Avis juridique important

|

31983D0065

83/65/EØF, Euratom, EKSF: Europa-Parlamentets afgørelse af 14. januar 1983 om godkendelse til Kommissionen vedrørende gennemførelsen af De europæiske Fællesskabers budget for regnskabsåret 1980 vedrørende: Sektion I - Parlamentet, Sektion II - Rådet, Sektion III - Kommissionen, Sektion IV - Domstolen og Sektion V - Revisionsretten

EF-Tidende nr. L 046 af 18/02/1983 s. 0019 - 0024

*****  EUROPA-PARLAMENTETS  AFGOERELSE  af 14. januar 1983  om godkendelse til Kommissionen vedroerende gennemfoerelsen af De europaeiske Faellesskabers budget for regnskabsaaret 1980 vedroerende: Sektion I - Parlamentet, Sektion II - Raadet, Sektion III - Kommissionen, Sektion IV - Domstolen og Sektion V - Revisionsretten  (83/65/EOEF, Euratom, EKSF)  EUROPA-PARLAMENTET,  - der henviser til EKSF-traktaten, saerlig artikel 78g,  - der henviser til EOEF-traktaten, saerlig artikel 206b,  - der henviser til Euratom-traktaten, saerlig artikel 180b,  - der henviser til forvaltningsregnskabet og status for Faellesskaberne for regnskabsaaret 1980,  - der henviser til Revisionsrettens beretning om regnskaberne for regnskabsaaret 1980 samt til institutionernes svar paa denne beretning (1),  - der henviser til Raadets henstilling om godkendelse af Kommissionens forvaltning af budgettet for regnskabsaaret 1980,  - der henviser til betaenkninger fra budgetkontroludvalget og til de arbejdsdokumenter om de forskellige former for faellesskabspolitik, der er vedfoejet som bilag til disse betaenkninger, samt til udtalelser fra udvalget om sociale anliggender og beskaeftigelse, udvalget om regionalpolitik og fysisk planlaegning, udvalget om miljoe- og sundhedsanliggender og forbrugerbeskyttelse, udvalget om ungdom kultur, uddannelse, information og sport, udvalget om udvikling og samarbejde (dok. 1-100/82 og dok. 1-760/82),  - der henviser til sin beslutning af 20. april 1982 om den tiende finansberetning vedroerende Den europaeiske udviklings- og garantifond for Landbruget for regnskabsaaret 1980, garantisektionen, og den finansielle gennemfoerelse af EFs foedevarehjaelp (2),  1. konstaterer, at  1.2 //   //   // A. overslagene over indtaegter for regnskabsaaret 1980 beloeb sig til  // 16 182 497 261 ERE  // fordelt som foelger:  //   // Egne indtaegter  // 15 280 913 201 ERE  // Foreloebigt overskud fra det foregaaende regnskabsaar  // 458 587 431 ERE  // Saldo for moms-indtaegter i regnskabsaaret 1979 og tilpasningen af de finansielle bidrag i regnskabsaaret 1979  // 261 017 649 ERE  // Andre indtaegter  // 181 978 980 ERE  // B. overslagene over udgifter for regnskabsaaret 1980 beloeb sig til  // 16 182 497 261 ERE  // 2. meddeler godkendelse til Kommissionen for foelgende beloeb:  //  // A. Indtaegter:  //   // (a) Fastslaaede krav for regnskabsaaret 1980  // 16 089 156 077,13 ERE  // (b) Betalinger pr. 31. december 1980:  // 16 065 749 098,04 ERE  // fordelt saaledes  //   // - Betalinger af regnskabsaarets tilgodehavender  // 16 062 212 764,27 ERE  // fordelt som foelger:  //   // Egne indtaegter  // 15 166 617 252,48 ERE  // - Endeligt overskud fra det foregaaende regnskabsaar  // 455 906 430,98 ERE  // - Saldo for moms-indtaegter i regnskabsaaret 1979 og tilpasningen af de finansielle bidrag i regnskabsaaret 1979  // 261 017 649,39 ERE  // - Andre indtaegter  // 178 671 431,42 ERE  // - Betalinger af tilgodehavender fra det foregaaende regnskabsaar  // 3 536 333,77 ERE  // B. Bevillinger overfoert fra 1979 til 1980 og overfoert til andre poster i modstrid med princippet om, at bevillingerne skal vaere formaalsbestemte  // 38 786 044,00 ERE  // C. Udgifter  // 14 866 687 882,45 ERE (1)  // (betalinger i 1979 og ikke overfoert bevillinger til regnskabsaaret 1980.   //   // 3. fastsaetter overskuddet fra regnskabsaaret 1980, der skal overfoeres (1) til  // 246 132 414,34 ERE  // fordelt saaledes:  //   // Indtaegter opkraevet for 1980  // 16 065 749 098,04 ERE  // Bevillinger overfoert fra 1979 til 1980 og overfoert til andre poster  // + 38 786 044,00 ERE  // I alt:  // 16 104 535 142,04 ERE  // Betalinger med bevillinger fra 1980  // 14 866 687 882,45 ERE (2)  // Bevillinger overfoert til 1981  // + 1 108 394 374,49 ERE  // Bortfaldne bevillinger overfoert fra 1979  // - 116 679 529,24 ERE  // Udgifter, der skal finansieres af indtaegterne for regnskabsaaret 1980  // 15 858 402 727,70 ERE  // Bevillinger overfoert til regnskabsaaret 1981  // 1 108 394 374,49 ERE  4. henviser til sin beslutning med bemaerkningerne til afgoerelsen om godkendelse og anmoder institutionerne om i overensstemmelse med artikel 85 i finansforordningen (3) at afgive beretning om de foranstaltninger, der er truffet som foelge af disse bemaerkninger;  5. paalaegger sin formand at sende denne afgoerelse og de ledsagende bemaerkninger til Kommissionen for De europaeiske Faellesskaber samt til de oevrige institutioner, og soerge for, at de offentliggoeres i de Europaeiske Faellesskabers Tidende (L-udgaven).  1.2 // Generalsekretaeren  // Formanden  // H.-J. OPITZ  // Pieter DANKERT  (1) EFT nr. C 344 af 31. 12. 1981, s. 1.  (2) EFT nr. C 125 af 17. 5. 1982, s. 54. konteret under regnskabsaaret)  //   //   //  (1) Udgifterne for regnskabsaaret 1980 omfatter for EUGFL, garantisektionen, et beloeb paa 203 483 472,63 ERE, der er at betragte som en udgiftsforpligtelse, der skal konteres under regnskabsaaret 1979 i overensstemmelse med artikel 5, stk. 3, i finansforordningen, men hvortil der ikke var afsat bevillinger  (1) I overensstemmelse med artikel 15 i forordning nr. 2891/77, EFT nr. L 336 af 27. 12. 1977, s. 1.  (2) Udgifterne for regnskabsaaret 1980 omfatter for EUGFL, garantisektionen, et beloeb paa 203 483 472,63 ERE, der er at betragte som en udgiftsforpligtelse, der skal konteres under regnskabsaaret 1979 i overensstemmelse med artikel 5, stk. 3, i finansforordningen, men hvortil der ikke var afsat bevillinger i 1979 og ikke overfoert bevillinger til regnskabsaaret 1980.  (3) EFT nr. L 356 af 31. 12. 1977, s. 1.  BESLUTNING  med bemaerkninger til afgoerelse om godkendelse for gennemfoerelsen af Det europaeiske Faellesskabs budget for regnskabsaaret 1980  EUROPA-PARLAMENTET,  A. der henviser til sin beslutning af 20. april 1982 om udsaettelsen af meddelelse af decharge for gennemfoerelsen af budgettet for regnskabsaaret 1980 (1),  B. der henviser til Kommissionens positive svar (2) paa Parlamentets anmodninger og til de politiske forsikringer, det har modtaget af Kommissionen i det sidste halve aar,  C. der henviser til sin beslutning om opfoelgningen af bemaerkningerne til afgoerelsen om decharge for 1979,  D. der mener, at omstaendighederne i forbindelse med Kommissionens behandling af afgoerelsen fra 1980 om embargo for levering af landbrugsprodukter til USSR, som vil blive behandlet i en saerskilt betaenkning fra budgetkontroludvalget, giver anledning til alvorlig bekymring, navnlig med hensyn til det forhold, at Kommissionen ikke rettidigt informerede Parlamentet om de store forskelle mellem det eksisterende leveringsmoenster og det moenster, de politiske myndigheder i Faellesskabet oenskede gennemfoert,  E. der understreger behovet for at sikre streng overholdelse af principperne om lovlighed, regelmaessighed og effektivitet i forbindelse med forvaltningen af budgettet,  forbinder sine afgoerelser om godkendelse for regnskabsaaret 1980 med foelgende for de beroerte institutioner bindende bemaerkninger i overensstemmelse med artikel 85 i finansforordningen (3) og anmoder om skriftligt svar fra Kommissionen inden 1. maj 1983.  Egne indtaegter  1. understreger, at Faellesskabet efter 12 aars forberedelsestid opnaaede fuldstaendig finansieringsautonomi i 1980; opfordrer indtraengende Kommissionen til at soerge for, at Faellesskabets egne indtaegter i fremtiden ikke indgaar i medlemsstaternes budgetter;  2. minder om, at de egne indtaegter i overensstemmelse med den nuvaerende ordning og den maade, hvorpaa finansieringsautonomien fungerer, tilkommer Faellesskabet allerede paa det tidspunkt, hvor afgifterne fastlaegges, og at de nationale myndigheder boer goeres opmaerksom herpaa; konstaterer sammen med Kommissionen, at overfoerslen af en saldo til det foelgende regnskabsaar er en del af ordningen med finansieringssutonomien, og at enhver afvigelse herfra ville vaere et tilbageskridt; og henstiller derfor til Kommissionen at traeffe de noedvendige foranstaltninger til at sikre de egne indtaegter og styrke finansieringsautonomien;  De foreloebige tolvtedele  3. konstaterer, at Kommissionen anvendte en dobbeltstandard med hensyn til forvaltningen af ordningen med de foreloebige tolvtedele i 1980; accepterer Kommissionens mundtlige og skriftlige forsikringer for fremtiden om, at »den vilje, som de af Europas befolkninger valgte repraesentanter har givet udtryk for, skal gives saerlig vaegt, naar der skal traeffes beslutninger om de naermere retningslinjer for Kommissionens gennemfoerelse af budgettet«, forventer, at disse forsikringer vil blive overholdt, og vil fremsaette de noedvendige aendringsforslag til finansforordningen;  Forsvarlig forvaltning af bevillinger  4. finder, at anvendelsen af bevillingerne til opfoerelse af et »motionscenter« i Kommissionens bygning (Jean Monnet bygningen) uden at budgetmyndigheden underrettedes herom, var et alvorligt brud paa korrekt budgetforvaltning; kraever endnu en gang, at der i saadanne tilfaelde i fremtiden indhentes forudgaaende tilladelse fra budgetmyndigheden; gentager sit krav om, at alle tjenestemaend i institutionerne, der er ansvarlige for finanskontrol eller for anvendelse af Faellesskabets midler, formelt bliver gjort opmaerksom paa finansforordningens bestemmelser med hensyn til korrekt og forsvarlig forvaltning af Faellesskabets midler; tror, det er noedvendigt at tage Faellesskabets samlede budgetkontrolordning op til revision; afventer en yderligere rapport fra Kommissionen om, hvorledes udgifterne til sociale faciliteter for personalet kan opfoeres paa de enkelte institutioners budgetter;  Regnskaberne  5. konstaterer med tilfredshed, at meningsforskellene mellem Kommissionen og Revisionsretten med hensyn til Faellesskabets regnskaber efterhaanden er ved at vaere udlignet; opfordrer indtraengende til, at der snarest findes en samlet loesning og henstiller til begge institutioner at holde Parlamentet loebende underrettet om disse spoergsmaal;  Forskning og investering  6. beklager den lave anvendelsesgrad for bevillingerne under mange af budgetposterne til forskning og investering; henstiller til Kommissionen at soerge for, (a) at udgifterne er i overensstemmelse med den politiske prioritering, og (b) at kriteriet om gennemskuelighed paa forskningsbudgettet overholdes;  Regionalfonden  7. konstaterer, at beloebet for ikke-udbetalte indgaaede forpligtelser i de seneste aar er steget betydeligt; glaeder sig over de fremskridt, som i regnskabsaaret 1980 kunne opnaas i forbindelse med de indgaaede forpligtelser og udbetalingen af bevillingerne;  beklager, at visse aktioner under den kvotafri del paa grund af den langsommelige godkendelses- og gennemfoerelsesprocedure ikke kunne indledes i 1980, og forventer derfor grundlaeggende forbedringer paa dette omraade;  8. konstaterer, at kvotaordningen og genanvendelsen af frigivne bevillinger ikke fungerer tilfredsstillende, saaledes som det fremgaar af restsaldiene ved udgangen af regnskabsaaret og forventer, at Kommissionen fortsat vil soege at faa ordningen til at fungere bedre;  Den sociale sektor  9. udtrykker tilfredshed med Kommissionens tanker om at udfoere en raekke yderligere analyser med henblik paa at foroege udvekslingen af oplysninger mellem medlemsstaterne og forbedre virkningen af de projekter, som modtager stoette fra ESF og henstiller til Kommissionen at aflaegge beretning om de hidtidige resultater;  10. giver paa ny udtryk for den opfattelse, at det er noedvendigt i vaesentlig grad at forbedre procedurerne for tilsyn med og vurdering af resultaterne og effektiviteten af de foranstaltninger og programmer, som finansieres af ESF, opfordrer indtraengende Kommissionen til at forstaerke sine bestraebelser herpaa og henstiller til den at aflaegge yderligere beretning om udviklingen;  11. giver udtryk for sin dybe utilfredshed med ESFs utilstraekkelighed i forhold til de stadig voksende krav, som den stilles over for paa baggrund af den stadig stigende arbejdsloeshed, og fordoemmer Raadets modvilje mod at bevilge tilstraekkelige budgetmidler til ESF;  EUGFL, udviklingssektionen  12. anmoder Kommissionen om sammen med modtagerne og paa grundlag af den indvundne tidligere erfaring at fastsaette realistiske frister for gennemfoerelse af projekterne i henhold til forordning nr. 17/64/EOEF og (EOEF) nr. 355/77 og mere klart at fastsaette prioriteter i forbindelse med udvaelgelsen af stoetteberettigede projekter;  13. minder om det presserende behov for en revision af direktiv nr. 72/160/EOEF; konstaterer med beklagelse, at Raadet ikke har truffet en hurtig afgoerelse om de forslag, Kommissionen har fremsat (1) og henstiller til Kommissionen at holde det underrettet om udviklingen;  14. understreger noedvendigheden af en hyppigere revision af de foranstaltninger, der er vedtaget inden for EUGFL, udviklingssektionen, med det formaal at tilpasse omfanget til aendringerne i den oekonomiske situation og tage hensyn til de opstaaede krav om smidighed i anvendelsen isaer med henblik paa at afbalancere interventionerne for at styrke strukturerne i de daarligst stillede omraader;  EUGFL, garantisektionen  15. mener, at det er noedvendigt sammen med Revisionsretten at vurdere foranstaltningerne under EUGFL, garantisektionen, med henblik paa at finde frem til dem,  - der boer forvaltes bedre, saa effektiviteten forbedres;  - der aabner mulighed for bedrageri;  - der ikke tjener noget nyttigt formaal og boer afsluttes;  Satellitorganer  16. fastholder, at tilskud til institutioner, bevaegelser og ikke-statslige organisationer boer vaere underkastet strenge bestemmelser; anmoder Kommissionen om i fuldt omfang at rette sig efter Revisionsrettens henstillinger med hensyn til udbetalinger til driften af saadanne organer;  17. noterer sig de forbehold, som Revisionsretten har udtrykt med hensyn til JET Joint Undertaking's regnskaber, og paalaegger budgetkontroludvalget at udarbejde en betaenkning om de spoergsmaal, der maatte opstaa;  18. forbeholder sig sin vurdering af de reformer, Kommissionen gennemfoerer i datamatiksektoren, indtil budgetkontroludvalget har faaet yderligere oplysninger fra det ansvarlige medlem af Kommissionen;  Smugleri over graensen mellem Irland og Det forenede Kongerige  19. mener, at man aldrig vil kunne forhindre smugleri over denne graense, uanset hvor effektiv kontrollen er, og hvor harmonisk samarbejdet er, saa laenge man opererer med monetaere udligningsbeloeb, og saa laenge der er forskellige niveauer for forbrugerstoette, og henstiller til Kommissionen at goere en energisk indsats med henblik paa de noedvendige loesninger, for saa vidt angaar medlemsstaterne;  Foedevarehjaelp  20. konstaterer, at Kommissionen stort set er enig i Parlamentets analyse af situationen med hensyn til Faellesskabets foedevarehjaelp og med hensyn til de reformer, der er noedvendige inden for denne sektor; mener, det er uacceptabelt, at Raadet ikke har vedtaget disse reformer; beklager, at Kommissionen ikke er i stand til at gennemfoere nogen politik, hvad angaar foedevarehjaelpen, uden indblanding fra en forvaltningskomités side;  EUF  21. finder det beklageligt, at den budgetmaessige forvaltning af de europaeiske udviklingsfonde stadig - takket vaere Raadets uforstaaelige modvilje - ikke omfattes af Faellesskabets budgetmaessige principper, navnlig med hensyn til finansieringsautonomien, hvilket har uheldige konsekvenser, hvad angaar stoetten til associerede lande og en forsvarlig forvaltning af bevillingerne;  Andre omraader  22. vil endvidere behandle  - administration og personalespoergsmaal;  - bedrageri, der vedroerer Faellesskabets budget;  - laanoptagelse og laangivning;  - vurdering af forskning og af projekter finansieret af Faellesskabet som et led i industripolitikken;  i forbindelse med fremtidige betaenkninger fra budgetkontroludvalget;  Konklusion  23. mener, at Kommissionens positive reaktion paa Parlamentets beslutning af 20. april 1982 muliggjorde store fremskridt med hensyn til de tungtvejende spoergsmaal, der blev rejst i denne beslutning, og desuden underbyggede godkendelsesprocedurens effektivitet og politiske karakter.  (1) EFT nr. C 125 af 17. 5. 1982, s. 28.  (2) KOM (82) 461 endel.  (3) EFT nr. L 356 af 31. 12. 1977, s. 1.  (1) EFT nr. C 124 af 17. 3. 1979, s. 4.


