title: Kommissionens afgørelse (EU) 2015/1826 af 15. oktober 2014 i statsstøttesag SA.33797 (2013/C) (ex 2013/NN) (ex 2011/CP) om Slovakiets støtte til NCHZ (meddelt under nummer C(2014) 7359) (EØS-relevant tekst)

text:
               15.10.2015

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 269/71

         KOMMISSIONENS AFGØRELSE (EU) 2015/1826
   af 15. oktober 2014 i
   statsstøttesag SA.33797 (2013/C) (ex 2013/NN) (ex 2011/CP) om Slovakiets støtte til NCHZ

         (meddelt under nummer C(2014) 7359)

   (Kun den slovakiske udgave er autentisk)
   (EØS-relevant tekst)
   EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 108, stk. 2,
   under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, særlig artikel 62, stk. 1, litra a),
   under henvisning til Kommissionens afgørelser om indledning af procedure i sagen efter artikel 108, stk. 2, i traktaten om den Europæiske Unions funktionsmåde (1),
   efter i overensstemmelse med ovennævnte bestemmelser at have opfordret interesserede parter til at fremsætte bemærkninger i sagen, under hensyn til de indkomne bemærkninger og
   ud fra følgende betragtninger:
   1.   SAGSFORLØB

               (1)

               Ved e-mail af 13. oktober 2011 modtog Kommissionen en klage (2) med påstand om, at Slovakiet havde ydet ulovlig statsstøtte til virksomheden Nováckym chemickým závodom, a. s. v konkurze (»NCHZ«).

               (2)

               Den 17. oktober 2011 videresendte Kommissionen klagen til Slovakiet, sammen med anmodning om oplysninger i sagen. De slovakiske myndigheder anmodede om at få tilsendt klagen på slovakisk, hvilket skete ved e-mail af 16. januar 2012.

               (3)

               De slovakiske myndigheder fremsendte de ønskede oplysninger ved brev af 17. februar 2012. Yderligere anmodninger om oplysninger blev fremsendt af Kommissionen den 22. marts 2012 og 21. juni 2012. Slovakiet svarede den 23. april 2012 og 11. september 2012.

               (4)

               Klageren fremsendte den 14. juni 2012 yderligere oplysninger angående sin klage. På klagerens anmodning blev der afholdt et møde mellem denne og Kommissionen den 24. januar 2013. Desuden fremsendt klageren supplerende oplysninger ved e-mails af 8. og 22. marts 2013.

               (5)

               Ved brev af 2. juli 2013 meddelte Kommissionen Slovakiet, at den havde besluttet at indlede proceduren efter artikel 108, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde i sagen.

               (6)

               Kommissionens afgørelse om at indlede procedure (»åbningsafgørelsen«) blev offentliggjort i EU-Tidende (3). Kommissionen opfordrede i denne meddelelse interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger om den påståede støtteforanstaltning.

               (7)

               Slovakiet fremsendte bemærkninger til åbningsafgørelsen den 3. september 2013 og den 2. og den 30. december 2013. På de slovakiske myndigheders anmodning blev der afholdt møder mellem Slovakiet og Kommissionen den 7. oktober 2013 og den 17. februar 2014.

               (8)

               Kommissionen modtog bemærkninger fra to interesserede parter (begge den 12. november 2013). Disse bemærkninger blev videresendt til Slovakiet den 2. december 2014 sammen med en række yderligere spørgsmål. De slovakiske myndigheder fik lejlighed til at fremsætte sine kommentarer hertil, og deres svar indgik ved brev af 14. januar 2014.

               (9)

               Kommissionen fremsendte supplerende spørgsmål til Slovakiet den 2. maj 2014, som Slovakiet besvarede den 14. og den 30. maj 2014. Desuden fremsendte Kommissionen den 20. marts 2014 en yderligere anmodning om uddybende oplysninger til en af de interesserede parter, som endelig blev besvaret den 6. maj 2014.

         2.   BAGGRUND OG BESKRIVELSE AF FORANSTALTNINGERNE

   2.1.   Støttemodtager

               (10)

               NCHZ (hvis aktiviteter nu videreføres af Fortischem, a. s.) var en kemikalieproducent med tre hovedaktivitetsområder. Virksomheden beskæftigede sig især med produktion af calciumcarbid og procesgasser, produktion af polyvinylchlorid (PVC) og biprodukter fra forarbejdning heraf samt — i stigende omfang — produktion af basis- og specialkemikalier, der anvendes i små mængder.

               (11)

               NCHZ havde en kemikaliefabrik (etableret i 1940) beliggende i Trenčian-regionen i det vestlige Slovakiet, som er et regionalstøtteberettiget område efter artikel 107, stk. 3, litra a), i TEUF. Virksomheden var privatejet (4).

         2.2.   NCHZ's konkursbehandling

               (12)

               NCHZ indgav konkursbegæring den 8. oktober 2009, fordi virksomheden så sig ude af stand til at fortsætte driften på grund af den bøde på 19,6 mio. EUR, som Kommissionen havde pålagt den for deltagelse i et kartel inden for calciumcarbid (5). Kommissionen bemærker dog, at bøden ikke var NCHZ's eneste store gældspost, og at NCHZ indgav konkursbegæring, før kartelbøden forfaldt til betaling.

         2.2.1.   Lov om virksomheder af strategisk betydning

               (13)

               En måned efter indledningen af konkursbehandlingen af NCHZ vedtog Slovakiet lov nr. 493/2009 af 5. november 2009 om visse foranstaltninger i forbindelse med virksomheder af strategisk betydning, som giver staten en forkøbsret til at købe strategisk vigtige virksomheder ud af konkurs og pålægger kurator pligt til at sikre den fortsatte drift af den konkursramte virksomhed under konkursbehandlingen. Regeringen erklærede den 2. december 2009, dvs. dagen efter lovens ikrafttrædelse, NCHZ for en strategisk vigtig virksomhed i denne lovs forstand. Loven udløb den 31. december 2010. NCHZ var den eneste virksomhed, loven blev bragt i anvendelse på.

         2.2.2.   Beslutning om videreførelse af driften under konkursbehandlingen

               (14)

               I januar 2011 fik kurator ved en beslutning vedtaget af kreditorudvalget og de sikrede kreditorer pålagt at videreføre driften af NCHZ under konkursbehandlingen også efter lovens udløb. Denne beslutning blev truffet på grundlag af en økonomisk rapport, der indeholdt en analyse af virksomhedens situation og konkluderede, at kreditorerne ville få større udbytte af konkursbehandlingen, hvis virksomheden fortsatte sin drift. Beslutningen om at videreføre driften blev desuden stadfæstet af retten i Trenčín i februar 2011.

               (15)

               Beslutningen om videreførelse af driften af NCHZ blev truffet af to kreditorkonstellationer. For det første et kreditorudvalg bestående af fem kreditorer (6), hvoraf de fire var private virksomheder. Den eneste offentlige kreditor i kreditorudvalget var den nationale slovakiske ejendomsfond. For det andet havde NCHZ seks sikrede kreditorer, hvoraf de fire var offentlige institutioner — den nationale ejendomsfond, miljøfonden, den slovakiske garanti- og udviklingsfond samt Nováky kommune.

         2.2.3.   Salget af NCHZ

               (16)

               Under konkursbehandlingen afholdt kurator to offentlige udbud med henblik på afhændelse af NCHZ. Det første var resultatløst, da der i den afsluttende fase kun var ét bud på 2 mio. EUR. Kurator afviste buddet, og udbuddet blev annulleret ved kendelse afsagt af retten i Trenčín. Virksomheden blev derefter afhændet efter et andet offentligt udbud i 2011. Under dette udbud var der to kvalificerede bud i den afsluttende fase, det ene på 2,046 mio. EUR og det andet på 2,2 mio. EUR. Det var det højeste bud, der blev valgt. Der var tale om den tjekkiske virksomhed Via Chem Slovakia. Salgsaftalen med Via Chem Slovakia blev undertegnet den 16. januar 2012, og salget blev afsluttet den 31. juli 2012. NCHZ modtog et beløb på […] (7), som indgik i salgsprovenuet. Via Chem Slovakia indvilligede i at overtage en gæld til private, som NCHZ havde pådraget sig under konkursbehandlingen, på i alt [10-13] mio. EUR.

               (17)

               Ifølge udbudsbetingelserne ved det andet udbud kunne de bydende vælge mellem at afgive et bud, hvor de enten påtog sig de »forpligtelser for køber«, der var specificeret i udbudsbetingelsernes punkt 1.7, eller undlod at påtage sig disse forpligtelser. Der var bl.a. tale om forpligtelser til:

                           —

                           i mindst fem år efter overtagelsen af NCHZ at opretholde en produktion svarende til mindst 75 % af 2010-produktionen

                           —

                           at investere mindst 11 mio. EUR i de foranstaltninger til overholdelse af miljølovgivningen, der var nødvendige for at fortsætte kemikalieproduktionen

                           —

                           i fem år at afstå fra at videresælge eller overdrage NCHZ på en måde, der kunne bringe den fortsatte drift i fare.

               (18)

               Det var fastsat i udbudsreglerne, at hvis det højeste bud blev afgivet af en bydende, der ikke ville påtage sig disse forpligtelser, skulle den bydende, der afgav det højeste bud med disse forpligtelser, have mulighed for at matche det højeste bud. Ifølge oplysninger fra Slovakiet var der ingen af deltagerne i det andet bud, der afgav et bud med disse forpligtelser. NCHZ blev derfor solgt til en køber, som ikke påtog sig disse forpligtelser.

               (19)

               Den 1. august 2012, dagen efter undertegnelsen af aftalen mellem NCHZ under konkurs og Via Chem Slovakia, videresolgte Via Chem Slovakia den væsentligste del af NCHZ — kemikaliedivisionen — til Fortischem for […] EUR. Fortischem overtog også al gæld og alle kontrakter knyttet til kemikaliedivisionen. Desuden blev størsteparten af NCHZ's 1 412 ansatte overtaget af Fortischem. Ifølge Slovakiet var det kun 60 % af NCHZ's oprindelige aktiver, der blev videresolgt, eftersom videresalget ikke omfattede fast ejendom. Men på grundlag af kontrakten har Fortischem brugsret til den faste ejendom, der oprindeligt tilhørte den afhændede virksomhed, men fortsat var ejet af Via Chem Slovakia.

               (20)

               Selv om alle NCHZ's aktiver blev afhændet under konkursbehandlingen, er den endnu ikke afsluttet (bl.a. på grund af verserende retssager angående visse fordringer). I 2012 blev en del af de offentlige kreditorers fordringer på ca. 4 mio. EUR indfriet ved hjælp af provenuet fra salget af NCHZ. Der er dog stadigvæk indtægter af dette salg, der endnu ikke er blevet udloddet til kreditorerne.

         2.3.   Beskrivelse af foranstaltningerne

               (21)

               De foranstaltninger, der er genstand for denne sag, drejer sig om den manglende indfrielse af gæld til forskellige statslige enheder under konkursbehandlingen af NCHZ.

               (22)

               Under konkursbehandlingen pådrog NCHZ sig en udstående gæld til statslige enheder eller offentlige virksomheder, der beløb sig til i alt 13 353 877,46 EUR pr. 1. august 2012, som var datoen for salget af NCHZ. Der er her alene tale om gæld, der blev stiftet under konkursbehandlingen (og ikke den samlede gæld til staten). Denne type gæld er i den slovakiske konkurslov (8) defineret som »fordringer på konkursboet«. Fordringer på konkursboet omfatter fordringer, der stiftes efter konkursbehandlingens indledning i forbindelse med forvaltningen og likvidationen af aktiverne i konkursboet samt fordringer på skatter og afgifter, told, sygesikringsbidrag, socialsikringsbidrag og lønninger til den konkursramte virksomheds ansatte. Desuden behandles alle fordringer stiftet på grund af videreførelsen af virksomhedens drift under konkursbehandlingen, som ikke kan indfris ved hjælp af indtægter af denne fortsatte drift, også som fordringer på konkursboet.

               (23)

               Tabel 1 nedenfor indeholder en oversigt over den gæld til det offentlige, NCHZ stiftede under konkursbehandlingen.

                  Tabel 1

                  NCHZ's gæld til staten eller statsejede virksomheder stiftet under konkursbehandlingen (pr. 1. august 2012)

                           Offentlige myndigheder/statsejede virksomheder

                           Beløb i EUR

                           Socialsikringsinstituttet Sociálna poisťovňa

                           (…)

                           Det statsejede sygesikringsselskab Všeobecná zdravotná poisťovňa

                           (…)

                           Det statslige vandforvaltningsselskab Slovenský vodohospodársky podnik, š. p.

