Avis juridique important

|

31987D0066

87/66/EØF: Rådets afgørelse af 19. januar 1987 om godtagelse af tilsagn i forbindelse med importen af binde- og pressegarn med oprindelse i Brasilien og Mexico og om slutning af undersøgelserne

EF-Tidende nr. L 034 af 05/02/1987 s. 0055

*****  RAADETS  AFGOERELSE  af 19. januar 1987  om godtagelse af tilsagn i forbindelse med importen af binde- og pressegarn med oprindelse i Brasilien og Mexico og om slutning af undersoegelserne  (87/66/EOEF)  RAADET FOR DE EUROPAEISKE  FAELLESSKABER HAR -  under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab,  under henvisning til Raadets forordning (EOEF) nr. 2176/84 af 23. juli 1984 om beskyttelse mod dumpingimport eller subsidieret import fra lande, der ikke er medlemmer af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab (1), saerlig artikel 10,  under henvisning til forslag fremsat af Kommissionen efter konsultationer i det raadgivende udvalg, der er nedsat i henhold til naevnte forordning, og  ud fra foelgende betragtninger:  A. Procedure  (1) Kommissionen sluttede i september 1977 (2) den antidumping-/antisubsidieprocedure, der blev indledt den 14. april 1977 (3) vedroerende importen af binde- og pressegarn med oprindelse i Brasilien og Mexico, fordi de paagaeldende brasilianske og mexikanske producenter afgav tilsagn, som Kommissionen fandt tilfredsstillende.  I marts 1985 gav Kommissionen meddelelse (4) om det forestaaende ophoer af gyldighedsperioden for disse tilsagn i henhold til artikel 15 i forordning (EOEF) nr. 2176/84.  (2) Kommissionen modtog derefter en anmodning om fornyet undersoegelse fra kontaktudvalget for Faellesskabets reb- og tovvaerksindustrier (Eurocord), der tegnede sig for stort set hele produktionen af den paagaeldende vare i De Ti. Paa baggrund af Faellesskabets forestaaende udvidelse tilsluttede de portugisiske producenter sig anmodningen.  Efter at have fastslaaet, at der forelaa tilstraekkelige beviser til at begrunde en fornyet undersoegelse, offentliggjorde Kommissionen i december 1985 (5) en meddelelse om genoptagelse af antidumping-/antisubsidieproceduren vedroerende importen af binde- og pressegarn henhoerende under pos. ex 59.04 i den faelles toldtarif, svarende til NIMEXE-nummer ex 59.04-31, med oprindelse i Brasilien og Mexico og indledte en undersoegelse.  (3) Kommissionen underrettede officielt de eksportoerer og importoerer, som den vidste var beroert af sagen, samt repraesentanter for eksportlandene og faellesskabsproducenterne og gav de direkte beroerte parter lejlighed til at tilkendegive deres mening skriftligt og til at anmode om at blive hoert mundtligt.  De brasilianske producenter/eksportoerer og deres hovedagent i Faellesskabet tilkendegav deres mening skriftligt og anmodede om at blive hoert mundtligt, hvilket blev imoedekommet. Den mexikanske producent/eksportoers salgsagent i Faellesskabet anmodede ogsaa om at blive hoert mundtligt, hvilket blev imoedekommet. Den mexikanske producent/eksportoer tilkendegav imidlertid ikke sin mening skriftligt og besvarede ikke Kommissionens spoergeskema.  De brasilianske myndigheder tilkendegav deres mening skriftligt. De mexikanske myndigheder tilkendegav deres mening skriftligt, men besvarede ikke Kommissionens spoergeskema.  (4) De brasilianske producenter/eksportoerer og deres hovedagent i Faellesskabet anmodede om at faa lejlighed til at moedes med repraesentanter for Eurocord med henblik paa at redegoere for deres modargumenter, hvilket blev imoedekommet.  (5) Der blev ikke fremlagt redegoerelser paa vegne af virksomheder i Faellesskabet, der indkoeber eller forarbejder binde- og pressegarn.  (6) Kommissionen indhentede og efterproevede alle oplysninger, som den ansaa for noedvendige med henblik paa at traeffe en foreloebig afgoerelse og aflagde kontrolbesoeg hos:  a) Producenter i Faellesskabet  Belgien:  NV Ostend Stores and Ropeworks SA (Oostende),  Danmark:  L. P. Weidemann & Soenner (Rudkoebing),  Frankrig:  Bihr Frères SA (Xertigny),  Cie Boussac Saint Frères (St. Ouen),  Vert Gazon (Valenciennes),  Irland:  Irish Ropes Ltd (Kildare).  b) Producenter/eksportoerer i Brasilien  Brascorda, João Pessoa (Paraíba),  Cisaf, Natal (Rio Grande do Norte),  Cisal, João Pessoa (Paraíba),  Cosibra, João Pessoa (Paraíba),  Fibrasa, João Pessoa (Paraíba),  Sisalana, Salvador (Baía),  Stella Azzurra, Salvador (Baía).  c) De brasilianske producenters/eksportoerers agent  Vendcord Ltd, Farnham (Det forenede Kongerige).  (7) Efter offentliggoerelsen af meddelelsen om genoptagelse af proceduren anmodede de brasilianske myndigheder om konsultationer med Kommissionen, inden der blev foretaget kontrol paa stedet. Kommissionen imoedekom imidlertid ikke anmodningen, da GATT's antidumpingkodeks ikke indeholder bestemmelser om konsultationer med myndighederne i et eksportland, der er involveret i en antidumpingprocedure. Med hensyn til procedurens antisubsidieaspekter er det i artikel 3, stk. 1, i aftalen om fortolkning og anvendelse af artikel VI, XVI og XXIII i Den almindelige overenskomst om Told og Udenrigshandel fastsat, at der skal gives rimelig mulighed for at afholde konsultationer, naar en procedure indledes. I naervaerende sag besluttede Kommissionen imidlertid ikke at indlede en ny anti-subsidieprocedure, men at foretage en fornyet undersoegelse af allerede gaeldende foranstaltninger som omhandlet i artikel 15 i forordning (EOEF) nr. 2176/84 og i artikel 4, stk. 7 og 9, i naevnte aftale. Der er derfor ikke nogen forpligtelse til at indlede konsultationer i medfoer af artikel 3, stk. 1, i aftalen.  De brasilianske myndigheder fik lejlighed til at droefte de lovmaessige rammer for genoptagelsen med Kommissionen.  (8) Undersoegelsen vedroerende dumping, subsidier og prisunderbud omfattede perioden fra den 1. juli 1983 til den 30. november 1985.  B. Dumping  a) Brasilien  i) Normal vaerdi  (9) Da den paagaeldende vare ikke solgtes i betydelige maengder paa hjemmemarkedet i eksportlandet, fastlagde Kommissionen den normale vaerdi paa grundlag af den beregnede vaerdi, som blev fastsat ved sammenlaegning af produktionsomkostninger og en rimelig margen for fortjeneste.  (10) For hvert af de beroerte selskaber blev produktionsomkostningerne beregnet paa grundlag af alle omkostninger i normal handel, baade faste og variable, i oprindelseslandet, til materialer og fremstilling.  (11) I et forsoeg paa at beregne et rimeligt beloeb for salgs- og administrationsomkostninger og andre generalomkostninger samt for fortjeneste anmodede Kommissionen virksomhederne om at foreslaa en vare, der i saa hoej grad som muligt svarede til det binde- og pressegarn, som blev produceret og afsat i Brasilien. De fleste virksomheder mente ikke, at de kunne komme med et saadant forslag, da samme vare ikke fandtes. Kommissionen modtog imidlertid oplysninger om salgs- og administrationsomkostninger og andre generalomkostninger i et selskab, der er forretningsmaessigt forbundet med en af de beroerte producenter/eksportoerer, og som producerer bomuldsgarn, som de i et vist omfang ansaa for at svare til binde- og pressegarn, specielt i forbindelse med afsaetningen. Kommissionen godtog ikke forslaget, da der efter dens opfattelse ikke blev fremlagt tilstraekkeligt bevis for, at bomuldsgarn og binde- og pressegarn svarer til hinanden. Endvidere er afsaetningen kun et af de mange elementer, der indgaar i kategorien salgs- og administrationsomkostninger og andre generalomkostninger. Selv de brasilianske producenter/eksportoerer erkendte, at denne bomuldsgarnsproducents beloeb for salgs- og administrationsomkostninger og andre generalomkostninger paa hjemmemarkedet var usaedvanligt lavt, dvs. ca. 2 % af omsaetningen.  (12) Som et alternativ blev det foreslaaet, at Kommissionen anvendte det nuvaerende beloeb for salgs- og administrationsomkostninger og andre generalomkostninger for hver af de brasilianske selskaber ved eksport til Faellesskabet, dvs. ca. 3,5 %. Kommissionen accepterede ikke dette forslag, da det er i modstrid med artikel 2, stk. 3, litra b), nr. ii), i forordning (EOEF) nr. 2176/84, ifoelge hvilken det kraeves, at der anvendes oplysninger vedroerende oprindelseslandets hjemmemarked, naar den normale vaerdi beregnes.  (13) Med hensyn til fortjenstmargen ansaa de brasilianske producenter/eksportoerer 5 til 8 % for at vaere rimeligt i betragtning af konkurrencen paa faellesskabsmarkedet og det pres, der oeves paa brugerne for at faa dem til at koebe syntetisk garn, der er betydeligt billigere end sisalgarn. Disse argumenter vedroerer imidlertid forholdene uden for eksportlandet og kan ikke tages i betragtning ved fastsaettelse af den normale vaerdi.  (14) Under disse omstaendigheder fandt Kommissionen det rimeligt at anvende de oplysninger, som de brasilianske selskaber gav under kontrolbesoeget, vedroerende de nuvaerende salgs- og administrationsomkostninger og andre generalomkostninger og den nuvaerende fortjeneste i forbindelse med fremstilling og salg i Brasilien af samme generelle kategori af varer, dvs. af alle sisalvarer saasom sammenbindingsgarn, reb og taepper.  De brasilianske producenter/eksportoerer imoedegik denne metode af flere aarsager. Det haevdedes, at de regnskaber, som de paagaeldende selskaber fremlagde vedroerende salg paa hjemmemarkedet, burde justeres for at tage hensyn til den ekstremt hoeje inflation i Brasililien. Det anses imidlertid ikke for noedvendigt, at der tages saerskilt hensyn til inflationen, naar der paa grundlag af oplysninger vedroerende samme generelle kategori af varer foretages en beregning af det beloeb for salgs- og administrationsomkostninger og andre generalomkostninger og fortjeneste, der skal laegges til omkostningerne til materialer og til fremstilling af de paagaeldende varer. Disse oplysninger, der er taget fra regnskaberne for hele regnskabsaar i undersoegelsesperioden, afspejler normalt inflationen, eftersom inflationens virkninger normalt ikke kun afspejles i hoejere salgspriser, men ogsaa i producenternes omkostninger, hvad enten det drejer sig om raastoffer, loenninger eller generalomkostninger.  De brasilianske selskaber haevede desuden, at det med de oplysninger, der var til Kommissionens raadighed, ikke var muligt at tage hensyn til elementer, der normalt skulle ses bort fra ved fastsaettelsen af den normale vaerdi for den paagaeldende vare, og som vedroerte en raekke varer, herunder ogsaa varer, som de ansaa for at vaere meget forskellige fra den paagaeldende vare. Det blev paastaaet, at det derfor ikke var muligt for hvert enkelt selskab at beregne, hvad den normale vaerdi ville have vaeret, hvis de brasilianske producenter havde solgt deres varer paa hjemmemarkedet, da de foreloebige resultater af Kommissionens undersoegelse viste usaedvanlig stor forskel mellem de normale vaerdier.  Herefter fremlagde de brasilianske selskaber yderligere oplysninger vedroerende en mere snaever kategori af varer, eftér at de foreloebige resultater af undersoegelsen var blevet forelagt, med henblik paa at faa beregnet salgs- og administrationsomkostninger og andre generalomkostninger saavel som fortjeneste alene for den paagaeldende vare. Der blev ogsaa fremlagt nye beviser vedroerende direkte salgsudgifter og fortjeneste.  De nye beviser var imidlertid kun delvise og kunne paa dette stadium af undersoegelsen ikke laengere efterproeves fuldt ud. Selv om der blev taget hensyn til disse beviser, ville der desuden fortsat vaere betydelige uoverensstemmelser i den normale vaerdi, der saaledes beregnedes for hvert af selskaberne.  Kommissionen forelagde de beroerte selskaber muligheden af at fastsaette den normale vaerdi i overensstemmelse med artikel 2, stk. 3, litra b), nr. i), i forordning (EOEF) nr. 2176/84, dvs. ved sammenligning af priserne ved eksport til Faellesskabet med priserne ved eksport til tredjelande, saerlig til Amerikas Forenede Stater, hvor forholdene synes at vaere saadanne, at det er usandsynligt, at der finder dumping sted. De paagaeldende selskaber syntes imidlertid ikke at vaere indstillet paa den nye undersoegelse, dette ville have kraevet.  Kommissionen besluttede derfor at fastlaegge den normale vaerdi paa grundlag af produktionsomkostninger plus salgs- og administrationsomkostninger og andre generalomkostninger samt fortjeneste for samme generelle kategori af varer, dvs. alle sisalvarer.  ii) Eksportpris  (15) Eksportpriserne blev fastlagt paa grundlag af de priser, der faktisk var betalt for varer, der solgtes til eksport til Faellesskabet.  iii) Sammenligning  (16) Ved sammenligningen af den normale vaerdi med hver enkelt eksporttransaktion tog Kommissionen i fornoedent omfang hensyn til forskelle, der paavirkede prisernes sammenlignelighed, specielt forskelle i salgsvilkaar saasom kreditvilkaar, provisioner, transport-, oplagrings-, haandterings- og toldbehandlingsomkostninger.  Til alle sammenligninger anvendtes priser ab fabrik.  iv) Dumpingmargener  (17) Det fremgaar af ovennaevnte foreloebige undersoegelse af de faktiske forhold, at der finder dumping sted i forbindelse med Cisaf, Cisal, Cosibra, Fibrasa, Sisalana og Stella Azzurra, og at dumpingmargenen er lig med forskellen mellem den fastsatte normale vaerdi og prisen ved eksport til Faellesskabet.  Den vejede gennemsnitlige margen for hver af disse eksportoerer, som den blev beregnet inden forelaeggelsen af de foreloebige resultater af undersoegelsen, varierer som foelger for hvert enkelt selskab:  - Cisaf 14,9 %  - Cisal 4,8 %  - Cosibra 0,2 %  - Fibrasa 30,9 %  - Sisalana 7,3 %  - Stella Azzurra 14,3 %.  b) Mexico  i) Normal vaerdi  (18) Den normale vaerdi blev i overensstemmelse med artikel 7, stk. 7, litra b), i forordning (EOEF) nr. 2176/84 foreloebig fastlagt paa grundlag af de oplysninger, der var til raadighed, dvs. visse af Cordemex's hjemmemarkedspriser.  ii) Eksportpris  (19) Eksportprisen blev i overensstemmelse med artikel 7, stk. 7, litra b), i forordning (EOEF) nr. 2176/84 fastlagt paa grundlag af de foreliggende oplysninger, dvs. visse priser, der faktisk var betalt for den vare, der solgtes til eksport til Faellesskabet.  iii) Sammenligning  (20) Den normale vaerdi blev sammenlignet med den eksportpris, der anvendtes i det tilsvarende tidsrum.  Til alle sammenligninger anvendtes priser ab fabrik. iv) Dumpingmargen  (21) Det fremgaar af ovennaevnte foreloebige undersoegelse af de faktiske forhold, at der finder dumping sted i forbindelse med Cordemex, og at dumpingmargenen er lig med forskellen mellem den fastsatte normale vaerdi og prisen ved eksport til Faellesskabet. Den saaledes fastsatte margen er paa 11,7 %.  C. Subsidier tildelt af de brasilianske myndigheder  i) Finansieringsordning med praeferencesatser for eksport af binde- og pressegarn  (22) aa) I henhold til denne finansieringsordning kunne producenter/eksportoerer i perioden fra 21. januar 1981 til 1. januar 1984 faa driftskapital til produktionen af forarbejdede varer til eksport paa grundlag af den brasilianske centralbanks resolution nr. 674 af 21. januar 1981, aendret ved resolution nr. 832 af 10. juni 1983. Stoerrelsen af disse laan til praeferencerentesatser, der kunne opnaas paa et saerligt tidspunkt, afhang af vaerdien af de brasilianske producenters eksport af den paagaeldende vare i det foregaaende aar.  Under punkt 5.3 i Kommissionens afgoerelse 85/233/EOEF af 16. april 1985 om slutning af antisubsidieproceduren vedroerende importen af sojakager med oprindelse i Brasilien (1) blev det fastslaaet, at finansiering i henhold til resolution nr. 674 udgjorde subsidier ved eksport, eftersom de brasilianske producenters finansielle fortjeneste var en byrde for den brasilianske statskasse. De banker, der administrerer programmet for regeringen, opnaar en lavere refinansieringsrente fra centralbanken end den effektive rente paa justerbare statsobligationer, som repraesenterer den pris paa penge, der maa betales af den brasilianske regering.  bb) Finansieringsprogrammet blev omformuleret ved resolution nr. 882 og 884 af 21. december 1983, saaledes at selskaberne i perioden fra 2. januar til 20. august 1984 ikke kun betalte fuld valutaudligning for den hoeje inflation, men ogsaa en rente paa 3 % af laanebeloebet.  Finansiering i henhold til vilkaar og betingelser i disse resolutioner udgoer derfor ikke subsidier i den beroerte periode, da der ikke var tale om nogen byrde for statskassen.  cc) Ved resolution nr. 950 af 21. august 1984 blev programmet igen aendret, og det bestemtes, at selskaberne i perioden fra 21. august 1984 til 2. maj 1985 skulle betale fuld valutakompensation plus markedsrentesatsen minus 10 % udligning, som det haevdedes blev indfoert for at goere indenlandske laan konkurrencedygtige med udenlandske laan. Ved resolution nr. 1009 af 2. maj 1985 blev udligningssatsen forhoejet til 15 %. Efter de foreliggende oplysninger er denne ordning stadig gaeldende.  