title: Europa-Parlamentets afgørelse (EU) 2015/2213 af 27. oktober 2015 om afslutningen af regnskaberne for fællesforetagendet ENIAC for regnskabsåret 2013

text:
               1.12.2015

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 314/46

         EUROPA-PARLAMENTETS AFGØRELSE (EU) 2015/2213
   af 27. oktober 2015
   om afslutningen af regnskaberne for fællesforetagendet ENIAC for regnskabsåret 2013
   EUROPA-PARLAMENTET,

               —

               der henviser til det endelige årsregnskab for fællesforetagendet ENIAC for regnskabsåret 2013,

               —

               der henviser til Revisionsrettens beretning om årsregnskabet for fællesforetagendet ENIAC for regnskabsåret 2013 med fællesforetagendets svar (1),

               —

               der henviser til Revisionsrettens erklæring (2) for regnskabsåret 2013 om regnskabernes rigtighed og de underliggende transaktioners lovlighed og formelle rigtighed, jf. artikel 287 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,

               —

               der henviser til Rådets henstilling af 17. februar 2015 om meddelelse af decharge til fællesforetagendet for gennemførelsen af budgettet for regnskabsåret 2013 (05306/2015 — C8-0049/2015),

               —

               der henviser til sin afgørelse af 29. april 2015 (3) om udsættelse af afgørelsen om decharge for regnskabsåret 2013 og svarene fra den administrerende direktør for fællesforetagendet ECSEL (tidligere fællesforetagendet ENIAC),

               —

               der henviser til artikel 319 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,

               —

               der henviser til Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 af 25. juni 2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (4),

               —

               der henviser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 af 25. oktober 2012 om de finansielle regler vedrørende Unionens almindelige budget og om ophævelse af Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 (5), særlig artikel 209,

               —

               der henviser til Rådets forordning (EF) nr. 72/2008 af 20. december 2007 om oprettelse af fællesforetagendet ENIAC (6),

               —

               der henviser til Rådets forordning (EU) nr. 561/2014 af 6. maj 2014 om oprettelse af fællesforetagendet ECSEL (7), særlig artikel 1, stk. 2, og artikel 12,

               —

               der henviser til Kommissionens forordning (EF, Euratom) nr. 2343/2002 af 19. november 2002 om rammefinansforordning for de organer, der er omhandlet i artikel 185 i Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (8),

               —

               der henviser til Kommissionens delegerede forordning (EU) nr. 110/2014 af 30. september 2013 om en finansforordningsmodel for offentlig-private partnerskabsorganer, jf. artikel 209 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 (9),

               —

               der henviser til forretningsordenens artikel 94 og bilag V,

               —

               der henviser til anden betænkning fra Budgetkontroludvalget (A8-0285/2015),

               1.

               godkender afslutningen af regnskaberne for fællesforetagendet ENIAC for regnskabsåret 2013;

               2.

               pålægger sin formand at sende denne afgørelse til den administrerende direktør for fællesforetagendet ECSEL, Rådet, Kommissionen og Revisionsretten og drage omsorg for, at den offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende (L-udgaven).

         Martin SCHULZ

            Formand

         Klaus WELLE

            Generalsekretær

      (1)  EUT C 452 af 16.12.2014, s. 26.

      (2)  EUT C 452 af 16.12.2014, s. 27.

      (3)  EUT L 255 af 30.9.2015, s. 424.

      (4)  EFT L 248 af 16.9.2002, s. 1.

      (5)  EUT L 298 af 26.10.2012, s. 1.

      (6)  EUT L 30 af 4.2.2008, s. 21.

      (7)  EUT L 169 af 7.6.2014, s. 152.

      (8)  EFT L 357 af 31.12.2002, s. 72.