                           (…)

                           Nováky kommune (renovation, ejendomsskatter)

                           (…)

                           Miljøfonden Environmentálny fond

                           (…)

                           RTVS, s. r. o.

                           (…)

                           Flere kommuner (renovation, ejendomsskatter)

                           (…)

                           Sundhedsforsikringsselskabet Spoločná zdravotná poisťovňa

                           (…)

                           Motorkontoret Daň z motorových vozidiel

                           (…)

                              I ALT

                              13 353 877,46

               (24)

               I henhold til den slovakiske konkurslovs § 88, stk. 5, skal kurator indfri gæld, der stiftes under driften af virksomheden, ved hjælp af indtægterne af denne drift og i den rækkefølge, hvori den forfalder.

               (25)

               Ifølge de oplysninger, Kommissionen er i besiddelse af, var der i hvert fald nogle statslige institutioner (f.eks. socialsikringsinstituttet), der forsøgte at inddrive deres fordringer under konkursbehandlingen. Den fortsatte drift af NCHZ gav imidlertid ikke tilstrækkelige indtægter til at dække alle driftsomkostninger, herunder socialsikringsbidrag og andre statslige tilgodehavender, der opstod under konkursbehandlingen. NCHZ's indtægter blev primært brugt til at dække omkostninger i direkte tilknytning til driften (råstof- og energiforsyninger osv.) for at kunne opretholde driften, mens statens tilgodehavender ikke blev betalt, men blev ved med at vokse under den fortsatte drift af den konkursramte virksomhed.

               (26)

               Videreførelsen af NCHZ's drift, som var hovedårsagen til ophobningen af denne gæld, beroede på to forskellige foranstaltninger truffet under konkursbehandlingen, nemlig dels på loven — i perioden fra december 2009 og til december 2010 — og dels på kreditorbeslutningen fra og med januar 2011.

         2.3.1.   Videreførelse i henhold til loven

               (27)

               Fra lovens ikrafttrædelse den 1. december 2009 og regeringsbeslutningen af 2. december 2009 og indtil lovens udløb den 31. december 2010 havde NCHZ status som en »virksomhed af strategisk betydning«. Ifølge loven skulle kurator i) sikre den fortsatte drift af den strategiske virksomhed, også selv om dens indtægter ikke fuldt ud dækkede dens driftsomkostninger, herunder skatter og afgifter samt socialsikringsbidrag, og ii) afværge uberettigede kollektive afskedigelser.

               (28)

               Loven skulle finde anvendelse på erhvervsvirksomheder af strategisk betydning, der var under konkursbehandling. Formålet med den var at sikre den fortsatte drift af konkursramte virksomheder, som den slovakiske regering havde erklæret strategisk vigtige. Desuden gav loven den slovakiske regering en forkøbsret til at overtage strategisk vigtige virksomheder, der var gået konkurs.

               (29)

               For at en virksomhed kunne falde ind under loven, skulle alle nedennævnte krav være opfyldt:

                           —

                           virksomheden skulle være en erhvervsvirksomhed, hvis aktiver var under konkursbehandling

                           —

                           virksomheden skulle have betydning for folkesundheden, statens sikkerhed eller landets økonomi

                           —

                           virksomheden skulle have over 500 ansatte eller være en større leverandør af energi, gas, varme eller raffinaderiprodukter til offentligheden, andre virksomheder eller transportsektoren eller tage sig af vandforsyning, spildevandsrensning eller offentlige kloakker

                           —

                           virksomheden skulle af den slovakiske regering have fået tillagt status som virksomhed af strategisk betydning.

               (30)

               NCHZ var den eneste virksomhed, loven blev anvendt på. Loven blev vedtaget den 5. november 2009 og trådte i kraft den 1. december 2009. Den 2. december 2009 erklærede den slovakiske regering ved beslutning nr. 534/2009 NCHZ for at være strategisk vigtig.

               (31)

               I beslutning om at tillægge NCHZ status som strategisk vigtig virksomhed anførte den slovakiske regering, at virksomhedens konkurs kunne føre til tab af over 1 700 direkte arbejdspladser og bringe yderligere 5 000 arbejdspladser hos NCHZ's leverandører i Slovakiet i fare. Den anførte desuden, at en standsning af produktionen i NCHZ ville få negative konsekvenser for den slovakiske kemikalieindustris bundlinjer og konkurrenceevne og dermed i betydelig grad svække hele den slovakiske økonomi (9).

         2.3.2.   Videreførelse i henhold til kreditorudvalgets beslutning

               (32)

               Efter lovens udløb den 31. december 2010 besluttede kurator, som var bundet af anvisningerne fra kreditorudvalget, at videreføre driften af NCHZ i overensstemmelse med bestemmelserne i den slovakiske konkurslov.

               (33)

               I henhold til den slovakiske konkurslov skal indehaverne af alle usikrede fordringer anmeldt i konkursboet vælge et kreditorudvalg, som skal udøve deres rettigheder under konkursen. Kreditorudvalget kan give kurator anvisninger i de situationer, der udtrykkeligt er nævnt i konkursloven, bl.a. når omkostningerne ved driften af den konkursramte virksomhed overstiger indtægterne af denne drift, og dens fortsatte drift derfor resulterer i en yderligere ophobning af gæld. I en sådan situation skal kurator indhente anvisninger om, i hvilket omfang driften af virksomheden skal fortsættes (konkurslovens § 88). Disse anvisninger vedtages ved afstemning i kreditorudvalget og blandt de sikrede kreditorer, hvorefter de stadfæstes og gøres bindende af retten.

               (34)

               Under konkursbehandlingen af NCHZ bestod kreditorudvalget af fem kreditorer, hvoraf de fire kom fra den private sektor (10). Det eneste medlem fra den offentlige sektor var den nationale ejendomsfond, Fond národného majetku. Desuden havde NCHZ ifølge de oplysninger, Kommissionen er i besiddelse af, seks sikrede kreditorer. Fire af disse sikrede kreditorer var statsejede/offentlige virksomheder, nemlig den nationale ejendomsfond, miljøfonden (Environmentálny fond), den slovakiske garanti- og udviklingsbank (Slovenská záručná a rozvojová banka, a. s.) og Nováky kommune.

               (35)

               I overensstemmelse med den slovakiske konkurslovgivning underrettede kurator (på det fælles møde den 26. januar 2011) både de usikrede og de sikrede kreditorer om, at driftsomkostningerne ved at videreføre NCHZ oversteg indtægterne af driften. Kreditorerne fik desuden af kurator udleveret en økonomisk analyse, der var udarbejdet den 23. december 2010 og indeholdt flere mulige scenarier og omkostnings- og indtægtssammenligninger set fra kreditorernes perspektiv. I analysen blev der draget den konklusion, at det var i kreditorernes interesse at fortsætte driften NCHZ og afhænde virksomheden som en going concern. Sammen med kurators analyse blev der fremlagt en redegørelse fra NCHZ's ledelse om mulighederne for en omstrukturering, hvori der også blev peget på salg af NCHZ som en going concern som den bedste løsning for kreditorerne. På basis af disse rapporter indvilligede samtlige kreditorer i kreditorudvalget og de sikrede kreditorer den 26. januar 2011 i, at virksomheden blev drevet videre. Denne beslutning blev stadfæstet og dermed gjort bindende for kurator ved kendelse afsagt af retten i Trenčín den 23. februar 2011.

               (36)

               Efter kreditorernes og rettens godkendelse heraf blev virksomheden drevet videre uden afbrydelser, indtil den i juli 2012 blev afhændet til Via Chem Slovakia som en going concern.

         2.3.3.   Kommissionens åbningsafgørelse

               (37)

               I åbningsafgørelsen af 2. juli 2013 anførte Kommissionen, at NCHZ ikke havde betalt alle socialsikringsbidrag og heller ikke indfriet sine andre forpligtelser over for andre statslige enheder under konkursbehandlingen. Gælden til det offentlige beløb sig til i alt 12,1 mio. EUR for årene 2009-2011. På baggrund af NCHZ's økonomiske vanskeligheder i tiden forud for indgivelsen af konkursbegæringen løb staten ved at tillade den fortsatte drift af NCHZ en reel risiko for, at NCHZ ville ophobe en gæld til det offentlige, som virksomheden ikke ville være i stand til at indfri. Denne uindfriede gæld kunne have været undgået eller i det mindste begrænset væsentligt, hvis driften af NCHZ ikke var blevet videreført under konkursbehandlingen.

               (38)

               Der var også meget, der tydede på, at kreditorernes beslutning om at fortsætte driften af NCHZ efter lovens udløb kunne tilregnes staten og gav virksomheden en uberettiget og selektiv økonomisk fordel.

               (39)

               Det var således Kommissionens foreløbige vurdering, at NCHZ fik en fordel i forhold til sine konkurrenter, som virksomheden ikke kunne have fået under normale markedsbetingelser, som følge af at den i et betragteligt tidsrum fik lov til at fortsætte sin drift og aktiviteter på markedet uden at skulle betale socialsikringsbidrag og andre offentlige forpligtelser.

               (40)

               Kommissionen nærede desuden tvivl om, hvorvidt det udbud, som NCHZ blev solgt ved, var et ubetinget udbud, eftersom nogle af de bydende havde mulighed for at forhøje deres bud på et senere tidspunkt, efter at alle bud var blevet indgivet. Kommissionen havde derfor sin tvivl om, hvorvidt den pris, som vinderen af udbuddet betalte for virksomhedens aktiver, svarede til en markedspris, der sikrede de størst mulige indtægter til fyldestgørelse af kreditorerne, herunder staten. Der var derudover stærke indikationer på, at den økonomiske kontinuitet mellem NCHZ og den nye enhed ikke var blevet afbrudt. Det ville indebære, at enhver uforenelig statsstøtte til NCHZ ville kunne tilbagesøges hos virksomhedens nye ejer.

               (41)

               Kommissionen besluttede derfor at indlede proceduren efter artikel 108, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde.

         3.   BEMÆRKNINGER FRA INTERESSEREDE PARTER

               (42)

               Der indgik bemærkninger til åbningsafgørelsen fra to tredjeparter, nemlig klageren og en anden interesseret part, der ønskede at forblive anonym. Begge tredjeparter tilsluttede sig Kommissionens sagsfremstilling og ræsonnement i åbningsafgørelsen.

               (43)

               De to tredjeparter fremhævede den tydelige tidsmæssige sammenhæng mellem NCHZ's økonomiske vanskeligheder og indførelsen af loven om virksomheder af strategisk betydning, der blev vedtaget efter en hasteprocedure. Desuden gik der kun en dag efter lovens ikrafttrædelse, før den slovakiske regering traf afgørelsen om at erklære NCHZ en strategisk vigtig virksomhed i lovens forstand. Begge tredjeparter gjorde gældende, at staten kunne have undgået den forventelige risiko for en ophobning af uindfriet gæld til det offentlige ved at undlade at give NCHZ denne status som strategisk vigtig virksomhed.

               (44)

               Desuden kunne NCHZ have haft fordel af sin status som en virksomhed, der i henhold til loven ikke kan forlade markedet, men forbliver en pålidelig forretningspartner, mens andre virksomheder, der befandt sig i samme situation som NCHZ, dvs. under konkursbehandling, sandsynligvis ville opleve en forværring af deres forretningsrelationer med leverandører og kunder på grund af risikoen for deres exit fra markedet.

               (45)

               Med hensyn til videreførelsen af driften af NCHZ efter kreditorudvalgets beslutning fremførte den ene af tredjeparterne, at det statsejede medlem af kreditorudvalget kunne og burde have søgt at nå frem til en anden løsning — ved at overbevise de andre medlemmer af udvalget eller i det mindste stemme imod den fortsatte drift af NCHZ. Det samme gælder staten som en af de sikrede kreditorer, der ifølge de interesserede parter havde ret til at nedlægge veto mod beslutningen om videreførelse af driften. De interesserede parter finder, at denne undladelse af at gribe ind betød, at kreditorudvalgets og de sikrede kreditorers beslutning kunne tilregnes staten.

               (46)

               De interesserede tredjeparter hævdede også, at den tilladelse, retten i Trenčín gav til videreførelse af NCHZ's drift, under alle omstændigheder også kunne tilregnes staten.

               (47)

               Begge de interesserede tredjeparter hævdede, at den fortsatte drift af NCHZ fordrejede konkurrencen, navnlig på calciumcarbidmarkedet, og at NCHZ i den periode førte en meget aggressiv prispolitik.

