title: 2006/369/EF: Rådets afgørelse af  8. november 2005  om undertegnelse og midlertidig anvendelse af aftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og Republikken Bulgarien om visse aspekter af lufttrafik

text:
               24.5.2006

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 136/21

         RÅDETS AFGØRELSE
   af 8. november 2005
   om undertegnelse og midlertidig anvendelse af aftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og Republikken Bulgarien om visse aspekter af lufttrafik
   (2006/369/EF)
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
   under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 80, stk. 2, sammenholdt med artikel 300, stk. 2, første afsnit, første punktum,
   under henvisning til forslag fra Kommissionen, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Rådet bemyndigede den 5. juni 2003 Kommissionen til at indlede forhandlinger med tredjelande om en fællesskabsaftale, som skulle træde i stedet for visse bestemmelser i eksisterende bilaterale aftaler.

               (2)

               Kommissionen har på Fællesskabets vegne forhandlet en aftale med Republikken Bulgarien om visse aspekter af lufttrafik i overensstemmelse med de mekanismer og direktiver, der blev fastsat i bilaget til Rådets afgørelse om bemyndigelse af Kommissionen til at indlede forhandlinger med tredjelande om en fællesskabsaftale, som skulle træde i stedet for visse bestemmelser i eksisterende bilaterale aftaler.

               (3)

               Den aftale, Kommissionen har forhandlet sig frem til, bør undertegnes og anvendes midlertidigt med forbehold af eventuel senere indgåelse —

         TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   Undertegnelsen af aftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og Republikken Bulgarien om visse aspekter af lufttrafik godkendes herved på Fællesskabets vegne med forbehold af Rådets afgørelse om indgåelse af aftalen.
   Teksten til aftalen er knyttet til denne afgørelse.
   Artikel 2
   Formanden for Rådet bemyndiges til at udpege den(de) person(er), der er beføjet til at undertegne aftalen på Fællesskabets vegne med forbehold af dens indgåelse.
   Artikel 3
   Indtil aftalen træder i kraft, anvendes den midlertidigt fra den første dag i måneden efter den dato, hvor parterne meddeler hinanden, at de i denne henseende nødvendige procedurer er afsluttet.
   Artikel 4
   Rådets formand bemyndiges hermed til at foranstalte den notifikation, der er omhandlet i aftalens artikel 8, stk. 2.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 8. november 2005.

            På Rådets vegne

         G. BROWN

            Formand

    ---documentbreak---

               24.5.2006

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 136/22

         AFTALE
   mellem Det Europæiske Fællesskab og Republikken Bulgarien om visse aspekter af lufttrafik
   DET EUROPÆISKE FÆLLESSKAB
   på den ene side, og
   REPUBLIKKEN BULGARIEN (i det følgende benævnt »Bulgarien«)
   på den anden side
   (i det følgende benævnt »parterne«),
   SOM KONSTATERER, at der er indgået bilaterale lufttrafikaftaler mellem flere af Det Europæiske Fællesskabs medlemsstater og Bulgarien med bestemmelser, der strider mod fællesskabsretten,
   SOM KONSTATERER, at Det Europæiske Fællesskab har enekompetence med hensyn til flere aspekter, der kan være omfattet af bilaterale lufttrafikaftaler mellem Det Europæiske Fællesskabs medlemsstater og tredjelande,
   SOM KONSTATERER, at luftfartsselskaber, der er etableret i en medlemsstat, i henhold til fællesskabsretten har ret til uden forskelsbehandling at få adgang til luftruter mellem Det Europæiske Fællesskabs medlemsstater og tredjelande,
   SOM HENVISER til de aftaler mellem Det Europæiske Fællesskab og visse tredjelande, der giver statsborgere i de pågældende tredjelande mulighed for at erhverve ejendomsrettigheder i luftfartsselskaber, som der er udstedt licens til i overensstemmelse med fællesskabsretten,
   SOM ERKENDER, at bestemmelser i de bilaterale lufttrafikaftaler mellem Det Europæiske Fællesskabs medlemsstater og Bulgarien, som strider mod fællesskabsretten, skal bringes i fuld overensstemmelse hermed for at tilvejebringe et forsvarligt retsgrundlag for lufttrafikken mellem Det Europæiske Fællesskab og Bulgarien og for at sikre kontinuiteten i denne lufttrafik,
   SOM KONSTATERER, at Det Europæiske Fællesskab ikke har til hensigt som led i disse forhandlinger at øge det samlede omfang af lufttrafikken mellem Det Europæiske Fællesskab og Bulgarien, at påvirke balancen mellem luftfartsselskaber fra Fællesskabet og luftfartsselskaber fra Bulgarien eller at forhandle ændringer af bestemmelserne i eksisterende bilaterale lufttrafikaftaler om trafikrettigheder —
   ER BLEVET ENIGE OM FØLGENDE:
   Artikel 1
   Generelle bestemmelser
   1.   I denne aftale forstås ved »medlemsstater« Det Europæiske Fællesskabs medlemsstater.
   2.   Når der i de enkelte aftaler, der er anført i bilag I, henvises til statsborgere i den medlemsstat, der er part i den pågældende aftale, skal dette forstås således, at der henvises til statsborgere i Det Europæiske Fællesskabs medlemsstater.
   3.   Når der i de enkelte aftaler, der er anført i bilag I, henvises til luftfartsselskaber fra den medlemsstat, der er part i den pågældende aftale, skal dette forstås således, at der henvises til luftfartsselskaber, som udpeges af den pågældende medlemsstat.
   Artikel 2
   Udpegning af luftfartsselskaber
   1.   Bestemmelserne i stk. 2 og 3 i denne artikel går forud for de tilsvarende bestemmelser i de artikler, der er anført i bilag II, litra a) og b), med hensyn til den pågældende medlemsstats udpegning af et luftfartsselskab og Bulgariens udstedelse af godkendelser og tilladelser til luftfartsselskabet samt afvisning, tilbagekaldelse, suspension eller begrænsning af godkendelser og tilladelser til luftfartsselskabet. Bestemmelserne i stk. 4 og 5 i denne artikel går forud for de tilsvarende bestemmelser i de artikler, der er anført i bilag II, litra a) og b), med hensyn til Bulgariens udpegning af et luftfartsselskab og den pågældende medlemsstats udstedelse af godkendelser og tilladelser til luftfartsselskabet samt afvisning, tilbagekaldelse, suspension eller begrænsning af godkendelser og tilladelser til luftfartsselskabet.
   2.   Når Bulgarien modtager en udpegning fra en medlemsstat, udsteder den de relevante godkendelser og tilladelser med det mindst mulige tidsforbrug til procedurer, forudsat:

               i)

               at luftfartsselskabet er etableret i overensstemmelse med traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab på den udpegende medlemsstats område og er i besiddelse af en fællesskabsretligt gyldig licens

               ii)

               at den medlemsstat, der står for udstedelsen af »Air Operator's Certificate«, udøver og opretholder en effektiv myndighedskontrol med luftfartsselskabet, og at den relevante luftfartsmyndighed er entydigt identificeret i udpegningen, og

               iii)

               at luftfartsselskabet ejes og vil forblive ejet, direkte eller i kraft af en ejermajoritet, af medlemsstater og/eller statsborgere i medlemsstater eller af andre stater, der er anført i bilag III, og/eller statsborgere i disse andre stater, og at det til enhver tid kontrolleres effektivt af disse stater og/eller statsborgere.

         3.   Bulgarien kan afvise, tilbagekalde, suspendere eller begrænse godkendelserne eller tilladelserne til et luftfartsselskab, som en medlemsstat har udpeget:

               i)

               hvis luftfartsselskabet ikke er etableret i overensstemmelse med traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab på den udpegende medlemsstats område eller ikke er i besiddelse af en fællesskabsretligt gyldig licens, eller

               ii)

               hvis den medlemsstat, der står for udstedelsen af »Air Operator's Certificate«, ikke udøver eller opretholder en effektiv myndighedskontrol med luftfartsselskabet, og den relevante luftfartsmyndighed ikke er entydigt identificeret i udpegningen, eller

               iii)

               hvis luftfartsselskabet ikke ejes og kontrolleres effektivt, direkte eller i kraft af en ejermajoritet, af medlemsstater og/eller statsborgere i medlemsstater eller af andre stater, der er anført i bilag III, og/eller statsborgere i disse stater.

         Bulgarien udøver sine rettigheder i henhold til dette stykke uden forskelsbehandling af luftfartsselskaber fra Fællesskabet på grundlag af nationalitet.
   4.   Når en medlemsstat modtager en udpegning fra Bulgarien, udsteder den de relevante godkendelser og tilladelser med det mindst mulige tidsforbrug til procedurer, forudsat at:

               i)

               luftfartsselskabet er i besiddelse af en efter bulgarsk lov gyldig licens

               ii)

               Bulgarien, der står for udstedelsen af »Air Operator's Certificate«, udøver og opretholder en effektiv myndighedskontrol med luftfartsselskabet, og

               iii)

               luftfartsselskabet ejes og vil forblive ejet, direkte eller i kraft af en ejermajoritet, af Bulgarien og/eller bulgarske fysiske eller juridiske personer, og at det til enhver tid kontrolleres effektivt af Bulgarien og/eller bulgarske fysiske eller juridiske personer.

         5.   En medlemsstat kan afvise, tilbagekalde, suspendere eller begrænse godkendelserne eller tilladelserne til et luftfartsselskab, som Bulgarien har udpeget:

               i)

               hvis luftfartsselskabet ikke er i besiddelse af en efter bulgarsk lov gyldig licens

               ii)

               hvis Bulgarien, der står for udstedelsen af »Air Operator's Certificate«, ikke udøver eller opretholder en effektiv myndighedskontrol med luftfartsselskabet, eller

               iii)

               hvis luftfartsselskabet ikke ejes og kontrolleres effektivt, direkte eller i kraft af en ejermajoritet, af Bulgarien og/eller bulgarske fysiske eller juridiske personer.