      (9)  EUT L 38 af 7.2.2014, s. 2.


title: Kommissionens beslutning om, at de foranstaltninger, som Den Slovakiske Republik har anmeldt i hendhold til overgangsordningen i medfør af bilag IV.3 i tiltrædelseakten, ikke kan anvendes efter optagelsen i EU — Statsstøtte   (EØS-relevant tekst)

text:
               4.10.2006

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 239/16

         Kommissionens beslutning om, at de foranstaltninger, som Den Slovakiske Republik har anmeldt i hendhold til overgangsordningen i medfør af bilag IV.3 i tiltrædelseakten, ikke kan anvendes efter optagelsen i EU — Statsstøtte
   (2006/C 239/05)
   (EØS-relevant tekst)
   Godkendelsesdato:
   Medlemsstat: Den Slovakiske Republik
   Sag nr.: SK 1/2004
   Støtteordning: Všeobecná úverová banka, a.s.
   Formål: Støtte til banksektoren
   Andre oplysninger: Kommissionsbeslutning, hvorved det erklæres, at foranstaltningerne til fordel for Všeobecná úverová banka, a.s. som anmeldt af Den Slovakiske Republik i henhold til den midlertidige ordning efter bilag IV.3 i tiltrædelsesakten, ikke finder anvendelse efter tiltrædelsen
   Den autentiske tekst til beslutningen (renset for fortrolige oplysninger) findes på:
   http://ec.europa.eu/community_law/state_aids/


title: Kommissionens afgørelse (EU) 2016/1848 af 4. juli 2016 om foranstaltning SA.40018 (2015/C) (ex 2015/NN) gennemført af Ungarn ved 2014-ændringen af det ungarske gebyr for fødevarekædekontrol (meddelt under nummer C(2016) 4056) (EØS-relevant tekst )

text:
               19.10.2016

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 282/63

         KOMMISSIONENS AFGØRELSE (EU) 2016/1848
   af 4. juli 2016
   om foranstaltning SA.40018 (2015/C) (ex 2015/NN) gennemført af Ungarn ved 2014-ændringen af det ungarske gebyr for fødevarekædekontrol

         (meddelt under nummer C(2016) 4056)

   (Kun den ungarske udgave er autentisk)
   (EØS-relevant tekst)
   EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 108, stk. 2, første afsnit
   under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, særlig artikel 62, stk. 1, litra a)
   efter at have opfordret interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger i medfør af bestemmelserne anført ovenfor (1), under hensyntagen til disses bemærkninger og
   ud fra følgende betragtninger:
   1.   SAGSFORLØB

               (1)

               Via artikler i pressen offentliggjort i december 2014 blev Kommissionen klar over 2014-ændringen til lov om den ungarske fødevarekæde fra 2008, der regulerer det ungarske gebyr for fødevarekædekontrol. I et brev af 17. marts 2015 sendte Kommissionen en anmodning om oplysninger til de ungarske myndigheder, som svarede ved brev af 16. april 2015.

               (2)

               I et brev af 15. juli 2015 underrettede Kommissionen Ungarn om sin beslutning om at indlede proceduren i traktatens artikel 108, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (i det følgende benævnt »traktaten«) vedrørende støtteforanstaltningen (»beslutningen om at indlede proceduren«). Kommissionen beordrede også øjeblikkeligt foranstaltningen indstillet i overensstemmelse med artikel 11, stk. 1, i forordning (EF) nr. 659/1999 (2) i beslutningen om at indlede proceduren

               (3)

               Beslutningen om at indlede proceduren blev offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende
                   (3). Kommissionen opfordrede interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger til støtteforanstaltningen.

               (4)

               Kommissionen modtog bemærkninger fra én interesseret part. I et brev af 13. oktober 2015 videresendte Kommissionen bemærkningerne til Ungarn, som fik lejlighed til at reagere. Ungarn har ikke reageret på disse bemærkninger.

         2.   DETALJERET BESKRIVELSE AF FORANSTALTNINGEN

   2.1.   Fødevarekædeloven af 2008 om gebyr for fødevarekædekontrol

               (5)

               De gældende bestemmelser for gebyr for fødevarekædekontrol fremgår af lov XLVI af 2008 om fødevarekæden og tilsynet dermed (»fødevarekædeloven«) og bekendtgørelse nr. 40 af 27. april 2012 fra landdistriktsministeren med bestemmelser om angivelse og betaling af gebyret for fødevarekædekontrol. Virksomheder, der betragtes som erhvervsdrivende i henhold til fødevarekædeloven, skal betale gebyret i forhold til deres omsætning på bestemte aktiviteter. Loven indeholder en liste over de aktiviteter, (4) som virksomhederne er forpligtet til at betale kontrolgebyret for.

               (6)

               Samtlige virksomheder (selskaber og andre juridiske personer, men også private personer, der udøver deres virksomhed som selvstændigt erhvervsdrivende eller primære producenter), som opererer i Ungarn og har skabt omsætning ved de anførte aktiviteter i året forud for angivelsen, skal betale gebyret for fødevarekædekontrol. Formålet med gebyret for fødevarekædekontrol er at få dækket omkostningerne ved det nationale kontor for fødevarekædesikkerheds (en statslig institution) udførelse af opgaver vedrørende visse forskrifts-og tilsynsmæssige aktiviteter. Tilsynsgebyret beregnes på årsbasis, og den person, der er omfattet af gebyret, skal angive og betale det, uanset om der er blevet udført officielle kontroller på stedet.

               (7)

               Indtil 31. december 2014 var reglen, der var fastsat i fødevarekædeloven, at alle erhvervsdrivende i fødevaresektoren skulle betale gebyret for den relevante omsætning til en fast sats på 0,1 %.

               (8)

               Det opkrævede gebyr for fødevarekædekontrol må kun bruges til de opgaver, der fremgår af strategien for fødevarekædesikkerhed, og til fødevarekædemyndighedens aktiviteter.

         2.2.   2014-ændringen af fødevarekædeloven

               (9)

               Med ændringen af artikel 47/B i fødevarekædeloven ved lov LXXIV af 2014 (5), der trådte i kraft den 1. januar 2015 (herefter benævnt »2014-ændringen«), blev der indført særlige regler for beregning af kontrolgebyret for omsætningen i butikker, der sælger hurtigt omsættelige forbrugsvarer (6) på det ungarske marked.

               (10)

               2014-ændringen af fødevarekædeloven indfører en progressiv gebyrstruktur for butiksdrivende, som sælger hurtigt omsættelige forbrugsvarer (7), hvor satserne spænder fra 0 % til 6 %. Mere præcist anvendes følgende satser for omsætning, der pålægges gebyret for fødevarekædekontrol:

                           —

                           0 % af den del af omsætningen, der ikke overstiger 500 mio. HUF (ca. 1,6 mio. EUR)

                           —

                           0,1 % af den del af omsætningen, der overstiger 500 mio. HUF, men ikke overstiger 50 mia. HUF (ca. 160,6 mio. EUR)

                           —

                           1 % af den del af omsætningen, der overstiger 50 mia. HUF, men ikke overstiger 100 mia. HUF (ca. 321,2 mio. EUR)

                           —

                           2 % af den del af omsætningen, der overstiger 100 mia. HUF, men ikke overstiger 150 mia. HUF (ca. 481,8 mio. EUR)

                           —

                           3 % af den del af omsætningen, der overstiger 150 mia. HUF, men ikke overstiger 200 mia. HUF (ca. 642,4 mio. EUR)

                           —

                           4 % af den del af omsætningen, der overstiger 200 mia. HUF, men ikke overstiger 250 mia. HUF (ca. 803 mio. EUR)

                           —

                           5 % af den del af omsætningen, der overstiger 250 mia. HUF, men ikke overstiger 300 mia. HUF (ca. 963,5 mio. EUR)

                           —

                           6 % af den del af omsætningen, der overstiger HUF 300 mia. HUF.

               (11)

               Ved 2014-ændringen af fødevarekædeloven fik alle erhvervsdrivende inden for fødevarekædesektoren pålagt at betale gebyret beregnet af den relevante omsætning til en fast sats på 0,1 %.

               (12)

               Hverken den ændrede bestemmelse i den ungarske fødevarekædelov eller begrundelsen refererer til årsagerne til indførelsen af specifikke regler med hensyn til gebyrsatsen for butikker, der sælger hurtigt omsættelige forbrugsvarer. Der er heller ikke givet nogen forklaring på fastsættelsen af de forskellige omsætningstrin og tilsvarende gebyrsatser.

               (13)

               Gebyret skal angives af de erhvervsdrivende i fødevaresektoren. Det forfalder til betaling årligt i to lige store rater senest 31. juli og 31. januar. Loven åbner desuden mulighed for forenklede procedurer i de tilfælde, hvor gebyret er mindre end 1 000 HUF (ca. 3,20 EUR). I det tilfælde skal gebyret stadig angives, men det behøver ikke at blive betalt.

               (14)

               Et strafgebyr for forsinket betaling skal betales for alle kontrolgebyrer, der ikke er betalt til tiden. Et misligholdelsesgebyr kan pålægges, hvis de personer eller virksomheder, der er pålagt gebyret for fødevarekædekontrol, ikke opfylder deres angivelsespligt eller gør det for sent, ufuldstændigt eller med falske oplysninger.

         3.   DEN OFFICIELLE UNDERSØGELSESPROCEDURE

   3.1.   Begrundelse for indledning af den officielle undersøgelsesprocedure

               (15)

               Kommissionen indledte den officielle undersøgelsesprocedure, fordi man på det tidspunkt fandt, at den progressive gebyrstruktur (satser og omsætningstrin), der blev indført med 2014-ændringen, var ulovlig og uforenelig statsstøtte.

               (16)

               Især mente Kommissionen, at de progressive satser, der blev indført i 2014-ændringen, skelner mellem virksomhederne på basis af deres omsætning og dermed deres størrelse, hvilket giver virksomheder med en lav omsætning og dermed mindre virksomheder en selektiv fordel. Ungarn havde ikke godtgjort, at den progressive gebyrstruktur for butikker, der sælger hurtigt omsættelige forbrugsvarer, f.eks. supermarkeder, svarer til et tilsvarende progressivt mønster i de udgifter, der opkræves af det nationale kontor for fødevarekædesikkerhed for kontrol af disse butikker. Ungarn har derfor ikke godtgjort, at foranstaltningen var begrundet i skattesystemets karakter eller generelle opbygning. Kommissionen mente derfor, at foranstaltningen udgjorde statsstøtte, da alle øvrige betingelser i traktatens artikel 107, stk. 1, syntes at være opfyldt.

               (17)

               Endelig rejste Kommissionen tvivl med hensyn til foranstaltningens forenelighed med det indre marked. I særdeleshed erindrede Kommissionen om, at den ikke kan erklære en statsstøtte forenelig, der overtræder andre af EU-rettens regler, f.eks. de grundlæggende friheder, der er fastsat i traktaten eller bestemmelserne i EU's forordninger og direktiver. På det tidspunkt kunne Kommissionen ikke udelukke, at foranstaltningen primært var målrettet udenlandsk ejede virksomheder, hvilket kunne indebære en krænkelse af traktatens artikel 49 om den grundlæggende frie etableringsret og udtrykte også tvivl, om den skattemæssige forskelsbehandling i forbindelse med foranstaltningen var nødvendig og forholdsmæssig i forhold til at opfylde de forpligtelser, der er fastsat i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 882/2004 (8).

         3.2.   Ændringer af retsgrundlaget for kontrolgebyret efter indledningen af den officielle undersøgelsesprocedure

               (18)

               Den 27. oktober 2015 forelagde den ungarske regering det ungarske parlament et forslag til lov om ændring af lov XLVI af 2008 om fødevarekæden og officiel kontrol af den. Den 17. november 2015 vedtog det ungarske parlament lov CLXXXII af 2015 om ændring af lov XLVI af 2008 om fødevarekæden og officiel kontrol af den, der blev offentliggjort i det ungarske statstidende (Magyar Közlöny) nr. 182/2015 den 26. november 2015. Den nye lov trådte i kraft den 31. dag efter offentliggørelsen, dvs. den 27. december 2015.

               (19)

               Ændringen fra november 2015 afskaffer den progressive gebyrstruktur, der blev indført med 2014-ændringen, og genindfører et fast kontrolgebyr på 0,1 % for alle erhvervsdrivende i fødevaresektoren, som det var tilfældet før 2014-ændringen til loven.

         3.3.   Bemærkninger fra Ungarn

               (20)

               Ungarn har ikke sendt nogen bemærkninger til Kommissionen som svar på beslutningen om at indlede proceduren.