               (48)

               Hvad angår salget af NCHZ fremførte den ene af parterne, at udbudsvilkårene gjorde udfaldet af udbuddet uvist, og at det var grunden til, at den pågældende part ikke havde deltaget i udbuddet, selv om den måske kunne have været interesseret i at overtage NCHZ.

               (49)

               Endelig pegede de interesserede parter på, at den måde, hvorpå Fortischem fremstod på markedet, i alt væsentligt var identisk med den tidligere NCHZ-virksomhed. Den eneste synlige ændring var ændringen af navn og ejer.

         4.   BEMÆRKNINGER FRA SLOVAKIET

      Økonomisk fordel for NCHZ

               (50)

               Slovakiet gjorde gældende, at NCHZ's kurator i henhold til loven havde pligt til at videreføre driften af virksomheden frem til den 31. december 2010. Hvad angår denne lovs karakter, hævdede Slovakiet, at der var tale om en generel lov gældende for alle virksomheder, der opfyldte betingelserne i den.

               (51)

               Slovakiet fremførte, at selv om kreditorerne eller retten ikke traf nogen beslutning herom i den første tid, var det sandsynligt, at kreditorerne alligevel ville have besluttet at fortsætte driften af NCHZ, også selv om loven ikke havde fandtes. Slovakiet henviste til den indledende analyse og de redegørelser, kurator havde fremlagt i oktober 2009 (altså før lovens ikrafttrædelse), og hvori der blev peget på en fortsat drift som den bedste løsning. Loven havde derfor ingen udslagsgivende virkning, idet NCHZ ville have fortsat sin drift — også uden loven — alene på grundlag af de almindelige konkursregler.

               (52)

               Efter lovens udløb i december 2010 anmodede kurator kreditorudvalget om anvisninger angående den fortsatte drift af virksomheden. Udvalget traf beslutning herom, og denne beslutning blev stadfæstet af retten i Trenčín (11). Slovakiet fremlagde den økonomiske analyse, der havde dannet grundlag for kreditorudvalgets beslutning. Virksomheden fortsatte sin drift, indtil den blev afhændet i 2012.

               (53)

               Slovakiet fremlagde også en hypotetisk analyse, som kurator havde udarbejdet ved brug af samme metoder som i analysen i den anden periode (fortsat drift på grundlag af kreditorudvalgets og rettens afgørelser), og som viser, at hvis man i begyndelsen af den første periode (fortsat drift på grundlag af loven) havde overvejet en likvidation, ville udfaldet være blevet det samme. Den løbende gæld ville da kun have været på 8,5 mio. EUR, men likvidationsprovenuet ville ikke have oversteget omkostningerne og den løbende gæld.

               (54)

               På baggrund heraf fremførte Slovakiet, at staten under hele konkursbehandlingen havde handlet som en markedsøkonomisk kreditor. Der var følgelig ikke tale om nogen økonomisk fordel for NCHZ og heller ikke om statsstøtte.

      Inddrivelse af Slovakiets tilgodehavender i NCHZ under konkursbehandling

               (55)

               Slovakiet gjorde gældende, at den største kreditor, socialsikringsselskabet Sociálna poisťovňa, i forbindelse med forvaltning og inddrivelse af sine tilgodehavender i NCHZ havde handlet i overensstemmelse med socialsikringsloven (lov nr. 461/2003, som senere ændret) og med den slovakiske konkurslov. Socialsikringsselskabet havde udtømt alle lovlige retsmidler. Det havde ikke accepteret, at fordringerne ikke blev betalt, men anmeldt kravet til kurator.

               (56)

               Socialsikringsselskabet havde ikke dokumentation for noget krav mod NCHZ, der var stiftet, før virksomheden blev erklæret konkurs, og som skulle anmeldes i konkursboet i henhold til konkurslovens § 28 (12). Det kunne derfor ikke få sæde i kreditorudvalget, der traf beslutningen om den fortsatte drift af NCHZ.

               (57)

               Den eneste måde, hvorpå selskabet kunne sikre sine fordringer, var derfor at anmelde dem under konkursbehandlingen som fordringer på konkursboet. Og det var, hvad selskabet (via sin Prievidzi-filial) gjorde, i overensstemmelse med § 87 og 88 i den slovakiske konkurslov (se nærmere herom i tabel 2).

               (58)

               Ifølge konkurslovens § 87, stk. 3, skal kurator fyldestgøre krav på konkursboet ved hjælp af provenuet af afhændelsen af aktiverne i dette bo senest på forfaldsdatoen. I henhold til denne bestemmelse hæfter kurator for tab, som kreditorer med fordringer på boet påføres ved ikke at have opnået omgående fyldestgørelse, medmindre han kan bevise, at han har opfyldt sin diligenspligt. Den 24. august 2011 fandt der et møde sted mellem repræsentanter for socialsikringsselskabet og NCHZ i selskabets Prievidzi-filial. På mødet meddelte kurator selskabets repræsentanter, at han ikke var i stand til at fyldestgøre krav i konkursboet, fordi han var nødt til prioritere den fortsatte drift af virksomheden, så den kunne blive solgt til den bedst mulige pris.

               (59)

               Ifølge konkurslovens § 47, stk. 1, bevirker afsigelsen af konkursdekret, at alle retslige eller ikkeretslige skridt med henblik på fyldestgørelse i de aktiver, der indgår i konkursmassen og tilhører den konkursramte, stilles i bero. De frister, der gælder herfor, udløber ikke i den periode, hvor disse skridt er stillet i bero.

               (60)

               Ifølge konkurslovens § 47 kan socialsikringsselskabet ikke gøre et krav gældende ved en beslutning truffet i henhold til socialsikringsloven eller siden få et krav fyldestgjort gennem tvangsfuldbyrdelse (se konkurslovens § 48). Tabel 2 nedenfor indeholder en oversigt over krav anmeldt af socialsikringsselskabet i perioden fra september 2009 til januar 2012.

               (61)

               Den 15. november 2011 indgav socialsikringsselskabets Prievidzi-filial imidlertid en klage mod personer med bemyndigelse til at handle på NCHZ's vegne til anklagemyndigheden i Prievidzi med påstand om, at de i perioden fra juni 2011 til september 2011 havde handlet strafbart ved ikke at have indbetalt socialsikringsbidrag i henhold til § 277 og 278 i lov nr. 300/2005 (straffeloven, som senest ændret). Den 7. februar 2012 stillede politidirektoratet i Prievidzi straffesagen i bero, fordi der ikke fandtes tilstrækkeligt grundlag for strafferetlig forfølgning af de pågældende.

                  Tabel 2

                  Krav anmeldt under konkursbehandlingen (i tusinder EUR)
                   (13)
                  af socialsikringsselskabet Sociálnou poisťovňou i perioden fra september 2009 til januar 2012

                           Beskrivelse af kravet

                           Dato for anmeldelse til kurator

                           Beløb i tusinder EUR

                           Socialsikrings- og pensionsbidrag

                           11.10.2010

                           (…)

                           Socialsikrings- og pensionsbidrag

                           24.6.2011

                           (…)

                           Socialsikrings- og pensionsbidrag

                           december 2011

                           (…)

                           Garantiforsikring

                           11.10.2010

                           (…)

                           Garantiforsikring

                           24.6.2011

                           (…)

                           Garantiforsikring

                           18.1.2012

                           (…)

                           Krav i alt anmeldt indtil 31.1.2012

                           (…)

      Salget af NCHZ

               (62)

               Med hensyn til salget af NCHZ gør Slovakiet gældende, at salget blev gennemført efter et åbent, gennemsigtigt og ubetinget udbud, hvor det højeste bud blev valgt. Hvad angår salgets karakter fremførte Slovakiet, at der var tale om en særlig type aktivafhændelse, hvor alle aktiverne blev afhændet med tilhørende rettigheder og visse forpligtelser.

               (63)

               Slovakiet gjorde videre gældende, at de betingelser, der var knyttet til det andet udbud, i den konkrete sag ikke kunne antages at ville påvirke mulighederne for at opnå den højst mulige pris, da ingen af de to bydende, der deltog i det andet udbud, ville påtage sig disse forpligtelser. Desuden lå den pris, der i sidste instans blev opnået (2,2 mio. EUR), meget tæt op ad prisen ved det første udbud (2 mio. EUR), som blev annulleret. Der var ikke knyttet nogen forpligtelser til det første udbud.

               (64)

               Eftersom NCHZ efter Slovakiets opfattelse blev solgt ved et tilstrækkeligt åbent, gennemsigtigt og ubetinget udbud, blev NCHZ's aktiver afhændet til markedspris. Slovakiet finder ikke, at der består nogen økonomisk kontinuitet mellem NCHZ, Via Chem Slovakia og nu Fortischem. Slovakiet fremførte, at det var under 60 % af aktiverne, der blev afhændet i transaktionen mellem Via Chem Slovakia og Fortischem, navnlig fordi den ikke omfattede nogen afhændelse af fast ejendom. Endelig hævdede Slovakiet, at Kommissionen ikke havde noget belæg for, at NCHZ blev solgt som en going concern for at undgå tilbagesøgning af statsstøtte.

               (65)

               Slovakiet fastholdt, at alle ikkeøkonomiske forpligtelser i forbindelse med ansættelseskontrakter også var blevet overtaget af køberen, Via Chem Slovakia. Slovakiet oplyste desuden, at der ikke forelå nogen vurdering af de samlede aktiver eller af virksomheden som going concern. Endvidere bekræftede Slovakiet, at al gæld til staten stiftet under konkursbehandlingen forblev i NCHZ og ville blive indfriet ved hjælp af salgsprovenuet.

         5.   VURDERING AF FORANSTALTNINGEN

   5.1.   Statsstøtte

               (66)

               Artikel 107, stk. 1, i TEUF fastsætter, at statsstøtte eller støtte, som ydes ved hjælp af statsmidler under enhver tænkelig form, og som fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene ved at begunstige visse virksomheder eller visse produktioner, er uforenelig med det indre marked, i det omfang den påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne.

               (67)

               Ved afgørelsen af, om der foreligger statsstøtte, må det derfor afklares, om de kumulative kriterier i artikel 107, stk. 1, i TEUF (overførsel af statsmidler, tilregnelse til staten, selektiv fordel, potentiel fordrejning af konkurrencen og påvirkning af samhandelen inden for EU) er opfyldt i denne sag. Det skal især vurderes i forhold til den manglende betaling af socialsikringsbidrag og manglende opfyldelse af andre forpligtelser over for staten under den fortsatte drift af NCHZ under konkursbehandlingen: i) i henhold til loven efter regeringsbeslutningen om at tillægge NCHZ status som strategisk vigtig virksomhed i lovens forstand (se afsnit 5.2) og ii) ved den fortsatte drift på grundlag af beslutning truffet af kreditorudvalget i forståelse med de offentlige kreditorer (se afsnit 5.3).

               (68)

               Der skal ved denne vurdering tages hensyn til, at regeringen ved at erklære NCHZ en strategisk vigtig virksomhed på baggrund af NCHZ's økonomiske vanskeligheder forud for indgivelsen af konkursbegæringen løb en reel risiko for, at NCHZ ville ophobe en gæld til det offentlige, som virksomheden ikke ville være i stand til at indfri. Der var en betydelig risiko for, at den fortsatte drift af NCHZ under konkursbehandlingen ikke ville give tilstrækkelige indtægter til dækning af alle driftsomkostninger, herunder socialsikringsbidrag og andre bidrag til staten, og at den stigende gæld til staten ikke ville blive indfriet. Det var faktisk den situation, der opstod i løbet af 2010, og risikoen for en yderligere voksende gæld til staten var derfor endnu mere tydelig i begyndelsen af 2011, hvor kreditorudvalget efter lovens udløb besluttede at fortsætte driften af NCHZ. Rent faktisk advarede kurator udtrykkeligt NCHZ's kreditorer herom.

               (69)

               Den fortsatte drift af den konkursramte virksomhed førte til en voksende gæld til staten. Den uindfriede gæld, der ophobede sig under konkursbehandlingen (2009–2012) beløber sig således til over 13,3 mio. EUR.

               (70)

               Desuden bemærkes, at den ophobede gæld til det offentlige ikke kan antages at blive fuldt ud dækket af provenuet af salget af NCHZ (en salgspris på 2,2 mio. EUR og […] indtægt på […]). Hidtil er kun 4,0 mio. EUR af gælden til det offentlige blevet indfriet ved hjælp af salgsprovenuet.

