgettet for Det Europæiske Genopbygningsagentur med 271 mio. EUR, og det mindste var budgettet for Det Europæiske Politiakademi (Cepol) med 5 mio. EUR);

               2.

               påpeger, at rækken af eksterne EU-organer, der skal underkastes revision og decharge, nu omfatter ikke blot traditionelle reguleringsorganer, men også forvaltningsesorganer, der er oprettet med henblik på gennemførelse af specifikke programmer, og inden længe også vil omfatte fællesforetagender, der er oprettet som offentlig-private partnerskaber (fælles teknologiinitiativer);

               3.

               bemærker for så vidt angår Parlamentet, at antallet af agenturer, der er genstand for dechargeproceduren, har udviklet sig som følger: regnskabsåret 2000: 8; 2001: 10; 2002: 11; 2003: 14; 2004: 14; 2005: 16; 2006: 20 reguleringsorganer og 2 forvaltningsorganer (ikke medregnet to agenturer, der revideres af Revisionsretten, men er genstand for en intern dechargeprocedure);

               4.

               konkluderer derfor, at revisions-/dechargeproceduren er blevet for besværlig og uforholdsmæssig i forhold til agenturernes/satellitorganernes budgetters størrelse; pålægger det kompetente udvalg at foretage en omfattende gennemgang af dechargeproceduren for agenturer og satellitorganer med henblik på at finde frem til en enklere og mere rationel tilgang i betragtning af det stadig større antal organer, som hver især kræver en særskilt dechargebetænkning i de kommende år;

         Principielle overvejelser

               5.

               kræver, at Kommissionen redegør klart for følgende elementer før oprettelse af et nyt organ eller reform af et eksisterende agentur: agenturtype, agenturets mål, intern styringsstruktur, produkter, tjenesteydelser, vigtige procedurer, målgruppe, agenturets kunder og interessenter, formel forbindelse med eksterne aktører, budgetansvar, finansiel planlægning og personale- og ansættelsespolitik;

               6.

               anmoder om, at de enkelte agenturer styres af en årlig resultataftale, som er formuleret af agenturet og det kompetente generaldirektorat, og som skal indeholde hovedmålene for det kommende år, en finansiel ramme og klare indikatorer for måling af resultater;

               7.

               anmoder om, at agenturernes resultater regelmæssigt (og på ad hoc-basis) revideres af Revisionsretten eller en anden uafhængig revisor; mener, at revisionen ikke bør begrænses til traditionelle elementer af økonomisk forvaltning og korrekt anvendelse af offentlige midler, men også bør omfatte administrativ effektivitet og en vurdering af de enkelte agenturers økonomiske forvaltning;

               8.

               er af den opfattelse, at når der er tale om agenturer, som konstant overvurderer deres respektive budgetbehov, bør den tekniske kompensation ske på baggrund af de ledige stillinger; mener, at dette i det lange løb vil føre til færre formålsbestemte indtægter for agenturerne og dermed også til lavere administrative omkostninger;

               9.

               bemærker, at det er et alvorligt problem, at en række agenturer kritiseres for ikke at følge reglerne om offentlige indkøb, finansforordningen, tjenestemandsvedtægten osv.; mener, at hovedårsagen til dette er, at de fleste bestemmelser og finansforordningen er lavet til større institutioner, og at de fleste små agenturer ikke har den kritiske masse, der er nødvendig for at opfylde disse regler og forskrifter; anmoder derfor Kommissionen om at lede efter en hurtig løsning for at forbedre effektiviteten ved at samle de forskellige agenturers administrative funktioner i samme gruppe, så man opnår denne kritiske masse (idet man tager højde for de nødvendige ændringer i de grundlæggende bestemmelser, der gælder for agenturerne og deres budgetmæssige uafhængighed), eller om hurtigst muligt at udarbejde specifikke bestemmelser for agenturerne (navnlig gennemførelsesbestemmelser for agenturerne), der giver dem mulighed for at opfylde kravene fuldt ud;

               10.

               insisterer på, at Kommissionen, når den udarbejder det foreløbige budgetforslag, tager højde for resultaterne af de enkelte agenturers budgetgennemførelse de tidligere år, navnlig i året n–1, og reviderer det budget, som det pågældende agentur beder om, i overensstemmelse hermed; opfordrer sit kompetente udvalg til at respektere denne revision og, hvis Kommissionen ikke gør det, selv at revidere det pågældende budget til et realistisk niveau, der passer til det pågældende agenturs absorptions- og gennemførelseskapacitet;

               11.

               minder om sin afgørelse om decharge for regnskabsåret 2005, hvori det opfordrede Kommissionen til hvert femte år at forelægge en undersøgelse af den merværdi, hvert enkelt eksisterende agentur tilfører; opfordrer alle relevante institutioner til i tilfælde af en negativ evaluering af et agenturs merværdi at tage de nødvendige skridt ved at omformulere dette agenturs mandat eller lukke det; bemærker, at Kommissionen ikke har foretaget en eneste evaluering i 2007; insisterer på, at Kommissionen skal forelægge mindst fem af disse evalueringer, før der træffes beslutning om decharge for regnskabsåret 2007, og at den skal starte med de ældste agenturer;

               12.

               er af den opfattelse, at Revisionsrettens henstillinger straks bør følges, og at niveauet for den støtte, som agenturerne får, bør tilpasses til deres reelle likviditetsbehov; mener desuden, at ændringerne af den generelle finansforordning bør medtages i agenturernes rammefinansforordning og i deres forskellige specifikke finansforordninger;

         Forelæggelse af rapporteringsdata

               13.

               bemærker, at der ikke findes nogen standardtilgang blandt agenturerne, hvad angår præsentationen af deres aktiviteter i løbet af det pågældende regnskabsår, deres regnskaber og beretninger om den budgetmæssige og økonomiske forvaltning og spørgsmålet om, hvorvidt agenturets direktør bør udarbejde en revisionserklæring; bemærker ligeledes, at ikke alle agenturer skelner klart mellem a) præsentation af agenturets arbejde over for offentligheden og b) teknisk rapportering om budgetmæssig og økonomisk forvaltning;