         Artikel 3
   Rettigheder med hensyn til myndighedskontrol
   1.   Stk. 2 i denne artikel supplerer de artikler, der er anført i bilag II, litra c).
   2.   Når en medlemsstat har udpeget et luftfartsselskab, som en anden medlemsstat udøver og opretholder myndighedskontrol med, gælder Bulgariens rettigheder efter sikkerhedsbestemmelserne i aftalen mellem den medlemsstat, der har udpeget luftfartsselskabet, og Bulgarien også med hensyn til den pågældende anden medlemsstats vedtagelse, gennemførelse og opretholdelse af sikkerhedskrav og med hensyn til det pågældende luftfartsselskabs driftstilladelse.
   Artikel 4
   Beskatning af flybrændstof
   1.   Stk. 2 i denne artikel supplerer de tilsvarende bestemmelser i de artikler, der er anført i bilag II, litra d).
   2.   Uanset eventuelle andre bestemmelser om det modsatte er intet i de aftaler, der er anført i bilag II, litra d), til hinder for, at medlemsstaterne kan opkræve skatter, afgifter eller gebyrer på brændstof, der leveres på deres område til brug i et luftfartøj fra et luftfartsselskab udpeget af Bulgarien, som beflyver en rute mellem et punkt på den pågældende medlemsstats område og et andet punkt på denne eller en anden medlemsstats område.
   Artikel 5
   Takster for transport inden for Det Europæiske Fællesskab
   1.   Stk. 2 i denne artikel supplerer de artikler, der er anført i bilag II, litra e).
   2.   De takster, som det eller de luftfartsselskaber, der udpeges af Bulgarien i henhold til en aftale anført i bilag I, som indeholder en af de bestemmelser, der er anført i bilag II, litra e), opkræver for transport, som udelukkende finder sted inden for Det Europæiske Fællesskabs område, er underlagt fællesskabsretten.
   Artikel 6
   Bilag til aftalen
   Bilagene til denne aftale udgør en integrerende del deraf.
   Artikel 7
   Revision eller ændring
   Parterne kan til enhver tid revidere eller ændre denne aftale efter fælles overenskomst.
   Artikel 8
   Ikrafttræden og midlertidig anvendelse
   1.   Denne aftale træder i kraft, når parterne skriftligt har meddelt hinanden, at de har afsluttet de interne procedurer, som er nødvendige for, at aftalen kan træde i kraft.
   2.   Uanset stk. 1 er parterne enige om at anvende denne aftale midlertidigt fra den første dag i den første måned efter den dato, hvor parterne meddeler hinanden, at de nødvendige procedurer er afsluttet.
   3.   Aftaler og andre arrangementer mellem medlemsstaterne og Bulgarien, som på datoen for denne aftales undertegnelse endnu ikke var trådt i kraft, og som ikke finder midlertidig anvendelse, er anført i bilag I, litra b). Denne aftale finder anvendelse på alle sådanne aftaler og arrangementer, fra de træder i kraft eller finder midlertidig anvendelse.
   Artikel 9
   Ophør
   1.   Hvis en aftale, der er anført i bilag I, ophører, ophører samtidig alle bestemmelser i nærværende aftale vedrørende den pågældende aftale.
   2.   Hvis alle de aftaler, der er anført i bilag I, ophører, ophører nærværende aftale samtidig.
   TIL BEKRÆFTELSE HERAF har undertegnede befuldmægtigede underskrevet denne aftale.

      Udfærdiget i Salzburg, den femte maj to tusind og seks i to eksemplarer på dansk, engelsk, estisk, finsk, fransk, græsk, italiensk, lettisk, litauisk, maltesisk, nederlandsk, polsk, portugisisk, slovakisk, slovensk, spansk, svensk, tjekkisk, tysk, ungarsk og bulgarsk.

         Por la Comunidad Europea
         Za Evropské společenství
         For Det Europæiske Fællesskab
         Für die Europäische Gemeinschaft
         Euroopa Ühenduse nimel
         Για την Ευρωπαϊκή Κοινότητα
         For the European Community
         Pour la Communauté européenne
         Per la Comunità europea
         Eiropas Kopienas vārdā
         Europos bendrijos vardu
         Az Európai Közösség részéről
         Għall-Komunità Ewropea
         Voor de Europese Gemeenschap
         W imieniu Wspólnoty Europejskiej
         Pela Comunidade Europeia
         Za Európske spoločenstvo
         Za Evropsko skupnost
         Euroopan yhteisön puolesta
         För Europeiska gemenskapen
         За европейската общност

         Por la República de Bulgaria
         Za Bulharskou republiku
         For Republikken Bulgarien
         Für die Republik Bulgarien
         Bulgaaria Vabariigi nimel
         Για τη Δημοκρατία της Βουλγαρίας
         For the Republic of Bulgaria
         Pour la République de Bulgarie
         Per la Repubblica di Bulgaria
         Bulgārijas Republikas vārdā
         Bulgarijos Respublikos vardu
         Λ Bolgár Köztársaság részéről
         Għar-Repubblika tal-Bulgarija
         Voor de Republiek Bulgarije
         W imieniu Republiki Bułgarii
         Pela República da Bulgária
         Za Bulharskú republiku
         Za Republiko Bolgarijo
         Bulgarian tasavallan puolesta
         För Republiken Bulgarien
         За Република България

   BILAG I
   Liste over aftaler, som der henvises til i denne aftales artikel 1

               a)

               Lufttrafikaftaler mellem Bulgarien og medlemsstater i Det Europæiske Fællesskab, som på tidspunktet for denne aftales undertegnelse er indgået, undertegnet og/eller anvendes midlertidigt

                           —

                           Lufttransportaftale mellem den østrigske forbundsregering og Republikken Bulgariens regering, undertegnet i Sofia den 4. november 1997, i det følgende — dvs. bilag II — benævnt »aftalen Bulgarien-Østrig«
                           Denne sammenholdes med aftalememorandummet udfærdiget i Wien den 28. juni 1996

                           —

                           Aftale mellem Kongeriget Belgiens regering og Folkerepublikken Bulgariens regering vedrørende lufttransport, undertegnet i Sofia den 14. maj 1957, i det følgende — dvs. bilag II — benævnt »aftalen Bulgarien-Belgien«

                           —

                           Aftale mellem Republikken Cyperns regering og Folkerepublikken Bulgarien vedrørende kommerciel ruteflyvning, undertegnet i Nicosia den 8. maj 1965, i det følgende — dvs. bilag II — benævnt »aftalen Bulgarien-Cypern«

                           —

                           Lufttransportaftale mellem Den Socialistiske Republik Tjekkoslovakiets regering og Republikken Bulgariens regering, undertegnet i Sofia den 25. september 1967, idet den Tjekkiske Republik erklærede, at den anser sig for at være bundet af bestemmelserne heri, i det følgende — dvs. bilag II — benævnt »aftalen Bulgarien-Den Tjekkiske Republik«

                           —

                           Overenskomst mellem den kongelige danske regering og den bulgarske folkerepubliks regering angående civil lufttransport, undertegnet i Sofia den 24. maj 1958, i det følgende — dvs. bilag II — benævnt »aftalen Bulgarien-Danmark«
                           Senest suppleret ved brevveksling af 24. maj 1958

                           —

                           Aftale mellem Republikken Finlands regering og Folkerepublikken Bulgariens regering om lufttrafik mellem og ud over de to landes territorier, undertegnet i Helsingfors den 19. marts 1970, i det følgende — dvs. bilag II — benævnt »aftalen Bulgarien-Finland«

                           —

                           Aftale mellem Den Franske Republiks regering og Folkerepublikken Bulgariens regering vedrørende lufttransport, undertegnet i Paris den 4. august 1965, i det følgende — dvs. bilag II — benævnt »aftalen Bulgarien-Frankrig«
                           Suppleret ved brevveksling af 4. august 1965
                           Ændret ved brevveksling af 12. juni 1969 og 10. juli 1969
                           Senest ændret ved aftalememorandum udfærdiget i Sofia den 26. januar 2000

                           —

                           Aftale mellem Forbundsrepublikken Tyskland og Republikken Bulgarien om lufttrafik mellem og ud over de to landes territorier, undertegnet i Sofia den 11. juni 1993, i det følgende — dvs. bilag II — benævnt »aftalen Bulgarien-Tyskland«
                           Suppleret ved aftalememorandum udfærdiget i Sofia den 1. oktober 2001;
                           skal sammenholdes med noterne af 15. august 2002 og 20. april 2004

                           —

                           Aftale mellem Den Hellenske Republiks regering og Republikken Bulgariens regering om lufttrafik mellem og ud over de to landes territorier, undertegnet i Athen den 1. november 2002, i det følgende — dvs. bilag II — benævnt »aftalen Bulgarien-Grækenland«
                           Denne sammenholdes med aftalememorandum udfærdiget i Athen den 23. februar 2000

                           —

                           Aftale mellem Folkerepublikken Ungarns regering og Folkerepublikken Bulgariens regering vedrørende lufttransport, undertegnet i Sofia den 29. august 1969, i det følgende — dvs. bilag II — benævnt »aftalen Bulgarien-Ungarn«

                           —

                           Lufttrafikaftale mellem Irlands regering og Republikken Bulgariens regering undertegnet i Dublin den 27. juli 1995, i det følgende — dvs. bilag II — benævnt »aftalen Bulgarien-Irland«

                           —

                           Aftale mellem Republikken Italiens regering og Folkerepublikken Bulgariens regering vedrørende civil lufttransport, undertegnet i Sofia den 27. maj 1974, i det følgende — dvs. bilag II — benævnt »aftalen Bulgarien-Italien«
                           Denne sammenholdes med det godkendte referat udfærdiget i Rom den 4. april 1974
                           Senest ændret ved aftalememorandum udfærdiget i Rom den 25. juli 1997

                           —

                           Aftale mellem Republikken Letlands regering og Republikken Bulgariens regering om lufttrafik mellem og ud over de to landes territorier, undertegnet i Warszawa den 19. maj 1999, i det følgende — dvs. bilag II — benævnt »aftalen Bulgarien-Letland«

                           —

                           Lufttransportaftale mellem Storhertugdømmet Luxembourgs regering og Folkerepublikken Bulgariens regering, undertegnet i Sofia den 8. maj 1965, i det følgende — dvs. bilag II — benævnt »aftalen Bulgarien-Luxembourg«

                           —

                           Aftale mellem Republikken Maltas regering og Folkerepublikken Bulgariens regering om lufttrafik mellem og ud over de to landes territorier, undertegnet i Varna den 23. juli 1982, i det følgende — dvs. bilag II — benævnt »aftalen Bulgarien-Malta«
                           Denne sammenholdes med aftalememorandum udfærdiget i Malta den 12. april 1982