         5.2.   Lovens anvendelse på NCHZ

               (71)

               I 13 måneder (fra lovens ikrafttrædelse den 1. december 2009 og indtil dens udløb den 31. december 2010) var det denne lov, der dannede grundlag for, at driften af NCHZ blev videreført til trods for, at omkostningerne ved at drive virksomheden videre var betydeligt større end indtægterne heraf og derfor resulterede i en kraftigt voksende gæld.

               (72)

               Ifølge lovens § 5(a) havde kurator pligt til at sikre den videre drift af en virksomhed, som regeringen havde erklæret af strategisk betydning. I sit svar på en anmodning om oplysninger udtalte kurator, at han for at opfylde de forpligtelser, der påhvilede ham som en direkte følge af loven, var nødt til at videreføre driften af den konkursramte virksomhed. NCHZ kunne derfor fortsætte driften og bevare sine forretningsrelationer, selv om virksomheden befandt sig i en situation, hvor kurator normalt ville have været nødt til at overveje at indstille driften og afvikle virksomheden (fordi den ikke kunne indfri al sin gæld).

         5.2.1.   Overførsel af statsmidler og tilregnelse til staten

               (73)

               Som nævnt ovenfor, vedtog Slovakiet denne lov og gav NCHZ status som strategisk vigtig virksomhed i lovens forstand. Kurator var derfor i henhold til loven nødsaget til at videreføre driften af NCHZ under konkursbehandlingen.

               (74)

               På grund af den status, NCHZ havde fået tillagt, blev driften af virksomheden videreført, også selv om der var en klar risiko (som viste sig at holde stik) for, at indtægterne ikke ville være tilstrækkelige til at dække omkostningerne ved at drive virksomheden videre under konkursbehandlingen, bl.a. socialsikringsbidrag og andre forpligtelser over for staten.

               (75)

               Denne forventelige risiko for en ophobning af uindfriet gæld til staten kunne staten have undgået ved at udøve de skønsbeføjelser, loven gav den, og undlade at give NCHZ den status som strategisk vigtig virksomhed, som pålagde kurator pligt til at fortsætte driften af NCHZ under konkursbehandlingen.

               (76)

               Desuden gjorde den fortsatte drift og ophobningen af yderligere gæld som følge af denne lovs anvendelse det vanskeligere for NCHZ's offentlige kreditorer at opnå fyldestgørelse.

               (77)

               Kommissionen drager derfor den konklusion, at beslutningen om at erklære NCHZ for en strategisk vigtig virksomhed førte til en overførsel af statsmidler i artikel 107, stk. 1's forstand. Denne overførsel af statsmidler tog form af afkald på indtægter af socialsikringsbidrag og andre af det offentliges tilgodehavender, som ikke blev indfriet af NCHZ i den periode, hvor virksomheden var omfattet af loven. Kommissionen fremhæver desuden, at beslutningen om at erklære NCHZ for en strategisk vigtig virksomhed blev truffet af regeringen og derfor klart kan tilregnes den slovakiske stat.

         5.2.2.   Økonomisk fordel

               (78)

               Lovens anvendelse på NCHZ gav virksomheden en økonomisk fordel, da den beskyttede den mod de konsekvenser, konkursbehandling normalt har i henhold til almindelige konkursregler. I næsten 13 måneder fortsatte NCHZ sin drift alene på grundlag af loven. Kurator var nødt til at sikre den fortsatte drift, selv om indtægterne heraf ikke dækkede alle driftsomkostningerne, herunder skatter og socialsikringsbidrag. Loven fratog således kurator og kreditorerne muligheden for selv at afgøre, om det var økonomisk opportunt at videreføre driften af virksomheden.

               (79)

               Eftersom den fortsatte drift var tabsgivende, var NCHZ ikke i stand til at indfri alle sine forpligtelser såsom social- og sygesikringsbidrag for de ansatte og andre forpligtelser over for forskellige statslige enheder under konkursbehandlingen.

               (80)

               Loven pålagde kurator pligt til at i) sikre den videre drift af NCHZ og ii) afværge uberettiget kollektiv afskedigelse af de ansatte. Kurator udtalte selv, at han i henhold til loven var nødsaget til i fuldt omfang at videreføre driften af NCHZ og ikke havde nogen mulighed for at undersøge alternative løsninger og vælge den, der ville være mest fordelagtig for den konkursramte virksomheds kreditorer.

               (81)

               I den periode, hvor loven var i kraft, kunne der ikke træffes nogen afgørelser om NCHZ's økonomiske fremtid på kreditormøder, og der blev ikke foretaget nogen analyser til vurdering af, om det på det stadium var i kreditorernes interesse, at NCHZ fortsatte sin drift. Det var først, da loven var ved at udløbe, at kurator lod foretage en omfattende økonomisk analyse og indkaldte virksomhedens kreditorer til et møde, hvor man skulle beslutte, om driften af NCHZ skulle videreføres eller ej.

               (82)

               At denne lov fandt anvendelse på NCHZ, beroede desuden ikke på forhold, som virksomhedens kreditorer kunne have taget højde for, men derimod på andre politiske hensyn. I de forklarende bemærkninger til regeringsbeslutningen af 2. december 2009, hvorved NCHZ blev erklæret for en strategisk vigtig virksomhed i lovens forstand, henvises der til risikoen for et direkte tab af 1 700 arbejdspladser i NCHZ og yderligere 5 000 arbejdspladser hos NCHZ's leverandører, hvis virksomheden blev lukket. Desuden henvises der til, at en indstilling af produktionen i NCHZ ville gå stærkt ud over bundlinjen og konkurrenceevnen i hele den slovakiske kemikalieindustri. Regeringens beslutning om at anvende loven på NCHZ var derfor tydeligvis ikke baseret på det markedsøkonomiske kreditorprincip. Slovakiet fastholder, at selv om hverken kreditorerne eller retten traf nogen beslutning i den første periode, var det sandsynligt, at kreditorerne ville have besluttet at videreføre driften af NCHZ, også selv om loven ikke havde fundet anvendelse på virksomheden. Slovakiet henviser til en indledende analyse af 26. oktober 2009 og offentlige udtalelser fra kurator i oktober 2009 (dvs. før lovens ikrafttrædelse) om, at den bedste løsning var at videreføre driften af NCHZ.

               (83)

               Kurators indledende analyse er imidlertid ikke særlig dybtgående, den indeholder ingen analyse af alternative muligheder (salg af aktiverne eller likvidation) og kan derfor ikke opfattes som et solidt grundlag for, at kreditorerne kunne træffe beslutning om, hvorvidt driften af NCHZ skulle videreføres. I december 2009 skiftede retten desuden NCHZ's oprindelige kurator ud med en ny kurator, som kunne have draget en anden konklusion på grundlag af en mere dybtgående analyse. Enhver vurdering af situationen blev imidlertid stillet i bero med lovens ikrafttrædelse, hvorefter kreditorerne og retten ikke havde nogen mulighed for ud fra deres økonomiske interesser at drøfte og beslutte, hvad der skulle ske.

               (84)

               Kreditorerne og retten besluttede ganske vist at fortsætte driften af NCHZ efter lovens udløb, men denne beslutning blev truffet i en anderledes økonomisk situation og var baseret på en betydeligt mere kompleks og solid økonomisk analyse, der blev fremlagt i december 2010 forud for lovens udløb. I denne analyse måtte der først og fremmest tages hensyn til, at NCHZ på det tidspunkt som følge af den fortsatte drift havde pådraget sig en udestående gæld (både til det offentlige og til den private sektor) på i alt 16 mio. EUR, som havde forrang for al gæld stiftet før konkursen. Kreditorernes situation var derfor ikke den samme som ved konkursbehandlingens indledning, hvor en stor del af denne gæld endnu ikke var opstået.

               (85)

               Den usikkerhed, der altid er forbundet med at træffe beslutninger efter de normale konkursregler, blev fjernet med den lov, der fandt anvendelse på NCHZ, og som garanterede, at NCHZ i fuldt omfang ville blive drevet videre i hvert fald indtil lovens udløb ved udgangen af 2010. Det sendte et stærkt signal til virksomhedens leverandører og kunder og gav dem sikkerhed for, at de godt kunne fortsætte med at handle med NCHZ, fordi virksomheden på grund af sin status som strategisk vigtig virksomhed i henhold til loven ville fortsætte driften i fuldt omfang. Eftersom forsyningssikkerhed har stor betydning for kunderne i kemikaliesektoren, gav loven NCHZ en betydelig fordel i forhold til den normale konkursproces. Den gav NCHZ's kunder langt større sikkerhed for, at NCHZ trods eventuelle yderligere tab og uanset kreditorernes interesser og synspunkter ville køre videre i hvert fald indtil lovens udløb. NCHZ blev derved stillet gunstigere end sine konkurrenter i en tilsvarende situation.

               (86)

               Risikoen for, at kunderne går over til andre leverandører som følge af en konkurs, er ikke rent hypotetisk. For til trods for den beskyttelse, loven gav NCHZ, mistede virksomheden nogle kunder i 2009 og 2010, som det fremgår af den økonomiske analyse, kurator fremlagde efter lovens udløb. Uden denne lov ville risikoen for at miste endnu større salg på grund af usikkerheden omkring konkursbehandlingen have været betydeligt større. Det ville også have øget risikoen for, at kreditorerne ikke længere så nogen økonomisk fornuft i en videreførelse af driften af NCHZ.

               (87)

               Slovakiet fremlagde en hypotetisk analyse, som kurator havde udarbejdet efter samme metodologi som den, der blev anvendt i analysen i den anden periode, og som viser, at hvis man i begyndelsen af den første periode havde overvejet en likvidation, ville analysen ikke have givet noget andet resultat end analysen i den anden periode. Den udestående gæld ville ganske vist have været mindre — den ville have været på i alt 8,5 mio. EUR — men likvidationsprovenuet ville ikke have oversteget omkostningerne og den udestående gæld. Der er imidlertid tale om en meget kortfattet og hypotetisk analyse, som først senere blev fremlagt af kurator (14), eftersom den først blev udarbejdet og fremlagt i marts 2014.

               (88)

               Slovakiet har ikke fremlagt dokumentation for, at den fortsatte drift af NCHZ rent faktisk ville være blevet godkendt ved konkursbehandlingens begyndelse på basis af en tilbundsgående analyse og drøftelser blandt alle kreditorerne, selv om loven ikke var blevet bragt i anvendelse på NCHZ. For hvis loven ikke var blevet bragt i anvendelse på NCHZ, ville der være opstået flere negative konsekvenser for virksomheden (f.eks. i form af kunder, der gik over til sikrere leverandører), hvilket ville have ført til en større risiko for, at kreditorerne besluttede sig for at indstille driften på det tidspunkt.

               (89)

               Lovens anvendelse på NCHZ gav således virksomheden en selektiv økonomisk fordel, fordi virksomheden derigennem blev beskyttet mod de normale konsekvenser af en konkursbehandling efter de normale konkursregler. Kurator, kreditorerne og retten blev frataget muligheden for at indstille driften af NCHZ eller foretage betydelige personalenedskæringer (se betragtning 27), enten i begyndelsen af konkursbehandlingen eller senere (dvs. i løbet af 2010) på baggrund af udviklingen i NCHZ's økonomiske situation. Desuden fik NCHZ og tredjemand (f.eks. kunderne og leverandørerne) sikkerhed for, at driften ville fortsætte, hvilket der aldrig er nogen garanti for efter almindelige konkursregler.

               (90)

               På baggrund af det ovenstående finder Kommissionen, at lovens anvendelse på NCHZ gav virksomheden en uberettiget økonomisk fordel.

         5.2.3.   Foranstaltningens selektivitet

               (91)

               Beslutningen om at anvende loven på NCHZ og dermed sikre virksomhedens fortsatte drift er en individuel beslutning truffet af den slovakiske regering specielt for NCHZ, og der er følgelig tale om en selektiv foranstaltning.

               (92)

               De slovakiske myndigheder fremfører, at loven var en generel foranstaltning, der fandt anvendelse på alle virksomheder, der opfyldte de deri fastsatte kriterier. Rent bortset fra, at den relevante foranstaltning ikke er selve loven, men derimod dens anvendelse på NCHZ i henhold til regeringsbeslutningen, bemærker Kommissionen, at den omstændighed, at loven var en generel foranstaltning ifølge EU-domstolenes faste retspraksis ikke udelukker, at den kan give en bestemt virksomhed en selektiv fordel.