               14.

               bemærker, at selv om Kommissionens stående instrukser for udarbejdelse af aktivitetsrapporter ikke udtrykkeligt kræver, at agenturet udarbejder en revisionserklæring, har mange direktører alligevel gjort det for 2006, og i et tilfælde indeholdt den et vigtigt forbehold;

               15.

               minder om punkt 27 i sin beslutning af 12. april 2005 (7), hvori det opfordrede agenturernes direktører til fra nu af at lade deres årlige aktivitetsrapport, som forelægges sammen med oplysninger om den finansielle og administrative situation, ledsage af en erklæring om transaktionernes lovlighed og formelle rigtighed i lighed med de erklæringer, der underskrives af Kommissionens generaldirektører;

               16.

               anmoder Kommissionen om at ændre sine stående instrukser til agenturerne i overensstemmelse hermed;

               17.

               foreslår desuden, at Kommissionen sammen med agenturerne udarbejder en harmoniseret model, som kan anvendes for alle agenturer og satellitorganer, og som klart skelner mellem

                           —

                           en årsberetning til den almindelige offentlighed om organets aktiviteter, arbejde og resultater

                           —

                           årsregnskab og en beretning om gennemførelsen af budgettet

                           —

                           en aktivitetsrapport efter samme principper som Kommissionens generaldirektørers årlige aktivitetsrapporter

                           —

                           en revisionserklæring underskrevet af organets direktør tillige med eventuelle forbehold eller bemærkninger, som han mener dechargemyndigheden skal gøres opmærksom på;

         Den Europæiske Revisionsrets generelle resultater

               18.

               noterer sig, at Revisionsretten konstaterer (årsberetningen punkt 10.29 (8), at udbetalingen af støtte betalt af Kommissionen fra Fællesskabets budget ikke er baseret på tilstrækkeligt begrundede skøn over agenturernes likviditetsbehov, og at dette sammen med størrelsen af fremførsler betyder, at agenturerne har betydelige likviditetssaldi; bemærker endvidere, at Revisionsretten anbefaler, at størrelsen af den støtte, der udbetales til agenturerne, bør være i overensstemmelse med deres reelle likviditetsbehov;

               19.

               noterer sig, at 14 agenturer ved udgangen af 2006 endnu ikke havde gennemført ABAC-regnskabssystemet (årsberetningen, fodnote til punkt 10.31);

               20.

               noterer sig Revisionsrettens bemærkning (årsberetningen, punkt 1.25) vedrørende udgifter for ubrugt ferie, som nogle agenturer anfører; påpeger, at Revisionsretten for tre agenturers vedkommende har tilføjet bemærkninger til sin revisionserklæring (Det Europæiske Center for Udvikling af Erhvervsuddannelse (Cedefop), Cepol og Det Europæiske Jernbaneagentur) for regnskabsåret 2006 (2005: Cedefop, Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet, Det Europæiske Genopbygningsagentur);

         Intern revision

               21.

               minder om, at i henhold til finansforordningens artikel 185, stk. 3, er Kommissionens interne revisor også intern revisor for de reguleringsagenturer, som modtager tilskud fra EU-budgettet; påpeger, at den interne revisor refererer til hvert agenturs bestyrelse og direktør;

               22.

               henleder opmærksomheden på forbeholdet i den interne revisors årlige aktivitetsrapport for 2006 som følger:
               »Kommissionens interne revisor er ikke i stand til at opfylde sin forpligtelse i henhold til finansforordningens artikel 185 som intern revisor for Fællesskabets organer på tilfredsstillende vis som følge af manglende personaleressourcer.«

               23.

               bemærker dog den interne revisors bemærkning i hans aktivitetsrapport for 2006 om, at alle fungerende reguleringsagenturer fra 2007 med de ekstra personaleressourcer, som Kommissionen har bevilget til den interne revisionstjeneste (IAS), vil blive underkastet intern revision hvert år;

               24.

               bemærker det stadigt voksende antal regulerings- og gennemførelsesagenturer og fællesforetagender, som skal revideres af IAS i henhold til finansforordningens artikel 185; opfordrer Kommissionen til at meddele Parlamentets kompetente udvalg, om de personaleressourcer, som IAS har til rådighed, vil være tilstrækkelige til at gennemføre en årlig revision af alle disse organer i de kommende år;

               25.

               bemærker, at det i artikel 72, stk. 5, i forordning (EF, Euratom) nr. 2343/2002 kræves, at hvert agentur hvert år skal sende en rapport udarbejdet af dets direktør til dechargemyndigheden og Kommissionen, som opsummerer antallet og typen af interne revisioner udført af den interne revisor, de anbefalinger, der er givet, og de handlinger, der er foretaget som reaktion på disse anbefalinger; anmoder agenturerne om at oplyse, om dette sker og i givet fald i hvilken form;

               26.

               bemærker med hensyn til den interne revisionskapacitet især i forbindelse med de mindre agenturer et forslag, som den interne revisor den 14. september 2006 stillede til Parlamentets ansvarlige udvalg, om at mindre agenturer skulle have lov til at købe interne revisionstjenesteydelser fra den private sektor;

         Evaluering af agenturer

               27.

               minder om den fælles erklæring fra Parlamentet, Rådet og Kommissionen (9), som blev vedtaget på samrådet forud for Økofin-Rådets budgetmøde den 13. juli 2007, hvori der anmodes om i) en liste over agenturer, som Kommissionen agter at vurdere, og ii) en liste over de agenturer, der allerede er vurderet, tillige med en sammenfatning af de vigtigste resultater;

         Disciplinære procedurer

               28.