                           —

                           Aftale mellem Kongeriget Nederlandenes regering og Folkerepublikken Bulgariens regering vedrørende lufttransport, undertegnet i Sofia den 7. februar 1958, i det følgende — dvs. bilag II — benævnt »aftalen Bulgarien-Nederlandene«
                           Senest suppleret ved aftalememorandum udfærdiget i Haag den 6. august 2002

                           —

                           Lufttransportaftale mellem Republikken Polens regering og Folkerepublikken Bulgariens regering, undertegnet i Warszawa den 16. maj 1949, i det følgende — dvs. bilag II — benævnt »aftalen Bulgarien-Polen«

                           —

                           Lufttransportaftale mellem Portugals regering og Folkerepublikken Bulgariens regering, undertegnet i Lissabon den 22. oktober 1975, i det følgende — dvs. bilag II — benævnt »aftalen Bulgarien-Portugal«

                           —

                           Lufttransportaftale mellem Den Slovakiske Republiks regering og Republikken Bulgariens regering, undertegnet i Sofia den 8. december 1995, i det følgende — dvs. bilag II — benævnt »aftalen Bulgarien-Slovakiet«

                           —

                           Lufttransportaftale mellem Spaniens regering og Folkerepublikken Bulgariens regering, undertegnet i Sofia den 6. november 1971, i det følgende — dvs. bilag II — benævnt »aftalen Bulgarien-Spanien«
                           Senest ændret ved godkendt referat udfærdiget i Sofia den 21. oktober 1978

                           —

                           Aftale mellem Kongeriget Sveriges regering og Folkerepublikken Bulgariens regering vedrørende civil lufttransport, undertegnet i Sofia den 17. april 1957, i det følgende — dvs. bilag II — benævnt »aftalen Bulgarien-Sverige«

                           —

                           Aftale mellem regeringen for Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland og Folkerepublikken Bulgariens regering om lufttrafik mellem og ud over de to landes territorier, undertegnet i London den 28. maj 1970, i det følgende — dvs. bilag II — benævnt »aftalen Bulgarien-UK«
                           Ændret ved brevveksling af 23. august 1973
                           Denne sammenholdes med aftalememorandum udfærdiget i London den 15. januar 1998

               b)

               Lufttrafikaftaler og andre arrangementer mellem Bulgarien og medlemsstater i Det Europæiske Fællesskab, der er paraferet eller undertegnet, men som på tidspunktet for denne aftales undertegnelse endnu ikke er trådt i kraft, og som ikke anvendes midlertidigt.

         BILAG II
   Liste over artikler i de i bilag I anførte aftaler, som der henvises til i denne aftales artikel 2-5

               a)

               En medlemsstats udpegning af luftfartsselskaber:

                           —

                           Artikel 3 i aftalen Bulgarien-Østrig

                           —

                           Artikel 2 i aftalen Bulgarien-Belgien

                           —

                           Artikel 3 i aftalen Bulgarien-Cypern

                           —

                           Artikel 2 i aftalen Bulgarien-Den Tjekkiske Republik

                           —

                           Artikel 2 i aftalen Bulgarien-Danmark

                           —

                           Artikel 3 i aftalen Bulgarien-Finland

                           —

                           Artikel 3 i aftalen Bulgarien-Frankrig

                           —

                           Artikel 3 i aftalen Bulgarien-Tyskland

                           —

                           Artikel 3 i aftalen Bulgarien-Grækenland

                           —

                           Artikel 3 i aftalen Bulgarien-Ungarn

                           —

                           Artikel 3 i aftalen Bulgarien-Irland

                           —

                           Artikel 3 i aftalen Bulgarien-Italien

                           —

                           Artikel 3 i aftalen Bulgarien-Letland

                           —

                           Artikel 3 i aftalen Bulgarien-Luxembourg

                           —

                           Artikel 3 i aftalen Bulgarien-Malta

                           —

                           Artikel 2 i aftalen Bulgarien-Nederlandene

                           —

                           Artikel 2 i aftalen Bulgarien-Polen

                           —

                           Artikel 3 i aftalen Bulgarien-Portugal

                           —

                           Artikel 3 i aftalen Bulgarien-Slovakiet

                           —

                           Artikel 4 i aftalen Bulgarien-Spanien

                           —

                           Artikel 2 i aftalen Bulgarien-Sverige

                           —

                           Artikel 3 i aftalen Bulgarien-UK

               b)

               Afvisning, tilbagekaldelse, suspension eller begrænsning af godkendelser og tilladelser:

                           —

                           Artikel 4 i aftalen Bulgarien-Østrig

                           —

                           Artikel 2 i aftalen Bulgarien-Belgien

                           —

                           Artikel 4 i aftalen Bulgarien-Cypern

                           —

                           Artikel 2 i aftalen Bulgarien-Danmark

                           —

                           Artikel 3.4 i aftalen Bulgarien-Finland

                           —

                           Artikel 3 i aftalen Bulgarien-Frankrig

                           —

                           Artikel 4 i aftalen Bulgarien-Tyskland

                           —

                           Artikel 4 i aftalen Bulgarien-Grækenland

                           —

                           Artikel 4 i aftalen Bulgarien-Ungarn

                           —

                           Artikel 3 i aftalen Bulgarien-Irland

                           —

                           Artikel 4 i aftalen Bulgarien-Italien

                           —

                           Artikel 4 i aftalen Bulgarien-Letland

                           —

                           Artikel 4 i aftalen Bulgarien-Luxembourg

                           —

                           Artikel 4 i aftalen Bulgarien-Malta

                           —

                           Artikel 2 i aftalen Bulgarien-Nederlandene

                           —

                           Artikel 6 i aftalen Bulgarien-Polen

                           —

                           Artikel 5 i aftalen Bulgarien-Portugal

                           —

                           Artikel 4 i aftalen Bulgarien-Slovakiet

                           —

                           Artikel 4 i aftalen Bulgarien-Spanien

                           —

                           Artikel 2 i aftalen Bulgarien-Sverige

                           —

                           Artikel 4 i aftalen Bulgarien-UK

               c)

               Myndighedskontrol:

                           —

                           Artikel 7 i aftalen Bulgarien-Grækenland

                           —

                           Artikel 11a i aftalen Bulgarien-Tyskland

                           —

                           Artikel 12a i aftalen Bulgarien-Frankrig

                           —

                           Artikel 9b i aftalen Bulgarien-Italien

               d)

               Beskatning af flybrændstof:

                           —

                           Artikel 7 i aftalen Bulgarien-Østrig

                           —

                           Artikel 5 i aftalen Bulgarien-Belgien

                           —

                           Artikel 8 i aftalen Bulgarien-Cypern

                           —

                           Artikel 4 i aftalen Bulgarien-Den Tjekkiske Republik

                           —

                           Artikel 5 i aftalen Bulgarien-Danmark

                           —

                           Artikel 6 i aftalen Bulgarien-Finland

                           —

                           Artikel 10 i aftalen Bulgarien-Frankrig

                           —

                           Artikel 7 i aftalen Bulgarien-Tyskland

                           —

                           Artikel 10 i aftalen Bulgarien-Grækenland

                           —

                           Artikel 12 i aftalen Bulgarien-Ungarn

                           —

                           Artikel 11 i aftalen Bulgarien-Irland

                           —

                           Artikel 8 i aftalen Bulgarien-Italien

                           —

                           Artikel 7 i aftalen Bulgarien-Letland

                           —

                           Artikel 7 i aftalen Bulgarien-Luxembourg

                           —

                           Artikel 6 i aftalen Bulgarien-Malta

                           —

                           Artikel 4 i aftalen Bulgarien-Nederlandene

                           —

                           Artikel 3 i aftalen Bulgarien-Polen

                           —

                           Artikel 7 i aftalen Bulgarien-Portugal

                           —

                           Artikel 8 i aftalen Bulgarien-Slovakiet

                           —

                           Artikel 11 i aftalen Bulgarien-Spanien

                           —

                           Artikel 5 i aftalen Bulgarien-Sverige

                           —

                           Artikel 5 i aftalen Bulgarien-UK

               e)

               Takster for transport inden for Det Europæiske Fællesskab:

                           —

                           Artikel 11 i aftalen Bulgarien-Østrig

                           —

                           Artikel 4 i aftalen Bulgarien-Belgien

                           —

                           Artikel 6 i aftalen Bulgarien-Cypern

                           —

                           Artikel 10 i aftalen Bulgarien-Den Tjekkiske Republik

                           —

                           Artikel 6 i aftalen Bulgarien-Danmark

                           —

                           Artikel 8 i aftalen Bulgarien-Finland

                           —

                           Artikel 13 i aftalen Bulgarien-Frankrig

                           —

                           Artikel 8 i aftalen Bulgarien-Tyskland

                           —

                           Artikel 13 i aftalen Bulgarien-Grækenland

                           —

                           Artikel 6 i aftalen Bulgarien-Ungarn

                           —

                           Artikel 6 i aftalen Bulgarien-Irland

                           —

                           Artikel 7 i aftalen Bulgarien-Italien

                           —

                           Artikel 9 i aftalen Bulgarien-Letland

                           —

                           Artikel 5 i aftalen Bulgarien-Luxembourg

                           —

                           Artikel 9 i aftalen Bulgarien-Malta

                           —

                           Artikel 3 i aftalen Bulgarien-Nederlandene

                           —

                           Artikel 4 i bilaget til aftalen Bulgarien-Polen

                           —

                           Artikel 10 i aftalen Bulgarien-Portugal

                           —

                           Artikel 10 i aftalen Bulgarien-Slovakiet

                           —

                           Artikel 6 i aftalen Bulgarien-Spanien

                           —

                           Artikel 6 i aftalen Bulgarien-Sverige

                           —

                           Artikel 9 i aftalen Bulgarien-UK.

         BILAG III
   Liste over andre stater, som der henvises til i denne aftales artikel 2

               a)

               Republikken Island (i medfør af aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde)

               b)

               Fyrstendømmet Liechtenstein (i medfør af aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde)

               c)

               Kongeriget Norge (i medfør af aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde)

               d)

               Det Schweiziske Forbund (i medfør af aftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund om lufttransport).