               (21)

               I stedet har Ungarn ved brev af 16. september 2015 stilet til kommissæren med ansvar for konkurrence fremlagt et forslag til et ændret kontrolgebyr for fødevarekæden til Kommissionen. I dette forslag ville satsen 0 % blive ophævet og i stedet for den progressive gebyrstruktur med otte satser (mellem 0 % og 6 %) ville man indføre et system med to satser (0,1 % for detailhandlens butiksdrivende med lille omsætning og 0,3 % for detailhandlens butiksdrivende med større omsætning).

               (22)

               Ved brev af 7. oktober 2015 meddelte Kommissionens tjenestegrene Ungarn, at selv om forskellen mellem gebyrsatserne blev sat ned ifølge det nye forslag, vil det nye gebyr stadig have en progressiv gebyrstruktur, der vil være problematisk i statsstøttemæssig henseende, hvis det ikke var begrundet i de principper, der ligger til grund for kontrolgebyrsystemet.

               (23)

               Ved brev af 7. oktober 2015 fremsendte Ungarn yderligere oplysninger og data med henblik på at retfærdiggøre den dobbelte progressive gebyrstruktur med tilsynsomkostningerne for større markedsaktører og andre kommercielle enheder. Ungarn fremførte, at store aktører har en kompleks struktur, der kræver en mere kompliceret kontrol og langt flere ressourcer fra den myndighed, der udfører kontrollerne.

               (24)

               Efter Ungarns anmodning om en tilbagemelding om det forslag, der blev fremsat i brev af 16. september 2015 og om de supplerende oplysninger, der blev givet i dets brev af 7. oktober 2015, meddelte Kommissionens tjenestegrene Ungarn ved skrivelse af 17. marts 2016, at de indsendte oplysning ikke giver dokumentation for, at omkostningerne til kontrol som en andel af omsætningen stiger på samme måde som gebyrsatserne. Navnlig fastholdt Kommissionens tjenestegrene deres opfattelse af, at de fremlagte tal ikke viste, at omkostningerne i forbindelse med kontroller af virksomheder, der falder ind under satsen på 0,3 %, er tre gange højere — for hver forint af kontrolleret omsætning — end for de virksomheder, der falder under satsen på 0,1 %. Derfor måtte den progressive struktur med 2 gebyrer anses for at give en selektiv fordel til de virksomheder, der falder ind under det nederste trin.

               (25)

               I sidste ende fremlagde Ungarn ikke dette lovforslag for det ungarske parlament om at ændre lov XLVI af 2008 om fødevarekæden og officiel kontrol deraf.

         3.4.   Bemærkninger fra interesserede parter

               (26)

               Kommissionen modtog bemærkninger fra én interesseret part. Den pågældende interesserede part opererer på det ungarske marked og er enig i Kommissionens vurdering i beslutningen om at indlede proceduren. Den pågældende interesserede part fremfører, at foranstaltningen var beregnet til specifikt at ramme udenlandske virksomheder, hvilket den hævder er muligt på grund af strukturen af det ungarske detailmarked. Ifølge den pågældende part skal udenlandske virksomheder i detailhandelssektoren i Ungarn drive filialer eller datterselskaber, som forøger deres (konsoliderede) omsætning. Ungarske virksomheder derimod er organiseret i et franchisesystem, hvor den enkelte butik — eller nogle få af dem — kan drives af en anden juridisk enhed, som ikke er en del af franchisegiverens selskab eller koncern. Ifølge den interesserede parts skøn har udenlandske detailhandlende (koncerner) for indeværende tilsammen en markedsandel på ca. 50 % i Ungarn, men de er pålagt omkring 95 % af det samlede kontrolgebyr, mens de ungarske detailhandlere generelt falder ind under gebyrtrin 0 % eller 0,1 % i henhold til artikel 47/B i fødevarekædeloven.

               (27)

               Med andre ord falder ungarske detailhandlende, på grund af deres organisering i et franchisesystem, automatisk ind under et lavere gebyrtrin (satser på 0 % eller 0,1 %), mens filialer/datterselskaber af udenlandske EU-moderselskaber, der ikke er organiseret efter et franchisesystem, generelt er underlagt høje gebyrer. Altså giver gebyret for fødevarekædekontrol ifølge den pågældende interesserede part en selektiv fordel både for mindre virksomheder og for virksomheder, der opererer i detailhandelen, og som ikke er organiserede i et filialsystem, dvs. for ungarske i forhold til udenlandsk ejede virksomheder.

         3.5.   Bemærkninger fra Ungarn til de interesserede parters bemærkninger

               (28)

               Kommissionen har ikke modtaget nogen reaktion fra Ungarn på kommentarerne fra den eneste interesserede part, der blev fremsendt ved brev af 13. oktober 2015.

         4.   VURDERING AF STØTTEN

               (29)

               Kommissionen begrænser sin vurdering i denne beslutning til bestemmelserne i 2014-ændringen af fødevarekædeloven, mere specifikt til den ændrede bestemmelse, der fastsætter en progressiv gebyrstruktur (satser og omsætningstrin), for butikker, som sælger hurtigt omsættelige dagligvarer i Ungarn som omhandlet i betragtning 10 ovenfor.

         4.1.   Tilstedeværelse af statsstøtte i henhold til traktatens artikel 107, stk. 1

               (30)

               I traktatens artikel 107, stk. 1, fastsættes det, at »[b]ortset fra de i traktaterne hjemlede undtagelser er statsstøtte eller støtte, som ydes ved hjælp af statsmidler under enhver tænkelig form, og som fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene ved at begunstige visse virksomheder eller visse produktioner, uforenelig med det indre marked i det omfang, den påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne.«

               (31)

               Klassificering af en foranstaltning som statsstøtte i denne bestemmelses forstand kræver derfor, at følgende kumulative betingelser er opfyldt: i) foranstaltningen skal kunne tilregnes staten og være finansieret med statsmidler; ii) den skal give modtageren en fordel; iii) denne fordel skal være selektiv, og iv) foranstaltningen skal fordreje eller true med at fordreje konkurrencen og påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne.

         4.1.1.   Statsmidler og tilregnelse til staten

               (32)

               For at udgøre statsstøtte skal en foranstaltning finansieres ved hjælp af statsmidler og kunne tilregnes en medlemsstat.

               (33)

               Da foranstaltningen er udmøntningen af en lov vedtaget af det ungarske parlament, kan den klart tilregnes den ungarske stat. Ungarns argument om, at fordi retsgrundlaget for gebyret er forordning (EF) nr. 882/2004, kan gebyret ikke tilregnes den ungarske stat, kan ikke accepteres.

               (34)

               EU's domstole har tidligere udtalt, at afgiftsfritagelse vedtaget af en medlemsstat, der gennemfører et EU-direktiv i overensstemmelse med dens forpligtelser i henhold til traktaten, ikke kan tilregnes denne medlemsstat, men udspringer af en EU-retsakt og derfor ikke udgør statsstøtte (9). Forordning (EF) nr. 882/2004 fastsætter generelle forpligtelser for medlemsstaterne og pålægger dem ikke forpligtelse til at fastsætte progressive gebyrer på grundlag af omsætningen for udførelse af kontroller, og dermed kan 2014-ændringen ikke siges at udspringe af en EU-retsakt. Artikel 26 i forordning (EF) nr. 882/2004 bestemmer, at »Medlemsstaterne sikrer, at der er tilstrækkelige finansielle midler til rådighed til at sikre det nødvendige personale og andre midler til offentlig kontrol; disse midler kan tilvejebringes fra kilder, som medlemsstaterne skønner passende, herunder almindelig beskatning eller indførelse af gebyrer eller afgifter«. I artikel 27, stk. 1, fastsættes det, at »medlemsstaterne kan opkræve gebyrer eller afgifter for at dække omkostninger i forbindelse med offentlig kontrol«. Det er de enkelte medlemsstaters ansvar at fastsætte gebyrernes størrelse inden for rammerne af denne lovgivning, og navnlig i overensstemmelse med forordningens artikel 27. De valg, der foretages i denne sammenhæng, kan derfor tilregnes den ungarske stat.

               (35)

               For så vidt angår foranstaltningens finansiering med statsmidler, gælder, at hvis resultatet af en foranstaltning er, at staten giver afkald på indtægter, som den ellers skulle opkræve fra en virksomhed under normale omstændigheder, er denne betingelse også opfyldt (10). I den foreliggende sag giver den ungarske stat afkald på midler, den ellers skulle have opkrævet fra butiksdrivende, som sælger hurtigt omsættelige dagligvarer med en mindre omsætning (og dermed mindre virksomheder), hvis de havde været omfattet af samme kontrol som butiksdrivende, som sælger hurtigt omsættelige dagligvarer med en stor omsætning.

         4.1.2.   Fordel

               (36)

               Ifølge EU-domstolenes retspraksis omfatter begrebet statsstøtte ikke kun positive fordele, men også foranstaltninger, der, under forskellige former, mindsker de byrder, der normalt indgår i en virksomheds budget (11). Selv om en foranstaltning, der medfører en nedsættelse af en skat eller en afgift, ikke medfører en positiv overførsel af midler fra staten, giver den anledning til en fordel, fordi den sætter de virksomheder, for hvilke den gælder, i en bedre finansiel situation end andre skatteydere og medfører et indtægtstab for staten (12). En fordel kan opnås via forskellige lempelser af virksomhedens skattebyrde og især gennem en nedsættelse af den gældende skattesats, skattegrundlaget eller størrelsen af den skyldige skat (13).

               (37)

               2014-ændringen til fødevarekædeloven fastsætter en progressiv gebyrstruktur, der gælder for butiksdrivende, som sælger hurtigt omsættelige forbrugsvarer afhængigt af de trin, som disse virksomheders omsætning falder indenfor. Den progressive karakter af disse gebyrer har den virkning, at den gennemsnitlige procentdel af gebyret, der opkræves på en butiks omsætning, stiger, når omsætningen stiger og når det næste trin opad. Det betyder, at virksomheder med lille omsætning (mindre virksomheder) er pålagt gebyret med væsentlig lavere gennemsnitlige satser end virksomheder med stor omsætning (større virksomheder). At være pålagt gebyret med denne betydeligt lavere gennemsnitlige sats afbøder de afgifter, som virksomheder med lille omsætning skal bære sammenlignet med virksomheder med stor omsætning, og udgør derfor en fordel for mindre virksomheder i forhold til større virksomheder for så vidt angår traktatens artikel 107, stk. 1.

         4.1.3.   Selektivitet

               (38)

               En foranstaltning er selektiv, hvis den begunstiger visse virksomheder eller produktionen af visse varer i betydningen ifølge traktatens artikel 107, stk. 1.

               (39)

               Domstolen har for fiskale ordninger fastslået, at en foranstaltnings selektivitet principielt skal vurderes ved hjælp af en analyse i tre trin (14). Først identificeres det almindelige eller normale skattesystem, der anvendes i medlemsstaten: »referencesystemet«. Dernæst skal det undersøges, om en given foranstaltning udgør en fravigelse fra det pågældende system på en måde, så den skelner mellem økonomiske aktører, som, i lyset af systemets indbyggede mål, befinder sig i en sammenlignelig faktisk og retlig situation. Hvis den pågældende foranstaltning ikke udgør en undtagelse fra referencesystemet, er den ikke selektiv. Hvis den gør (og derfor ved første øjekast er selektiv), fastlægges det i analysens tredje trin, hvorvidt den afvigende foranstaltning er begrundet i (reference)skattesystemets karakter eller generelle opbygning (15). Hvis en foranstaltning, der ved første øjekast er selektiv, er begrundet i systemets karakter og generelle opbygning, vil den ikke blive betragtet som selektiv, og den vil dermed falde uden for anvendelsesområdet for traktatens artikel 107, stk. 1.

         a)   Referencesystem

               (40)

               I den foreliggende sag anser Kommissionen referencesystemet for at være gebyret for fødevarekædekontrol på virksomheder, der opererer i Ungarn (16). Kommissionen finder ikke, at den progressive gebyrstruktur, der blev indført med 2014-ændringen, kan indgå som en del af dette referencesystem.