Det konstateredes under undersoegelsen, at Finex, en fond til eksportfinansiering, der er oprettet som en del af den brasilianske centralbank paa grundlag af lov nr. 5025 af 10. juni 1966, betalte udligningssatsen til de banker, som ydede selskaberne laanene. Det maa derfor fastslaas, at denne finansiering af udligningen udgoer eksportsubsidier.  dd) Paa grundlag af de oplysninger, der indsamledes under undersoegelsen, konstateredes det, at de paagaeldende producenter/eksportoerer var omfattet af finansieringsordningen med praeferencesatser i forbindelse med deres eksport af binde- og pressegarn til Faellesskabet. I 1983/1984 og 1984/1985 var eksportsubsidierne udtrykt som en procentdel (vejet gennemsnit) af vaerdien af den vare, der eksporteredes til Faellesskabet, frit Faellesskabets graense, som foelger:  - Brascorda 5,00 %  - Cisaf 6,05 %  - Cisal 4,20 %  - Cosibra 1,99 %  - Fibrasa 1,55 %  - Sisalana 2,44 %  - Stella Azzurra 1,12 %.  ii) Skattefritagelse for indtaegter i forbindelse med eksport  (23) I henhold til lovdekret nr. 1158 af 16. marts 1971, hvis gyldighedsperiode blev forlaenget ved lovdekret nr. 1598 af 26. december 1977 og nr. 2134 af 26. juni 1986, kan selskaber opnaa skattefritagelse for fortjeneste, der opnaas ved deres eksport, ved at der fra den fortjeneste, der er paalagt indkomstskat, traekkes en procentdel, som svarer til den procentdel, der udgoeres af vaerdien af eksporten af forarbejdede varer divideret med firmaets samlede indtaegter. En saadan fordel udgoer eksportsubsidier i henhold til litra e) i bilaget »Liste over eksempler paa eksportsubsidier« til forordning (EOEF) nr. 2176/84.  Det argument, de brasilianske myndigheder fremfoerer, nemlig at denne skattefritagelse ikke udgoer eksportsubsidier, fordi den betyder nedsaettelse af den globale skat, som modtageren skal betale, er uholdbart. I denne forbindelse er den afgoerende faktor ikke den metode, som myndighederne anvender ved beregningen af modtagerens fordel, men et spoergsmaal, om hvorvidt fordelen er specielt forbundet med indtaegterne fra eksport i modsaetning til indtaegterne fra salg paa hjemmemarkedet.  Det konstateres, at de beroerte producenter/eksportoerer i 1983/1984 og 1984/1985 opnaaede disse eksportsubsidier, der udtrykt som en procentdel (vejet gennemsnit) af vaerdien af den vare, der eksporteredes til Faellesskabet, frit Faellesskabets graense, var foelgende:  - Brascorda 0,90 %  - Cisaf 0,07 %  - Cosibra 2,33 %  - Fibrasa 1,23 %  - Sisalana 2,21 %  - Stella Azzura 5,07 %.  iii) Skattefordele ved eksport af forarbejdede varer (kaldet IPI-skattefradragsordning)  (24) I henhold til lovdekret nr. 491 af 5. marts 1969 kunne brasilianske eksportoerer af forarbejdede varer opnaa et skattefradrag, der beregnedes paa grundlag af den justerede fob fakturavaerdi af de eksporterede varer. Et saadant fradrag skulle foerst og fremmest fraregnes beloebet for »skat paa industrivarer« (IPI), som paalaegges ved transaktioner paa hjemmemarkedet. Det kunne ogsaa fraktraekkes ved betalingen af andre forbundsskatter eller anvendes paa andre maader, der skulle fastsaettes ved saerlige bestemmelser. Den nominelle sats blev gradvist reduceret fra 11 % i 1982, og fradragsordningen ophoerte den 1. maj 1985 ved Portaria MF nr. 176 af 12. september 1984. Dette skattefradrag udgjorde subsidier, da det gav modtageren en finansiel fordel og udgjorde en byrde for statskassen. Hverken myndighederne eller de beroerte selskaber benaegtede, at denne fordel udgjorde eksportsubsidier.  Ifoelge de oplysninger, der indsamledes under undersoegelsen, var de paagaeldende producenter/eksportoerer omfattet af denne skattefradragsordning i undersoegelsesperioden. Eksportsubsidierne udtrykt som en procentdel (vejet gennemsnit) af vaerdien af den vare, der eksporteredes til Faellesskabet, frit Faellesskabets graense, var foelgende:  - Brascorda 3,87 %  - Cisaf 2,86 %  - Cisal 5,86 %  - Cosibra 3,28 %  - Fibrasa 4,62 %  - Sisalana 5,10 %  - Stella Azzurra 3,91 %.  .  iv) De samlede eksportsubsidier, der er modtaget  (25) De samlede eksportsubsidier, som de brasilianske selskaber har modtaget, udtrykt, som en procentdel af vaerdien af den paagaeldende varer, der eksporteres til Faellesskabet, frit Faellesskabets graense, var foelgende:  - Brascorda 5,90 %  - Cisaf 6,12 %  - Cisal 4,20 %  - Cosibra 4,32 %  - Fibrasa 2,78 %  - Sisalana 4,65 %  - Stella Azzurra 6,19 %.  Disse stoerrelser omfatter ikke eksportsubsidier i form af IPI-skattekreditpraemien, da denne ordning ophoerte den 1. maj 1985. Endvidere er der ikke taget hensyn til eksportsubsidier, som de brasilianske producenter af sisalgarn maatte have modtaget i 1985/1986, da kun en del af dette aar faldt ind under undersoegelsesperioden, og der derfor ikke var repraesentative tal til raadighed.  D. Skade og trussel om skade  (26) For saa vidt angaar dumpingimportens og den subsidierede imports skadelige virkninger, fremgaar det af de oplysninger, Kommissionen er i besiddelse af, at Faellesskabets import af binde- og pressegarn fra Brasilien og Mexico som beregnet pr. 31. december 1985 udgjorde 20 732 tons i 1981/1982. Efter et fald i 1982/1983 til 16 914 tons steg importen igen til 20 416 tons i 1983/1984 og faldt til 19 464 tons i 1984/1985, dvs. til et niveau, der var 6,1 % lavere end i 1981/1982.  Denne udvikling svarer til en foroegelse af disse varers andel af markedet fra 25,0 % i 1981/1982 til 29,4 % i 1984/1985, hvormimod forbruget faldt fra 83 078 tons til 66 053 tons, dvs. med 20,5 % i samme periode.  (27) For saa vidt angaar importen af den paagaeldende vare med oprindelse i Brasilien, konstateredes det, at den steg fra 12 611 tons i 1981/1982 til 18 390 tons i 1984/1985, dvs. med 45,8 %. Importen af varer med oprindelse i Mexico faldt imidlertid i samme periode fra 8 121 tons til 1 074 tons, dvs. med 86,7 %.  Denne udvikling svarer til en foroegelse af de brasilianske varers andel af markedet fra 15,2 % i 1981/1982 til 27,8 % i 1984/1985, men et fald i de mexikanske varers andel af markedet fra 9,8 % i 1981/1982 til 1,6 % i 1984/1985.  (28) Det konstateredes at de fleste af de tilbageblevne faellesskabsproducenter siden 1978 havde importeret betydelige maengder af den paagaeldende vare med oprindelse i Brasilien for at reducere deres brasilianske konkurrenters pres paa kunderne. Det konstateredes ligeledes i forbindelse med undersoegelsen, at alle producenter videresolgte den importerede vare til samme pris som deres egen vare. I betragtning af, at faellesskabsproducenterne foretog denne import i et forsoeg paa at forsvare deres egen position under meget vanskelige markedsvilkaar, og at flere producenter trods disse bestraebelser var tvunget til at lukke fabrikker, anses det for at vaere rimeligt, at de ikke udelukkes ved vurderingen af skadens omfang.  For saa hvidt angaar prisunderbud og pristryk, anses det imidlertid for passende hovedsagelig at foretage fastsaettelser med hensyn til forholdene paa den del af faellesskabsmarkedet, hvor faellesskabsvarerne naesten udelukkende stammede fra en producent, som ikke selv importerede varen fra Brasilien.  (29) Ved undersoegelsen af dumpingimportens og den subsidierede imports indvirkning paa den paagaeldende erhvervsgren i Faellesskabet konstateredes det, at produktionen i Faellesskabet faldt fra 42 365 tons i 1981/1982 til 31 772 tons i 1984/1985, dvs. med 25,0 %, og at der var en betydelig underudnyttelse af produktionscapaciteten produktionskapaciteten 30 % uudnyttet kapacitet). Desuden faldt markedsandelen for den paagaeldende erhvervsgren i Faellesskabet fra 43,6 % i 1981/1982 til 36,5 % i 1984/1985, medens der i modsaetning hertil var en stigning i den samlede markedsandel for varer med oprindelse i Brasilien og Mexico.  (30) Hvad angaar de priser, som den paagaeldende erhvervsgren i Faellesskabet praktiserede, konstateredes det, at de laa 11 % lavere end de priser, som den eneste producent, der ikke importerede varen med oprindelse i Brasilien til Faellesskabet beregnede sig, og at han maatte reducere sin listepriser i 1984/1985 med gennemsnitlig 9 %, saaledes at han ikke var i stand til at daekke sine stigende produktionsomkostninger.  (31) Med hensyn til faellesskabsproducenternes fortjeneste konstateredes der en betydelig negativ udvikling mellem 1981/1982 og 1984/1985, specielt hvad angaar producenter i Belgien og Frankrig. Det konstateredes ligeledes, at fem fabrikker havde maattet lukke i Belgien, Tyskland, Irland og Nederlandene, og at antallet af beskaeftigede i sisalgarnproduktionen i Faellesskabet var reduceret med halvdelen i denne periode. Kommissionen fastslog derfor, at importen af varen med oprindelse i Brasilien paafoerte den paagaeldende erhvervsgren i Faellesskabet vaesentlig skade.  (32) Paa baggrund af kriterierne i artikel 4, stk. 3, i forordning (EOEF) nr. 2176/84 undersoegte Kommissionen endvidere , hvorvidt denne import ogsaa udgjorde en trussel om skade. Det blev saaledes fastslaaet, at der var en betydelig stigning i dumpingimporten og den subsidierede import fra Brasilien i perioden fra 1982 til 1985, og at de brasilianske producenter/eksportoerer, der var omfattet af undersoegelsen, havde en betydelig uudnyttet produktionskapacitet (ca. 26 %). Det konstateredes ogsaa, at et andet selskab var begyndt at fremstille og eksportere binde- og pressegarn. Hverken i Brasilien eller i Faellesskabet kraeves der saerlige lempelser, hvis producenter/eksportoerer beslutter sig til at eksportere stoerre maengder til Faellesskabet.  For saa vdt angaar subsidierne, kan producenter/eksportoerer af den paagaeldende vare fortsat omfattes af finansieringsordningen med praeferencesatser og opnaa skattefritagelse for indtaegter i forbindelse med eksport af denne vare til Faellesskabet.  Hvad angaar den paagaeldende vare med oprindelse i Mexico, fastslog Kommissionen imidlertid, at denne import ikke foraarsagede vaesentlig skade i betragtning af den staerke nedgang i maengde og markedsandel.  (33) Kommissionen har undersoegt om der er foraarsaget skade paa grund af andre faktorer saasom nedgangen i forbruget i Faellesskabet, der bl.a. skyldes, at sisalgarn erstattes med syntetisk garn. Det er imidlertid godtgjort, at denne nedgang har paavirket produktionen i Faellesskabet mere, end den har paavirket dumpingimporten og den subsidierede import.  Omfanget af dumpingimporten og den subsidierede import fra Brasilien og dens indvirkning paa den paagaeldende erhvervsgren i Faellesskabet har foranlediget Kommissionen til at fastslaa, at importen af de paagaeldende varer med oprindelse i dette land saerskilt betragtet maa anses for at have paafoert den paagaeldende erhvervsgren i Faellesskabet vaesentlig skade. Endvidere er det opfattelsen, at udloebet af de foranstaltninger, der blev truffet i 1977, igen vil foere til skade eller trussel om skade, saerlig i lyset af de oplysninger, der er anfoert under nr. 32.  E. Faellesskabets interesser  (34) Paa vegne af de brasilianske producenter/eksportoerer og deres hovedagent i Faellesskabet fremfoertes det argument, at det ikke ville vaere i Faellesskabets interesse, at der blev grebet ind, hovedsagelig fordi den region i Brasilien, hvori den paagaeldende industri er beliggende, er staerkt afhaengig af produktionen af sisalfibre og -garn og derfor burde gives praeferencebehandling.  Kommissionen fandt, at argumentet maa undersoeges paa baggrund af artikel 13 i GATT's antidumpingkodeks, hvori det hedder, at de udviklede lande specielt maa tage hensyn til udviklingslandenes saerlige situation, naar de paataenker at anvende antidumpingforanstaltninger. Det er i saerdeleshed bestemt, at mulighederne for konstruktive loesninger skal udnyttes, inden der anvendes antidumpingtold, naar en saadan anvendelse ville kunne beroere udviklingslandenes vaesentlige interesser. Det fremgaar af denne artikel, at der boer tages hensyn til eksportlandenes udviklingsstadium, naar det undersoeges hvilke foranstaltninger, der er bedst egnede i en bestemt, sag, men at dette ikke skal vaere afgoerende for, hvorvidt det overhovedet er noedvendigt at traeffe beskyttelsesforanstaltninger. En saadan fortolkning er ogsaa paa linje med artikel 14 i aftalen om fortolkning og anvendelse af artikel VI, XVI og XXIII i GATT.  (35) Det blev ogsaa fremfoert, at told eller andre midler enten vil udelukke brasiliansk garn fra faellesskabsmarkedet eller resultere i hoejere priser til ugunst for Faellesskabets landbrugere.  Dette argument kan generelt ikke accepteres, fordi beskyttelsesforanstaltninger ikke er bestemt til at udelukke importerede varer fra faellesskabsmarkedet, men kun til at fjerne den skade, der forvoldes af varer, som importeres i illoyal handel. Der blev endvidere ikke fremlagt noget bevis for, at en foranstaltning til at fjerne skaden i denne sag vil kunne udelukke den brasilianske vare fra faellesskabsmarkedet. Med hensyn til paastanden om, at der vil ske en stigning i landbrugernes omkostninger, saafremt der indfoeres foranstaltninger, vil en saadan stigning vaere ubetydelig i forhold til deres samlede udgifter. Det maa i denne forbindelse understreges, at Kommissionen ikke har faaet forelagt skriftlige redegoerelser paa vegne af brugere af den paagaeldende vare.  I betragtning af de alvorlige vanskeligheder, hvori den paagaeldende erhvervsgren i Faellesskabet befinder sig, er Kommissionen derfor naaet, til den konklusion, at det er i Faellesskabets interesse, at der gribes ind over for importen fra Brasilien, i det mindste saa laenge omlaegningen af produktionen fra sisalgarn til syntetisk garn ikke er gennemfoert inden for den paagaeldende erhvervsgren i Faellesskabet. Ifoelge resultaterne af undersoegelserne vedroerende den skade, der er forvoldt af dumpingimporten og den subsidierede import fra Brasilien, vil en saadan skade kunne afboedes i tilstraekkelig grad ved neutralisering af det pristryk, der konstateredes som vaerende af en stoerrelsesorden paa 9 % (se under nr. 30).  Med hensyn til importen af varer med oprindelse i Mexico vil det vaere hensigtsmaessigt at opretholde de eksisterende foranstaltninger, da den mexicanske producent tidligere eksporterede betydelige maengder til Faellesskabet, og da det er sandsynligt, at han stadig er i stand til at genoptage saadanne forsyninger. Da den mexicanske producent/eksportoer ikke samarbejdede med Kommissionen ved undersoegelsen, foreligger der ikke beviser paa det modsatte.  En fornyelse af tilsagnene synes at vaere i Faellesskabets interesse, da den vil udelukke trussel om skade.  F. Tilsagn  (36) De brasilianske producenter/eksportoerer af binde- og pressegarn er blevet underretet om de vigtigste resultater af den foreloebige undersoegelse og har fremsat bemaerkninger hertil. Trods indsigeler, der hovedsagelig blev rejst imod beregningerne af dumpingens omfang, var de rede til at afgive tilsagn vedroerende deres eksport til Faellesskabet. Kommissionen fandt, at de nye vilkaar i disse tilsagn kunne godtages. Under disse omstaendigheder kan undersoegelsen vedroerende importen af binde- og pressegarn med oprindelse i Brasilien sluttes, uden at der indfoeres antidumping- eller udligningstold.  Hvad angaar importen af den paagaeldende vare med oprindelse i Mexico, fik Kommissionen meddelelse om, at Cordemex ikke har til hensigt at opsige det tilsagn, der blev afgivet i 1977.  Der blev gjort indsigelse mod denne afgoerelse i Det raadgivende Udvalg -  TRUFFET FOELGENDE AFGOERELSE:  Artikel 1  De tilsagn, der er afgivet af:  - Brascorda, João Pessoa (Paraíba)  - Cisaf, Natal (Rio Grande do Norte)  - Cisal, João Pessoa (Paraíba)  - Cosibra, João Pessoa (Paraíba)  - Fibrasa, João Pessoa (Paraíba)  - Fisalplast, Salvador (Baía)  - Sisalana, Salvador (Baía)  - Stella Azzurra, Salvador (Baía)  i forbindelse med antidumping/antisubsidieundersoegelsen vedroerende importen af binde- og pressegarn af sisal til landbrugsmaskiner, henhoerende under pos. ex 59.04 i den faelles toldtarif, svarende til NIMEXE-nummer ex 59.04-31, med oprindelse i Brasilien, godtages herved.  Artikel 2  Godtagelsen af det tilsagn, der blev afgivet af Cordemex (Mexico) i 1977 i forbindelse med antidumping/antisubsidieundersoegelsen vedroerende importen af binde- og pressegarn af sisal til landbrugsmaskiner, henhoerende under pos. ex 59.04 i den faelles toldtarif, svarende til NIMEXE-Nummer ex 59.04-31, med oprindelse i Mexico, fornys herved. Artikel 3  De i artikel 1 og 2 naevnte undersoegelser sluttes.  Udfaerdiget i Bruxelles, den 19. januar 1987.  Paa Raadets vegne  P. DE KEERSMAEKER  Formand  (1) EFT nr. L 201 af 30. 7. 1984, s. 1.  (2) EFT nr. C 216 af 9. 9. 1977, s. 2.  (3) EFT nr. C 89 af 14. 4. 1977, s. 5.  (4) EFT nr. C 80 af 28. 3. 1985, s. 3.  (5) EFT nr. C 315 af 6. 12. 1985, s. 2.  (1) EFT nr. L 106 af 18. 4. 1985, s. 19.