               bemærker, at de enkelte agenturer på grund af deres størrelse har vanskeligt ved at oprette ad hoc-disciplinærudvalg bestående af personale fra den relevante stillingsgruppe, og at agenturer ikke henhører under Kommissionens Undersøgelses- og Disciplinærkontors (IDOC) kompetenceområde; opfordrer agenturerne til at overveje et fælles disciplinærudvalg for agenturerne;

         Udkast til interinstitutionel aftale

               29.

               minder om udkast til interinstitutionel aftale om rammer for europæiske reguleringsorganer (KOM(2005) 59), forelagt af Kommissionen, som havde til formål at skabe en horisontal ramme for oprettelse, struktur, drift, evaluering og kontrol af de europæiske reguleringsorganer; bemærker, at udkastet er et nyttigt initiativ i bestræbelserne på at rationalisere oprettelse og drift af agenturer; bemærker udtalelsen i Kommissionens sammenfattende rapport for 2006 (punkt 3.1, KOM(2007) 274) om, at selv om forhandlingerne gik i stå, efter at forslaget var blevet forelagt, blev diskussionen af spørgsmålet genoptaget i Rådet i slutningen af 2006; beklager, at det ikke har været muligt at gøre yderligere fremskridt frem mod en vedtagelse;

               30.

               glæder sig derfor over Kommissionens løfte om at udsende en meddelelse om fremtiden for reguleringsorganerne i løbet af 2008;

         Selvfinansierende agenturer

               31.

               minder om, at for de to selvfinansierende agenturers vedkommende gives dechargen til direktøren af bestyrelsen; bemærker, at de begge har store akkumulerede overskud stammende fra afgiftsindtægter, som er overført fra tidligere år:

                           —

                           Harmoniseringskontoret for det Indre Marked — kontanter og likvide midler: 281 mio. EUR (10)

                           —

                           EF-Sortsmyndigheden — kontanter og likvide midler: 18 mio. EUR (11);

         Specifikke spørgsmål

               32.

               noterer sig Revisionsrettens bemærkning i dens beretning for 2006 om, at det kumulerede budgetoverskud for 2006 var 16,9 mio. EUR, og at centret vil refundere 9,3 mio. EUR til sine kunder i 2007; er enig med Revisionsretten i, at en så stor kumulering af overskud viser, at den måde, hvorpå centret fastsætter sine priser for oversættelser, ikke er præcis nok;

               33.

               noterer sig endvidere Revisionsrettens bemærkning om, at centret i forbindelse med en rekrutteringsprocedure for oversættere ikke fremlagde skriftlig dokumentation for de regler, der var blevet anvendt ved bedømmelsen af ansøgernes akter;

               34.

               bemærker af det endelige regnskab, at centret har afsat 2 021 126 EUR til arbejdsgiverbetalte pensionsbidrag og 197 000 EUR til ikke-afviklet ferie;

               35.

               bemærker, at centrets bestyrelse udnævnte en ny direktør, som påbegyndte sit arbejde den 1. maj 2006;

               36.

               udtrykker håb om, at der snart vil blive fundet en løsning på problemerne i forbindelse med centrets kontorlokaler og på spørgsmålet om arbejdsgiverbetalte pensionsbidrag;

               37.

               glæder sig over oplysningen i centrets aktivitetsberetning om, at det i 2006 fortsatte med at gennemføre anbefalingerne fra Kommissionens interne revisionstjeneste vedrørende færdiggørelse og opdatering af jobbeskrivelser, gjorde de anvisningsberettigede opmærksom på deres ansvar, længere tidsfrister for offentliggørelse af ledige stillinger, passende overvågning af oversættelsescentrets aktiviteter, risikovurdering, en klar definition på agenturets status som et organ, der modtager støtte, eller et selvfinansierende organ, og muligheden for en overdragelsesprocedure for alle essentielle funktioner;

               38.

               bemærker, at centret har rekrutteret en intern revisor, som vil påbegynde sit arbejde i februar 2008.

      (1)  EUT C 261 af 31.10.2007, s. 42.

      (2)  EUT C 309 af 19.12.2007, s. 94.

      (3)  EFT L 248 af 16.9.2002, s. 1.

      (4)  EFT L 314 af 7.12.1994, s. 1.

      (5)  EFT L 357 af 31.12.2002, s. 72.

      (6)  EUT L 187 af 15.7.2008, s. 122.

      (7)  Europa-Parlamentets beslutning med bemærkningerne til afgørelsen om decharge til direktøren for Oversættelsescentret for Den Europæiske Unions Organer for gennemførelsen af centrets budget for regnskabsåret 2003 (EUT L 196 af 27.7.2005, s. 101).

      (8)  EUT C 273 af 15.11.2007, s. 1.

      (9)  Rådets dokument DS 605/1/07 Rev 1.

      (10)  Kilde: Beretning om årsregnskabet for Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) for regnskabsåret 2006, med kontorets svar (EUT C 309 af 19.12.2007, s. 141).

      (11)  Kilde: Beretning om årsregnskabet for EF-Sortsmyndigheden for regnskabsåret 2006, med Sortsmyndighedens svar (EUT C 309 af 19.12.2007, s. 135).


Avis juridique important

|

31983D0066

83/66/EØF: Europa-Parlamentets afgørelse af 14. januar 1983 om godkendelse til Kommissionen for De europæiske Fællesskaber vedrørende Den første, anden og tredje europæiske Udviklingsfonds virksomhed i regnskabsåret 1980