               (41)

               Som Domstolen har anført (17), er det ikke altid tilstrækkeligt at begrænse selektivitetsanalysen til, hvorvidt foranstaltningen afviger fra referencesystemet som defineret af medlemsstaten. Det er også nødvendigt at vurdere, om afgrænsningen af dette system er udviklet af medlemsstaten på en sammenhængende måde eller, omvendt, på en klart vilkårlig eller ensidig måde ved at begunstige visse virksomheder frem for andre. Ellers kunne medlemsstaten, i stedet for at fastsætte generelle regler for alle virksomheder, fra hvilke der er gjort en undtagelse for visse virksomheder, opnå det samme resultat, omgå statsstøttereglerne ved at tilpasse og kombinere sine regler på en sådan måde, at selve anvendelsen af dem resulterer i forskellige byrder for forskellige virksomheder (18). Det er i den henseende særligt vigtigt at minde om, at Domstolen i sin retspraksis konsekvent har fastslået, at traktatens artikel 107, stk. 1, ikke sondrer mellem statsstøtteforanstaltninger ved henvisning til deres årsager eller formål, men definerer dem i relation til deres virkninger og dermed uafhængigt af de anvendte teknikker (19).

               (42)

               Mens anvendelsen af et fast gebyr på omsætningen hos erhvervsdrivende i fødevarekæden er et egnet middel til at dække statens udgifter til sine kontrolaktiviteter i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 882/2004, synes den progressive gebyrstruktur, der blev indført med 2014-ændringen til fødevarekædeloven, bevidst at være udformet af Ungarn med henblik på at begunstige visse virksomheder frem for andre. Før 2014-ændringen skulle alle erhvervsdrivende i fødevarekæden, herunder butikker, der sælger hurtigt omsættelige forbrugsvarer, betale gebyr i forhold til deres omsætning med en fast sats på 0,1 %. Efter den progressive gebyrstruktur, der blev indført med 2014-ændringen, er butiksdrivende, der sælger hurtigt omsættelige forbrugsvarer potentielt omfattet af en række på otte forskellige gebyrsatser fra 0 % og gradvist stigende til 6 %, afhængigt af de trin, som deres omsætning falder indenfor. På grund af 2014-ændringen gælder derfor en forskellig gennemsnitlig skattesats for virksomheder, der er omfattet af gebyret, afhængigt af arten af deres aktiviteter (om de driver butikker, som sælger hurtigt omsættelige forbrugsvarer) og af størrelsen af deres omsætning (om den overstiger de tærskler, der er fastsat ved nævnte ændring).

               (43)

               Da hver virksomhed beskattes med en forskellig sats, er det ikke muligt for Kommissionen at identificere én enkelt referencesats i de gebyrer, der blev ændret i 2014. Ungarn forelagde heller ikke nogen specifik sats som referencerente eller »normal« sats og forklarede heller ikke, hvorfor det under særlige omstændigheder er berettiget at anvende en højere sats på butiksdrivende, som sælger hurtigt omsættelige forbrugsvarer med en stor omsætning, eller hvorfor lavere satser bør finde anvendelse på visse kategorier af erhvervsdrivende eller butiksdrivende, som sælger hurtigt omsættelige forbrugsvarer med mindre omsætning.

               (44)

               Virkningen af 2014-ændringen er derfor, at forskellige virksomheder underlægges forskellig beskatning (udtrykt som en andel af deres samlede årlige omsætning) afhængigt af deres aktiviteter og, da en virksomheds omsætning til en vis grad knytter sig til størrelsen af virksomheden, deres størrelse. Formålet med gebyret for kontrollen af fødevarekæden er dog at finansiere sundheds- og sikkerhedsrelaterede kontroller af fødevarer, når de passerer gennem fødevarekæden, og den progressive gebyrstruktur med satser mellem 0 % og 6 % afspejler ikke forholdet mellem udgifterne til inspektioner i de virksomheder, der er omfattet af foranstaltningen og deres omsætning.

               (45)

               I lyset af dette formål anser Kommissionen alle erhvervsdrivende i fødevarekæden i almindelighed og alle butiksdrivende, som sælger hurtigt omsættelige forbrugsvarer i særdeleshed, for at være i en sammenlignelig retlig og faktisk situation, uanset deres aktiviteter eller størrelsen af deres omsætning, og Ungarn er ikke fremkommet med nogen overbevisende begrundelse for at forskelsbehandle de typer af virksomheder, når det drejer sig om opkrævning af gebyret for fødevarekædekontrol. Kommissionen henviser i den forbindelse til betragtning 52 til 57 nedenfor. Ungarn har derfor bevidst udformet gebyret for fødevarekædekontrol på en sådan måde, så det vilkårligt begunstiger visse virksomheder, nemlig butiksdrivende, som sælger hurtigt omsættelige dagligvarer med en mindre omsætning (og dermed mindre virksomheder), og stiller andre dårligere, nemlig større virksomheder, som også har tendens til at være udenlandsk ejede (20).

               (46)

               Referencesystemet er derfor bevidst selektivt på en måde, der ikke er begrundet set i lyset af målsætningen for gebyret for fødevarekædekontrollen, som er at finansiere sundheds- og sikkerhedsmæssige kontroller af fødevarer, når de passerer gennem fødevarekæden. Derfor er det relevante referencesystem i den foreliggende sag indførelse af et gebyr på fødevarekædekontrol for virksomheder, der opererer i Ungarn, baseret på deres omsætning, uden at den progressive gebyrstruktur er en del af det system.

         b)   Afvigelse fra referencesystemet

               (47)

               Som et næste skridt er det nødvendigt at fastslå, om foranstaltningen afviger fra referencesystemet til fordel for bestemte virksomheder, som befinder sig i en tilsvarende faktuel og retlig situation i lyset af referencesystemets iboende formål.

               (48)

               Som forklaret i betragtning 44 er det iboende formål med gebyret for fødevarekontrollen at finansiere sundheds- og sikkerhedsrelaterede kontroller af fødevarer, når de passerer gennem fødevarekæden i Ungarn. Som nærmere forklaret i den nævnte betragtning må alle erhvervsdrivende i fødevarekæden i almindelighed og alle butiksdrivende, som sælger hurtigt omsættelige forbrugsvarer i særdeleshed, anses for at være i en tilsvarende retlig og faktuel situation i lyset af det formål, uafhængigt af deres aktiviteter eller deres omsætning.

               (49)

               Som forklaret i betragtning 37 giver den progressive gebyrstruktur, der i henhold til 2014-ændringen kun gælder for butiksdrivende, som sælger hurtigt omsættelige forbrugsvarer, det resultat, at virksomheder med stor omsætning er omfattet af både væsentligt højere marginale kontrolgebyrer og væsentligt højere gennemsnitlige kontrolgebyrsatser sammenlignet med butiksdrivende med en lille omsætning og andre erhvervsdrivende i fødevarekæden. Med andre ord sondrer den progressive gebyrstruktur, der blev indført ved 2014-ændringen mellem virksomheder i en tilsvarende faktuel og retlig situation, hvad angår formålet med gebyret for fødevarekædekontrol baseret på deres aktiviteter og deres størrelse.

               (50)

               Kommissionen konstaterer navnlig, at de gebyrsatser, der er fastsat i 2014-ændringen af fødevarekædeloven, og de trin, de gælder for, medfører en stigning i gebyret for virksomheder, der er omfattet af gebyret, afhængigt af deres omsætning fra bestemte aktiviteter og dermed deres størrelse. Den marginale gebyrsats er 0,1 % for virksomheder, der genererer en omsætning større end 500 mio. HUF, men højst 50 mia. HUF. Denne marginale sats multipliceres med 60 for at nå 6 % for virksomheder, der sælger hurtigt omsættelige forbrugsvarer, som genererer en omsætning, der overstiger 300 mia. HUF. Konsekvensen af den stigning i den marginale gebyrsats er for en butik med en omsætning på det øverste trin, at den gennemsnitlige størrelse af gebyret er væsentligt højere end den sats, der gælder for virksomheder med mindre omsætning (og dermed mindre virksomheder).

               (51)

               Derfor afviger den progressive satsstruktur, der blev indført med 2014-ændringen, fra referencesystemet, der består af indførelsen af et gebyr på virksomheder i fødevarekæden i Ungarn, der er til fordel for butiksdrivende, som sælger hurtigt omsættelige dagligvarer med en mindre omsætning (og dermed mindre virksomheder). Kommissionen anser derfor den anfægtede foranstaltning at være umiddelbart selektiv.

         c)   Begrundelse

               (52)

               En foranstaltning, der afviger fra referencesystemet, er ikke selektiv, hvis den kan begrundes med systemets karakter eller generelle opbygning. Dette er tilfældet, når den selektive behandling er resultatet af iboende mekanismer, der er nødvendige, for at systemet fungerer og er effektivt (21). Med henblik herpå kan eksterne politikmål — f.eks. regionale, miljømæssige eller industrielle politikmål — ikke anvendes af medlemsstaterne til at begrunde en differentieret behandling af virksomheder under en bestemt ordning. Det påhviler medlemsstaterne, dvs. de ungarske myndigheder, at give en begrundelse.

               (53)

               De ungarske myndigheder har fremført, at formålet med afvigelsen er at sikre, at satsen for kontrolgebyret er proportional med de af myndighedens ressourcer, der kræves for kontrol af betydelige markedsaktører (f.eks. attester, tidsforbrug til kontrol med it- og kvalitetssikringssystemer, antal virksomhedslokaliteter, brug af eksperter og udgifter til motorkøretøjer). Efter de ungarske myndigheders mening bør erhvervsdrivende i fødevarekæden med større omsætning, eller som udgør en større risiko i kraft af det større antal forbrugere, de dækker, bidrage mere til finansieringen af fødevarekædekontrollen.

               (54)

               Kommissionen mener, at progressive omsætningsgebyrer kun kan begrundes, hvis det specifikke formål, der forfølges med gebyret, kræver sådanne progressive satser, dvs. hvis omkostningerne, som gebyret skal dække, eller de negative eksterne virkninger, der opstår ved en aktivitet, som gebyret forventes at skulle imødekomme, også stiger — og stiger mere end proportionalt (22) — hvad angår omsætning. Da kontrolgebyret for detailkæden skal finansiere sundheds- og sikkerhedsrelaterede kontroller af fødevarer, når de passerer gennem fødevarekæden, har Kommissionen ikke set nogen grund til, at omkostningerne ved en sådan kontrol skal stige mere end proportionalt med omsætningen i større virksomheder.

               (55)

               For eksempel har Ungarn ikke fremlagt dokumentation, der forklarer, hvorfor en detailhandlende med en betydelig omsætning, der f.eks. sælger en pose sukker, ville udgøre 60 gange større fare eller kræve kontroller, der er 60 gange dyrere, sammenlignet med den butiksdrivende i et lille supermarked med lille omsætning, der sælger den samme pose sukker. Men idet den omsætning, der stammer fra salg af den pose sukker, er ens for begge virksomheder, er det skyldige gebyr for hver forint af den omsætning, der stammer fra salg af denne pose, 60 gange lavere for den butiksdrivende i det lille supermarked.