               (93)

               For det første gælder, at selv om loven var en generel lovgivningsforanstaltning, tydede sagens omstændigheder på, at den reelt var særligt møntet på NCHZ (i nogle aviser blev loven sågar omtalt som »lex NCHZ«). Loven blev vedtaget en måned efter, at virksomheden var blevet erklæret konkurs, og NCHZ var den eneste virksomhed, den blev anvendt på.

               (94)

               For det andet var det for at bringe loven i anvendelse på en given virksomhed nødvendigt, at regeringen traf beslutning om at tillægge den status som »strategisk vigtig« virksomhed, eftersom loven ikke automatisk fandt anvendelse på enhver virksomhed, der opfyldte betingelserne i lovens § 1, stk. 2. Og eftersom disse betingelser var formuleret i generelle vendinger, havde regeringen betydelige skønsbeføjelser ved afgørelsen af, hvilke virksomheder der var strategiske (15).

               (95)

               Kommissionen finder derfor, at den foranstaltning, der gjorde det muligt for NCHZ at ophobe en stor uindfriet gæld til staten, var en selektiv foranstaltning i artikel 107, stk. 1's forstand.

         5.2.4.   Fordrejning af konkurrencen og påvirkning af samhandelen mellem medlemsstaterne

               (96)

               Den fortsatte drift af NCHZ som følge af lovens anvendelse på virksomheden resulterede i, at NCHZ fik reduceret omkostninger, som virksomheden normalt ellers skulle bære. Driften af NCHZ gav ikke tilstrækkelige indtægter til dækning af alle driftsomkostninger, herunder socialsikringsbidrag og andre udgifter til staten, der opstod under konkursbehandlingen. Til trods for sin manglende evne til at indfri alle sine forpligtelser, især forpligtelserne over for staten (som forblev uindfriede i de 13 måneder, hvor loven var i kraft), fortsatte NCHZ med at operere på markedet i konkurrence med andre europæiske kemikalieproducenter.

               (97)

               Som beskrevet ovenfor, gav lovens anvendelse på NCHZ desuden virksomheden en økonomisk fordel, som andre virksomheder i en tilsvarende situation ikke nød godt af. I særdeleshed må det antages, at det betydeligt mindskede risikoen for tab af kunder og leverandører under konkursbehandlingen. At virksomheden i henhold til loven var nødt til at fortsætte driften, tilskyndede NCHZ's forretningspartnere til at opretholde deres forretningsforhold til virksomheden. Den fortsatte drift af NCHZ i henhold til loven gav NCHZ's kunder den forsyningssikkerhed, som har så stor betydning i kemikalieindustrien. Hvis loven ikke havde fundet anvendelse, ville NCHZ's kunder med større sandsynlighed søge efter andre forsyningskilder af frygt for en pludselig indstilling af driften på grund af den konkursramte virksomheds forværrede økonomiske og finansielle situation.

               (98)

               Når en enkelt virksomheds omkostninger reduceres, kan det sidestilles med driftsstøtte, som fordrejer konkurrencen, eftersom NCHZ's konkurrenter ikke kunne undgå disse omkostninger eller konsekvenserne af manglende betalingsevne. Foranstaltningerne kan desuden have fordrejet konkurrencen ved kunstigt at fastholde NCHZ på calciumcarbidmarkedet og de andre markeder, virksomheden opererede på.

               (99)

               Da der kun findes et begrænset antal producenter af calciumcarbid i EU, og da disse produkter er genstand for betydelig samhandel inden for Europa, er det klart, at foranstaltningen også kan påvirke samhandelen mellem medlemsstater.

         5.2.5.   Konklusion angående statsstøttespørgsmålet

               (100)

               På baggrund af det ovenstående har Kommissionen draget den konklusion, at beslutningen om at erklære NCHZ for at være en strategisk vigtig virksomhed i lovens forstand gav denne virksomhed en selektiv fordel, kunne tilregnes staten, indebar brug af statsmidler og fordrejede konkurrencen på et marked præget af samhandel mellem medlemsstater. Foranstaltningen udgjorde følgelig statsstøtte efter artikel 107, stk. 1, i TEUF.

               (101)

               Støttebeløbet svarer til den uindfriede gæld til staten og statslige enheder, som blev ophobet i den periode, hvor loven fandt anvendelse på NCHZ. Ud fra oplysningerne fra Slovakiet udgjorde den uindfriede gæld i periodens begyndelse 735 817,44 EUR (16). Ved lovens udløb udgjorde den 5 519 241,54 EUR (17). Støttebeløbet udgør derfor 4 783 424,10 EUR.

         5.3.   Videreførelsen af driften i henhold til kreditorudvalgets beslutning

               (102)

               Efter lovens udløb var kurator ikke længere juridisk forpligtet til at videreføre driften af virksomheden. Han meddelte kreditorerne (både de sikrede og de usikrede), at NCHZ's tab havde været stigende, lige siden virksomheden blev erklæret konkurs, og at omkostningerne ved at drive virksomheden oversteg indtægterne af denne drift. Til trods for deres kendskab til, at virksomheden var nødlidende, enedes alle kreditorerne i kreditorudvalget samt de sikrede kreditorer i januar 2011 om, at NCHZ skulle fortsætte driften. Denne beslutning blev siden stadfæstet af konkursretten i overensstemmelse med den slovakiske konkurslov og blev dermed bindende for kurator.

         5.3.1.   Tilregnelse og økonomisk fordel

               (103)

               Videreførelsen af driften af NCHZ efter lovens udløb beroede på en beslutning truffet af kreditorudvalget (som repræsenterede de usikrede kreditorer), hvis medlemmer primært var private virksomheder. Af Kommissionens undersøgelser fremgår det, at ingen af medlemmerne af kreditorudvalget eller de sikrede kreditorer havde nogen vetoret i henhold til den slovakiske konkurslov. Deres afgørelser blev derimod truffet ved flertalsafstemninger. Ingen af de statslige enheder kunne således have gennemtrumfet et ønske om at få standset den yderligere ophobning af gæld.

               (104)

               Det må derfor konkluderes, at videreførelsen af NCHZ's drift beroede på en beslutning truffet af de private kreditorer, da de offentlige kreditorer ikke var i stand til at nedlægge veto mod den fortsatte drift af NCHZ. Beslutningen om at videreføre driften af NCHZ efter lovens udløb kan derfor ikke anses for at kunne tilregnes staten.

               (105)

               Det viser også, at de forskellige offentlige kreditorers beslutning om aktivt at støtte en videreførelse af driften af NCHZ i den anden periode blev truffet samtidigt og under samme vilkår (pari passu) som de private kreditorers beslutning, hvilket betyder, at de offentlige kreditorer handlede i overensstemmelse med det markedsøkonomiske kreditorprincip.

               (106)

               For fuldstændighedens skyld har Kommissionen set nærmere på den økonomiske analyse, som kurator fremlagde, og som kreditorerne og retten var bekendt med på det relevante tidspunkt. Analysen opstiller flere mulige scenarier og sammenligner omkostninger og indtægter ud fra kreditorernes perspektiv. I analysen anføres det i særdeleshed, at der ville være betydelige omkostninger på i alt over 48 mio. EUR forbundet med at indstille driften af NCHZ. Størsteparten af disse omkostninger drejede sig om nedlukning og miljøoprensning af kemikalieproduktionsanlæggene (ca. 37,3 mio. EUR) og personaleomkostninger (10,5 mio. EUR, hvis alle retlige forpligtelser overholdes). Samtidig ville indtægterne ved salg af individuelle aktiver ligge på omkring 47-52 mio. EUR (uden hensyntagen til omkostningerne ved at afmontere og flytte udstyret).

               (107)

               Eftersom den udestående (offentlige og private) gæld, der var stiftet under konkursbehandlingen, (på det tidspunkt 16 mio. EUR) havde forrang, var der ingen af de fordringer, der blev stiftet før konkursen, der ville blive indfriet. I analysen anføres det imidlertid, at et salg af virksomheden som en going concern sandsynligvis ville give større indtægter, eftersom en del af teknologiudstyret ville blive ødelagt, hvis driften blev indstillet. Desuden peges der på, at der til trods for det fejlslagne første udbud var adskillige interesserede købere. Som helhed konkluderes det i analysen, at det var i kreditorernes interesse at fortsætte driften af NCHZ og sælge virksomheden som en going concern.

               (108)

               Kurators økonomiske analyse var ledsaget af en analyse udarbejdet af NCHZ's ledelse. I denne analyse blev den reelle værdi af virksomhedens aktiver i tilfælde af en standsning af driften kun sat til 15,5 mio. EUR, hvilket gjorde en indstilling af driften endnu mindre tillokkende for kreditorerne. Desuden hævdes det i analysen, at virksomheden ville kunne sælges med et godt resultat, hvis der blev iværksat visse omstruktureringsforanstaltninger; eftersom loven vanskeliggjorde afskedigelser foretog NCHZ først personalenedskæringer efter lovens udløb i begyndelsen af den anden periode. Som helhed var konklusionen i denne analyse også, at det ville være bedst for kreditorerne, hvis NCHZ blev solgt som en going concern.

               (109)

               Forslaget om at videreføre driften på basis af disse analyser blev derefter godkendt af alle kreditorerne, både de offentlige og de private. Kommissionen bemærker, at gælden til i hvert fald nogle af de private kreditorer også var vokset under konkursbehandlingen og var endt med at udgøre 11,5 mio. EUR.

               (110)

               Desuden viste den tilbundsgående undersøgelse, at det kun var to af de fire offentlige kreditorer, som var repræsenteret i kreditorudvalget (ejendomsfonden, miljøfonden, garanti- og udviklingsbanken og Nováky kommune), der var direkte berørt af risikoen for en yderligere ophobning af gælden til dem ved en fortsat drift af NCHZ. Der var tale om miljøfonden, hvis yderligere fordringer i den anden periode beløb sig til [100-500] tusind EUR, og Nováky kommune, hvis udestående fordringer voksede med [300-800] tusind EUR. De største offentlige kreditorer, hvis uindfriede fordringer voksede kraftigt under konkursbehandlingen, især de offentlige syge- og socialsikringsselskaber, var ikke repræsenteret i nogen af de kreditororganer, der traf beslutningen om at videreføre driften af NCHZ. De havde derfor ingen mulighed for at få direkte indflydelse på denne beslutning og kunne derfor ikke forhindre den fortsatte drift af NCHZ. Disse offentlige kreditorer gjorde alt, hvad der stod i deres magt, for at få gælden inddrevet ved at anmelde deres fordringer hos kurator og gøre brug af alle de muligheder, konkursloven gav dem.

               (111)

               På baggrund af det ovenstående finder Kommissionen, at de forskellige statslige enheders adfærd stemte overens med en privat kreditors adfærd.

               (112)

               Kommissionen har følgelig draget den konklusion, at NCHZ i den anden periode, hvor loven ikke længere fandt anvendelse og NCHZ fortsatte sin drift på basis af kreditorudvalgets beslutning, ikke opnåede nogen fordel i forhold til sine konkurrenter, som virksomheden ikke ville have fået under normale markedsvilkår.

         5.3.2.   Konklusion angående statsstøttespørgsmålet

               (113)

               Eftersom mindst to af de kumulative betingelser for, at der foreligger statsstøtte, (tilregnelse til staten og økonomisk fordel) ikke er opfyldt, har Kommissionen draget den konklusion, at den fortsatte drift af NCHZ på grundlag af kreditorudvalgets beslutning ikke udgør statsstøtte efter artikel 107, stk. 1, i TEUF.

         5.4.   Ulovlig statsstøtte

               (114)

               Kommissionen har konkluderet, at lovens anvendelse på NCHZ udgjorde statsstøtte, og konstateret, at denne statsstøtte blev ydet i strid med anmeldelses- og stilstandsforpligtelsen i artikel 108, stk. 3 i TEUF. Kommissionen fastslår følgelig, at støtten til NCHZ udgør ulovlig statsstøtte.

         5.5.   Foranstaltningens forenelighed med det indre marked

               (115)

               Eftersom den ovennævnte foranstaltning udgør statsstøtte efter artikel 107, stk. 1, i TEUF, skal dens forenelighed vurderes på grundlag af de undtagelser, der er fastsat i denne artikels stk. 2 og 3.

               (116)

               Ifølge Domstolens retspraksis er det op til medlemsstaterne at anføre mulige grunde til en foranstaltnings forenelighed og dokumentere, at betingelserne for en sådan forenelighed er opfyldt (18). De slovakiske myndigheder mener, at foranstaltningen ikke udgør statsstøtte, og har ikke anført nogen grund til, at den skulle kunne anses for at være forenelig.