EF-Tidende nr. L 046 af 18/02/1983 s. 0025

*****  EUROPA-PARLAMENTETS  AFGOERELSE  af 14. januar 1983  om godkendelse til Kommissionen for De europaeiske Faellesskaber vedroerende Den foerste, anden og tredje europaeiske Udviklingsfonds virksomhed i regnskabsaaret 1980  (83/66/EOEF)  EUROPA-PARLAMENTET,  - der henviser til Revisionsrettens beretning for regnskabsaaret 1980 og institutionernes svar paa denne beretning (1),  - der henviser til statusopgoerelse og forvaltningsregnskaber for Den europaeiske Udviklingsfond for regnskabsaaret 1980 (KOM(81) 672 endel.),  - der henviser til betaenkning fra budgetkontroludvalget og udtalelse fra udvalget om udvikling og samarbejde (dok. 1-100/82 og dok. 1-760/82),  - der henviser til, at traktaten af 22. juli 1975 gav Parlamentet bemyndigelse til at meddele godkendelse for Faellesskabernes finansforvaltning,  1. meddeler godkendelse til Kommissionen vedroerende Den foerste, anden og tredje europaeiske Udviklingsfond for regnskabsaaret 1980;  2. konstaterer med tilfredshed, at dette markerer den endelige afslutning af regnskaberne for Den foerste europaeiske Udviklingsfond, som Parlamentet tidligere har udtrykt oenske om;  3. paalaegger sin formand at sende denne afgoerelse til Kommissionen samt til orientering til de oevrige institutioner og drage omsorg for, at den offentliggoeres i De Europaeiske Faellesskabers Tidende (L-udgaven).  1.2 // Generalsekretaeren  // Formanden  // H.-J. OPITZ  // Pieter DANKERT  (1) EFT nr. C 344 af 31. 12. 1981, s. 1.


title: 2007/390/EF: Kommissionens afgørelse af 7. juni 2007 om finansiering i 2007 af udgifter til informatiksystemer og oplysningstiltag vedrørende dyresundhed og -velfærd

text:
               8.6.2007

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 146/21

      KOMMISSIONENS AFGØRELSE

   af 7. juni 2007
   om finansiering i 2007 af udgifter til informatiksystemer og oplysningstiltag vedrørende dyresundhed og -velfærd
   (2007/390/EF)
   KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR —
   under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
   under henvisning til Rådets beslutning 90/424/EØF af 26. juni 1990 om visse udgifter på veterinærområdet (1), navnlig artikel 17, 37 og 37a, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Hosting, forvaltning og vedligeholdelse af TRACES, der er omhandlet i Kommissionens beslutning 2003/24/EF af 30. december 2002 om udvikling af et integreret veterinærinformationssystem (2), falder ind under Kommissionens ansvarsområde og skal derfor finansieres af Fællesskabet. Retsgrundlaget for finansieringen er artikel 37a i beslutning 90/424/EØF.

               (2)

               På grundlag af Rådets direktiv 82/894/EØF af 21. december 1982 om anmeldelse af dyresygdomme inden for Fællesskabet (3) blev der ved Κοmmissionens beslutning 2005/176/EF af 1. marts 2005 om fastsættelse af kodeformen og koderne for anmeldelse af dyresygdomme i henhold til Rådets direktiv 82/894/EØF (4) indført et anmeldelsessystem, der bør ajourføres med helt nødvendige teknologiske forbedringer. Retsgrundlaget for EF-finansieringen er artikel 37 i beslutning 90/424/EØF.

               (3)

               Informationspolitikken vedrørende dyresundhed og -velfærd kræver, at der udsendes informationer om den tekniske og videnskabelige udvikling på området. Retsgrundlaget for EF-finansieringen er artikel 17 i beslutning 90/424/EØF.

               (4)

               Denne afgørelse svarer til en finansieringsafgørelse som omhandlet i artikel 75 i Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 af 25. juni 2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (5) og artikel 90 i Kommissionens forordning (EF, Euratom) nr. 2342/2002 af 23. december 2002 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (6).

               (5)

               Foranstaltningerne i denne afgørelse er i overensstemmelse med udtalelse fra Den Stående Komité for Fødevarekæden og Dyresundhed —

         TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   TRACES
   Der gives tilladelse til hosting, forvaltning og vedligeholdelse af TRACES, der er omhandlet i beslutning 2003/24/EF, for følgende beløb og med følgende formål:

               —

               560 000 EUR til hosting

               —

               440 000 EUR til logistisk støtte, der er nødvendig for at yde hjælp til systemets brugere

               —

               200 000 EUR til vedligeholdelse, der er nødvendig for at tilpasse systemet til den lovgivningsmæssige og tekniske udvikling

               —

               300 000 EUR til nødvendig informatikudvikling.

         Artikel 2
   System for anmeldelse af dyresygdomme
   Der gives tilladelse til ajourføring af systemet for anmeldelse, der omhandlet i beslutning 2005/176/EF, for et beløb på 150 000 EUR.
   Artikel 3
   Information om dyresundhed og -velfærd
   Der gives tilladelse til, at Kommissionen gennemfører en oplysningskampagne over for de kompetente myndigheder og borgerne om EF-lovgivningen vedrørende dyresundhed og -velfærd for følgende beløb og med følgende formål:

               —

               240 000 EUR til publikationer og formidling af informationer og strategien for dyresundhed

               —

               130 000 EUR til publikationer og formidling af informationer og strategien for dyrevelfærd.

         Artikel 4
   Udbudsprocedure
   Udvælgelsen af kontrahenter finder sted på grundlag af de eksisterende rammeaftaler og på grundlag af udbud, der offentliggøres i løbet af 2007.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 7. juni 2007.

            På Kommissionens vegne

         Markos KYPRIANOU

            Medlem af Kommissionen

      (1)  EFT L 224 af 18.8.1990, s. 19. Senest ændret ved forordning (EF) nr. 1791/2006 (EUT L 363 af 20.12.2006, s. 1).

      (2)  EFT L 8 af 14.1.2003, s. 44.

      (3)  EFT L 378 af 31.12.1982, s. 58. Senest ændret ved Kommissionens beslutning 2004/216/EF (EUT L 67 af 5.3.2004, s. 27).

      (4)  EUT L 59 af 5.3.2005, s. 40. Ændret ved beslutning 2006/924/EF (EUT L 354 af 14.12.2006, s. 48).

      (5)  EFT L 248 af 16.9.2002, s. 1. Senest ændret ved forordning (EF, Euratom) nr. 1995/2006 (EUT L 390 af 30.12.2006, s. 1).