Avis juridique important

|

31998D0349

98/349/EF: Kommissionens afgørelse af 27. maj 1998 om afslutning af antidumpingproceduren vedrørende importen af vævede stoffer af natursilke til farvebånd til skrivemaskiner med oprindelse i Folkerepublikken Kina

EF-Tidende nr. L 155 af 29/05/1998 s. 0055 - 0059

KOMMISSIONENS AFGØRELSE af 27. maj 1998 om afslutning af antidumpingproceduren vedrørende importen af vævede stoffer af natursilke til farvebånd til skrivemaskiner med oprindelse i Folkerepublikken Kina (98/349/EF) KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 384/96 af 22. december 1995 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (1), ændret ved forordning (EF) nr. 905/98 (2), særlig artikel 23,under henvisning til Rådets forordning (EØF) nr. 2423/88 af 11. juli 1988 om beskyttelse mod dumpingimport eller subsidieret import fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Økonomiske Fællesskab (3), særlig artikel 14 og 15,efter høring af Det Rådgivende Udvalg, ogud fra følgende betragtninger:A. GÆLDENDE ANTIDUMPINGFORANSTALTNINGER (1) I juli 1990 indførtes der ved Kommissionens forordning (EØF) nr. 1937/90 (4) en midlertidig antidumpingtold på 24,6 % på importen af vævede stoffer af natursilke til farvebånd til skrivemaskiner. Ved samme forordning godtog Kommissionen et pristilsagn fra China National Silk Import and Export Corporation - Zhejiang Branch (den eneste kendte eksportør i Folkerepublikken Kina (i det følgende benævnt »eksportøren«)). Denne eksportør blev således fritaget for den endelige antidumpingtold, der senere indførtes ved Rådets forordning (EØF) nr. 3200/90 (5), og som også udgjorde 24,6 %.B. ANMODNING OM FORNYET UNDERSØGELSE (2) I august 1991 indgav eksportøren anmodning om en fornyet undersøgelse af nævnte tilsagn under påberåbelse af ændrede omstændigheder siden foranstaltningernes ikrafttræden. Anmodningen begrundedes hovedsagelig med følgende:a) Der var ikke længere nogen betydelig produktion i Fællesskabet af vævede stoffer af natursilke til farvebånd til skrivemaskiner, eftersom den eneste producent i Fællesskabet var gået over til at fremstille blandede stoffer af polyester/silke.b) EF-producenten havde ikke forhøjet sine salgspriser siden tilsagnets ikrafttræden og tilsigtede at opnå en monopolstilling på EF-markedet.c) Eftersom eksportøren ikke havde eksporteret vævede stoffer af natursilke til farvebånd til skrivemaskiner til Fællesskabet siden 1989, kunne eksportøren ikke længere påføre EF-erhvervsgrenen skade.(3) Kommissionen fandt det godtgjort, at der forelå tilstrækkelige beviser for ændrede omstændigheder til at begrunde, at der indledtes en fornyet undersøgelse af ikraftværende foranstaltninger.C. FORNYET UNDERSØGELSE (4) I januar 1992 offentliggjorde Kommissionen en meddelelse om fornyet undersøgelse (6) af forordning (EØF) nr. 1937/90 om godtagelse af tilsagn i forbindelse med importen af vævede stoffer af natursilke til farvebånd til skrivemaskiner med oprindelse i Folkerepublikken Kina og af forordning (EØF) nr. 3200/90 om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af ovennævnte vare og genoptog undersøgelsen i overensstemmelse med artikel 14 i forordning (EØF) nr. 2423/88.Kommissionen underrettede officielt EF-producenten, eksportøren og de importører, som den vidste var berørt af sagen, samt repræsentanterne for eksportlandet. Alle direkte berørte parter fik lejlighed til at tilkendegive deres synspunkter skriftligt og til at anmode om at blive hørt inden for den frist, der var fastsat i meddelelsen om indledning af undersøgelsen.(5) Følgende interesserede parter udfyldte alle Kommissionens spørgeskemaer og tilkendegav deres synspunkter skriftligt:a) Klager: International Association of Users of Yarn of man-made Fabrics and of Natural Silk (ALUFFASS) på vegne af den eneste producent i Fællesskabet.b) EF-producent: Spinnhütte GmbH & Co. KG, Celle, Tyskland (i det følgende benævnt »Spinnhütte« eller »EF-producenten«).c) Uafhængig importør: Delacamp GmbH & Co. KG, Hamburg, Tyskland.d) Eksportør i Folkerepublikken Kina: China National Silk Import and Export Corporation, Zhejiang Branch.Der blev aflagt kontrolbesøg hos EF-producenten og importøren.EF-producenten og eksportøren anmodede om at blive hørt, hvilket blev imødekommet.Dumpingundersøgelsen omfattede perioden fra den 1. januar 1991 til den 31. december 1991 (i det følgende benævnt »undersøgelsesperioden«). Den oprindelige undersøgelse af spørgsmålet om skade omfattede perioden fra 1989 til udgangen af undersøgelsesperioden.(6) I betragtning af den langvarige undersøgelse og de forskellige argumenter, som parterne fremførte vedrørende den ændrede situation på markedet for den pågældende vare, ansås det i oktober 1993 for påkrævet at ajourføre de foreliggende oplysninger til og med 1993.Spinnhütte fremlagde trods flere forlængelser af fristen ikke visse væsentlige oplysninger, f.eks. en fordeling af salget samt revisions-/styringsrapporter.(7) Eftersom de oprindelige foranstaltninger normalt ville være udløbet den 6. november 1995, blev der i overensstemmelse med artikel 15, stk. 4, i forordning (EØF) nr. 2423/88 offentliggjort en meddelelse (7) om, at antidumpingforanstaltningerne ville forblive i kraft efter udløbet af femårsperioden i afventning af resultatet af den fornyede undersøgelse.D. DEN PÅGÆLDENDE VARE/SAMME VARE Beskrivelse af den pågældende vare (8) Den pågældende vare er den samme som i den oprindelige undersøgelse, dvs. lærredsvævet silkestof fremstillet af natursilke af vægt 40 g/m2 eller derover, men ikke over 50 g/m2. Denne vare (i det følgende benævnt »vævede stoffer af natursilke til farvebånd til skrivemaskiner«) anvendes af kontorforsyningsindustrien for indfarvning og videreforarbejdning til farvebånd på spoler til skrivemaskiner.Spinnhütte anmodede om, at definitionen af samme vare udvidedes, således at vægtgrænserne ændres fra 40 - 50 gram pr. m2 (g/m2) til mellem 30 og 70 g/m2. Det blev endvidere foreslået at udvide varedefinitionen til også at omfatte en blandingsvare bestående af silke/polyester, som fremstilles af Spinnhütte, og som var blevet introduceret på markedet efter indledningen af den oprindelige undersøgelse.Hvad angår anmodningen om en udvidelse af definitionen af den pågældende vare skal følgende anføres:For det første er der ikke fremlagt dokumentation, hvoraf det fremgår at det er berettiget at udvide vægtkriterierne. Det forhold, at den pågældende erhvervsgren i Fællesskabet har kendskab til tilbud eller transaktioner vedrørende varer, som ligger lidt uden for de pågældende vægtgrænser, viser blot, at der foreligger et marked for forskellige varer og berettiger ikke i sig selv, at anvendelsesområdet for foranstaltningerne udvides til at omfatte sådanne varer; under alle omstændigheder fremlagde Spinnhütte ingen beviser for, at sådanne tilbud havde givet anledning til illoyal konkurrence ved import af disse varer.For det andet skal anføres, at selv om den pågældende blandingsvare angiveligt kan erstatte og konkurrerer direkte med de vævede stoffer af natursilke til farvebånd til skrivemaskiner, som er omfattet af denne procedure, er de to varers grundlæggende fysiske egenskaber meget forskellige. Som følge af den generelle nedgang i efterspørgslen i Fællesskabet efter farvebånd til skrivemaskiner ville konklusionerne vedrørende spørgsmålet om skade og fornyet skade, jf. del E og F nedenfor, under alle omstændigheder ikke have været anderledes, hvis blandingsvaren var blevet betragtet som en del af den vare, der er omfattet af den foreliggende undersøgelse.E. SKADE Da der kun er én producent i Fællesskabet, angives oplysningerne i form af indekstal af hensyn til deres fortrolige karakter.1. Produktion i Fællesskabet, forbrug, kapacitetsudnyttelse og beskæftigelse (9) I perioden 1989/90 - 1992/93 faldt Spinnhüttes samlede produktion af stoffer til farvebånd, dvs. vævede stoffer af natursilke og af en blanding af silke og polyester til farvebånd til skrivemaskiner, med mere end 60 %. For »samme vare« var nedgangen i nævnte periode endnu større, nemlig ca. 85 %.Det skal i den forbindelse anføres, at Spinnhütte i 1989 indførte et nyt stof til farvebånd til skrivemaskiner fremstillet af en blanding af silke og polyester. I 1989 håbede Spinnhütte, at denne patenterede nye vare ville komme til at tegne sig for 50 % af selskabets produktion og således gradvis erstatte varen af natursilke, der nu er af mindre betydning i betragtning af en kraftig nedgang i efterspørgslen.Da der ikke har været nogen import af den pågældende vare, og da der kun er én leverandør på EF-markedet, svarer Spinnhüttes salg til det samlede forbrug i Fællesskabet af samme vare.Ifølge Spinnhütte anvendtes i 1989 30 % af selskabets vævekapacitet til fremstilling af vævede stoffer af natursilke til farvebånd til skrivemaskiner. Det anslås, at kun 10 % af kapaciteten benyttedes til fremstilling af samme vare ved udgangen af den betragtede periode.I hele perioden var der konstant omkring 35 beskæftigede.2. Import af den pågældende vare (10) Ifølge de rapporter, som den kinesiske producent udarbejdede i henhold til nævnte tilsagn, har der ikke fundet nogen import sted af den pågældende vare siden 1989, hvilket bekræftes af de relevante Eurostat-tal.3. Spinnhüttes salg af den pågældende vare på EF-markedet (11) Spinnhüttes salg af vævede stoffer af natursilke til farvebånd til skrivemaskiner på EF-markedet faldt, opgjort i m2, mellem den 1. januar 1989 og den 30. juni 1993 med 72 %, og i samme periode faldt priserne med 66 %.4. Rentabilitet (12) På grundlag af de foreliggende oplysninger og på baggrund af den kendsgerning, at salgspriserne faldt mindre end salget målt i mængde, var EF-producenten tilsyneladende, når der samtidig tages hensyn til en nedgang i prisen på natursilke, i slutningen af perioden i stand til at sikre en tilfredsstillende rentabilitet pr. solgt enhed og et rimeligt afkast af den investerede kapital. Beregnet som indekstal med 1988/1989 = 100 nåede rentabiliteten op på 112 i 1992/1993.5. Konklusion vedrørende skade (13) Medens det fremgår af undersøgelsen, at EF-erhvervsgrenen har haft betydelige økonomiske vanskeligheder i henseende til nedgang i produktion, salg og priser, står det klart, at eftersom der ikke har været tale om nogen import, skyldes denne udvikling udelukkende nedgang i efterspørgslen som følge af en generel overgang fra brug af farvebånd af stof til farvebånd af plast og fra skrivemaskiner til tekstbehandlingsanlæg. Over for en sådan grundlæggende forandring kan Spinnhütte ikke gøre meget andet end at omlægge sin produktion (jf. nedenfor).F. FORNYET SKADEVOLDENDE DUMPING (14) Det forhold, at der ikke har fundet eksport sted efter indførelsen af antidumpingforanstaltningerne, er ikke i sig selv en tilstrækkelig begrundelse for at ophæve foranstaltningerne. Det er nødvendigt at undersøge, om ophævelsen af