               (56)

               Kommissionen bemærker desuden, at Ungarns påståede begrundelse, at erhvervsdrivende i fødevarekæden med større omsætning bør bidrage mere til finansieringen af fødevarekædekontrollen, undergraves af den kendsgerning, at en butik, der sælger hurtigt omsættelige forbrugsvarer, der genererer en stor omsætning, vil være omfattet af højere satser på den omsætning end erhvervsdrivende i fødevarekæden, som ikke er virksomheder, der sælger hurtigt omsættelige forbrugsvarer, som genererer omsætning i samme størrelse, men forbliver omfattet af det faste gebyr på 0,1 %.

               (57)

               Derfor mener Kommissionen ikke, at foranstaltningen er begrundet i referencesystemets karakter eller generelle opbygning. Foranstaltningen bør derfor anses for at indebære en selektiv fordel for virksomheder, der driver butikker, som sælger hurtigt omsættelige dagligvarer, med en lavere omsætning (og dermed mindre virksomheder).

         4.1.4.   Fordrejning af konkurrencevilkårene og påvirkning af samhandelen inden for Unionen

               (58)

               I henhold til traktatens artikel 107, stk. 1, skal en foranstaltning fordreje eller true med at fordreje konkurrencevilkårene og påvirke samhandelen inden for Unionen for at udgøre statsstøtte. Foranstaltningen gælder for virksomheder, hvis omsætning hidrører fra visse aktiviteter relateret til fødevarekæden, og som sælger hurtigt omsættelige dagligvarer på det ungarske marked, herunder erhvervsdrivende fra andre medlemsstater. Det marked, der betjenes af virksomheder, der sælger hurtigt omsættelige dagligvarer, er — både i Ungarn og i andre medlemsstater — kendetegnet ved tilstedeværelsen af erhvervsdrivende fra andre medlemsstater, der effektivt driver — eller kunne udvikle deres operationer — på internationalt plan. Omsætningsgebyrets progressive karakter kan i væsentlig grad begunstige visse erhvervsdrivende på bekostning af andre og styrke deres position på det ungarske marked og på det europæiske marked som sådan. Foranstaltningen har derfor indflydelse på konkurrencesituationen for de virksomheder, der er omfattet af det progressive gebyr, fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene og påvirker samhandelen inden for Unionen.

         4.1.5.   Konklusion

               (59)

               Da alle betingelserne i traktatens artikel 107, stk. 1, er opfyldt, finder Kommissionen, at 2014-ændringen til fødevarekædeloven med indførelse af en progressiv gebyrstruktur for virksomheder, der sælger hurtigt omsættelige forbrugsvar, udgør statsstøtte i denne bestemmelses forstand.

         4.2.   Støttens forenelighed med det indre marked

               (60)

               Statsstøtte kan betragtes som forenelig med det indre marked, hvis den falder ind under en af kategorierne i traktatens artikel 107, stk. 2, (23) og den kan betragtes som forenelig med det indre marked, hvis Kommissionen mener, at den falder ind under nogen af kategorierne i traktatens artikel 107, stk. 3 (24). Det er imidlertid den medlemsstat, der yder støtten, som bærer bevisbyrden for, at den statsstøtte, den har ydet, er forenelig med det indre marked i henhold til traktatens artikel 107, stk. 2, eller 107, stk. 3 (25).

               (61)

               Kommissionen bemærker, at de ungarske myndigheder ikke har fremlagt nogen argumenter for, hvorfor 2014-ændringen til fødevarekædeloven er forenelig med det indre marked. Ungarn har ikke kommenteret på den tvivl, der udtryktes i beslutningen om at indlede proceduren for så vidt angår foranstaltningens forenelighed, og reagerede ikke på de bemærkninger, der er fremsat af tredjemand om forenelighed (26). Kommissionen mener, at ingen af undtagelserne, der henvises til i førnævnte bestemmelser, gælder, da foranstaltningen ikke synes at sigte mod at opnå de mål, der er fastsat i bestemmelserne. Som følge deraf kan foranstaltningen ikke erklæres forenelig med det indre marked.

               (62)

               Kommissionen minder endvidere om, at den ikke kan erklære en statsstøtteforanstaltning for forenelig, hvis den overtræder andre regler i EU-retten såsom de traktatfæstede grundlæggende frihedsrettigheder eller de relevante bestemmelser i EU-forordninger og -direktiver. I denne henseende er den tvivl, som Kommissionen udtrykte i beslutningen om at indlede proceduren om, at foranstaltningen i overvejende grad er målrettet udenlandsk ejede virksomheder, hvilket kunne indebære en overtrædelse af traktatens artikel 49 om den grundlæggende frie etableringsret, ikke blevet mindre. Ungarn har ikke udtalt sig om den mulige overtrædelse af traktatens artikel 49 eller om bemærkningerne fra den interesserede tredjepart om dette forhold.

               (63)

               Ungarn hævdede, at forordning (EF) nr. 882/2004 er det retlige grundlag for gebyret for fødevarekædekontrol, som ændret ved 2014-ændringen. Men baseret på oplysninger fra de ungarske myndigheder (27) bestrider Kommissionen, at foranstaltningen — som ændret i 2014 — er i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 882/2004 af følgende fire årsager.

               (64)

               For det første findes det på grundlag af oplysninger afgivet af Ungarn hverken godtgjort, at kontrolgebyret — som ændret i 2014 — blev beregnet i overensstemmelse med de kriterier for beregningen af gebyrer, der er nedfældet i forordning (EF) nr. 882/2004, eller at det ikke oversteg de samlede omkostninger, som de kompetente myndigheder afholder i forbindelse med gennemførelse af officielle kontroller, som det udtrykkeligt er fastsat i forordningens artikel 27, stk. 4, litra a).

               (65)

               For det andet synes de omkostninger, der blev taget hensyn til, da metoden til beregning af kontrolgebyret blev fastlagt, ikke at svare til dem, der er omhandlet i artikel 27, stk. 4, litra a), sammenholdt med bilag VI til forordning (EF) nr. 882/2004. Selv om sidstnævnte fastslår, at de omkostninger, der skal lægges til grund for beregningen af gebyrerne, kan omfatte ansatte, der »inddrages i officielle kontroller«, har de ungarske myndigheder navnlig oplyst til Kommissionen, at kontrolgebyret, som de opkræver, også dækker omkostninger (i bredere forstand), der hidrører fra den bredere kategori »personalelønninger« (28).

               (66)

               For det tredje har de ungarske myndigheder, selv om de er berettiget til at opkræve faste gebyrer i overensstemmelse med artikel 27, stk. 4, litra b), i forordning (EF) nr. 882/2004, undladt at give en overbevisende begrundelse for kontrolgebyrets progressive karakter og for dets strukturer (gebyrtrin og -satser). Navnlig har Ungarn ikke fremlagt nogen dokumentation for, at den progressive satsstruktur (satser og omsætningstrin), der er gældende for butiksdrivende, som sælger hurtigt omsættelige forbrugsvarer, svarer til et tilsvarende progressivt mønster i de udgifter, der er konstateret i de omkostninger, der er afholdt af det nationale kontor for fødevarekædesikkerhed ved kontrol af de pågældende virksomheder.

               (67)

               Endelig kan Kommissionen, selv om den progressive sats angiveligt er begrundet i henhold til forordning (EF) nr. 882/2004 af behovet for at have et gebyr, der står i forhold til de større administrative midler, som de kompetente myndigheder er nødt til at hente på kontroller af vigtige markedsaktører, ikke se, hvordan kontrollen med flere store detailhandleres forretninger i betragtning af karakteren af den officielle kontrol kan være dyrere eller mere kompliceret end kontrollen med flere franchiseselskabers forretninger (som dog er underlagt betydeligt lavere kontrolgebyrer, når omsætningen i hver forretning isoleret set er meget lavere).

               (68)

               På baggrund af ovenstående anser Kommissionen ikke forskellene i skattebehandlingen, som foranstaltningen indebærer, for nødvendige og rimelige i forhold til målet om at opfylde de forpligtelser, der er fastsat i forordning (EF) nr. 882/2004.

         4.3.   Den ændrede lov om gebyret for fødevarekædekontrol

               (69)

               Som anført i afsnit 3.2, indebærer gebyret for fødevarekædekontrol, som ændret den 17. november 2015, ikke længere progressive satser. Lov CLXXXII af 2015 om ændring af lov XLVI af 2008 om fødevarekæden og officiel kontrol deraf bruger derimod en fast sats på 0,1 % for alle erhvervsdrivende i fødevarekæden. Fjernelsen af gebyrets progressive struktur imødekommer de betænkeligheder omkring statsstøtte i beslutningen om at indlede proceduren, som den progressive struktur gav anledning til.

         4.4.   Tilbagesøgning af støtten

               (70)

               2014-ændringen blev aldrig anmeldt eller af Kommissionen erklæret forenelig med det indre marked. Da 2014-ændringen udgør statsstøtte i betydningen i traktatens artikel 107, stk. 1, og ny støtte i betydningen i artikel 1, litra c), i Rådets forordning (EU) 2015/1589 (29), der blev iværksat i strid med standstillforpligtelsen i traktatens artikel 108, stk. 3, udgør foranstaltningen også ulovlig støtte i betydningen i artikel 1, litra f), i forordning (EU) 2015/1589.

               (71)

               Konsekvensen af denne fastslåelse af, at foranstaltningen udgør ulovlig og uforenelig statsstøtte, er, at støtten skal tilbagesøges fra modtagerne i henhold til artikel 16 i forordning (EU) 2015/1589.

               (72)

               Men som følge af det påbud om suspendering, som Kommissionen udstedte i beslutningen om at indlede proceduren, har Ungarn bekræftet at have suspenderet betalingen af gebyret for fødevarekædekontrol for dem, der er omfattet af den relevante kategori i det progressive kontrolgebyr.

               (73)

               Derfor er der ikke egentligt blevet ydet nogen statsstøtte i forbindelse med foranstaltningen. Som følge heraf er der ikke behov for tilbagesøgning.

         5.   KONKLUSION

               (74)

               Kommissionen finder, at Ungarn ulovligt har indført den pågældende støtte i strid med artikel 108, stk. 3, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde.

               (75)

               Denne afgørelse berører ikke eventuelle undersøgelser af foranstaltningens overensstemmelse med de grundlæggende friheder, der er fastsat i traktaten, især den frie etableringsret, der er garanteret ved traktatens artikel 49 —

         HAR VEDTAGET FØLGENDE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   Den progressive gebyrstruktur (satser og omsætningstrin) gældende for butiksdrivende, som sælger hurtigt omsættelige forbrugsvarer, der blev indført i det ungarske gebyr for fødevarekædekontrol via ændring af akt LXXIV af 2014, udgør statsstøtte, der er uforenelig med det indre marked i henhold til artikel 107, stk. 1, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, og som ulovligt blev indført i Ungarn i strid med artikel 108, stk. 3, i nævnte traktat.
   Artikel 2
   Individuel støtte, der ydes i henhold til den i artikel 1 omhandlede ordning, udgør ikke statsstøtte, hvis den på, på det tidspunkt, hvor den ydes, opfylder betingelserne i den forordning, der er vedtaget i henhold til artikel 2 i Rådets forordning (EF) nr. 994/98 (30) eller i forordning (EU) 2015/1588 (31), alt efter hvilken der er gældende på det tidspunkt, hvor støtten ydes.
   Artikel 3
   Ungarn skal annullere alle udestående udbetalinger af støtte under ordningen i artikel 1 med virkning fra datoen for vedtagelsen af denne afgørelse.
   Artikel 4
   Ungarn sikrer, at denne afgørelse gennemføres senest fire måneder efter datoen for dens meddelelse.
   Artikel 5
   Denne afgørelse er rettet til Ungarn.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 4. juli 2016.