      (6)  EFT L 357 af 31.12.2002, s. 1. Senest ændret ved forordning (EF, Euratom) nr. 478/2007 (EUT L 111 af 28.4.2007, s. 13).


title: 81/1064/EØF: Rådets afgørelse af 15. december 1981 om indgåelse af aftalen om ændring af aftalen mellem Det europæiske økonomiske Fællesskab og kongeriget Norge om indførelse af en ordning for fiskeriet i 1981

text:
Nr. L 388 /44                                   De Europæiske Fællesskabers Tidende                                   31 . 12 . 81
                                                       RÅDETS AFGØRELSE
                                                        af 15. december 1981
              om indgåelse af aftalen i form af brevveksling om ændring af aftalen mellem Det
              europæiske økonomiske Fællesskab og kongeriget Norge om indførelse af en ordning for
                                                           fiskeriet i 1981
                                                           (81 / 1064/ EØF)
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE                                                om ændring af aftalen om indførelse af en ordning
FÆLLESSKABER HAR —                                                     for fiskeriet ;
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det                    det er i Fællesskabets interesse at godkende denne
europæiske økonomiske Fællesskab, særlig artikel                       aftale —
43 ,
                                                                       TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE :
under henvisning til forslag fra Kommissionen ,
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamen                                             Artikel 1
tet O, og
                                                                       Aftalen i form af brevveksling om ændring af afta
ud fra følgende betragtninger :                                        len mellem Det europæiske økonomiske Fællesskab
                                                                       og kongeriget Norge om indførelse af en ordning for
aftalen i form af brevveksling mellem Det europæi                     Fiskeriet i 1981 godkendes på Fajllesskabets vegne .
ske økonomiske Fællesskab og kongeriget Norge
om indførelse af en ordning for Fiskeriet i 1981 (2 )                  Aftalens tekst er knyttet til denne afgørelse .
blev undertegnet i Bruxelles den 11 . maj 1981 ;
                                                                                Artikel 2
i juli 1981 reviderede Det internationale Havunder
søgelsesråd ( ICES) sine rekommandationer vedrø
rende størrelsen af de tilladte fangster af visse fiske               Rådets formand bemyndiges til at udpege de perso
bestande, som forekommer i Nordsøen ;                                  ner, der er beføjet til at undertegne aftalen med bin
                                                                       dende virkning for Fællesskabet .
Fællesskabet og Norge har efter den procedure, der
er fastsat i artikel 2 i fiskeriaftalen mellem Det euro               Udfærdiget i Bruxelles , den 15 . december 1981 .
pæiske økonomiske Fællesskab og kongeriget Norge
(3 ), haft konsultationer om nævnte revision ;
                                                                                På Rådets vegne
som resultat af disse konsultationer har de to dele                                                      D. HOWELL
gationer paraferet en aftale i form af brevveksling                                                         Formand
O)    EFTnr. C 287 af 9 . 11 . 1981 , s . 141 .
(2 )  EFTnr. L 87 af 1.4. 1981 , s. 18 .
(3 )  EFTnr. L 226 af 29 . 8 . 1981 , s . 48 .


Avis juridique important

|

31981D0261

81/261/EØF: Rådets afgørelse af 9. april 1981 om meddelelse af godkendelse til Kommissionen vedrørende gennemførelsen af transaktionerne under Den europæiske Udviklingsfond (1963) (anden EUF) for regnskabsåret 1979

EF-Tidende nr. L 122 af 06/05/1981 s. 0028

++++  RAADETS AFGOERELSE  af 9 . april 1981  om meddelelse af godkendelse til Kommissionen vedroerende gennemfoerelsen af transaktionerne under Den europaeiske Udviklingsfond ( 1963 ) ( anden EUF ) for regnskabsaaret 1979   ( 81/261/EOEF )  RAADET FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR -  under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab ,  under henvisning til associeringskonventionen mellem Det europaeiske oekonomiske Faellesskab og de med dette faellesskab associerede afrikanske stater og Madagaskar ( 1 ) , undertegnet i Yaoundé den 20 . juli 1963 ,  under henvisning til Raadets afgoerelse 64/349/EOEF af 25 . februar 1964 om de oversoeiske landes og territoriers associering med Det europaeiske oekonomiske Faellesskab ( 2 ) ,  under henvisning til den interne aftale om finansiering of forvaltning af faellesskabsstoetten ( 3 ) , undertegnet i Yaoundé den 20 . juli 1963 , saerlig artikel 17 ,  under henvisning til finansforordningen for Den europaeiske Udviklingsfond , der er indfoert ved den interne aftale om finansiering og forvaltning af faellesskabsstoetten ( 4 ) , saerlig artikel 7 og 8 ,  under henvisning til Raadets afgoerelse af 30 . maj 1972 om overfoersel og anvendelse af saldiene fra Udviklingsfonden for de oversoeiske Lande og Territorier , oprettet ved den gennemfoerelseskonvention , der er knyttet som bilag til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab ,  under henvisning til forvaltningsregnskabet og status pr . 31 . december 1979 vedroerende transaktionerne under Den europaeiske Udviklingsfond ( 1963 ) ( anden EUF ) ,  under henvisning til Revisionsrettens beretning vedroerende regnskabsaaret 1979 med Kommissionens tilhoerende svar ( 5 ) , og  ud fra foelgende betragtninger :  Det bemaerkes , at det i henhold til de bestemmelser , der gaelder for gennemfoerelse af Den europaeiske Udviklingsfond ( 1963 ) ( anden EUF ) , alene er Raadet , som ved afgoerelse med kvalificeret flertal kan meddele Kommissionen godkendelse vedroerende fondens finansielle forvaltning ;  indtaegterne for regnskabsaaret 1979 har hovedsagelig bestaaet af bidrag fra medlemsstaterne , svarende til 730 000 000,00 europaeiske regningsenheder , og af forskellige indtaegter for fonden ;  et beloeb paa 11 150 825,84 europaeiske regningsheder er i medfoer af Raadets ovennaevnte afgoerelse af 30 . maj 1972 blevet overfoert som saldo fra foerste fond til anden EUF ;  et forskud paa 3 641 286,79 europaeiske regningsenheder er blevet indbetalt til Den europaeiske Udviklingsfond  ( 1975 ) ( fjerde EUF ) ;  Kommissionen har gennemfoert alle transaktioner under Den europaeiske Udviklingsfond ( 1963 ) ( anden EUF ) i regnskabsaaret 1979 paa en saadan maade , at der boer meddeles den godkendelse vedroerende gennemfoerelsen af disse transaktioner -  TRUFFET FOELGENDE AFGOERELSE :  Artikel 1  Raadet opgoer forvaltningsregnskabet for Den europaeiske Udviklingsfond ( 1963 ) ( anden EUF ) pr . 31 . december 1979 saaledes :   - paa indtaegtssiden 741 235 979,88 europaeiske regningsenheder ,   - paa udgiftssiden ( udbetalinger ) 726 443 867,25 europaeiske regningsenheder .  Artikel 2  Raadet meddeler herved Kommissionen godkendelse vedroerende gennemfoerelsen af transaktionerne under Den europaeiske Udviklingsfond ( 1963 ) ( anden EUF ) for regnskabsaaret 1979 .  Udfaerdiget i Luxembourg , den 9 . april 1981 .  Paa Raadets vegne  D . F . van der MEI  Formand  ( 1 ) EFT nr . 93 af 11 . 6 . 1964 , s . 1431/64 .  ( 2 ) EFT nr . 93 af 11 . 6 . 1964 , s . 1472/64 .  ( 3 ) EFT nr . 93 af 11 . 6 . 1964 , s . 1493/64 .  ( 4 ) EFT nr . 93 af 11 . 6 . 1964 , s . 1498/64 .  ( 5 ) EFT nr . C 342 af 31 . 12 . 1980 , s . 1 .