Avis juridique important

|

31996D0594

96/594/EF: Rådets Afgørelse af 16. september 1996 om midlertidig anvendelse af visse aftaler mellem Det Europæiske Fællesskab og visse tredjelande om handel med tekstilvarer (Kirgisistan, Litauen, Tadsjikistan, Turkmenistan)

EF-Tidende nr. L 263 af 16/10/1996 s. 0035 - 0035

RÅDETS AFGØRELSE af 16. september 1996 om midlertidig anvendelse af visse aftaler mellem Det Europæiske Fællesskab og visse tredjelande om handel med tekstilvarer (Kirgisistan, Litauen, Tadsjikistan, Turkmenistan) (96/594/EF)RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 113 sammenholdt med artikel 228, stk. 2, første punktum,under henvisning til forslag fra Kommissionen, ogud fra følgende betragtninger:der er forhandlet bilaterale aftaler om handel med tekstilvarer med Kirgisistan, Litauen, Tadsjikistan og Turkmenistan, i det følgende benævnt »de grundlæggende aftaler«, som midlertidigt er blevet bragt i anvendelse i medfør af Rådets afgørelse 94/277/EF af 20. december 1993 (1);den grundlæggende aftale med Litauen er blevet godkendt ved Rådets afgørelse 94/978/EF af 19. december 1994 (2), og den er trådt i kraft den 1. januar 1995;Kommissionen har på Fællesskabets vegne forhandlet bilaterale aftaler med samtlige ovennævnte lande i form af brevvekslinger om ændring af de grundlæggende aftaler for at tage hensyn til Østrigs, Finlands og Sveriges tiltrædelse af Den Europæiske Union; i afventning af, at de til indgåelsen nødvendige procedurer afsluttes, bør disse bilaterale aftaler anvendes midlertidigt fra den 1. januar 1995, forudsat at de omhandlede lande gensidigt anvender dem midlertidigt -TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:Artikel 1De bilaterale aftaler i form af brevvekslinger om ændring af de eksisterende bilaterale aftaler, arrangementer og protokoller om handel med tekstilvarer med visse tredjelande som følge af Republikken Østrigs, Republikken Finlands og Kongeriget Sveriges tiltrædelse af Den Europæiske Union, mellem på den ene side Det Europæiske Fællesskab og på den anden side de respektive tredjelande, der er anført i bilaget til denne afgørelse, anvendes i afventning af den formelle indgåelse midlertidigt fra den 1. januar 1995, forudsat at partnerlandene gensidigt anvender dem midlertidigt.Artikel 2Teksten til de paraferede aftaler er knyttet til denne afgørelse.Udfærdiget i Bruxelles, den 16. september 1996.På Rådets vegneI. YATESFormand(1) EFT nr. L 123 af 17. 5. 1994, s. 1.(2) EFT nr. L 375 af 31. 12. 1994, s. 1.BILAG Liste over partnerlande KirgisistanLitauenTadsjikistanTurkmenistan


title: Den Europæiske Centralbanks afgørelse (EU) 2015/774 af 4. marts 2015 om et program til opkøb af den offentlige sektors aktiver på det sekundære marked (ECB/2015/10)

text:
               14.5.2015

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 121/20

         DEN EUROPÆISKE CENTRALBANKS AFGØRELSE (EU) 2015/774
   af 4. marts 2015
   om et program til opkøb af den offentlige sektors aktiver på det sekundære marked (ECB/2015/10)
   STYRELSESRÅDET FOR DEN EUROPÆISKE CENTRALBANK HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 127, stk. 2, første led,
   under henvisning til statutten for Det Europæiske System af Centralbanker og Den Europæiske Centralbank, særlig artikel 12.1, andet afsnit, sammenholdt med artikel 3.1, første led, samt artikel 18.1, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               I medfør af artikel 18.1 i statutten for Det Europæiske System af Centralbanker og Den Europæiske Centralbank (herefter »ESCB-statutten«) kan Den Europæiske Centralbank (ECB) sammen med de nationale centralbanker i de medlemsstater, der har euroen som valuta, deltage i de finansielle markeder ved bl.a. at købe og sælge pengemarkedsinstrumenter med henblik på at opfylde ESCB's mål.

               (2)

               Styrelsesrådet besluttede den 4. september 2014 at indføre et tredje program til opkøb af særligt dækkede obligationer (covered bond purchase programme, herefter »CBPP3«) og et program til opkøb af værdipapirer af asset-backed typen (asset-backed securities purchase programme, herefter »ABSPP«). Sammen med de målrettede langfristede markedsoperationer, som blev indført i september 2014, har disse programmer til opkøb af aktiver til formål yderligere at styrke transmissionen af pengepolitikken, fremme kreditgivningen i euroområdet, gøre det lettere for husholdninger og virksomheder at låne samt bidrage til at bringe inflationen tilbage på et niveau tæt på 2 % i overensstemmelse med ECB's primære mål om at fastholde prisstabilitet.

               (3)

               Den 22. januar 2015 besluttede Styrelsesrådet at udvide værdipapiropkøbene til at omfatte et program til opkøb af værdipapirer udstedt af den offentlige sektor (herefter »PSPP«). Under PSPP kan de nationale centralbanker, i forhold der afspejler deres respektive andel i kapitalindskudsnøglen for ECB, og ECB købe belånbare, omsættelige gældsværdipapirer fra godkendte modparter på de sekundære markeder. Denne afgørelse blev truffet som led i den fælles pengepolitik i lyset af en række faktorer, som i væsentlig grad har øget de nedadrettede risici for prisudviklingen på mellemlangt sigt, hvilket er til hinder for at nå ECB's primære mål om at fastholde prisstabilitet. Disse faktorer omfatter en mindre stimulus til økonomien af vedtagne pengepolitiske foranstaltninger end forventet, en nedadrettet tendens i de fleste af indikatorerne for faktisk og forventet inflation i euroområdet — både de overordnede inflationsmål og mål, som ikke omfatter indvirkningen fra volatile komponenter, såsom energi og fødevarer — til et historisk lavt niveau, og den stigende mulighed for anden runde-effekter i løn- og prisdannelsen som følge af et betydeligt fald i oliepriserne.

               (4)

               PSPP er en forholdsmæssig foranstaltning til afbødning af risiciene for udsigterne til den fremtidige prisudvikling, da programmet vil lette de pengepolitiske og finansielle forhold yderligere, herunder de forhold, som er af relevans for lånebetingelserne for ikke-finansielle selskaber og husholdninger i euroområdet, hvorved de understøtter det samlede forbrug og de samlede investeringer i euroområdet og i sidste instans bidrager til, at inflationen igen kommer til at ligge på et niveau under, men tæt på 2 % på mellemlangt sigt. Under forhold, hvor ECB's officielle renter er på vej mod deres nedre grænse, og opkøbsprogrammer, som er rettet mod værdipapirer udstedt i den private sektor, vurderes at have bidraget til at modvirke de fortsat nedadrettede risici for prisstabiliteten i en målelig, men ikke tilstrækkelig grad, er det nødvendigt at supplere Eurosystemets pengepolitiske foranstaltninger med PSPP som et instrument, der har et højt potentiale for transmission til realøkonomien. Takket være deres afbalancerende effekt på porteføljen vil de anselige opkøb foretaget under PSPP bidrage til at nå det underliggende pengepolitiske mål om at give finansielle formidlere et incitament til at stille mere likviditet til rådighed på interbankmarkedet og øge kreditten til økonomien i euroområdet.

               (5)

               PSPP omfatter en række foranstaltninger for at sikre, at de planlagte køb vil stå i forhold til målet med programmet, at der ved udviklingen af programmet er blevet taget tilstrækkeligt højde for de dermed forbundne finansielle risici, og at der vil blive dæmmet op for disse gennem risikostyring. For at sikre velfungerende markeder for belånbare, omsættelige gældsværdipapirer, og for at undgå at lægge hindringer i vejen for velordnede gældssaneringer, vil der være en grænse for, hvor mange af disse værdipapirer Eurosystemets centralbanker kan købe.

               (6)

               PSPP overholder fuldt ud de forpligtelser, som påhviler Eurosystemets centralbanker i henhold til traktaterne, herunder forbuddet mod monetær finansiering, og hæmmer ikke Eurosystemets operationer i overensstemmelse med princippet om en åben markedsøkonomi med fri konkurrence.

               (7)

               Hvad angår størrelsen af PSPP, ABSPP og CBPP3, vil likviditeten, som tilføres markedet ved de samlede månedlige opkøb, beløbe sig til 60 mia. EUR. Opkøbene forventes foretaget til og med september 2016, og under alle omstændigheder indtil Styrelsesrådet kan konstatere en vedvarende justering af inflationsudviklingen, som er i overensstemmelse med dets mål om at opnå en inflation under, men tæt på 2 % på mellemlangt sigt.

               (8)

               Med det formål at sikre effektiviteten af PSPP præciserer Eurosystemet herved, at det accepterer den samme (sidestillede) behandling som private investorer henset til de omsættelige gældsværdipapirer, som Eurosystemet måtte købe under PSPP, i overensstemmelse med betingelserne for sådanne instrumenter.