               (117)

               Kommissionen har ikke desto mindre set på, om nogen af undtagelsesbestemmelserne i TEUF umiddelbart betragtet skulle kunne finde anvendelse på den her omhandlede foranstaltning.

               (118)

               Eftersom NCHZ befandt sig under konkursbehandling, da foranstaltningen blev iværksat, var den tydeligvis en kriseramt virksomhed som omhandlet i Fællesskabets rammebestemmelser for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder (»rammebestemmelserne for kriseramte virksomheder«) (19).

               (119)

               Vurderingen af, om statsstøtten er forenelig med det indre marked, skal derfor principielt foretages på grundlag af kriterierne i disse rammebestemmelser.

               (120)

               Kommissionen konstaterer, at betingelserne for redningsstøtte i afsnit 3.1 i rammebestemmelserne for kriseramte virksomheder ser ud til ikke at være opfyldt: i særdeleshed består foranstaltningerne ikke af likviditetsstøtte i form af lånegarantier eller lån, de var ikke ledsaget af et tilsagn fra Slovakiet om at indsende en omstrukturerings- eller likvidationsplan osv.

               (121)

               Hvad angår omstruktureringsstøtte, jf. afsnit 3.2 i rammebestemmelserne, bemærker Kommissionen, at Slovakiet ikke har anmeldt nogen af de ovennævnte foranstaltninger som omstruktureringsstøtte og ikke har påvist, at de opfylder nogen af de betingelser, der kræves opfyldt for at blive betragtet som omstruktureringsstøtte (omstruktureringsplan, egetbidrag, kompenserende modydelser osv.).

               (122)

               I henhold til punkt 34 i rammebestemmelserne for kriseramte virksomheder skal ydelse af støtte gøres betinget af, at der gennemføres en omstruktureringsplan, som altid skal godkendes af Kommissionen, når der er tale om individuelle foranstaltninger. I den konkrete sag blev støtten ydet uden en troværdig omstruktureringsplan, der opfyldte kravene i rammebestemmelserne. Det er i sig selv tilstrækkeligt til at udelukke, at foranstaltningen kan være forenelig med det indre marked.

               (123)

               Kommissionen bemærker desuden, at Slovakiet ikke har henledt Kommissionens opmærksomhed på noget forhold, der kunne bevirke, at kravene til omstruktureringsstøtte kunne anses for at være opfyldt, f.eks. i relation til genoprettelse af NCHZ's langsigtede rentabilitet, tilstrækkeligt egetbidrag, tilstrækkelige kompenserende modydelser osv.

               (124)

               Kommissionen har draget den konklusion, at den ovennævnte foranstaltning ikke er forenelig med det indre marked på grundlag af rammebestemmelserne for kriseramte virksomheder og følgelig udgør uforenelig statsstøtte.

         5.6.   Tilbagesøgning af støtten

               (125)

               I henhold til traktaten og ifølge Domstolens faste retspraksis skal Kommissionen normalt påbyde medlemsstaten at ophæve enhver ulovligt ydet statsstøtte, når den er fundet uforenelig med det indre marked (20). Domstolen har også konsekvent fastholdt, at formålet med at påbyde en medlemsstat at ophæve en støtte, der er erklæret uforenelig med det indre marked, er at genoprette den oprindelige situation (21).

               (126)

               Domstolen har i forbindelse hermed udtalt, at dette mål er nået, når støttemodtageren har tilbagebetalt de beløb, den har modtaget i ulovlig statsstøtte, og dermed mistet den fordel, den havde opnået i forhold til sine konkurrenter, og når den oprindelige situation er blevet genoprettet (22).

               (127)

               På linje med denne retspraksis fastsættes det i artikel 14, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 (23), at »i negative beslutninger om ulovlig støtte bestemmer Kommissionen, at den pågældende medlemsstat skal træffe alle nødvendige foranstaltninger til at kræve støtten tilbagebetalt fra støttemodtageren …«.

               (128)

               Så eftersom ingen af de her omhandlede foranstaltninger blev anmeldt til Kommissionen i overensstemmelse med traktatens artikel 108, men må betragtes som ulovlig og uforenelig statsstøtte, skal de beløb, der blev ydet i støtte, tilbagesøges for at genoprette den situation, der bestod på markedet, før den blev ydet. Tilbagesøgningen bør omfatte perioden fra det tidspunkt, hvor støttemodtageren opnåede fordelen, dvs. hvor støtten blev stillet til rådighed for støttemodtageren, og indtil den faktiske tilbagebetaling, og de tilbagesøgte beløb bør pålægges renter indtil den faktiske tilbagebetaling. Ved tilbagesøgningen skal der tages hensyn til de udestående fordringer, som udgør statsstøtte, og som kan dokumenteres allerede indfriet ved hjælp af provenuet af salget af NCHZ's aktiver.

               (129)

               I betragtning af, at NCHZ er blevet afhændet til Via Chem Slovakia og Fortischem, vil Kommissionen undersøge, om der består økonomisk kontinuitet mellem disse virksomheder for at afklare, om tilbagesøgningspåbuddet også bør gælde dem.

         5.7.   Økonomisk kontinuitet efter afhændelsen af NCHZ

               (130)

               Når Kommissionen efter artikel 107 og 108 i TEUF træffer en afgørelse om, at en støtte til en virksomhed er uforenelig med det indre marked, skal den pågældende medlemsstat som nævnt ovenfor tilbagesøge den uforenelige støtte. Denne tilbagesøgningspligt kan udvides til også at omfatte en ny virksomhed, hvortil den pågældende virksomhed har overført eller solgt en del af sine aktiver, når forholdene omkring denne overførsel eller afhændelse fører til den konklusion, at der er økonomisk kontinuitet mellem de to virksomheder (24).

               (131)

               Hvad angår formålet med denne transaktion, bemærker Kommissionen, at selv om den ikke har direkte belæg for, at formålet med den var at omgå et potentielt tilbagesøgningspåbud, var det dog klart for de slovakiske myndigheder, at Kommissionen siden den 17. oktober 2011 havde haft en klage mod NCHZ til behandling (se betragtning (2)), og at der desuden var et krav om betaling af den kartelbøde på 19,6 mio. EUR, som NCHZ fik pålagt ved en afgørelse af 22. juli 2009 (se betragtning (12)).

               (132)

               Ifølge Domstolens dom i Italien og SIM 2 mod Kommissionen
                   (25), hvorpå Kommissionen baserede sine afgørelser i sagerne om Olympic Airlines, Alitalia og SERNAM (26), skal vurderingen af, hvorvidt der består økonomisk kontinuitet mellem støttemodtageren og den virksomhed, som har overtaget dens aktiver, baseres på en række forskellige indikatorer. Der kan tages hensyn til følgende: om salgsprisen svarer til en markedspris eller ej, hvilke aktiver der blev afhændet (visse aktiver og forpligtelser, personale, samtlige aktiver), hvem køber(ne) var, hvornår afhændelsen fandt sted (efter indledning af den foreløbige vurdering, den formelle undersøgelsesprocedure eller den endelige afgørelse), og om der var økonomisk logik i transaktionen. Disse indikatorer blev stadfæstet af Retten i dom af 28. marts 2012 i Ryanair mod Kommissionen
                   (27), der bekræftede Alitalia-beslutningen.

               (133)

               På baggrund af, at NCHZ blev solgt til Via Chem Slovakia og derefter til Fortischem, vil Kommissionen undersøge, om der på grundlag af de ovennævnte kriterier består en økonomisk kontinuitet mellem NCHZ og den virksomhed, som i sidste ende blev overtaget og nu drives af Fortischem.

               (134)

               Kommissionen finder det forkert at undersøge spørgsmålet om økonomisk kontinuitet særskilt i de to transaktioner, der førte til Fortischems overtagelse af NCHZ, dvs. først salget til Via Chem Slovakia og derefter salget til Fortischem. Via Chem Slovakia afhændede virksomheden til Fortischem i den anden transaktion, der fandt sted den 1. august 2012, dvs. dagen efter den første transaktions afslutning. De NCHZ-aktiviteter, der blev overtaget, blev derfor aldrig reelt drevet af Via Chem Slovakia.

               (135)

               Kommissionen anerkender, at de to transaktioner ikke omfattede helt det samme, eftersom Via Chem Slovakia beholdt en del af den faste ejendom (bygninger og grunde). Men af de foreliggende oplysninger fremgår det klart, at alle de af NCHZ's økonomiske aktiviteter, der blev overtaget af Via Chem Slovakia, omgående blev videreafhændet til Fortischem. Med den faste ejendom som eneste undtagelse overtog Fortischem fra Via Chem Slovakia alle aktiver og rettigheder i tilknytning til kemikalieproduktionen (maskiner og udstyr, kontrakter osv.) samt forpligtelserne i forbindelse hermed (herunder alle ansættelseskontrakter). Den faste ejendom, som ikke blev afhændet til Fortischem, men var nødvendig for videreførelsen af driften af NCHZ, blev lejet ud til Fortischem. Kommissionen vil derfor foretage en direkte analyse af, om der består økonomisk kontinuitet mellem NCHZ og de NCHZ-aktiviteter, der blev overtaget af Fortischem. Der vil blive taget hensyn til de særlige træk ved de to transaktioner i det omfang, hvor de er relevante for denne analyse.

         5.7.1.   Salgsprisen

               (136)

               I åbningsafgørelsen udtrykte Kommissionen tvivl om, hvorvidt den pris på 2,2 mio. EUR, som vinderen af udbuddet, Via Chem Slovakia, betalte for NCHZ's aktiver, stemte overens med markedsprisen.

               (137)

               Til udbuddet var der knyttet en række betingelser, der må antages at have kunnet formindske aktivernes værdi. Ifølge udbudsbetingelserne kunne de bydende, når de afgav deres bud, vælge mellem at påtage sig eller ikke påtage sig en række køberbetingelser (jf. betragtning (17) og (18)).

               (138)

               Det var fastsat i udbudsbetingelserne, at hvis det højeste bud blev afgivet af en tilbudsgiver, der havde valgt ikke at påtage sig disse forpligtelser, ville den højst bydende blandt de tilbudsgivere, der gik ind på at påtage sig dem, få mulighed for at matche det højeste bud. Kommissionen finder, at når en enkelt tilbudsgiver får mulighed for at forhøje sit bud, efter at alle bud er afgivet, må det antages at kunne afholde andre potentielt interesserede tilbudsgivere fra at byde og/eller få negativ indvirkning på de bud, der afgives.

               (139)

               En af de faktorer, der sikrer, at det er den højst bydende, der vinder udbuddet, ligger i usikkerheden om, hvilke priser de andre tilbudsgivere byder. Hvis en tilbudsgiver, der ønsker at afgive et bud med disse forpligtelser, ved, at han kun behøver at være den højst bydende af de tilbudsgivere, der også vil påtage sig forpligtelserne, og at han vil få mulighed for at matche det højeste bud, der afgives uden disse forpligtelser, er det meget tænkeligt, at han vil afgive et bud, der er lavere, end hvis han ikke fik denne mulighed for at matche.

               (140)

               Denne betingelse kunne desuden afholde andre interesserede, som ikke ønsker at afgive et bud med disse forpligtelser, fra at byde, fordi de ved, at selv om deres bud var højst, ville det kunne blive forkastet, fordi en anden tilbudsgiver, som var villig til at påtage sig forpligtelserne, vil kunne forhøje sit bud. Den tilbudsgiver, der afgav sit bud uden disse forpligtelser, ville i så fald ikke få mulighed for at afgive et nyt bud med en højere pris.

               (141)

               På baggrund af det ovenstående forekommer udbudsbetingelserne at give forrang til tilbudsgivere, der påtager sig disse forpligtelser, for hvis der er to tilbudsgivere, der byder den samme pris, men hvoraf kun den ene vil påtage sig forpligtelserne, vil det være buddet med forpligtelserne, der vil blive foretrukket. Det tyder på, at den pris, der vil kunne opnås uden forpligtelserne, vil kunne være højere end prisen i det vindende bud. Det er rimeligt at antage, at disse forpligtelser har økonomiske konsekvenser for køberen, som denne tager hensyn til ved afgivelsen af sit bud. Uden disse forpligtelser ville køberen altså sandsynligvis have budt en højere pris.

               (142)

               Slovakiet gør gældende, at selv om en tilbudsgiver afgav et bud med disse forpligtelser, kunne han ikke være sikker på, at der ikke ville være andre bud med forpligtelser, der kunne være højere. Det afkræfter imidlertid ikke konstateringen af, at de tilbudsgivere, der ikke ville påtage sig disse forpligtelser, generelt blev stillet ringere end dem, der påtog sig dem, og at det kunne have afholdt potentielt interesserede tilbudsgivere, som ikke var villige til at påtage sig forpligtelserne, fra at byde.