title: Den Udenrigs- og Sikkerhedspolitiske Komités afgørelse (FUSP) 2017/112 af 10. januar 2017 om udnævnelse af den øverstbefalende for Den Europæiske Unions militære FSFP-uddannelsesmission i Den Centralafrikanske Republik (EUTM RCA) (EUTM RCA/1/2017)

text:
               24.1.2017

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 18/47

         DEN UDENRIGS- OG SIKKERHEDSPOLITISKE KOMITÉS AFGØRELSE (FUSP) 2017/112
   af 10. januar 2017
   om udnævnelse af den øverstbefalende for Den Europæiske Unions militære FSFP-uddannelsesmission i Den Centralafrikanske Republik (EUTM RCA) (EUTM RCA/1/2017)
   DEN UDENRIGS- OG SIKKERHEDSPOLITISKE KOMITÉ HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Union, særlig artikel 38,
   under henvisning til Rådets afgørelse (FUSP) 2016/610 af 19. april 2016 om Den Europæiske Unions militære FSFP-uddannelsesmission i Den Centralafrikanske Republik (EUTM RCA) (1), særlig artikel 5, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Ved afgørelse (FUSP) 2016/610 blev brigadegeneral Eric HAUTECLOQUE-RAYSZ udnævnt til øverstbefalende for EU-missionen EUTM RCA.

               (2)

               I henhold til artikel 5, stk. 1, i Rådets afgørelse (FUSP) 2016/610 bemyndigede Rådet i overensstemmelse med artikel 38 i traktaten om Den Europæiske Union Den Udenrigs- og Sikkerhedspolitiske Komité (PSC) til at træffe de relevante afgørelser om udnævnelse af efterfølgende øverstbefalende for EU-missionen.

               (3)

               Den 16. november 2016 anbefalede EU's Militærkomité at godkende indstillingen af brigadegeneral Herman RUYS, der blev foreslået af Eurokorpsets fælles udvalg, til ny øverstbefalende for EU-missionen for EUTM RCA som efterfølger for brigadegeneral Eric HAUTECLOQUE-RAYSZ fra den 16. januar 2017.

               (4)

               I medfør af artikel 5 i protokol nr. 22 om Danmarks stilling, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, deltager Danmark ikke i udarbejdelsen og gennemførelsen af Unionens afgørelser og aktioner, som har indvirkning på forsvarsområdet —

         VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   Brigadegeneral Herman RUYS udnævnes hermed til øverstbefalende for Den Europæiske Unions militære FSFP-uddannelsesmission i Den Centralafrikanske Republik (EUTM RCA) fra den 16. januar 2017.
   Artikel 2
   Denne afgørelse træder i kraft på dagen for vedtagelsen.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 10. januar 2017.

            På Den Udenrigs- og Sikkerhedspolitiske Komités vegne

         W. STEVENS

            Formand

      (1)  EUT L 104 af 20.4.2016, s. 21.


title: 2004/526/EF:Den Europæiske Centralbanks afgørelse af 17. juni 2004 om vedtagelse af forretningsordenen for Den Europæiske Centralbanks Generelle Råd (ECB/2004/12)

text:
               30.6.2004

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 230/61

      DEN EUROPÆISKE CENTRALBANKS AFGØRELSE

   af 17. juni 2004
   om vedtagelse af forretningsordenen for Den Europæiske Centralbanks Generelle Råd
   (ECB/2004/12)
   (2004/526/EF)
   DET GENERELLE RÅD FOR DEN EUROPÆISKE CENTRALBANK HAR —
   under henvisning til statutten for Det Europæiske System af Centralbanker og Den Europæiske Centralbank, særlig artikel 46.4 —
   TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:
   Eneste artikel
   Forretningsordenen for Den Europæiske Centralbanks Generelle Råd af 1. september 1998 erstattes af følgende, som træder i kraft den 1. juli 2004.