               (9)

               Eurosystemets køb af belånbare, omsættelige gældsinstrumenter under PSPP bør gennemføres på en decentraliseret måde, hvorunder der tages behørigt hensyn til markedsprisdannelsen og markedets funktion, og koordineres af ECB, hvorved enheden i Eurosystemets pengepolitik sikres —

         VEDTAGET FØLGENDE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   Indførelse og anvendelsesområde for PSPP
   Eurosystemet opretter herved PSPP, hvorunder centralbankerne i Eurosystemet opkøber belånbare, omsættelige gældsværdipapirer, som defineret i artikel 3, på de sekundære markeder, af godkendte modparter, som defineret i artikel 7, under særlige betingelser.
   Artikel 2
   Definitioner
   I denne afgørelse forstås ved:
   1)   »centralbank i Eurosystemet« (Eurosystem central bank): ECB og de nationale centralbanker i de medlemsstater, der har euroen som valuta (herefter »de nationale centralbanker«)
   2)   »godkendt agency« (recognised agency): en enhed, som Eurosystemet har klassificeret således med henblik på PSPP
   3)   »international organisation« (international organisation): en enhed som omhandlet i artikel 118 i Europa-Parlamentet og Rådets forordning (EU) nr. 575/2013 (1), og som Eurosystemet har klassificeret således med henblik på PSPP
   4)   »multilateral udviklingsbank« (multilateral development bank): en enhed som omhandlet i artikel 117, stk. 2, i forordning (EU) nr. 575/2013, og som Eurosystemet har klassificeret således med henblik på PSPP
   5)   »positivt resultat af en undersøgelse« (positive outcome of a review): den af de følgende to afgørelser, der foreligger sidst: En afgørelse truffet af bestyrelsen for Den Europæiske Stabilitetsmekanisme, og, såfremt Den Internationale Valutafond medfinansierer det finansielle støtteprogram, af direktionen for Den Internationale Valutafond, om at godkende den næste udbetaling under dette program, hvorved det anføres, at begge afgørelser er nødvendige for igen at påbegynde opkøb under PSPP.
   En liste over enhederne nævnt i punkt 2) til 4) offentliggøres på ECB's websted.
   Artikel 3
   Godkendelseskriterier for omsættelige gældsværdipapirer
   1.   Under forbehold af kravene fastsat i denne artikel er omsættelige gældsværdipapirer denomineret i euro og udstedt af de statslige myndigheder i en medlemsstat, der har euroen som valuta, godkendte agencies beliggende i euroområdet, internationale organisationer beliggende i euroområdet og multilaterale udviklingsbanker beliggende i euroområdet godkendt til opkøb foretaget af Eurosystemets centralbanker under PSPP. Under særlige omstændigheder hvor det planlagte købsbeløb ikke kan nås, kan Styrelsesrådet beslutte at købe omsættelige gældsværdipapirer udstedt af andre enheder, der er beliggende i euroområdet, i overensstemmelse med betingelserne i stk. 4.
   2.   For at kunne godkendes til køb under PSPP skal omsættelige gældsværdipapirer opfylde belånbarhedskriterierne for omsættelige aktiver til anvendelse i Eurosystemets kreditoperationer i henhold til bilag I i retningslinje ECB/2011/14 (2), med forbehold af følgende krav:

               a)

               udstederen af eller garanten for det omsættelige gældsværdipapir har en kreditkvalitetsgodkendelse på mindst kreditkvalitetstrin 3 på Eurosystemets harmoniserede ratingskala udtrykt i form af mindst en offentlig kreditvurdering afgivet af et eksternt kreditvurderingsinstitut (ECAI), som er godkendt inden for Eurosystemets rammer for kreditvurdering

               b)

               hvis der foreligger flere vurderinger fra eksterne kreditvurderingsbureauer af udstederen eller garanten, anvendes first best-reglen, dvs. at det er den bedste vurdering fra et eksternt kreditvurderingsbureau af udstederen eller garanten, der gælder. Hvis kravene til kreditkvalitet er opfyldt på grundlag af et eksternt kreditvurderingsbureaus vurdering af en garant, skal garantien opfylde karakteristikaene for at være en godkendt garanti som fastsat i afsnit 6.3.2, litra c), romertal i)-iv) i bilag I til retningslinje ECB/2011/14

               c)

               hvis en kreditvurdering foretaget af et godkendt, eksternt kreditvurderingsbureau af en udsteder eller garant ikke opfylder mindst kreditkvalitetstrin 3 i Eurosystemets harmoniserede ratingskala, kan omsættelige gældsværdipapirer kun godkendes, hvis de er udstedt eller fuldt ud garanteret af staten i en medlemsstat i euroområdet under et finansielt støtteprogram, for hvilket Styrelsesrådet har suspenderet anvendelsen af Eurosystemets kreditkvalitetsgrænse i henhold til artikel 8 i retningslinje ECB/2014/31 (3)

               d)

               i tilfælde af at et igangværende finansielt støtteprogram tages op til fornyet overvejelse, suspenderes godkendelsen til opkøb under PSPP, og godkendelsen vil kun blive fornyet, såfremt resultatet af gennemgangen er positiv.

         3.   For at kunne godkendes til opkøb under PSPP skal gældsværdipapirer, som omhandlet i stk. 1-2, have en resterende løbetid på mindst to og højst 30 år på det tidspunkt, hvor de bliver købt af den pågældende centralbank i Eurosystemet. For at fremme en smidig gennemførelse er omsættelige gældsinstrumenter med en restløbetid på 30 år og 364 dage godkendt til opkøb under PSPP. De nationale centralbanker må også foretage opkøb af omsættelige gældsværdipapirer af samme type udstedt af internationale organisationer og multilaterale udviklingsbanker, hvis beløbet, for hvilket det var planlagt at købe omsættelige gældsværdipapirer udstedt af statslige myndigheder og godkendte agencies, ikke kan nås.
   4.   Centralbankerne i Eurosystemet kan under særlige omstændigheder foreslå Styrelsesrådet offentlige ikke-finansielle selskaber beliggende i deres jurisdiktion som udstedere af omsættelige gældsinstrumenter, der kan købes som værdipapirer af samme type, i det tilfælde at beløbet, for hvilket det var planlagt at købe omsættelige gældsinstrumenter udstedt af statslige myndigheder eller godkendte agencies beliggende i deres jurisdiktion, ikke kan nås. De foreslåede offentlige ikke-finansielle selskaber skal mindst opfylde begge følgende kriterier:

               —

               De skal være et »ikke-finansielt selskab« (non-financial corporation) som defineret i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 549/2013 (4)

               —

               De skal være en enhed i »den offentlige sektor« (public sector entity) som omhandlet i artikel 3 i Rådets forordning (EF) nr. 3603/93 (5).

         Efter Styrelsesrådets godkendelse er omsættelige gældsinstrumenter denomineret i euro og udstedt af sådanne offentlige ikke-finansielle selskaber beliggende i euroområdet, som opfylder i) belånbarhedskriterierne for omsættelige aktiver som sikkerhed ved Eurosystemets kreditoperationer i henhold til afsnit 6.2.1 i bilag I til retningslinje ECB/2011/14, og ii) kravene i stk. 2 og 3, godkendt til køb som aktiver af samme type under PSPP.
   5.   I princippet er opkøb af omsættelige gældsværdipapirer til nominel værdi med en negativ effektiv rente (eller Yield-to-Worst) over renten for indlånsfaciliteten, tilladt.
   Artikel 4
   Begrænsninger for gennemførelsen af køb
   1.   Af hensyn til dannelsen af en markedspris for godkendte værdipapirer må der ikke foretages opkøb i nyligt udstedte værdipapirer eller tap-udstedelser og i omsættelige gældsinstrumenter med en restløbetid, som ligger tæt på, såvel før som efter, løbetiden for de omsættelige gældsinstrumenter, der vil blive udstedt, i en periode, som fastsættes af Styrelsesrådet (en såkaldt »blackout-periode«). For syndikeringer skal den pågældende blackout-periode respekteres før udstedelsen, så vidt det er muligt.
   2.   For gældsværdipapirer, som er udstedt eller fuldt ud garanteret af staten i en medlemsstat i euroområdet under et finansielt støtteprogram, er perioden, hvor der kan foretages opkøb under PSPP efter et positivt resultat af hver enkelt programgennemgang, som en hovedregel begrænset til to måneder, medmindre der foreligger helt særlige omstændigheder, som begrunder en suspension af køb før eller en videreførelse af køb efter en sådan periode, indtil den næste gennemgang påbegyndes.
   Artikel 5
   Købsbegrænsninger
   1.   Under forbehold af artikel 3 er der en øvre grænse for, hvor stor en andel af de omsættelige gældsværdipapirer, som opfylder de i artikel 3 fastsatte kriterier, centralbankerne i Eurosystemet må besidde af en emission med samme ISIN-nummer under PSPP, når beholdningerne i alle deres porteføljer sammenlægges. Denne grænse vil indledningsvis blive sat til 25 % for de første seks måneders køb og derefter blive taget op til fornyet vurdering af Styrelsesrådet.
   2.   Hvad angår gældsværdipapirerne omhandlet i artikel 3, stk. 2, litra c), vil der gælde en anden grænse for besiddelse.
   3.   Under PSPP må en udsteders udestående værdipapirer samlet set højst udgøre 33 % af alle godkendte, omsættelige gældsværdipapirer, for så vidt angår de i artikel 3 angivne løbetider, når beholdningerne i alle centralbanker i Euroområdets porteføljer sammenlægges.
   Artikel 6
   Fordeling af porteføljer
   1.   Af den samlede værdi af købte omsættelige gældsværdipapirer, som er godkendt til opkøb under PSPP, skal 12 % udgøres af værdipapirer udstedt af godkendte internationale organisationer og multilaterale udviklingsbanker og 88 % af værdipapirer udstedt af godkendte statslige myndigheder og agencies. Denne fordeling kan revideres af Styrelsesrådet. Kun de nationale centralbanker kan foretage køb af gældsværdipapirer udstedt af godkendte internationale organisationer og multilaterale udviklingsbanker.
   2.   De nationale centralbankers andel af den samlede markedsværdi for køb af omsættelige gældsværdipapirer, som er godkendt til opkøb under PSPP, udgør 92 %; de resterende 8 % købes af ECB. Fordelingen af køb på tværs af jurisdiktioner sker i overensstemmelse med fordelingsnøglen for kapitalindskud i ECB som omhandlet i ESCB-statuttens artikel 29.
   3.   Centralbankerne i Eurosystemet anvender en specialiseringsordning til fordeling af de omsættelige gældsværdipapirer, der er godkendt til opkøb under PSPP. Styrelsesrådet tillader afvigelse på ad hoc-basis fra specialiseringsordningen, hvis objektive hensyn hindrer opfyldelsen af ordningen eller på anden måde gør det tilrådeligt at tillade afvigelser med henblik på at nå de overordnede pengepolitiske mål med PSPP. De enkelte nationale centralbanker køber navnlig godkendte værdipapirer fra udstedere i deres egen jurisdiktion. Alle nationale centralbanker kan købe gældsværdipapirer udstedt af godkendte internationale organisationer og multilaterale udviklingsbanker. ECB kan købe værdipapirer udstedt af statslige enheder og godkendte agencies i alle jurisdiktioner.
   Artikel 7
   Godkendte modparter
   Følgende er godkendte modparter under PSPP:

               a)

               enheder, som opfylder adgangskriterierne for at deltage i Eurosystemets pengepolitiske operationer i henhold til afsnit 2.1 i bilag I til retningslinje ECB/2011/14, og

               b)

               enhver anden modpart, som centralbanker i Eurosystemet anvender til investering af deres euro-denominerede investeringsporteføljer.