               (143)

               Slovakiet fremfører også, at på baggrund af forpligtelsernes samlede beløbsmæssige omfang på over 11 mio. EUR var det yderst usandsynligt, at der var nogen, der ville afgive et bud med disse forpligtelser. De slovakiske myndigheder henviser til, at der ved det første udbud blev budt en pris på kun 2 mio. EUR, og hævder, at ingen rationelt handlende tilbudsgiver ville have påtaget sig forpligtelser af den størrelsesorden. Forpligtelserne omfattede investeringer på mindst 11 mio. EUR. Disse investeringer tog imidlertid specielt sigte på at finansiere foranstaltninger, der skulle sikre overholdelse af de gældende miljøregler, hvilket var nødvendigt for en fortsat kemikalieproduktion. Enhver tilbudsgiver, som ønskede at videreføre kemikalieproduktionen, ville være nødt til at foretage disse investeringer, og også de tilbudsgivere, der ikke ville påtage sig forpligtelserne, var derfor nødt til at tage højde for dette beløb. Selv om de to andre forpligtelser (se betragtning (17)) også havde en potentiel indvirkning på prisen, ville en køber, der havde planer om at fortsætte eller måske udvide driften af NCHZ, ikke finde disse forpligtelser særlig byrdefulde i betragtning af den forrang, udbudsbetingelserne gav tilbudsgivere, der påtog sig disse forpligtelser. Muligheden for, at der blev afgivet bud med disse forpligtelser, kan derfor ikke afvises som »yderst usandsynlig«, og denne mulighed kunne derfor påvirke den budte pris.

               (144)

               Selv om der i sidste instans ikke indkom nogen bud med forpligtelser, åbnede udbudsbetingelserne ikke mulighed for deltagelse af det største mulige antal tilbudsgivere, der konkurrerede med hinanden om at afgive det bedste bud, hvilket er en nødvendig forudsætning for et salg til den højest mulige markedspris.

               (145)

               Desuden var salget udformet som salg af hele virksomheden som en going concern, dvs. omfattende alle aktiver som en samlet pakke, og ingen af tilbudsgiverne kunne købe nogen af aktiverne særskilt. Det udelukkede muligheden for at opnå den højst mulige endelige pris ved, at der kunne bydes på forskellige dele af NCHZ (samtidig med at man derved undgik eller begrænsede potentielle problemer i tilfælde af en indstilling af driften). Kommissionen hæfter sig ved, at det af oplysningerne fra de slovakiske myndigheder fremgår, at der var potentielle tilbudsgivere, som var interesseret i kun at overtage nogle dele af NCHZ (f.eks. var bluO Epsilon Limited interesseret i at overtage carbid-produktionsanlæggene). Det kan derfor ikke udelukkes, at et salg af de forskellige dele af NCHZ ikke ville have ført til en højere samlet salgspris.

               (146)

               I forbindelse med Via Chem Slovakias videresalg af virksomheden til Fortischem var der tale om en transaktion mellem to private parter uden noget udbud. Prisen blev simpelthen aftalt mellem de to private parter uden nogen mulighed for, at andre kunne tilbyde en højere pris. Den tvivl, der hersker om, hvorvidt den af Via Chem Slovakia betalte pris udgjorde markedsprisen, gør sig derfor også gældende for den pris, der blev betalt af Fortischem.

               (147)

               I lyset af det ovenstående forekommer det sandsynligt, at NCHZ's aktiver ikke blev solgt på en måde, der sikrede det størst mulige provenu.

               (148)

               På baggrund af det ovenstående har Kommissionen draget den konklusion, at den pris, Via Chem Slovakia betalte for NCHZ, formentlig ikke var den reelle markedspris, da udbudsbetingelserne såvel som den omstændighed, at tilbudsgiverne var nødt til at byde på den samlede pakke af aktiver, havde en indvirkning på prisen.

         5.7.2.   Transaktionens omfang

               (149)

               For at der kan antages ikke at bestå økonomisk kontinuitet, må de aktiver og andre dele af virksomheden, der afhændes, kun udgøre en del af den oprindelige virksomhed eller dens aktiviteter. Jo større en del af den oprindelige virksomhed, der overtages, desto større er sandsynligheden for, at den økonomiske drift af disse aktiver fortsat nyder godt af den uforenelige statsstøtte.

               (150)

               Selv om Slovakiet hævder, at salget var et »salg af aktiver«, fremgår det af omstændighederne omkring dette salg, at virksomhed blev solgt som en going concern. Som nævnt i betragtning (19), overtog den nye ejer alle aktiverne og i det mindste en del af de passiver, der kunne overføres.

               (151)

               Salget af NCHZ til Via Chem Slovakia blev godkendt af de slovakiske konkurrencemyndigheder den 19. juli 2012. Det fremgår klart af denne afgørelse, at den anmeldte fusion og dermed salget omfattede hele NCHZ som en going concern (28).

               (152)

               Den virksomhed, som Fortischem, overtog, var af det samme omfang som NCHZ tidligere virksomhed. Det fremgår klart, når man sammenligner NCHZ's produktionsprogram lige i begyndelsen af konkursbehandlingen (29) med det nuværende produktionsprogram ifølge Fortischems hjemmeside (30). I begge tilfælde består såvel NCHZ's som Fortischems primære produktion af uorganiske (elektrolytiske) kemikalier, bl.a. calciumcarbid, organiske kemikalier, polymerer og biprodukter fra PVC-forarbejdning. Alle de 14 vigtigste produkter på disse produktionsområder, som tegnede sig for 99 % af NCHZ's indtjening i 2008 (31), produceres også af Fortischem. Fortischem havde i 2013 en samlet indtjening af salget af disse produkter på 161,3 mio. EUR (32). Denne indtjening svarer nogenlunde til NCHZ's indtjening på ca. 150-160 mio. EUR under konkursbehandlingen (33). Både produktionsprogrammet for og indtægterne af den overtagne virksomhed forblev altså de samme som NCHZ's. Desuden fulgte over 95 % af NCHZ's ansatte med til Fortischem. De ansatte blev ikke afskediget og derefter genansat af Fortischem, deres ansættelseskontrakter blev simpelthen overtaget af Fortischem.

               (153)

               Slovakiet fremfører, at det var under 60 % af virksomheden, der blev overtaget, især fordi fast ejendom ikke indgik i salget. Men som det fremgår af betragtning (134), har Fortischem lejet den faste ejendom (bygninger og grunde), der er nødvendig til kemikalieproduktionen, af Via Chem Slovakia. Bortset fra den faste ejendom overtog Fortischem alle NCHZ's andre aktiver, rettigheder og forpligtelser. Fortischem driver NCHZ's virksomhed videre med den samme produktportefølje.

               (154)

               Fortischem har desuden beholdt den hidtidige NCHZ-ledelse. F. eks. er den person, der var NCHZ's administrerende direktør før overtagelsen, i dag direktionsformand hos Fortischem.

               (155)

               Ved overtagelsen af NCHZ udtalte Fortischem desuden til pressen, at Fortischem ikke havde planer om nogen større ændringer med hensyn til personale eller produktion og ville beholde den hidtidige ledelse (34).

               (156)

               Hvad angår transaktionens omfang finder Kommissionen derfor, at Fortischem reelt overtog alle NCHZ's økonomiske aktiviteter sammen med alle dertil knyttede aktiver, rettigheder og forpligtelser. At nogle af aktiverne ikke ejes, men lejes af Fortischem, ændrer intet ved, at Fortischem simpelthen driver NCHZ's virksomhed videre med det samme omfang som før transaktionen.

               (157)

               Desuden hævder de to interesserede parter, som fremsatte bemærkninger i sagen, at Fortischem optræder på samme måde, som NCHZ gjorde, og udbyder de samme produkter på de samme geografiske markeder, og at den eneste synlige ændring er det ændrede navn.

               (158)

               Det konkluderes derfor, at Fortischem driver NCHZ videre uden nogen større ændringer i forretnings-, personale- eller produktionspolitik.

         5.7.3.   Identitet mellem ejerne

               (159)

               Når ejerne af en overtagende virksomhed er de samme som ejerne af den overtagne virksomhed, er det et stærkt indicium for økonomisk kontinuitet.

               (160)

               I denne sag var Kommissionen ikke i stand til at tilvejebringe dokumentation for klagerens påstand om, at der er forbindelser mellem de oprindelige og de nuværende ejere af NCHZ. De direkte ejere er ikke de samme, men det er ikke muligt at fremskaffe uafhængige og pålidelige oplysninger om, hvem der i sidste instans ejer nogle af de direkte eller indirekte moderselskaber, der har hjemsted på Cypern.

               (161)

               De slovakiske myndigheder har fremlagt erklæringer afgivet på tro og love af Fortischems nuværende moderselskab, Energochemica, om, at Fortischems ejere ikke har nogen forbindelse til NCHZ's tidligere ejere.

               (162)

               I mangel af bevis for det modsatte antager Kommissionen, at der ikke er nogen forbindelse mellem de oprindelige og de nye ejere af den NCHZ-virksomhed, der blev overtaget af Fortischem.

         5.7.4.   Timingen af salget

               (163)

               Salget fandt sted, efter at Kommissionen havde indledt en undersøgelse af klagen og videresendt klagen til Slovakiet med opfordring til at fremsætte bemærkninger hertil. Derfor var i hvert fald den slovakiske stat vidende om, at der var mulighed for, at de her omhandlede foranstaltninger kunne udgøre ulovlig og uforenelig statsstøtte, som ville skulle tilbagesøges.

         5.7.5.   Transaktionens økonomiske logik

               (164)

               Formålet med kriteriet angående den økonomiske logik er at afklare, om køberen af aktiverne anvender dem på samme måde, som sælger gjorde, eller om han derimod lader dem indgå i sin egen forretningsstrategi og derved opnår synergivirkninger som begrundelse for sin interesse i at overtage disse aktiver.

               (165)

               Fortischem overtog alle NCHZ's kemikalieaktiviteter, dvs. størsteparten af NCHZ's virksomhed, som en going concern, sammen med over 95 % af medarbejderne og de dertil knyttede rettigheder og forpligtelser. Som det fremgår af det ovenstående, er Fortischems produktsortiment og aktiviteter identiske med NCHZ's.

               (166)

               Fortischem udtalte også offentligt i pressen, at man ikke havde planer om nogen større ændringer i driften af NCHZ og NCHZ's aktiviteter (35). Selv om Fortischem indgår i en større koncern, nemlig Energochemica-koncernen, ser der ikke ud til at være nogen større synergivirkninger i forhold til andre virksomheder i koncernen. Nogle af dem er også aktive i kemikalieindustrien, men inden for andre områder (lysstabilisatorer, phenolharpikser, vaske- og rengøringsmidler osv.), og der forekommer derfor ikke at være nogen væsentlig forbindelse med Fortischems aktiviteter.

               (167)

               Der var derfor ingen større ændring af forretningsstrategi, og Fortischem anvender simpelthen aktiverne på samme måde, som sælgeren gjorde.

         5.7.6.   Konklusion i spørgsmålet om økonomisk kontinuitet mellem NCHZ og de økonomiske aktiviteter, som Fortischem overtog og driver

               (168)

               Som helhed forekommer de eneste ændringer at dreje sig om virksomhedens navn og koncerntilhørsforhold. Ifølge punkt 1.2 i udbudsbetingelserne skulle NCHZ afhændes samlet, som en pakke bestående af materielle og immaterielle aktiver og medarbejdere. Af punkt 3.1 i den salgsaftale, der blev indgået den 16. januar 2012 mellem Via Chem Slovakia og NCHZ, fremgår det, at »den virksomhed, der i henhold til denne aftale afhændes som en going concern, omfatter alle aktiver, såvel fast ejendom som løsøre, andre rettigheder og formuegoder, der i) anvendes til driften af denne going concern eller ifølge deres karakter tjener hertil og ii) på skæringsdatoen tilhører sælger«. Desuden har køberen videreført NCHZ's produktsortiment og forretningspolitik. Og endelig svarer den pris, der blev betalt for NCHZ, formentlig ikke til markedsprisen.

               (169)

               Kommissionen har derfor draget den konklusion, at der består økonomisk kontinuitet mellem NCHZ og Fortischem.