            På Kommissionens vegne

         Margrethe VESTAGER

            Medlem af Kommissionen

      (1)  EUT C 277 af 21.8.2015, s. 12.

      (2)  Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22. marts 1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 108 i traktaten om den Europæiske Unions funktionsmåde (EFT L 83 af 27.3.1999, s. 1).

      (3)  Jf. fodnote 1.

      (4)  De ungarske myndigheder meddeler i deres svarskrivelse af 16. april 2015 til Kommissionen: »Følgende betragtes som aktiviteter, der pålægges kontrolgebyr:

               —

               distribution af dyr til fødevareproduktion, avl eller forsøgsbrug

               —

               distribution af planter, såsæd, planteprodukter og formerings- og udplantningsmateriale dyrket til brug for fødevareproduktion

               —

               fødevareproduktion eller -distribution, herunder restaurantvirksomhed og offentlig restaurantvirksomhed

               —

               produktion eller distribution af dyrefoder

               —

               produktion eller distribution af veterinærmedicinske præparater og produkter

               —

               produktion eller distribution af pesticider, stoffer til at øge høstudbytte eller EF-gødninger

               —

               behandling, brug, viderebearbejdning og transport af biprodukter af animalsk oprindelse eller markedsføring af produkter fremstillet deraf

               —

               drift af en virksomhed, der beskæftiger sig med transport af levende dyr, et anlæg til vask og desinfektion af transportkøretøjer, en karantænestation beregnet til at modtage dyr fra udenlandske besætninger, en opsamlingsstation, en handelsplads, en fodrings- og vandingsstation, en hvilestation eller en dyreauktion

               —

               produktion eller oplagring af reproduktive materialer.

               —

               drift af et laboratorium til fytosanitære, veterinære eller fødevare- eller dyrefoderanalyser

               —

               distribution af enheder, der anvendes til mærkning af dyr.«

      (5)  Lov LXXIV af 2014 om ændring af specifikke skattelove, andre love af relevans for dem og lov CXXII af 2010 om den nationale skatte- og toldadministration

      (6)  Hurtigt omsættelige forbrugsvarer defineres således i artikel 2, stk. 18a, i lov om handel: »hurtigt omsættelige forbrugsvarer: med undtagelse af produkter, der sælges i restaurationsbranchen, levnedsmidler, kosmetik, drugstorevarer, rengøringsmidler og kemikalier til husholdningsbrug, papirvarer til hygiejnebrug, der dækker befolkningens daglige fornødenheder og behov, og som forbrugeren typisk forbruger, tømmer eller erstatter inden for ét år.« I overensstemmelse med artikel 2, stk. 18b, i lov om handel, »butikker, der sælger hurtigt omsættelige forbrugsvarer«, er »de butikker, hvor hurtigt omsættelige forbrugsvarer udgør langt hovedparten af omsætningen.«

      (7)  I denne afgørelse omfatter henvisningen til butiksdrivende, som sælger hurtigt omsættelige forbrugsvarer, alle virksomheder, der skal betale gebyret for fødevarekædekontrol, hvad angår omsætning hidrørende fra butikker der sælger hurtigt omsættelige forbrugsvarer.

      (8)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 882/2004 af 29. april 2004 om offentlig kontrol med henblik på verifikation af, at foderstof- og fødevarelovgivningen og dyresundheds- og dyrevelfærdsbestemmelserne overholdes (EUT L 165 af 30.4.2004, s. 1).

      (9)  Sag T-351/02, Deutsche Bahn mod Kommissionen:EU:T:2006:104, præmis 102

      (10)  Sag C-83/98 P, Frankrig mod Ladbroke Racing Ltd og Kommissionen EU:C:2000:248, præmis 48 til 51. Ligeledes kan en foranstaltning, som giver visse virksomheder en skattelettelse eller en udskydelse af betalingen af skyldig skat, udgøre statsstøtte, jf. forenede sager C-78/08 — C-80/08, Paint Graphos m.fl., EU:C:2011:550, præmis 46.

      (11)  Sag C-143/99, Adria-Wien Pipeline EU:C:2001:598, præmis 38.

      (12)  Forenede sager C-393/04 og C-41/05, Air Liquide Industries Belgium EU:C:2006:403, præmis 30, og sag C-387/92, Banco Exterior de Espana EU:C:1994:100, præmis 14.

      (13)  Se sag C-66/02, Italien mod Kommissionen, EU:C:2005:768, præmis 78; sag C-222/04, Cassa di Risparmio di Firenze m.fl. EU:C:2006:8, præmis 132; sag C-522/13, Ministerio de Defensa og Navantia EU:C:2014:2262, præmis 21 til 31. Se også punkt 9 i Kommissionens meddelelse om anvendelsen af statsstøttereglerne på foranstaltninger vedrørende direkte beskatning af virksomheder (EFT C 384 af 10.12.1998, s. 3).

      (14)  Jf. f.eks. sag C-279/08 P, Kommissionen mod Nederlandene (NOx) [2011] EU:C:2011:551; sag C-43/99, Adria-Wien Pipeline EU:C:2001:598; forenede sager C-78/08 — C-80/08, Paint Graphos m.fl. EU:C:2011:550; sag C-308/01, GIL Insurance EU:C:2004:252.

      (15)  Kommissionens meddelelse om anvendelsen af statsstøttereglerne på foranstaltninger vedrørende direkte beskatning af virksomhederne (EFT C 384 af 10.12.1998, s. 3).

      (16)  Se ovenstående fodnote 4.

      (17)  Forenede sager C-106/09 P og C-107/09 P, Kommissionen og Spanien mod Government of Gibraltar og Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland EU:C:2011:732.

      (18)  Ibidem, præmis 92.

      (19)  Sag C-487/06 P, British Aggregates mod Kommissionen EU:C:2008:757, præmis 85 og 89 og den deri nævnte retspraksis, og i sag C-279/08 P, Kommissionen mod Nederlandene (NOx) EU:C:2011:551, præmis 51.

      (20)  Forenede sager C-106/09 P og C-107/09 P, Kommissionen og Spanien mod Government of Gibraltar og Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland EU:C:2011:732. Jf. også analogt, sag C-385/12, Hervis Sport- és Divatkereskedelmi Kft. EU:C:2014:47, hvorved Domstolen fastslog: »Artikel 49 TEUF og 54 TEUF skal fortolkes således, at de er til hinder for en medlemsstats lovgivning om afgift på omsætningen fra detailhandel fra forretninger, der forpligter de afgiftspligtige personer, som inden for en selskabskoncern udgør »forbundne virksomheder« i denne lovgivnings forstand, til at sammenlægge deres omsætning med henblik på anvendelsen af en meget progressiv sats og derefter at fordele det således beregnede afgiftsbeløb imellem sig i forhold til deres reelle omsætning, for så vidt som — hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve — de afgiftspligtige personer, der tilhører en selskabskoncern, og som er omfattet af det øverste særafgiftstrin, i de fleste tilfælde er »forbundne« med selskaber med hjemsted i en anden medlemsstat.«

      (21)  Jf. f.eks. de forenede sager C-78/08 — C-80/08, Paint Graphos m.fl. EU:C:2011:550, præmis 69.

      (22)  Faktisk pålægger en fast gebyrsats allerede et højere gebyr på butikker med en større omsætning.

      (23)  Undtagelserne i traktatens artikel 107, stk. 2, vedrører: a) støtte af social karakter til enkelte forbrugere; b) støtte, hvis formål er at råde bod på skader, der er forårsaget af naturkatastrofer eller af andre usædvanlige begivenheder og c) støtteforanstaltninger for økonomien i visse af Forbundsrepublikken Tysklands områder.

      (24)  Undtagelserne i traktatens artikel 107, stk. 3, vedrører: a) støtte til fremme af den økonomiske udvikling i visse områder; b) støtte til visse vigtige projekter af fælleseuropæisk interesse; c) støtte til fremme af udviklingen af visse erhvervsgrene eller økonomiske regioner; d) støtte til fremme af kulturen og bevarelse af kulturarven, og e) støtte, hvorom Rådet træffer afgørelse..

      (25)  Sag T-68/03, Olympiaki Aeroporia Ypiresies mod Kommissionen EU:T:2007:253 præmis 34.

      (26)  Som anført i betragtning 4 blev disse bemærkninger fremsendt til Ungarn med henblik på eventuelle bemærkninger den 13. oktober 2015.

      (27)  Oplysninger afgivet til Generaldirektoratet for Sundhed og fødevaresikkerhed ved brev af henholdsvis 26. februar 2015 [Ares(2015)835210] og 19. maj 2015 [Ares (2015)2083309].

      (28)  Jf. de ungarske myndigheders brev af 7. oktober 2015 til Kommissionens tjenestegrene.

      (29)  Rådets forordning (EU) 2015/1589 af 13. juli 2015 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EU-traktatens artikel 108 i traktaten om den Europæiske Unions funktionsmåde (EUT L 248 af 24.9.2015, s. 9).

      (30)  Rådets forordning (EF) nr. 994/98 af 7. maj 1998 om anvendelse af EF-traktatens artikel 107 og 108 i traktaten om den Europæiske Unions funktionsmåde p visse former for horisontal statsstøtte (EFT L 142 af 14.5.1998, s. 1).

      (31)  Rådets forordning (EU) 2015/1588 af 13. juli 2015 om anvendelse af EF-traktatens artikel 107 og 108 i traktaten om den Europæiske Unions funktionsmåde på visse former for horisontal statsstøtte (EUT L 248 af 24.9.2015, s. 1).


title: 2012/589/EU: Europa-Parlamentets afgørelse af 10. maj 2012 om afslutning af regnskaberne for Det Europæiske Arbejdsmiljøagentur for regnskabsåret 2010

text:
               17.10.2012

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 286/252

         EUROPA-PARLAMENTETS AFGØRELSE
   af 10. maj 2012
   om afslutning af regnskaberne for Det Europæiske Arbejdsmiljøagentur for regnskabsåret 2010
   (2012/589/EU)
   EUROPA-PARLAMENTET,

               —

               der henviser til det endelige årsregnskab for Det Europæiske Arbejdsmiljøagentur for regnskabsåret 2010,

               —

               der henviser til Revisionsrettens beretning om årsregnskabet for Det Europæiske Arbejdsmiljøagentur for regnskabsåret 2010, med agenturets svar (1),

               —

               der henviser til Rådets henstilling af 21. februar 2012 (06083/2012 — C7-0051/2012),

               —

               der henviser til artikel 319 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,

               —

               der henviser til Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 af 25. juni 2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (2), særlig artikel 185,

               —

               der henviser til Rådets forordning (EF) nr. 2062/94 af 18. juli 1994 om oprettelse af et europæisk arbejdsmiljøagentur (3), særlig artikel 14,

               —

               der henviser til Kommissionens forordning (EF, Euratom) nr. 2343/2002 af 19. november 2002 om rammefinansforordning for de organer, der er omhandlet i artikel 185 i Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (4), særlig artikel 94,

               —

               der henviser til forretningsordenens artikel 77 og bilag VI,

               —

               der henviser til betænkning fra Budgetkontroludvalget og udtalelse fra Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender (A7-0117/2012),

               1.

               godkender afslutningen af regnskaberne for Det Europæiske Arbejdsmiljøagentur for regnskabsåret 2010;

               2.

               pålægger sin formand at sende denne afgørelse til direktøren for Det Europæiske Arbejdsmiljøagentur, Rådet, Kommissionen og Revisionsretten og drage omsorg for, at den offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende (L-udgaven).

            Formand

         Martin SCHULZ

            Generalsekretær

         Klaus WELLE

      (1)  EUT C 366 af 15.12.2011, s. 45.

      (2)  EFT L 248 af 16.9.2002, s. 1.