         Artikel 8
   Gennemsigtighed
   1.   Eurosystemet offentliggør en gang om ugen den samlede bogførte værdi af værdipapirerne, som besiddes under PSPP, i kommentarerne til sin konsoliderede ugentlige balance.
   2.   Eurosystemet offentliggør en gang om måneden den vægtede gennemsnitlige restløbetid for sine PSPP-beholdninger opdelt efter udstederresidens, hvorunder internationale organisationer og multilaterale udviklingsbanker adskilles fra andre udstedere.
   3.   Den bogførte værdi af værdipapirer, som besiddes under PSPP, offentliggøres en gang om ugen på ECB's websted under afsnittet om markedsoperationer.
   Artikel 9
   Værdipapirudlån
   Eurosystemet stiller værdipapirer opkøbt under PSPP til rådighed for udlån, herunder repoer, med henblik på at sikre effektiviteten af PSPP.
   Artikel 10
   Afsluttende bestemmelse
   Denne afgørelse træder i kraft dagen efter dens offentliggørelse på ECB's websted. Den finder anvendelse fra den 9. marts 2015.

      Udfærdiget i Nicosia den 4. marts 2015.

         Mario DRAGHI

            Formand for ECB

      (1)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 575/2013 af 26. juni 2013 om tilsynsmæssige krav til kreditinstitutter og investeringsselskaber og om ændring af forordning (EU) nr. 648/2012 (EUT L 176 af 27.6.2013, s. 1).

      (2)  Retningslinje ECB/2011/14 af 20. september 2011 om Eurosystemets pengepolitiske instrumenter og procedurer (EUT L 331 af 14.12.2011, s. 1).

      (3)  Retningslinje ECB/2014/31 af 9. juli 2014 om yderligere midlertidige foranstaltninger vedrørende Eurosystemets refinansieringstransaktioner og belånbar sikkerhed og om ændring af retningslinje ECB/2007/9 (EUT L 240 af 13.8.2014, s. 28).

      (4)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 549/2013 af 21. maj 2013 om det europæiske national- og regionalregnskabssystem i Den Europæiske Union (EUT L 174 af 26.6.2013, s. 1).

      (5)  Rådets forordning (EF) nr. 3603/93 af 13. december 1993 om fastlæggelse af definitioner med henblik på gennemførelse af forbuddene i traktatens artikel 104 og artikel 104 B, stk. 1 (EFT L 332 af 31.12.1993, s. 1).


title: Rådet afgørelse 2013/133/FUSP af 18. marts 2013 om udnævnelse af Den Europæiske Unions særlige repræsentant for Sahel

text:
               19.3.2013

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 75/29

         RÅDET AFGØRELSE 2013/133/FUSP
   af 18. marts 2013
   om udnævnelse af Den Europæiske Unions særlige repræsentant for Sahel
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Union, særlig artikel 28, artikel 31, stk. 2, og artikel 33,
   under henvisning til forslag fra Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Der er behov for, at Unionen reagerer regionalt på de komplekse og indbyrdes forbundne udfordringer i Sahel.

               (2)

               Michel Dominique REVEYRAND-DE MENTHON bør udnævnes som Den Europæiske Unions særlige repræsentant (EUSR) for Sahel for perioden indtil den 28. februar 2014.

               (3)

               EUSR skal gennemføre sit mandat under forhold, som muligvis vil blive forværret og vil kunne hindre opnåelsen af målene for Unionens optræden udadtil, jf. traktatens artikel 21 —

         VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   Den Europæiske Unions særlige repræsentant
   1.   Michel Dominique REVEYRAND-DE MENTHON udnævnes hermed til EUSR for Sahel indtil den 28. februar 2014. EUSR's mandat kan forlænges eller afsluttes tidligere, hvis Rådet træffer afgørelse herom efter forslag fra Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik (HR).
   2.   I forbindelse med EUSR's mandat defineres Sahel som værende det primære fokusområde for EU-strategien for sikkerhed og udvikling i Sahel (»strategien«), dvs. Mali, Mauretanien og Niger. I spørgsmål med bredere regionale implikationer samarbejder EUSR med andre lande og regionale eller internationale enheder uden for Sahel, alt efter hvad der er relevant.
   3.   Henset til behovet for en regional tilgang til de indbyrdes forbundne udfordringer, som regionen står over for, arbejder EUSR for Sahel i tæt samråd med andre relevante EUSR'er, herunder EUSR for det sydlige Middelhavsområde, EUSR for menneskerettigheder og EUSR for Den Afrikanske Union.
   Artikel 2
   Politikmål
   1.   EUSR's mandat baseres på Unionens politikmål i forhold til Sahel om at bidrage aktivt til regionale og internationale tiltag for at opnå vedvarende fred, sikkerhed og udvikling i regionen. EUSR skal derudover have som mål at udvide kvaliteten, intensiteten og indvirkningen af Unionens mangesidede engagement i Sahel.
   2.   EUSR bidrager til at udvikle og gennemføre Unionens tilgang, der omfatter alle aspekter af Unionens indsats, navnlig inden for politiske, sikkerhedsmæssige og udviklingsmæssige områder, herunder strategien, og at koordinere alle relevante instrumenter for Unionens indsats.
   3.   Der gives i første omgang prioritet til Mali og de regionale dimensioner af konflikten der.
   4.   For så vidt angår Mali tilstræber Unionens politikmål gennem koordineret og effektiv anvendelse af samtlige dets instrumenter at fremme tilbagevenden for Mali og dets befolkning til en proces med fred, forsoning, sikkerhed og udvikling.
   Artikel 3
   Mandat
   1.   For at nå Unionens politikmål i forhold til Sahel har EUSR mandat til:

               a)

               aktivt at bidrage til gennemførelsen, koordinationen og videreudviklingen af Unionens samlede tilgang til den regionale krise med udgangspunkt i strategien med henblik på at styrke den overordnede sammenhæng og effektivitet i Unionens aktiviteter i Sahel, navnlig i Mali

               b)

               at samarbejde med alle relevante interessenter i regionen, regeringer, regionale myndigheder, regionale og internationale organisationer, civilsamfund og diasporaer med henblik på at fremme Unionens mål og bidrage til en bedre forståelse af Unionens rolle i Sahel

               c)

               at repræsentere Unionen i de relevante regionale og internationale fora, herunder gruppen til støtte for og opfølgning af situationen i Mali, og sikre synligheden af Unionens støtte til krisestyring og konfliktforebyggelse, herunder Den Europæiske Unions militærmission for at bidrage til uddannelsen af Malis væbnede styrker (EUTM Mali) og Den Europæiske Unions FSFP-mission i Niger (EUCAP Sahel Niger)

               d)

               at opretholde et tæt samarbejde med De Forenede Nationer (FN), navnlig generalsekretærens særlige udsending for Sahel, og generalsekretærens særlige repræsentant for Vestafrika, Den Afrikanske Union, navnlig AU's højtstående repræsentant for Mali og Sahel, Det Økonomiske Fællesskab af Vestafrikanske Stater (Ecowas) samt andre førende nationale, regionale og internationale interessenter, herunder andre særlige udsendinge for Sahel

               e)

               nøje at følge krisens regionale og grænseoverskridende dimensioner, herunder terrorisme, organiseret kriminalitet, våbensmugling, menneskehandel, narkotikahandel, flygtninge- og migrationsstrømme og dermed forbundne finansielle strømme; i tæt samarbejde med EU-antiterrorkoordinatoren at bidrage til den videre gennemførelse af EU's terrorbekæmpelsesstrategi.

               f)

               at opretholde regelmæssige kontakter på højt politisk niveau med de lande i regionen, der er berørt af terrorisme og international kriminalitet, med henblik på at sikre en sammenhængende og omfattende tilgang og at sikre Unionens centrale rolle i de internationale bestræbelser på at bekæmpe og international kriminalitet. Dette inkluderer Unionens aktive støtte til regional opbygning af kapacitet i sikkerhedssektoren og af, at der på passende vis tages hånd om de bagvedliggende årsager til terrorisme og international kriminalitet i Sahel

               g)

               nøje at følge de politiske og sikkerhedsmæssige konsekvenser af humanitære kriser i regionen

               h)

               vedrørende Mali at bidrage til regionale og internationale bestræbelser på at fremme en løsning af krisen i Mali, navnlig vedtagelse og gennemførelse af køreplanen for den politiske overgang, en fri og gennemsigtig valghandling og en troværdig og inklusiv national dialog

               i)

               at fremme institutionsopbygning, reform af sikkerhedssektoren og langsigtet fredsopbygning og forsoning i Mali

               j)

               at samarbejde med EUSR for menneskerettigheder med at fremme respekten for menneskerettigheder og humanitær folkeret og at opretholde regelmæssige kontakter med de relevante myndigheder i Mali og i regionen, anklageren ved Den Internationale Straffedomstol, FN's højkommissær for menneskerettigheder samt menneskerettighedsforkæmpere og observatører i regionen, at bidrage til gennemførelse af Unionens menneskerettighedspolitik, herunder EU's retningslinjer om menneskerettigheder, og humanitær folkeret, navnlig EU's retningslinjer om børn i væbnede konflikter samt EU's retningslinjer vedrørende vold mod kvinder og bekæmpelse af alle former for diskrimination mod dem, Den Europæiske Unions ajourførte retningslinjer for fremme af overholdelsen af den humanitære folkeret, de reviderede retningslinjer for beskyttelse af civile inden for rammerne af FSFP-missioner og -operationer og Unionens politik vedrørende FN's Sikkerhedsråds resolution (UNSCR) 1325 (2000) om kvinder, fred og sikkerhed, bl.a. ved at overvåge og rapportere om udviklingen samt at udarbejde henstillinger i den henseende

               k)

               at følge op på og rapportere om overholdelsen af de relevante UNSCR'er, navnlig 2056 (2012), 2071 (2012) og 2085 (2012).

         2.   Med henblik på opfyldelsen af sit mandat skal EUSR bl.a.:

               a)

               rådgive og aflægge rapport om fastlæggelse af Unionens holdninger i regionale og internationale fora, alt efter hvad der er relevant, med henblik på proaktivt at fremme og styrke den omfattende EU-tilgang til krisen i Sahel

               b)

               holde sig orienteret om alle Unionens aktiviteter og samarbejde tæt med de relevante EU-delegationer.