               (170)

               På baggrund af det ovenstående finder Kommissionen, at den fordel, NCHZ modtog fra den slovakiske stat, udgør ulovlig og uforenelig statsstøtte, og at kravet om tilbagesøgning af denne uforenelige statsstøtte til NCHZ må udvides til også at gælde virksomhedens nye ejer. Med videreførelsen af produktionsaktiviteterne på markedet nyder Fortischem fortsat godt af den statsstøtte, der blev ydet til NCHZ's økonomiske aktiviteter, og som fortsat fordrejer konkurrencen på markedet.

         6.   KONKLUSION

               (171)

               Kommissionen har konkluderet, at den slovakiske regerings beslutning om at tillægge NCHZ status som strategisk virksomhed i henhold til loven og dermed beskytte virksomheden mod de normale konsekvenser af en konkurs udgjorde statsstøtte som omhandlet i artikel 107, stk. 1, i TEUF.

               (172)

               Kommissionen finder desuden, at denne støtte blev ydet ulovligt i strid med anmeldelses- og stilstandsforpligtelsen efter artikel 108, stk. 3, i TEUF.

               (173)

               Endelig finder Kommissionen også, at denne støtte er uforenelig med det indre marked, da de relevante betingelser i 2004-retningslinjerne for kriseramte virksomheder ikke var opfyldt, og der ikke kunne påvises nogen andre forenelighedsgrunde.

               (174)

               Denne støtte skal tilbagesøges fra NCHZ, og dette tilbagesøgningskrav bør udvides til også at gælde for Fortischem, da der består økonomisk kontinuitet mellem denne og NCHZ —

         VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   Den statsstøtte på 4 783 424,10 EUR, som Slovakiet ydede til NCHZ ved at erklære NCHZ for en strategisk vigtig virksomhed og dermed beskytte den mod de normale konsekvenser af en konkurs, blev ydet ulovligt i strid med artikel 108, stk. 3, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde og er uforenelig med det indre marked.
   Artikel 2
   Beslutningen om at fortsætte driften af NCHZ efter lovens udløb på grundlag af kreditorudvalgets beslutning udgjorde ikke statsstøtte efter artikel 107, stk. 1, i TEUF.
   Artikel 3
   1.   Slovakiet tilbagesøger den i artikel 1 omhandlede støtte fra NCHZ.
   2.   På grund af den økonomiske kontinuitet mellem NCHZ og Fortischem skal kravet om tilbagebetaling også gælde for Fortischem.
   3.   Den støtte, der skal tilbagebetales, pålægges renter fra det tidspunkt, hvor den blev stillet til rådighed for NCHZ, og indtil den er tilbagebetalt.
   4.   Beløbet beregnes med renters rente i overensstemmelse med kapitel V i forordning (EF) nr. 794/2004 (36) og forordning (EF) nr. 271/2008 (37) om ændring af forordning (EF) nr. 794/2004.
   Artikel 4
   1.   Tilbagesøgningen af den i artikel 1 omhandlede støtte skal iværksættes omgående og være effektiv.
   2.   Slovakiet sikrer, at denne afgørelse efterkommes senest fire måneder efter dens meddelelse.
   Artikel 5
   1.   Senest to måneder efter meddelelsen af denne afgørelse skal Slovakiet fremsende følgende oplysninger:

               a)

               det samlede beløb (hovedstol og renter), der skal tilbagesøges fra støttemodtagerne

               b)

               en detaljeret beskrivelse af de foranstaltninger, der allerede er truffet eller er planlagt for at efterkomme afgørelsen

               c)

               dokumentation for, at støttemodtageren har fået påbud om at tilbagebetale støtten.

         2.   Slovakiet holder Kommissionen underrettet om udviklingen i de foranstaltninger, der på nationalt plan træffes for at efterkomme denne afgørelse, indtil den i artikel 1 omhandlede støtte er fuldt tilbagebetalt. Slovakiet indsender på Kommissionens anmodning straks oplysninger om de foranstaltninger, der allerede er truffet eller er planlagt for at efterkomme afgørelsen. Slovakiet giver tillige detaljerede oplysninger om de støttebeløb og renter, støttemodtagerne allerede har tilbagebetalt.
   Artikel 6
   Denne afgørelse er rettet til Slovakiet.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 15.10.2014

            På Kommissionens vegne

         Joaquín ALMUNIA

            Næstformand

      (1)  Kommissionens afgørelse C(2013) 3555 final af 2. juli 2013 (EUT C 297 af 12.10.2013, s. 85)

      (2)  Klageren anmodede om ikke at få sin identitet afsløret.

      (3)  Se fodnote 1.

      (4)  NCHZ var ejet af Disor Holdings Limited, en virksomhed med hjemsted på Cypern, som ikke har nogen kendt erhvervsaktivitet, og hvis ejere ikke er offentligt kendte.

      (5)  Bøden blev pålagt ved Kommissionens beslutning af 22. juli 2009 i sag COMP/39.396 — Calciumcarbid- og magnesiumbaserede reagenser til stål- og gasindustrien (EUT C 301 af 11.12.2009, s. 18).

      (6)  I henhold til gældende lovgivning består kreditorudvalg af usikrede kreditorer valgt på møder mellem alle kreditorer, hvor den enkelte kreditor har stemmerettigheder svarende til størrelsen af sin fordring.

      (7)  Fortroligt.

      (8)  Lov nr. 7/2005 af 9. december 2004 om konkurs og sanering og om ændring af visse love.

      (9)  Begrundelse til regeringsbeslutning nr. 534/2009 af 2. december 2009 om at tillægge NCHZ status som strategisk vigtig virksomhed.

      (10)  De private medlemmer af kreditorudvalget var INVEST — KREDIT, s. r. o. (ejet af DISOR HOLDINGS LIMITED, som er eneaktionær i NCHZ), Novácka Energetika, a. s. (oprindeligt et datterselskab af NCHZ, siden januar 2011 med STUPEFY HOLDINGS LIMITED som hovedaktionær), M-ENERGO, s. r. o. (hvori STUPEFY HOLDINGS LIMITED er hovedaktionær) og DAK KIABA, s. r. o.

      (11)  Obchodný vestník č. 37B, 23.2.2011.

      (12)  Socialsikringsselskabet var ikke en sikret kreditor, da dets fordringer først blev stiftet efter konkursbehandlingens indledning.

      (13)  Alle beløb er afrundet.

      (14)  Domstolens dom af 5. juni 2012 i sag C-124/10, Kommissionen mod EDF, EU:C:2012:318, præmis 83-85 og 105; Domstolens dom af 16. maj 2002 i sag C-482/99, Frankrig mod Kommissionen, EU:C:2002:294, præmis 71 og 72; Rettens dom af 30. april 1998 i sag T-16/96 City Flyer Express Ltd mod Kommissionen, EU:T:1998:78, præmis 76.

      (15)  Se herom især sag T-152/99, Hijos de Andrés Molina, SA (HAMSA) mod Kommissionen, EU:T:2002:188, præmis 157.

      (16)  Der er tale om udestående gæld til offentlige kreditorer pr. 31. december 2009. De slovakiske myndigheder hævder, at der ikke foreligger nøjagtige oplysninger om beløbene på netop den dag, hvor NCHZ fik tillagt status som strategisk virksomhed. Dette tal er derfor det mest præcise skøn, der findes (og det er ret konservativt), over størrelsen af den uindfriede gæld i begyndelsen af den periode, hvor loven fandt anvendelse.

      (17)  Der er tale om udestående gæld til offentlige kreditorer pr. 31. december 2010. De slovakiske myndigheder hævder, at der ikke foreligger nøjagtige oplysninger om beløbene på netop den dag, hvor NCHZ ophørte med at være en strategisk virksomhed i henhold til loven. Dette tal er derfor det mest præcise skøn, der findes (og det er ret konservativt), over størrelsen af den uindfriede gæld ved lovens udløb.

      (18)  Sag C-364/90, Italien mod Kommissionen, EU:C:1993:157, præmis 20.

      (19)  EUT C 244 af 1.10.2004, s. 2.

      (20)  Se sag C-70/72, Kommissionen mod Tyskland, EU:C:1973:87, præmis 13.

      (21)  Se forenede sager C-278/92, C-279/92 og C-280/92, Spanien mod Kommissionen, EU:C:1994:325, præmis 75.

      (22)  Se sag C-75/97, Belgien mod Kommissionen, EU:C:1999:311, præmis 64-65.

      (23)  Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22. marts 1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93 (EFT L 83 af 27.3.1999, s. 1).

      (24)  Rettens dom af 28. marts 2012 i sag T-123/09, Ryanair Ltd mod Europa-Kommissionen, præmis 155.

      (25)  Rettens dom af 8. maj 2003 i forenede sager C-328/99 og C-399/00, Italien og SIM 2 Multimedia SpA mod Kommissionen.

      (26)  Kommissionens beslutning af 17. september 2008 i statsstøttesag N 321/2008, N 322/2008 og N 323/2008 — Grækenland — Salg af visse af Olympic Airlines/Olympic Airways Services' aktiver; Kommissionens beslutning af 12. november 2008, i statsstøttesag N 510/2008 — Italien — Salg af Alitalias aktiver; Kommissionens afgørelse af 4. april 2012 i statsstøttesag SA.34547 — Frankrig — Overtagelse af Sernam-koncernens aktiver som led i dennes likvidation.

      (27)  Rettens dom af 28. marts 2012 i sag T-123/09, Ryanair Ltd mod Kommissionen.

      (28)  Se især punkt 25–29 i konkurrencemyndighedens afgørelse om godkendelse af fusionen (afgørelse 2012/FH/3/1/032), som findes på http://www.antimon.gov.sk/2012fh31032/.

      (29)  Se kurators redegørelse af 26. oktober 2009, Novácke chemické závody, a. s. — Prezentácia správcu, slide 4 og 5.

      (30)  Se www.fortischem.sk.

      (31)  Se slide 5 i kurators redegørelse af 26. oktober 2009, Novácke chemické závody, a. s. — Prezentácia správcu.

      (32)  Se årsberetningen for 2013 fra Energochemica Group, hvori Fortischem er den største virksomhed: http://www.energochemica.eu/data/files/Vyrocka_ECH_2013.pdf.

      (33)  Se f.eks. den økonomiske analyse, kurator fremlagde i december 2010, s. 3 (jf. betragtning (106)).

      (34)  Se f.eks. en artikel med overskriften Novácku chemičku bude prevádzkovať spoločnosť Fortischem af 2. august 2012 på Webnovinách: http://www.webnoviny.sk/ekonomika/novacku-chemicku-bude-prevadzkovat-s/526742-clanok.html.

      (35)  Se fodnote 31.

      (36)  Kommissionens forordning (EF) nr 794/2004 af 21. april 2004 om gennemførelse af Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93 (EFT L 140 af 30.4.2004, s. 1).

      (37)  Kommissionens forordning (EF) nr. 271/2008 af 30. januar 2008 om ændring af forordning (EF) nr. 794/2004 om gennemførelse af Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93 (EFT L 82 af 25.3.2008, s. 1.)


Avis juridique important

|

31999D0525

1999/525/EF: Rådets afgørelse af 12. juli 1999 om indgåelse af en aftale mellem Det Europæiske Fællesskab og Den Demokratiske Folkerepublik Laos om handel med tekstilvarer

EF-Tidende nr. L 208 af 06/08/1999 s. 0001 - 0001

RÅDETS AFGØRELSEaf 12. juli 1999om indgåelse af en aftale mellem Det Europæiske Fællesskab og Den Demokratiske Folkerepublik Laos om handel med tekstilvarer(1999/525/EF)RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 133 sammenholdt med artikel 300, stk. 2, første punktum,under henvisning til forslag fra Kommissionen, ogud fra følgende betragtninger:1) Kommissionen har på Det Europæiske Fællesskabs vegne forhandlet om en aftale mellem Det Europæiske Fællesskab og Den Demokratiske Folkerepublik Laos om handel med tekstilvarer; aftalen paraferedes den 16. juni 1998;2) i henhold til Rådets afgørelse nr. 678/98/EF(1) er aftalen blevet anvendt på et midlertidigt grundlag fra 1. december 1998 i afventning af afslutningen af procedurerne for dens indgåelse -TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:Artikel 1Aftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og Den Demokratiske Folkerepublik Laos om handel med tekstilvarer godkendes herved på Fællesskabets vegne.Teksten til aftalen er knyttet til denne afgørelse.Artikel 2Formanden for Rådet bemyndiges til at udpege den person, der er beføjet til at undertegne aftalen med bindende virkning for Fællesskabet.Udfærdiget i Bruxelles, den 12. juli 1999.På Rådets vegneS. NIINISTÖFormand(1) EFT L 321 af 30.11.1998, s. 41.