foranstaltningerne vil medføre, at der igen vil blive forvoldt skade som følge af dumpingimport fra Folkerepublikken Kina.1. Fornyet dumping (15) Kommissionen påpeger, at i den foreliggende sag måtte den normale værdi beregnes på grundlag af produktionsomkostningerne plus en rimelig fortjeneste, som beregnedes på grundlag af EF-producentens omkostninger og fortjeneste.Det fremgår i den forbindelse af undersøgelsen, at den normale værdi er faldet betydeligt sammenholdt med den oprindelige undersøgelse. Ifølge de foreliggende oplysninger og de af Spinnhütte fremlagte data af 5. december 1995 er prisen på natursilke, som er den betydeligste omkostningsfaktor ved fremstilling af den pågældende vare, faldet med 50 % siden 1989/1990, og der har været tale om en gunstig udvikling i produktionsomkostninger og andre omkostninger i denne periode. Endvidere foreligger der nu øgede muligheder for indkøb af natursilke på verdensmarkedet, således at EF-producenten ikke længere er afhængig af kinesiske forsyninger af natursilke. Desuden skulle den midlertidige anvendelse af aftalen mellem Fællesskabet og Kina, som var genstand for Rådets afgørelse 95/155/EF (8) hindre, at der opstår situationer, hvor færdigvarer eksporteres til priser, der er lig med eller lavere end prisen på indholdet af natursilke.En kombination af disse faktorer foranlediger Kommissionen til at fastslå, at nedgangen i den beregnede normale værdi vil virke i retning af at udligne, eller i det mindste i høj grad reducere, dumpingmargenen, omend det, som anført nedenfor, på ingen måde er klart, om eksporten i betragtning af nedgangen i efterspørgslen vil stige igen, hvis gældende foranstaltninger ophæves. Desuden fremstiller den eneste kinesiske producent, som er i stand til at tilbyde vævede stoffer af natursilke til farvebånd til skrivemaskiner, mere end 35 andre varer ud over nævnte farvebånd, og det er derfor ikke sandsynligt, at han vil være interesseret i den pågældende vare, for hvilken efterspørgslen er faldet betydeligt.Endvidere skal det anføres, at ifølge oplysninger fra den kinesiske producent, er hans samlede produktion bestemt for det kinesiske marked, og det er ikke sandsynligt, at produktionen vil blive forøget for at forsyne EF-markedet; det vil således ikke være rentabelt at udskifte væve i betragtning af den højere fortjeneste, der kan opnås på andre silkevarer på baggrund af den faldende efterspørgsel efter den pågældende vare.(16) EF-producenten erkendte, at der ikke forelå nogen dokumentation for import fra Kina af den pågældende vare mellem november 1989 og den 1. oktober 1995, dvs. siden før indførelsen af antidumpingforanstaltningerne i 1990, omend det blev gjort gældende, at foranstaltningerne blev omgået på flere forskellige måder, f.eks. ved forsendelse via tredjelande med urigtig oprindelsesangivelse, fejlagtig varebeskrivelse og manipulering af de vægtgrænser, der indgår i definitionen af den pågældende vare.Det anførtes endvidere, at der var tegn på, at den kinesiske producent stadig var interesseret i EF-markedet.For det første var der tilsyneladende afgivet tilbud fra en anden kinesisk eksportør på salg til EF-markedet af vævede stoffer af natursilke til farvebånd til skrivemaskiner af kinesisk oprindelse. Desuden gav de dårlige finansielle resultater, der angiveligt kendetegnede den kinesiske silkeindustri, anledning til at formode, at der igen kunne blive tale om skadevoldende dumping, hvis foranstaltningerne ophører. Der henvistes også til flere andre tilbud og transaktioner som tilgik Fællesskabet via Schweiz til priser, der var lavere end den normale værdi for den kinesiske vare.For det andet anfægtede EF-producenten det synspunkt, at den eneste kinesiske producents, samlede produktion udelukkende var beregnet for det kinesiske marked, idet han angiveligt havde dokumentation for, at den kinesiske vare solgtes i USA. Overskydende kapacitet i den kinesiske silkeindustri og den nylige bilaterale aftale mellem EF og Kina, som ikke omfatter den pågældende vare, fremhævedes desuden som begrundelse for, at eksport af vævede stoffer af natursilke til farvebånd til skrivemaskiner vil være af interesse for den kinesiske producent. En genoptagelse af denne eksport vil indebære skadevoldende dumping, og antidumpingforanstaltninger er det eneste middel til beskyttelse herimod. Endelig fremførtes den kinesiske anmodning om en fornyet undersøgelse i august 1991 og tilpasningen af pristilsagnet i februar 1994 på den kinesiske eksportørs anmodning som bevis for fortsat interesse i EF-markedet.(17) Kommissionen undersøgte disse påstande, men kan ikke godtage dem.Der blev ikke fremlagt beviser for påstanden om omgåelse. Hvad specielt angår import via Schweiz blev det fastslået, at der ikke var tale om vævede stoffer af natursilke til farvebånd til skrivemaskiner, eftersom forskriften om en længde på 220 yards pr. rulle ikke var opfyldt, hvilket EF-producenten erkendte.Hvad angår en anden kinesisk eksportørs tilbud konstateredes det, at de ikke var relevante: ifølge selve klagen er det pågældende eksportselskab således ikke bemyndiget til at varetage eksport af den pågældende vare.Med hensyn til mulige salg på det amerikanske marked og de potentielle virkninger af overskydende kapacitet i den kinesiske silkeindustri erindrer Kommissionen om, at ifølge de oplysninger, den er i besiddelse af, er den samlede produktion fra den eneste kinesiske producent bestemt for salg på hjemmemarkedet. Uanset disse modstridende oplysninger om eksportsalget til tredjelande fastholder Kommissionen imidlertid ovennævnte synspunkt, nemlig at en forøgelse af den kinesiske produktion med henblik på eksport til Fællesskabet, hvor efterspørgslen er faldet betydeligt, er usandsynlig i betragtning af det nuværende stadium i varens livscyklus og de omkostninger, der er forbundet med at omlægge produktionen til den pågældende vare set i forhold til det højere afkast, der kan opnås på andre silkevarer. I betragtning af sammensætningen af den kinesiske producents produktion kan han desuden næppe anses for at være afhængig af produktionen og salget af vævede stoffer af natursilke til farvebånd til skrivemaskiner.Den kinesiske anmodning om en fornyet undersøgelse og tilpasningen af pristilsagnet kan ikke særskilt betragtet tages som bevis for, at der foreligger en trussel om, at der igen vil blive forvoldt skade, navnlig eftersom den pågældende vare ikke er importeret til Fællesskabet siden 1989, dvs. før indførelsen af foranstaltninger.2. Fornyet skade (18) EF-producenten gjorde gældende, at antidumpingforanstaltningerne fortsat var nødvendige for at hindre, at der igen forvoldtes skade i perioden indtil det pågældende selskab, som er lille, havde afsluttet en igangværende omstrukturering. Selv om man arbejdede på en diversificering af produktionen til fordel for andre varer end vævede stoffer af natursilke til farvebånd til skrivemaskiner, var omlægningen angiveligt endnu ikke afsluttet, og produktionen af samme vare var fortsat af afgørende betydning for Spinnhüttes overlevelse.(19) Det skal i den forbindelse først anføres, at formålet med antidumpingforanstaltninger ikke er at lette EF-erhvervsgrenens omstrukturering, men at fjerne de handelsfordrejende virkninger af skadevoldende dumping og dermed gøre det muligt for EF-erhvervsgrenen at konkurrere på lige vilkår med dumpingimporten.Endvidere skal det påpeges, at der ikke har fundet import sted siden november 1989, og der kan derfor ikke siden da være forvoldt skade for EF-erhvervsgrenen som følge af dumpingimport af den pågældende vare.Eftersom EF-producenten og den kinesiske producent er de eneste to producenter i verden, der fremstiller vævede stoffer af natursilke til farvebånd til skrivemaskiner, har EF-producenten haft monopol i Fællesskabet siden 1989.Det er derfor klart, at en genoptagelse af importen vil påvirke Spinnhüttes stilling på markedet som følge af øget konkurrence. Som anført ovenfor er det imidlertid ikke sandsynligt, at eksporten af den pågældende vare til dumpingpriser vil blive genoptaget, hvis foranstaltningerne ophæves.(20) Eftersom EF-producenten er af den formening, at der sandsynligvis igen vil finde skadevoldende dumping sted, hvis gældende foranstaltninger bortfalder, anmodede han endelig om, at forordning (EØF) nr. 3200/90 om indførelse af en endelig told opretholdes med omgående suspension af foranstaltningerne i henhold til artikel 14, stk. 4, i forordning (EF) nr. 384/96.Kommissionen kan ikke imødekomme denne anmodning. Da bestemmelserne i artikel 14, stk. 4, i forordning (EF) nr. 384/96 er møntet på en helt anden situation, kan de ikke anvendes under de omstændigheder, der kendetegner denne procedure.G. KONKLUSION (21) På baggrund af ovenstående konkluderer Kommissionen, at der ikke foreligger beviser for, at der foreligger en aktuel risiko for, at antidumpingforanstaltningernes bortfald vil medføre, at der igen vil blive forvoldt skade som følge af dumpingimport fra Kina. Det må således anses for sandsynligt, at EF-erhvervsgrenen fortsat vil være udsat for vanskeligheder, ikke på grund af import fra Kina, men som følge af de substituerende varer og væksten i efterspørgslen efter tekstbehandlingsanlæg og PC'ere, som uundgåeligt fortsat vil mindske salget af konventionnelle skrivemaskiner, der anvender farvebånd af stof.(22) På baggrund af navnlig nedgangen i efterspørgslen efter den pågældende vare, den tilsyneladende genskabelse af rentabilitet og det forhold, at det må anses for usandsynligt, at der igen vil finde skadevoldende dumping sted, bør gældende foranstaltninger derfor bortfalde.(23) Kommissionen underrettede interesserede parter, herunder EF-erhvervsgrenen, om sine konklusioner. Efter at være blevet underrettet om ovenstående kendsgerninger og konklusioner fremsatte repræsentanter for EF-erhvervsgrenen yderligere bemærkninger, både skriftligt og mundtligt, vedrørende virkningerne af den pågældende import fra Kina på EF-erhvervsgrenen. Der blev imidlertid ikke fremlagt oplysninger eller fremført argumenter, som efter en gennemgang heraf kunne give anledning til at ændre ovennævnte konklusioner.(24) Medlemsstaterne rejste ingen indvendinger mod at afslutte proceduren -TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:Eneste artikel Antidumpingproceduren vedrørende importen af vævede stoffer af natursilke til farvebånd til skrivemaskiner henhørende under KN-kode ex 5007 10 00, ex 5007 20 11, ex 5007 20 19 og ex 5007 20 21 og med oprindelse i Folkerepublikken Kina afsluttes.Udfærdiget i Bruxelles, den 27. maj 1998.På Kommissionens vegneLeon BRITTANNæstformand(1) EFT L 56 af 6. 3. 1996, s. 1.(2) EFT L 128 af 30. 4. 1998, s. 18.(3) EFT L 209 af 2. 8. 1988, s. 1.(4) EFT L 174 af 7. 7. 1990, s. 27.(5) EFT L 306 af 6. 11. 1990, s. 21.(6) EFT C 12 af 18. 1. 1992, s. 5.(7) EFT C 291 af 4. 11. 1995, s. 20.(8) EFT L 104 af 6. 5. 1995, s. 2.