         Artikel 4
   Gennemførelse af mandatet
   1.   EUSR har ansvaret for gennemførelsen af mandatet og handler med reference til HR.
   2.   Den Udenrigs- og Sikkerhedspolitiske Komité (PSC) opretholder privilegerede forbindelser med EUSR og er EUSR's primære kontaktpunkt for forbindelserne med Rådet. PSC giver EUSR strategisk vejledning og politiske retningslinjer i forbindelse med mandatet med forbehold af HR's ansvarsområder.
   3.   EUSR arbejder tæt sammen med Tjenesten for EU's Optræden Udadtil (EU-Udenrigstjenesten).
   Artikel 5
   Finansiering
   1.   Det finansielle referencegrundlag til dækning af udgifterne i forbindelse med EUSR's mandat indtil 28. februar 2014 udgør 1 350 000 EUR.
   2.   Udgifterne forvaltes i overensstemmelse med de procedurer og regler, der gælder for Unionens almindelige budget.
   3.   Udgifterne forvaltes i henhold til en kontrakt mellem EUSR og Kommissionen. EUSR står til regnskab for alle udgifter over for Kommissionen.
   Artikel 6
   Sammensætning af medarbejderstaben
   1.   EUSR er inden for rammerne af mandatet og de finansielle midler, der stilles til rådighed i den forbindelse, ansvarlig for at sammensætte sin medarbejderstab. Staben skal omfatte medarbejdere med den ekspertise i specifikke politiske og sikkerhedsmæssige spørgsmål, som mandatet kræver. EUSR underretter omgående Rådet og Kommissionen om medarbejderstabens sammensætning.
   2.   Medlemsstaterne, EU-institutionerne og EU-Udenrigstjenesten kan foreslå udstationering af medarbejdere til at arbejde sammen med EUSR. Løn til medarbejdere udstationeret ved EUSR afholdes af den pågældende medlemsstat, den pågældende EU-institution eller EU-Udenrigstjenesten. Eksperter, der udstationeres af medlemsstaterne ved EU-institutionerne eller EU-Udenrigstjenesten, kan også udstationeres ved EUSR. Internationale kontraktansatte skal være statsborgere i en medlemsstat.
   3.   Alt udstationeret personale forbliver under den udsendende medlemsstats eller EU-institutions eller EU-Udenrigstjenestens administrative myndighed og udfører sine opgaver og handler i EUSR's mandats interesse.
   4.   EUSR's medarbejderstab placeres samme sted som de relevante tjenestegrene i EU-Udenrigstjenesten eller EU-delegationerne med henblik på at sikre sammenhæng og konsekvens med hensyn til deres respektive aktiviteter.
   Artikel 7
   Privilegier og immuniteter for EUSR og dennes medarbejderstab
   De privilegier, immuniteter og yderligere garantier, der er nødvendige for, at EUSR og dennes medarbejdere kan opfylde og afvikle EUSR's mission uhindret, aftales med værtslandene, alt efter hvad der er relevant. Medlemsstaterne og EU-Udenrigstjenesten yder den fornødne støtte med henblik herpå.
   Artikel 8
   Sikkerheden i forbindelse med EU's klassificerede informationer
   EUSR og alle medarbejdere i EUSR's stab respekterer de sikkerhedsprincipper og minimumsstandarder, der er fastsat i Rådets afgørelse 2011/292/EU af 31. marts 2011 om reglerne for sikkerhedsbeskyttelse af EU's klassificerede informationer (1).
   Artikel 9
   Adgang til oplysninger og logistisk støtte
   1.   Medlemsstaterne, Kommissionen, EU-Udenrigstjenesten og Generalsekretariatet for Rådet sikrer, at EUSR får adgang til alle relevante oplysninger.
   2.   Alt efter tilfældet yder EU-delegationerne og/eller medlemsstaterne logistisk støtte i regionen.
   Artikel 10
   Sikkerhed
   I overensstemmelse med Unionens sikkerhedspolitik for personale, der er udstationeret uden for Unionen som led i operationer i medfør af afsnit V i traktaten, skal EUSR i overensstemmelse med sit mandat og på baggrund af sikkerhedssituationen i sit geografiske ansvarsområde træffe alle med rimelighed gennemførlige forholdsregler med hensyn til sikkerheden for alt personale, der står under EUSR's direkte myndighed, navnlig ved:

               a)

               at udarbejde en missionsspecifik sikkerhedsplan, der bl.a. omfatter missionsspecifikke materielle, organisatoriske og proceduremæssige sikkerhedsforanstaltninger vedrørende styring af sikre personalebevægelser til og inden for missionsområdet samt styring af sikkerhedshændelser og en beredskabs- og evakueringsplan for missionen

               b)

               at sikre, at alt personale, der er udstationeret uden for Unionen, er dækket af en højrisikoforsikring, der er tilpasset forholdene i missionsområdet

               c)

               at sørge for, at alle medarbejdere i staben, der skal udstationeres uden for Unionen, herunder lokalt ansat personale, har modtaget relevant sikkerhedsuddannelse før eller ved ankomsten til missionsområdet på grundlag af de risikoratings, der er opstillet for dette område

               d)

               at sikre, at alle vedtagne henstillinger, der udarbejdes efter regelmæssige sikkerhedsvurderinger, gennemføres, og aflægge skriftlige rapporter om deres gennemførelse og om andre sikkerhedsspørgsmål som led i fremskridtsrapporten og rapporten om gennemførelse af mandatet til HR, Rådet og Kommissionen.

         Artikel 11
   Rapportering
   1.   EUSR aflægger regelmæssigt mundtlig og skriftlig rapport til HR og PSC. EUSR aflægger også efter behov rapport til Rådets arbejdsgrupper. Der udsendes regelmæssigt skriftlige rapporter gennem Coreunettet. EUSR kan efter henstilling fra HR eller PSC aflægge rapport til Rådet for Udenrigsanliggender.
   2.   EUSR aflægger rapport om den bedste måde, hvorpå man kan videreføre Unionens initiativer, såsom Unionens bidrag til reformer, herunder de politiske aspekter af relevante EU-udviklingsprojekter, i samråd med EU-delegationerne i regionen.
   Artikel 12
   Koordinering med andre EU-aktører
   1.   Inden for rammerne af strategien bidrager EUSR til, at Unionens politiske og diplomatiske indsats fremtræder som en helhed og er sammenhængende og effektiv og hjælper med at sikre, at alle EU-instrumenter på området sættes ind på en sammenhængende måde med henblik på at nå Unionens politikmål.
   2.   EUSR's aktiviteter koordineres med EU-delegationernes og Kommissionens aktiviteter samt med de aktiviteter, der udføres af andre EUSR’er, som er aktive i regionen. EUSR sørger for regelmæssig briefing af medlemsstaternes missioner og EU-delegationerne i regionen.
   3.   På stedet holdes der tæt kontakt til cheferne for EU-delegationerne og medlemsstaternes missionschefer. EUSR skal i tæt samarbejde med relevante EU-delegationer sørge for lokal politisk vejledning til missionschefen for EUCAP Sahel Niger og den øverstbefalende for EUTM Mali. EUSR, den øverstbefalende for EUTM Mali og den øverstbefalende for den civile operation for EUCAP Sahel Niger konsulterer hinanden efter behov.
   Artikel 13
   Revision
   Gennemførelsen af denne afgørelse og dens sammenhæng med andre bidrag fra Unionen til regionen tages løbende op til revision. EUSR forelægger HR, Rådet og Kommissionen en fremskridtsrapport inden udgangen af august 2013 og en samlet rapport om gennemførelsen af mandatet ved mandatets afslutning.
   Artikel 14
   Ikrafttræden
   Denne afgørelse træder i kraft på dagen for vedtagelsen.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 18. marts 2013.

            På Rådets vegne

         S. COVENEY

            Formand

      (1)  EUT L 141 af 27.5.2011, s. 17.


title: 2009/507/EF,Euratom: Rådets afgørelse af 30. juni 2009 om udnævnelse af et nyt medlem af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

text:
               2.7.2009

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 172/34

      RÅDETS AFGØRELSE

   af 30. juni 2009
   om udnævnelse af et nyt medlem af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
   (2009/507/EF, Euratom)
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
   under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 215, stk. 2,
   under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Atomenergifællesskab, særlig artikel 128, stk. 2, og
   ud fra følgende betragtning:
   Ved skrivelse af 25. juni 2009 er Dalia GRYBAUSKAITĖ fratrådt som medlem af Kommissionen. Der bør udnævnes en efterfølger for resten af hendes tjenesteperiode —
   TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   Algirdas Gediminas ŠEMETA udnævnes til medlem af Kommissionen for perioden fra den 1. juli 2009 til den 31. oktober 2009.
   Artikel 2
   Denne afgørelse har virkning fra den 1. juli 2009.
   Artikel 3
   Denne afgørelse offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 30. juni 2009.

            På Rådets vegne

         J. KOHOUT

            Formand


title: 2005/321/EF: Rådets afgørelse af 14. april 2005 om afslutning af konsultationsproceduren med Republikken Guinea i henhold til Cotonou-aftalens artikel 96

text:
               23.4.2005

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 104/33

      RÅDETS AFGØRELSE

   af 14. april 2005
   om afslutning af konsultationsproceduren med Republikken Guinea i henhold til Cotonou-aftalens artikel 96
   (2005/321/EF)
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
   under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
   under henvisning til AVS-EF-partnerskabsaftalen undertegnet i Cotonou den 23. juni 2000 (1), særlig artikel 96,
   under henvisning til den interne aftale om de foranstaltninger, der skal træffes, og de procedurer, der skal følges ved gennemførelse af AVS-EF-partnerskabsaftalen (2), særlig artikel 3,
   under henvisning til forslag fra Kommissionen, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               De væsentlige elementer, der er omhandlet i Cotonou-aftalens artikel 9, er blevet tilsidesat.

               (2)

               I overensstemmelse med Cotonou-aftalens artikel 96 blev der den 20. juli 2004 indledt konsultationer med AVS-landene og Republikken Guinea. Ved den lejlighed afgav de guineanske myndigheder specifikke tilsagn om at ville afhjælpe de af Den Europæiske Union påpegede problemer samt at indfri disse tilsagn inden for en tremåneders periode, hvor der skulle føres en nærmere dialog.