      »FORRETNINGSORDEN FOR DEN EUROPÆISKE CENTRALBANKS GENERELLE RÅD
      INDLEDENDE KAPITEL
      Artikel 1
      Definitioner
      Denne forretningsorden supplerer traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab og statutten for Det Europæiske System af Centralbanker og Den Europæiske Centralbank. Begreberne i denne forretningsorden har samme betydning som i traktaten og statutten.
      KAPITEL I
      DET GENERELLE RÅD
      Artikel 2
      Tid og sted for Det Generelle Råds møder
      1.   Det Generelle Råd fastsætter mødedatoerne efter forslag fra formanden.
      2.   Formanden indkalder til møde i Det Generelle Råd, hvis mindst tre medlemmer af Det Generelle Råd indgiver anmodning herom.
      3.   Formanden kan ligeledes indkalde til møde i Det Generelle Råd, når han/hun skønner det nødvendigt.
      4.   Det Generelle Råd holder normalt møde i Den Europæiske Centralbanks (ECB’s) lokaler.
      5.   Der kan ligeledes afholdes møde i form af en telekonference, medmindre mindst tre centralbankchefer gør indsigelse.
      Artikel 3
      Deltagelse i Det Generelle Råds møder
      1.   Medmindre andet er bestemt, deltager kun Det Generelle Råds medlemmer, øvrige medlemmer af Direktionen, formanden for Rådet for Den Europæiske Union samt et medlem af Europa-Kommissionen i Det Generelle Råds møder.
      2.   Hver centralbankchef kan normalt ledsages af én person.
      3.   Hvis et medlem af Det Generelle Råd er forhindret i at deltage i et møde, kan han/hun skriftligt udpege en stedfortræder, som deltager i mødet og stemmer på hans/hendes vegne. Den skriftlige meddelelse herom fremsendes til formanden i god tid før mødet. Stedfortræderen kan normalt ledsages af én person.
      4.   Formanden udpeger en af ECB’s ansatte som sekretær. Sekretæren bistår formanden i forberedelsen af Det Generelle Råds møder og fungerer som referent ved møderne.
      5.   Det Generelle Råd kan, hvis det finder det hensigtsmæssigt, ligeledes indbyde andre personer til at deltage i sine møder.
      Artikel 4
      Afstemning
      1.   Det Generelle Råd er beslutningsdygtigt, når mindst to tredjedele af medlemmerne eller deres stedfortrædere er til stede. Hvis Det Generelle Råd ikke er beslutningsdygtigt, kan formanden indkalde til et ekstraordinært møde, på hvilket der kan træffes afgørelse uden hensyn til reglen om beslutningsdygtighed.
      2.   Medmindre andet er bestemt i statutten, træffes beslutning ved simpelt flertal.
      3.   Det Generelle Råd går over til afstemning på anmodning af formanden. Formanden indleder desuden en afstemningsprocedure, hvis et medlem af Det Generelle Råd anmoder herom.
      4.   Beslutninger kan også træffes ved skriftlig procedure, medmindre mindst tre medlemmer af Det Generelle Råd gør indsigelse. Ved skriftlig procedure kræves:

                  i)

                  normalt ikke mindre end ti arbejdsdage til behandling af hvert medlem af Det Generelle Råd. Ved hastesager, som skal begrundes i anmodningen, kan tidsfristen forkortes til fem arbejdsdage, og

                  ii)

                  personlig underskrift af hvert medlem af Det Generelle Råd, og

                  iii)

                  en fortegnelse over sådanne beslutninger i referatet fra det næstfølgende møde i Det Generelle Råd.

            Artikel 5
      Organisering af Det Generelle Råds møder
      1.   Det Generelle Råd vedtager en dagsorden for hvert møde. Formanden udarbejder en foreløbig dagsorden, som sammen med alle relevante dokumenter sendes til medlemmerne af Det Generelle Råd og andre berettigede deltagere senest otte dage før mødet, undtagen i hastetilfælde, hvor formanden træffer de til situationen passende foranstaltninger. Det Generelle Råd kan beslutte at fjerne punkter fra eller tilføje punkter til den foreløbige dagsorden efter forslag fra formanden eller et andet medlem af Det Generelle Råd. Et punkt tages af dagsordenen efter anmodning fra mindst tre medlemmer af Det Generelle Råd, hvis de relevante dokumenter ikke er fremsendt rettidigt til Det Generelle Råds medlemmer.
      2.   Referatet af møderne i Det Generelle Råd forelægges Det Generelle Råds medlemmer til godkendelse på det næstfølgende møde (eller forinden, om nødvendigt, ved skriftlig procedure) og undertegnes af formanden.
      KAPITEL II
      INDDRAGELSE AF DET GENERELLE RÅD I DET EUROPÆISKE SYSTEM AF CENTRALBANKERS OPGAVER
      Artikel 6
      Forholdet mellem Det Generelle Råd og Styrelsesrådet
      1.   Med forbehold af Det Generelle Råds andre pligter, herunder pligterne nævnt i statuttens artikel 44, bidrager Det Generelle Råd navnlig til opgaverne anført i artikel 6.2 til 6.8.
      2.   Det Generelle Råd bidrager til ECB’s rådgivende funktioner i henhold til statuttens artikel 4 og artikel 25.1.
      3.   Det Generelle Råds bidrag til ECB’s statistiske opgaver består i:

                  —

                  at styrke samarbejdet mellem alle de nationale centralbanker i Den Europæiske Union med henblik på at støtte ECB’s opgaver på statistikområdet

                  —

                  hvor det er nødvendigt at fremme harmoniseringen af de regler og den praksis, der gælder for indsamling, udarbejdelse og udgivelse af statistikker af alle de nationale centralbanker i Den Europæiske Union, og

                  —

                  at fremsætte bemærkninger til udkast til henstillinger på statistikområdet over for Styrelsesrådet i medfør af statuttens artikel 42 før deres vedtagelse.