title: Rådets afgørelse (EU) 2015/2399 af 26. oktober 2015 om undertegnelse på Den Europæiske Unions vegne og om midlertidig anvendelse af aftalen mellem Den Europæiske Union og Republikken Colombia om visumfritagelse for kortvarige ophold

text:
               19.12.2015

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 333/1

         RÅDETS AFGØRELSE (EU) 2015/2399
   af 26. oktober 2015
   om undertegnelse på Den Europæiske Unions vegne og om midlertidig anvendelse af aftalen mellem Den Europæiske Union og Republikken Colombia om visumfritagelse for kortvarige ophold
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 77, stk. 2, litra a), sammenholdt med artikel 218, stk. 5,
   under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 509/2014 (1) blev henvisningen til Republikken Colombia overført fra bilag I til bilag II til Rådets forordning (EF) nr. 539/2001 (2).

               (2)

               Denne henvisning til Republikken Colombia ledsages af en fodnote, hvoraf det fremgår, at fritagelsen for visumpligten finder anvendelse fra datoen for ikrafttrædelsen af en aftale om visumfritagelse, der skal indgås med Den Europæiske Union.

               (3)

               I medfør af forordning (EU) nr. 509/2014 vurderede Kommissionen situationen i Republikken Colombia på grundlag af kriterierne i nævnte forordning. Den 29. oktober 2014 vedtog Kommissionen en rapport, hvori den konkluderede, at de betydelige forbedringer i Republikken Colombias økonomiske, sociale og sikkerhedsmæssige situation de senere år kan begrunde, at colombianske statsborgere fritages for visumkravet ved rejser til Den Europæiske Union.

               (4)

               Rådet vedtog den 19. maj 2015 en afgørelse om bemyndigelse af Kommissionen til at indlede forhandlinger med Republikken Colombia om en aftale mellem Den Europæiske Union og Republikken Colombia om visumfritagelse for kortvarige ophold (»aftalen«).

               (5)

               Forhandlinger om aftalen blev afholdt den 20. maj 2015 og blev afsluttet ved paraferingen af aftalen den 9. juni 2015.

               (6)

               Aftalen bør undertegnes og de erklæringer, der er knyttet til aftalen, bør godkendes på vegne af Unionen. Aftalen bør anvendes midlertidigt fra dagen efter datoen for dens undertegnelse indtil afslutningen af procedurerne for dens indgåelse.

               (7)

               Denne afgørelse udgør en udvikling af de bestemmelser i Schengenreglerne, som Det Forenede Kongerige ikke deltager i, jf. Rådets afgørelse 2000/365/EF (3); Det Forenede Kongerige deltager derfor ikke i vedtagelsen af denne afgørelse, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Det Forenede Kongerige.

               (8)

               Denne afgørelse udgør en udvikling af de bestemmelser i Schengenreglerne, som Irland ikke deltager i, jf. Rådets afgørelse 2002/192/EF (4); Irland deltager derfor ikke i vedtagelsen af denne afgørelse, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Irland —

         VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   Der gives herved bemyndigelse til undertegnelse på Unionens vegne af aftalen mellem Den Europæiske Union og Republikken Colombia om visumfritagelse for kortvarige ophold (»aftalen«) med forbehold af indgåelse af aftalen.
   Teksten til aftalen er knyttet til denne afgørelse.
   Artikel 2
   De erklæringer, der er knyttet til denne afgørelse, godkendes på Unionens vegne.
   Artikel 3
   Formanden for Rådet bemyndiges herved til at udpege den eller de personer, der er beføjet til at undertegne aftalen på Unionens vegne.
   Artikel 4
   Aftalen anvendes midlertidigt fra dagen efter datoen for dens undertegnelse (5) indtil afslutningen af procedurerne for dens indgåelse.
   Artikel 5
   Denne afgørelse træder i kraft på dagen for vedtagelsen.

      Udfærdiget i Luxembourg, den 26. oktober 2015.

            På Rådets vegne

         C. DIESCHBOURG

            Formand

      (1)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 509/2014 af 15. maj 2014 om ændring af Rådets forordning (EF) nr. 539/2001 om fastlæggelse af listen over de tredjelande, hvis statsborgere skal være i besiddelse af visum ved passage af de ydre grænser, og listen over de tredjelande, hvis statsborgere er fritaget for dette krav (EUT L 149 af 20.5.2014, s. 67).

      (2)  Rådets forordning (EF) nr. 539/2001 af 15. marts 2001 om fastlæggelse af listen over de tredjelande, hvis statsborgere skal være i besiddelse af visum ved passage af de ydre grænser, og listen over de tredjelande, hvis statsborgere er fritaget for dette krav (EFT L 81 af 21.3.2001, s. 1).

      (3)  Rådets afgørelse 2000/365/EF af 29. maj 2000 om anmodningen fra Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland om at deltage i visse bestemmelser i Schengenreglerne (EFT L 131 af 1.6.2000, s. 43).

      (4)  Rådets afgørelse 2002/192/EF af 28. februar 2002 om anmodningen fra Irland om at deltage i visse bestemmelser i Schengenreglerne (EFT L 64 af 7.3.2002, s. 20).

      (5)  Datoen for aftalens undertegnelse offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende på foranledning af Generalsekretariatet for Rådet.


Avis juridique important

|

31986D0565

86/565/EØF: Kommissionens afgørelse af 19. november 1986 om ændring af afgørelse 73/351/EØF om nedsættelse af et rådgivende toldudvalg

EF-Tidende nr. L 331 af 25/11/1986 s. 0018

*****  KOMMISSIONENS  AFGOERELSE  af 19. november 1986  om aendring af afgoerelse 73/351/EOEF om nedsaettelse af et raadgivende toldudvalg  (86/565/EOEF)  KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE  FAELLESSKABER HAR -  under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab, og  ud fra foelgende betragtninger:  Med det formaal at indhente udtalelser fra erhvervene og forbrugerne om problemer i forbindelse med toldunionens gennemfoerelse har Kommissionen ved afgoerelse 73/351/EOEF (1), senest aendret ved afgoerelse 83/111/EOEF (2), nedsat et raadgivende toldudvalg;  for at sikre at udvalget er repraesentativt, boer antallet af dets medlemmer foroeges med to som foelge af Spaniens og Portugals tiltraedelse;  henset til arten af deres faglige aktiviteter er gruppen af toldklarerere og toldkommissaerer (herunder speditoerer) i saerlig grad kvalificeret til at bidrage til udvalgets arbejde; de to supplerende poster boer derfor tildeles denne  gruppe -  TRUFFET FOELGENDE AFGOERELSE:  Artikel 1  Artikel 3 i afgoerelse 73/351/EOEF affattes saaledes:  » Artikel 3  1. Udvalget bestaar af 40 medlemmer.  Det bestaar af repraesentanter for foelgende oekonomiske grupper: Industri, haandvaerk, landbrugsproducenter, handel, transport, bankvaesen, forsikringsvaesen, toldklarerere og toldkommissaerer (herunder speditoerer), turistorganisationer, arbejdsbevaegelser, forbrugerorganisationer og andre interessegrupper vedroerende toldspoergsmaal.  2. Pladserne fordeles saaledes:  - 4 til repraesentanter for industri,  - 1 til repraesentanter for haandvaerk,  - 4 til repraesentanter for landbruget (heraf 1 til repraesentanter for andelslandbruget og 1 til repraesentanter for landbrugslevnedsmiddelsektoren),  - 4 til repraesentanter for handelsorganisationer,  - 4 til repraesentanter for industri- og handelskamre,  - 1 til repraesentanter for jernbanetransportomraadet,  - 1 til repraesentanter for landevejstransportomraadet,  - 1 til repraesentanter for soetransportomraadet,  - 1 til repraesentanter for flodtransportomraadet,  - 1 til repraesentanter for lufttransportomraadet,  - 1 til repraesentanter for bankvaesen,  - 1 til repraesentanter for forsikringsvaesen,  - 5 til repraesentanter for toldklarerere og toldkommissaerer (herunder speditoerer),  - 2 til repraesentanter for turistorganisationer,  - 4 til repraesentanter for arbejdsbevaegelser,  - 3 til repraesentanter for forbrugerorganisationer (heraf 1 til repraesentanter for andelsbevaegelser),  - 2 til repraesentanter for andre interessegrupper vedroerende toldspoergsmaal.«  Artikel 2  Denne afgoerelse faar virkning fra den 19. november 1986.  Udfaerdigt i Bruxelles, den 19. november 1986.  Paa Kommissionens vegne  COCKFIELD  Naestformand  (1) EFT nr. L 321 af 22. 11. 1973, s. 37.  (2) EFT nr. L 66 af 12. 3. 1983, s. 23.