               (3)

               Ved udløbet af denne periode ser det ud til, at nogle af ovennævnte tilsagn har ført til konkrete initiativer, og visse er realiseret. Flere vigtige foranstaltninger med hensyn til Cotonou-aftalens væsentlige elementer er dog endnu ikke blevet iværksat —

         TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   De konsultationer, der er indledt med Republikken Guinea i henhold til Cotonou-aftalens artikel 96, afsluttes.
   Artikel 2
   De foranstaltninger, der er omhandlet i brevet i bilaget, vedtages som relevante foranstaltninger i henhold til Cotonou-aftalens artikel 96, stk. 2, litra c).
   Artikel 3
   Denne afgørelse træder i kraft på dagen for vedtagelsen. Den offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende.
   Denne afgørelse udløber den 14. april 2008. Den tages op til fornyet overvejelse mindst hver sjette måned.

      Udfærdiget i Luxembourg, den 14. april 2005.

            På Rådets vegne

         L. FRIEDEN

            Formand

      (1)  EFT L 317 af 15.12.2000, s. 3.

      (2)  EFT L 317 af 15.12.2000, s. 376.

      BILAG
      Brev Hr. minister
      Den Europæiske Union lægger stor vægt på bestemmelserne i artikel 9 i Cotonou-aftalen. Respekten for menneskerettighederne, de demokratiske principper og retsstaten, som danner grundlag for AVS-EU-partnerskabet, udgør væsentlige elementer i nævnte aftale og dermed fundamentet for vore forbindelser.
      Den Europæiske Union er på denne baggrund foruroliget over krænkelsen af de demokratiske principper og retsstaten, særlig siden folkeafstemningen om forfatningen i 2001 og under parlamentsvalget (2002) og præsidentvalget (2003). Den Europæiske Union er ligeledes bekymret over den manglende respekt for menneskerettighederne og de grundlæggende frihedsrettigheder og den ringe styring på det administrative, politiske, økonomiske og finansielle område.
      Den skønner, at den politiske situation i Guinea er af en sådan karakter, at de væsentlige elementer i artikel 9 i Cotonou-aftalen må anses for at være tilsidesat. I betragtning af denne artikel og den fastlåste politiske situation i Guinea besluttede Den Europæiske Union den 31. marts 2004 at indlede konsultationer i henhold til aftalens artikel 96 for at undersøge situationen nærmere og eventuelt råde bod på den.
      Konsultationerne blev åbnet i Bruxelles den 20. juli 2004. Ved den lejlighed blev flere grundlæggende spørgsmål berørt, og De fik mulighed for at fremlægge Deres synspunkter og analyse af situationen i Guinea. De fremlagde også et memorandum med en handlingsplan for befæstelse af demokratiet, respekten for menneskerettighederne, retsstaten og god regeringsførelse.
      Herefter aflagde en fælles tilsynsgruppe bestående af formandskabet for Den Europæiske Union og Kommissionen besøg i Conakry og foretog sammen med repræsentanterne for Den Europæiske Unions medlemsstater på stedet en vurdering af, i hvilket omfang tilsagnene var blevet indfriet.
      Den Europæiske Union konstaterer, at de guineanske myndigheder i høj grad har vist sig indstillet på dels at fortsætte og uddybe drøftelserne, dels at lette tilsynsopgaven for de udsendte repræsentanter fra Den Europæiske Union. Den konstaterer også, at visse tilsagn har affødt opmuntrende initiativer fra Deres side. Det bemærkes især, at:

                  Den guineanske regering har vist vilje til at indlede en politisk dialog med det politiske liv med henblik på en revision af valglovgivningen. Dialogen blev officielt lanceret den 31. august 2004 og der er oprettet et samarbejdsbureau bestående af repræsentanter for de forskellige partier til at fremme dialogen.

                  Regeringen har bekræftet sin beslutning om at afholde lokalvalg i juni 2005 og sine planer om at styrke decentraliseringsprocessen. Der er forskellige lovforslag under udarbejdelse.

                  Regeringen har bekræftet sin beslutning om at afholde parlamentsvalg inden for den i forfatningen fastsatte frist, dvs. i juni 2007. Regeringen er dog rede til at undersøge muligheden for at fremskynde valget.

                  Regeringen har desuden opstillet en tidsplan for liberalisering af radio- og fjernsynsvirksomhed, som iværksættes i juni 2005.

                  Regeringen har endelig bekræftet, hvilke sektorreformer der vil blive iværksat vedrørende makroøkonomisk forvaltning og en tidsplan for gennemførelsen heraf.

            Der er ingen tvivl om, at disse initiativer vil bidrage til at styrke respekten for menneskerettighederne og de grundlæggende frihedsrettigheder i Guinea. Dog vil det for de fleste tilsagns vedkommende tage sin tid at indfri dem, og der må løbende føres tilsyn med, at det sker, særlig med hensyn til styrkelsen af demokratiet. I denne forbindelse stiller Den Europæiske Union særlig store forventninger til de konkrete foranstaltninger, som er omtalt i Deres situationsrapport om gennemførelsen af memorandummet af 30. september 2004, hvis vigtigste punkter er som følger:

                  1)

                  Fortsættelse af national dialog for at revidere valglovgivningen og de operationelle vilkår med henblik på at sikre en gennemsigtig og demokratisk valgproces ved at følge bestemmelserne i erklæringen om principper for afholdelse af demokratiske valg i Afrika, som blev vedtaget af Den Afrikanske Union i Durban i 2002 (1).

                  2)

                  En fortsat og styrket indsats for realisering af tilsagnet om at overholde lovgivningen om respekt for menneskerettighederne og de grundlæggende frihedsrettigheder, således at særlig de politiske partier kan udøve deres ret og beføjelse til at afholde møder, demonstrere og få adgang til statens radio- og fjernsynssendere.

                  3)

                  Liberalisering af de elektroniske medier efter den tidsplan, som tilsynsmissionen fra Den Europæiske Union fik forelagt i oktober 2004, hvorefter der inden lokalvalget kan etableres private elektroniske medier.

                  4)

                  Afholdelse af lokalvalg og parlamentsvalg efter den reviderede valglovgivning.

                  5)

                  Fortsættelse af decentraliseringsprocessen.

                  6)

                  Forsættelse af indsatsen til at styrke den makroøkonomiske forvaltning og sektorreformerne.

            I betragtning af de hidtil realiserede tilsagn og de aktiviteter, der fortsat skal iværksættes, er det efter konsultationerne blevet besluttet at vedtage følgende relevante foranstaltninger i henhold til artikel 96, stk. 2, litra c), i Cotonou-aftalen:

                  1)

                  Samarbejdet fortsættes på basis af restbeløb fra 6., 7. og 8. Europæiske Udviklingsfond med henblik på at gøre det muligt at iværksætte de tilsagn, som Guinea har afgivet i forbindelse med konsultationerne, særligt vedrørende decentraliseringsprocessen, liberaliseringen af medierne og god økonomisk styring.

                  2)

                  Samarbejdet fortsættes ligeledes på basis af rammebevilling B under 9. Europæiske Udviklingsfond om gennemførelse af programmer, der direkte sigter på at forbedre levevilkårene for de mest ugunstigt stillede befolkningsgrupper og ofrene for den subregionale politiske krise.

                  3)

                  Der kan desuden bevilges støtte til programmer til styrkelse af civilsamfundet (også det ikke-organiserede), respekten for og styrkelse af demokratiet, menneskerettighederne og god regeringsførelse samt etablering eller styrkelse af frie medier.

                  4)

                  Bidragene til regionale projekter vil blive behandlet enkeltvis.

                  5)

                  De humanitære aktioner, handelssamarbejdet og præferencerne på de handelsrelaterede områder vil blive fortsat.

                  6)

                  Der vil kunne bevilges støtte til valgforberedelser, enten via restbeløb fra 6., 7. og 8. Europæiske Udviklingsfond eller fra rammebevilling B under 9. Europæiske Udviklingsfond, når rammen for afholdelse af valg, som kan sikre en gennemsigtig og demokratisk valgproces på grundlag af erklæringen om principper for afholdelse af demokratiske valg i Afrika, er på plads.

                  7)

                  Rammebevilling A under 9. EUF er blevet nedsat med et beløb på 65 mio. EUR efter Europa-Kommissionens beslutning som led i midtvejsrevisionen. Samarbejdsstrategien og det nationale vejledende program færdiggøres under hensyntagen til landets situation og de nye økonomiske perspektiver. Disse dokumenter undertegnes og iværksættes, så snart der er konstateret tilstrækkelige fremskridt i udøvelsen af de af Guinea afgivne tilsagn, særligt vedrørende forberedelsen og afholdelsen af frie og gennemsigtige lokal- og parlamentsvalg. Den Europæiske Union lægger særlig vægt på:

                              a)

                              at frie og gennemsigtige lokalvalg finder sted og at de til de lokale organer valgte embedsmænd har optaget deres funktion

                              b)

                              at der inden for rammerne af en politisk dialog med oppositionen fastsættes en ramme for afholdelse af valg og operationelle vilkår vedrørende parlamentsvalget (herunder en dato for valget) på grundlag af erklæringen om principper for afholdelse af demokratiske valg i Afrika.

            Der skal foretages regelmæssige vurderinger med inddragelse af formandskabet for Den Europæiske Union og Kommissionen, første gang senest efter seks måneder.
      Den Europæiske Union vil fortsat nøje følge situationen i Guinea i en opfølgningsperiode på 36 måneder. Der vil til stadighed i henhold til artikel 8 i Cotonou-aftalen blive ført en forstærket politisk dialog med Deres regering med henblik på at befæste demokratiet og retsstatsforhold, særligt ved afholdelse af parlamentsvalg, samt befæste bestræbelserne med hensyn til menneskerettighederne og de grundlæggende frihedsrettigheder.
      I tilfælde af at iværksættelsen af de guineanske myndigheders tilsagn sker hurtigere eller i modsat fald, at der sker en afbrydelse, forbeholder Den Europæiske Union sig retten til at ændre i de fornødne foranstaltninger.
      Modtag, hr., forsikringen om min mest udmærkede højagtelse

               På Rådets vegne

               På Kommissionens vegne

         (1)  OAU/AU-erklæring om principper for afholdelse af demokratiske valg i Afrika, AHG/Decl.1(XXXVIII).