      (3)  EFT L 216 af 20.8.1994, s. 1.

      (4)  EFT L 357 af 31.12.2002, s. 72.


Avis juridique important

|

E1996C0523(02)

Tilladelse til statsstøtte i henhold til artikel 61 i EØS-aftalen og artikel 1, stk. 3, i protokol 3 til aftalen om Tilsynsmyndigheden og Domstolen Beslutning truffet af EFTA-Tilsynsmyndigheden om ikke at rejse indvendinger

EF-Tidende nr. C 149 af 23/05/1996 s. 0009 - 0009

Tilladelse til statsstøtte i henhold til artikel 61 i EØS-aftalen og artikel 1, stk. 3, i protokol 3 til aftalen om Tilsynsmyndigheden og Domstolen Beslutning truffet af EFTA-Tilsynsmyndigheden om ikke at rejse indvendinger (96/C 149/06)>TABELPOSITION>


Avis juridique important

|

31964D0390

Rådets afgørelse af 22. juni 1964 om ændring af Transportudvalgets statut (64/390/EØF

EF-Tidende nr. 102 af 29/06/1964 s. 1602 - 1602 den danske specialudgave: serie I kapitel 1963-1964 s. 0136  den engelske specialudgave: serie I kapitel 1963-1964 s. 0145  den græske specialudgave: Kapitel 07 bind 1 s. 0034  den spanske specialudgave: Kapitel 07 bind 1 s. 0060  den portugisiske specialudgave: Kapitel 07 bind 1 s. 0060

++++  RAADETS AFGOERELSE  af 22 . juni 1964  om aendring af Transportudvalgets statut   ( 64/390/EOEF )  RAADET FOR DET EUROPAEISKE OEKONOMISKE FAELLESSKAB HAR  under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab , saerlig artiklerne 83 og 153 ,  under henvisning til udtalelse fra Kommissionen , og  ud fra foelgende betragtning :  Det er noedvendigt , at det i traktatens artikel 83 naevnte Transportudvalgs funktioner forbedres og at den ved Raadets afgoerelse af 15 . september 1958 ( 1 ) fastsatte statut for dette udvalg aendres i dette oejemed ,  TRUFFET FOELGENDE AFGOERELSE :  Eneste artikel  Transportudvalgets statut aendres saaledes :  A . Til artikel 4 , stk . 1 , tilfoejes foelgende saetning :   " Bortset fra de i de efterfoelgende to stykker omhandlede tilfaelde forbliver udvalgets medlemmer og stedfortraedere i deres hverv indtil nybesaettelse af deres post . "  B . Efter artikel 5 tilfoejes foelgende artikel :   " Artikel 5 a  Efter udloebet af formandens og naestformandens tjenesteperiode varetages formandshvervet indtil det i artikel 5 omhandlede valg af det aeldste af de i artikel 5 , stk . 1 , naevnte medlemmer . "  Udfaerdiget i Bruxelles , den 22 . juni 1964 .  Paa Raadets vegne  A . BERTRAND  Formand  ( 1 ) EFT nr . 25 af 27 . 11 . 1958 , s . 509/58


title: 2007/802/EF: Kommissionens beslutning af 4. december 2007 om ændring af beslutning 2002/840/EF for så vidt angår listen over anlæg i tredjelande, der er godkendt til at bestråle fødevarer (meddelt under nummer K(2007) 5823) (EØS-relevant tekst )

text:
               8.12.2007

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 323/40

      KOMMISSIONENS BESLUTNING

   af 4. december 2007
   om ændring af beslutning 2002/840/EF for så vidt angår listen over anlæg i tredjelande, der er godkendt til at bestråle fødevarer
   (meddelt under nummer K(2007) 5823)
   (EØS-relevant tekst)
   (2007/802/EF)
   KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR —
   under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
   under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 1999/2/EF af 22. februar 1999 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om levnedsmidler og levnedsmiddelingredienser, som er behandlet med ioniserende stråling (1), særlig artikel 9, stk. 2, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               I henhold til direktiv 1999/2/EF må en fødevare, der er behandlet med ioniserende stråling, kun indføres fra tredjelande, hvis den er behandlet på et bestrålingsanlæg, der er godkendt af Fællesskabet.

               (2)

               Ved Kommissionens beslutning 2002/840/EF (2) er der opstillet en liste over godkendte anlæg.

               (3)

               Kommissionen har modtaget en ansøgning om godkendelse af to bestrålingsanlæg i Thailand via landets kompetente myndigheder. Kommissionens eksperter har inspiceret bestrålingsanlæggene for at kontrollere, om de opfylder kravene i direktiv 1999/2/EF, og især om det ved offentligt tilsyn sikres, at kravene i artikel 7 i nævnte direktiv overholdes.

               (4)

               Anlæggene i Thailand opfyldte de fleste af kravene i direktiv 1999/2/EF. De mangler, Kommissionen konstaterede, er på hensigtsmæssig vis blevet afhjulpet af Thailands kompetente myndigheder.

               (5)

               Beslutning 2002/840/EF bør derfor ændres i overensstemmelse hermed.

               (6)

               Foranstaltningerne i denne beslutning er i overensstemmelse med udtalelse fra Den Stående Komité for Fødevarekæden og Dyresundhed —

         VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING:
   Artikel 1
   Bilaget til beslutning 2002/840/EF ændres som angivet i bilaget til nærværende beslutning.
   Artikel 2
   Denne beslutning er rettet til medlemsstaterne.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 4. december 2007.

            På Kommissionens vegne

         Markos KYPRIANOU

            Medlem af Kommissionen

      (1)  EFT L 66 af 13.3.1999, s. 16. Ændret ved forordning (EF) nr. 1882/2003 (EUT L 284 af 31.10.2003, s. 1).

      (2)  EFT L 287 af 25.10.2002, s. 40. Ændret ved beslutning 2004/691/EF (EUT L 314 af 13.10.2004, s. 14).

      BILAG
      Følgende anlæg tilføjes på listen i bilaget til beslutning 2002/840/EF:

                     Referencenr.: EU-AIF 07-2006

                              THAI IRRADIATION CENTER

                              Thailand Institute of Nuclear Technology (Public Organization)

                              37 Moo 3, TECHNOPOLIS

                              Klong 5, Klong Luang

                              Pathumthani 12120

                              Thailand

                              Tlf. (+662) 577 41 67 til 71

                              Fax (+662) 577 19 45

                     Referencenr.: EU-AIF 08-2006

                              ISOTRON (THAILAND) LTD

                              Bangpakong Industrial Park (Amata Nakorn)

                              700/465 Moo 7, Tambon Donhuaroh,

                              Amphur Muang,

                              Chonburi 20000

                              Thailand

                              Tlf. (+66) (0) 38 45 84 31 til 4

                              Fax (+66) (0) 38 45 84 35


Avis juridique important

|

31994D0158

RÅDETS AFGØRELSE af 7. marts 1994 om forlængelse af gyldigheden af afgørelse 93/603/FUSP om en fælles aktion vedtaget af Rådet på grundlag af artikel J.3 i traktaten om Den Europæiske Union med henblik på støtte til transporten af den humanitære bistand i Bosnien-Hercegovina

EF-Tidende nr. L 070 af 12/03/1994 s. 0001 - 0001

RAADETS AFGOERELSE af 7. marts 1994 om forlaengelse af gyldigheden af afgoerelse 93/603/FUSP om en faelles aktion vedtaget af Raadet paa grundlag af artikel J.3 i traktaten om Den Europaeiske Union med henblik paa stoette til transporten af den humanitaere  bistand i Bosnien-Hercegovina (94/158/FUSP)RAADET FOR DEN EUROPAEISKE UNION HAR - under henvisning til traktaten om Den Europaeiske Union, saerlig artikel J.3, og under henvisning til Raadets afgoerelse 93/603/FUSP af 8. november 1993 om en faelles aktion vedtaget af Raadet paa grundlag af artikel J.3 i traktaten om Den Europaeiske Union med henblik paa stoette til transporten af den humanitaere bistand i  Bosnien-Hercegovina (1), saerlig punkt 4 - TRUFFET FOELGENDE AFGOERELSE:  1. Gyldigheden af afgoerelse 93/603/FUSP forlaenges indtil den 30. september 1994.  2. Denne afgoerelse traeder i kraft dags dato.  3. Denne afgoerelse offentliggoeres i Tidende.  Udfaerdiget i Bruxelles, den 7. marts 1994.  Paa Raadets vegne Th. PANGALOS Formand  (1) EFT nr. L 286 af 20. 11. 1993, s. 1; afgoerelsen er suppleret ved afgoerelse 93/729/FUSP (EFT nr. L 339 af 31. 12. 1993, s. 3).


title: 2005/19/EF, Euratom: Rådets afgørelse af 22. december 2004 om beskikkelse af et østrigsk medlem af Det Økonomiske og Sociale Udvalg

text:
               14.1.2005

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 11/29

         RÅDETS AFGØRELSE
   af 22. december 2004
   om beskikkelse af et østrigsk medlem af Det Økonomiske og Sociale Udvalg
   (2005/19/EF, Euratom)
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR –
   under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 259,
   under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Atomenergifællesskab, særlig artikel 167,
   under henvisning til Rådets afgørelse 2002/758/EF, Euratom af 17. september 2002 om beskikkelse af medlemmerne af Det Økonomiske og Sociale Udvalg for perioden fra den 21. september 2002 til den 20. september 2006 (1),

         under henvisning til den kandidatliste, som den østrigske regering har forelagt, og
   efter at have indhentet udtalelse fra Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber –
   TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:
   Eneste artikel
   Hans KLETZMAYR beskikkes som medlem af Det Økonomiske og Sociale Udvalg som efterfølger for Rudolf STRASSER for den resterende del af dennes mandatperiode, dvs. indtil den 20. september 2006.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 22. december 2004.

            På Rådets vegne

         C. VEERMAN

            Formand

      (1)  EFT L 253 af 21.9.2002, s. 9.


title: Rådets afgørelse af 24. juli 2008 om udnævnelse af et medlem af Det Europæiske Kemikalieagenturs bestyrelse

text:
               29.7.2008

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 190/1

      RÅDETS AFGØRELSE

   af 24. juli 2008
   om udnævnelse af et medlem af Det Europæiske Kemikalieagenturs bestyrelse
   (2008/C 190/01)
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
   under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
   under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1907/2006 af 18. december 2006 om registrering, vurdering og godkendelse af samt begrænsninger for kemikalier (REACH) og om oprettelse af et europæisk kemikalieagentur (1), særlig artikel 79, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Det fremgår af artikel 79 i forordning (EF) nr. 1907/2006, at Rådet udnævner én repræsentant for hver medlemsstat som medlem af Det Europæiske Kemikalieagenturs bestyrelse.

               (2)

               Ved afgørelse af 7. juni 2007 (2) udnævnte Rådet 27 medlemmer af Det Europæiske Kemikalieagenturs bestyrelse.

               (3)

               Den danske regering har meddelt Rådet, at den agter at udskifte Danmarks repræsentant i bestyrelsen, og har foretaget indstilling af en ny repræsentant, som skal udnævnes for perioden indtil den 31. maj 2011 —

         TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   Per NYLYKKE, som er dansk statsborger og født den 19. januar 1965, udnævnes til medlem af Det Europæiske Kemikalieagenturs bestyrelse i stedet for Helge ANDREASEN for perioden fra den 30. juli 2008 til den 31. maj 2011.
   Artikel 2
   Denne afgørelse offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 24. juli 2008.

            På Rådets vegne

         B. HORTEFEUX

            Formand

      (1)  EUT L 396 af 30.12.2006, s. 1.

      (2)  EUT C 134 af 16.6.2007, s. 6.