            4.   Det Generelle Råd bidrager til at opfylde ECB’s pligt til at aflægge beretning i henhold til statuttens artikel 15 ved at fremsætte bemærkninger om årsrapporten over for Styrelsesrådet før dens vedtagelse.
      5.   Det Generelle Råd bidrager til standardiseringen af bogføringen og af beretninger om transaktioner i henhold til statuttens artikel 26.4 ved at fremsætte bemærkninger om udkast til regler over for Styrelsesrådet før deres vedtagelse.
      6.   Det Generelle Råd bidrager til vedtagelse af andre foranstaltninger inden for rammerne af statuttens artikel 29.4 ved at fremsætte bemærkninger om sådanne udkast til foranstaltninger over for Styrelsesrådet før deres vedtagelse.
      7.   Det Generelle Råd bidrager til ansættelsesvilkårene for ECB’s personale ved at fremsætte bemærkninger om udkast til ansættelsesvilkår over for Styrelsesrådet før deres vedtagelse.
      8.   Det Generelle Råd bidrager til forberedelsen af den uigenkaldelige fastlåsning af valutakurser i henhold til statuttens artikel 47.3 ved at fremsætte bemærkninger over for Styrelsesrådet om:

                  —

                  ECB’s udtalelser i medfør af traktatens artikel 123, stk. 5, og

                  —

                  enhver anden udtalelse vedrørende fællesskabsretsakter, der skal vedtages i tilfælde af ophævelse af en dispensation, og

                  —

                  beslutninger i medfør af afsnit 10 i protokol om visse bestemmelser vedrørende Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland.

            9.   Når Det Generelle Råd anmodes om at bidrage til ECB’s opgaver i medfør af ovennævnte afsnit, skal det indrømmes en rimelig tidsfrist, som ikke må være under ti arbejdsdage. Ved hastesager, som skal begrundes i anmodningen, kan tidsfristen forkortes til fem arbejdsdage. Formanden kan træffe beslutning om anvendelse af den skriftlige procedure.
      10.   I overensstemmelse med statuttens artikel 47.4 underretter formanden Det Generelle Råd om Styrelsesrådets afgørelser.
      Artikel 7
      Forholdet mellem Det Generelle Råd og Direktionen
      1.   ECB’s Generelle Råd har mulighed for at fremsætte bemærkninger, før Direktionen

                  —

                  gennemfører de af Styrelsesrådets retsakter, som i overensstemmelse med artikel 12.1 i forretningsordenen for Den Europæiske Centralbank kræver Det Generelle Råds medvirken

                  —

                  i medfør af beføjelser delegeret fra Styrelsesrådet i overensstemmelse med statuttens artikel 12.1 vedtager retsakter, som i henhold til artikel 12.1 i forretningsordenen for Den Europæiske Centralbank kræver Det Generelle Råds medvirken.

            2.   Når Det Generelle Råd anmodes om at fremsætte bemærkninger i medfør af første stykke i denne artikel skal det indrømmes en rimelig tidsfrist, som ikke må være under ti arbejdsdage. Ved hastesager, som skal begrundes i anmodningen, kan tidsfristen forkortes til fem arbejdsdage. Formanden kan træffe beslutning om anvendelse af skriftlig procedure.
      Artikel 8
      Komitéer under Det Europæiske System af Centralbanker
      1.   Inden for dets kompetenceområde kan Det Generelle Råd anmode komitéerne nedsat af Styrelsesrådet i medfør af artikel 9 i forretningsordenen for Den Europæiske Centralbank om at undersøge specifikke emner.
      2.   Den nationale centralbank i hver ikke-deltagende medlemsstat kan udpege op til to ansatte til at deltage i en komités møder, når denne behandler emner, der falder inden for Det Generelle Råds kompetence, og når formanden for en komité og direktionen skønner dette hensigtsmæssigt.
      KAPITEL III
      SÆRLIGE PROCEDUREMÆSSIGE BESTEMMELSER
      Artikel 9
      Retlige instrumenter
      1.   ECB’s afgørelser i medfør af statuttens artikel 46.4 og artikel 48 og denne forretningsorden og ECB’s henstillinger og ECB’s udtalelser vedtaget af Det Generelle Råd i medfør af statuttens artikel 44 skal undertegnes af formanden.
      2.   Alle ECB’s retlige instrumenter er nummererede, bekendtgjort og offentliggjort i henhold til artikel 17.7 i forretningsordenen for Den Europæiske Centralbank.
      Artikel 10
      Adgang til ECB’s dokumenter samt disses fortrolighed
      1.   Forhandlingerne i Det Generelle Råd og i alle komitéer eller grupper, som beskæftiger sig med spørgsmål, der falder inden for dets kompetence, er fortrolige, medmindre Det Generelle Råd bemyndiger formanden til at offentliggøre resultatet af forhandlingerne.
      2.   Aktindsigt i dokumenter, som er udarbejdet af Det Generelle Råd og af alle komitéer eller grupper, som beskæftiger sig med spørgsmål, der falder inden for dets kompetence, reguleres i en beslutning truffet af Styrelsesrådet i medfør af artikel 23.2 i forretningsordenen for Den Europæiske Centralbank.
      3.   Dokumenter, som er udarbejdet af Det Generelle Råd og alle komitéer eller grupper, som beskæftiger sig med spørgsmål, der falder inden for dets kompetence, klassificeres og håndteres i overensstemmelse med bestemmelserne i det administrative cirkulære vedtaget i medfør af artikel 23.3 i forretningsordenen for Den Europæiske Centralbank. De gøres frit tilgængelige efter 30 år, medmindre de besluttende organer bestemmer andet.
      Artikel 11
      Ophør af anvendelighed
      Når alle dispensationer er ophævet af Styrelsesrådet for Den Europæiske Union i overensstemmelse med traktatens artikel 122, stk. 2, og når beslutningerne fastsat i protokol om visse bestemmelser vedrørende Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland er taget, opløses Det Generelle Råd, og denne forretningsorden finder ikke længere anvendelse.«

      Udfærdiget i Frankfurt am Main, den 17. juni 2004.

         Jean-Claude TRICHET

            Formand for ECB