Avis juridique important

|

31986D0664

86/664/EØF: Rådets afgørelse af 22. december 1986 om indførelse af en konsultations- og samarbejdsprocedure på turistområdet

EF-Tidende nr. L 384 af 31/12/1986 s. 0052 - 0053 den finske specialudgave: kapitel 1 bind 2 s. 0069  den svenske specialudgave: kapitel 1 bind 2 s. 0069

RAADETS AFGOERELSE af 22. december  1986 om indfoerelse af en konsultations- og samarbejdsprocedure paa turistomraadet (86/664/EOEF)  RAADET FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR - under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab, saerlig  artikel 235, under henvisning til forslag fra Kommissionen(1), under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet(2), under henvisning til udtalelse fra Det oekonomiske og sociale Udvalg(3), og ud fra foelgende betragtninger: I henhold til artikel 2 i traktaten har Faellesskabet bl.a. til opgave at fremme en harmonisk  udvikling af den oekonomiske virksomhed i Faellesskabet som helhed, en varig og afbalanceret  ekspansion samt snaevrere forbindelser mellem de stater, som det forener; turismen kan bidrage til  virkeliggoerelsen af disse maal; i Raadets resolution af 10. april 1984 om en faellesskabspolitik paa turistomraadet(4) understreges  noedvendigheden af konsultationer mellem medlemsstaterne og Kommissionen om turisme; konsultationer er nyttige foranstaltninger til lettelse af samarbejdet mellem medlemsstaterne og  Kommissionen med henblik paa at virkeliggoere maalene i traktaten; det er vigtigt, at hver enkelt medlemsstat goer det muligt for de andre medlemsstater og  Kommissionen at drage fordel af dens erfaring paa turistomraadet; med henblik paa konsultationerne paa turistomraadet boer der sikres en informationsudveksling mellem  medlemsstaterne og Kommissionen; disse konsultationer boer ikke overlappe det arbejde, der foregaar i andre EF-organer - TRUFFET FOELGENDE AFGOERELSE: Artikel 1 Der nedsaettes under Kommissionen et raadgivende udvalg for turisme, i det foelgende  benaevnt udvalget. Det bestaar af medlemmer, der udpeges af de enkelte medlemsstater. Artikel 2 Udvalget har til opgave at lette informationsudveksling og konsultationer samt i givet  fald samarbejde inden for turisme, bl.a. for saa vidt angaar tjenesteydelser paa turistomraadet. Artikel 3 Med henblik paa de i artikel 2 omhandlede opgaver sender hver medlemsstat én gang om  aaret Kommissionen en rapport om de vigtigste foranstaltninger, som den har truffet, og, saa vidt  muligt, om de foranstaltninger, den agter at traeffe med hensyn til tjenesteydelser paa  turistomraadet, som kan have betydning for rejsende fra de oevrige medlemsstater. Kommissionen underretter de oevrige medlemsstater herom. Artikel 4 1.  Udvalget, der holder moede mindst én gang om aaret, foretager paa grundlag af de i  artikel 3 omhandlede rapporter en udveksling af synspunkter for i givet fald at lette det  fremtidige samarbejde mellem medlemsstaterne med henblik paa at tilstraebe de i artikel 2 naevnte  maal. 2.  Endvidere droefter udvalget paa anmodning af Kommissionen eller en medlemsstat ethvert spoergsmaal,  der kan have interesse for flere medlemsstater. 3.  Udvalget raadgiver ligeledes Kommissionen om ethvert spoergsmaal, hvorom denne anmoder om  udtalelse. 4.  De oplysninger og konsultationer, der er omhandlet i denne afgoerelse, er omfattet af  tavshedspligt. Artikel 5 Kommissionen varetager formandskabet i udvalget. Kommissionen varetager endvidere udvalgets sekretariatsforretninger. Udfaerdiget i Bruxelles, den 22. december 1986. Paa Raadets vegneG. SHAWFormand (1)EFT nr. C 114 15. 5. 1986, s. 8.  (2)Udtalelse afgivet den 12. december 1986 (endnu ikke offentliggjort i Tidende).  (3)EFT nr. C 328 af 22. 12. 1986, s. 1.  (4)EFT nr. C 115 af 30. 4. 1984, s. 1.


Avis juridique important

|

31997D0743

97/743/EF, Euratom: Rådets afgørelse af 27. oktober 1997 om beskikkelse af et medlem af Det Økonomiske og Sociale Udvalg

EF-Tidende nr. L 301 af 05/11/1997 s. 0016 - 0016

RÅDETS AFGØRELSE af 27. oktober 1997 om beskikkelse af et medlem af Det Økonomiske og Sociale Udvalg (97/743/EF, Euratom) RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 194,under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Atomenergifællesskab, særlig artikel 166,under henvisning til Rådets afgørelse 94/660/EF, Euratom af 26. september 1994 om beskikkelse af medlemmerne af Det Økonomiske og Sociale Udvalg for perioden fra den 21. september 1994 til den 20. september 1998 (1),i betragtning af, at en plads som medlem af ovennævnte udvalg er blevet ledig, efter at Werner Löw er trådt tilbage, hvilket Rådet blev underrettet om den 14. maj 1997,under henvisning til den kandidatliste, som den tyske regering har forelagt,efter at have indhentet udtalelse fra Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber -TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:Eneste artikel Renate Hornung-Draus beskikkes som medlem af Det Økonomiske og Sociale Udvalg som efterfølger for Werner Löw for den resterende del af dennes mandatperiode, dvs. indtil den 20. september 1998.Udfærdiget i Luxembourg, den 27. oktober 1997.På Rådets vegneR. GOEBBELSFormand(1) EFT L 257 af 5. 10. 1994, s. 20.


title: 2012/616/EU: Europa-Parlamentets afgørelse af 10. maj 2012 om decharge for gennemførelsen af budgettet for fællesforetagendet SESAR for regnskabsåret 2010

text:
               17.10.2012

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 286/349

         EUROPA-PARLAMENTETS AFGØRELSE
   af 10. maj 2012
   om decharge for gennemførelsen af budgettet for fællesforetagendet SESAR for regnskabsåret 2010
   (2012/616/EU)
   EUROPA-PARLAMENTET,

               —

               der henviser til det endelige årsregnskab for SESAR-fællesforetagendet for regnskabsåret 2010,

               —

               der henviser til Revisionsrettens beretning om SESAR-fællesforetagendets årsregnskab for regnskabsåret 2010, med fællesforetagendets svar (1),

               —

               der henviser til Rådets henstilling af 21. februar 2012 (06086/2012 — C7-0050/2012),

               —

               der henviser til artikel 319 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,

               —

               der henviser til Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 af 25. juni 2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (2), særlig artikel 185,

               —

               der henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1361/2008 af 16. december 2008 om ændring af forordning (EF) nr. 219/2007 om oprettelse af et fællesforetagende til udvikling af en ny generation af det europæiske lufttrafikstyringssystem (SESAR) (3), særlig artikel 4b,

               —

               der henviser til Kommissionens forordning (EF, Euratom) nr. 2343/2002 af 19. november 2002 om rammefinansforordning for de organer, der er omhandlet i artikel 185 i Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (4), særlig artikel 94,

               —

               der henviser til forretningsordenens artikel 77 og bilag VI,

               —

               der henviser til betænkning fra Budgetkontroludvalget og udtalelse fra Transport- og Turismeudvalget (A7-0114/2012),

               1.

               meddeler den administrerende direktør for SESAR-fællesforetagendet decharge for gennemførelsen af fællesforetagendets budget for regnskabsåret 2010;

               2.

               fremsætter sine bemærkninger i nedenstående beslutning;

               3.

               pålægger sin formand at sende denne afgørelse og beslutningen, der er en integrerende del heraf, til den administrerende direktør for SESAR-fællesforetagendet, Rådet, Kommissionen og Revisionsretten og drage omsorg for, at de offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende (L-udgaven).

            Formand

         Martin SCHULZ

            Generalsekretær

         Klaus WELLE

      (1)  EUT C 368 af 16.12.2011, s. 32.

      (2)  EFT L 248 af 16.9.2002, s. 1.

      (3)  EUT L 352 af 31.12.2008, s. 12.

      (4)  EFT L 357 af 31.12.2002, s. 72.
    ---documentbreak---

               17.10.2012

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 286/350

         EUROPA-PARLAMENTETS BESLUTNING
   af 10. maj 2012
   med bemærkningerne, der er en integrerende del af afgørelsen om decharge for gennemførelsen af budgettet for Fællesforetagendet SESAR for regnskabsåret 2010
   EUROPA-PARLAMENTET,

               —

               der henviser til det endelige årsregnskab for SESAR-fællesforetagendet for regnskabsåret 2010,

               —

               der henviser til Revisionsrettens beretning om SESAR-fællesforetagendets årsregnskab for regnskabsåret 2010, med fællesforetagendets svar (1),

               —

               der henviser til Rådets henstilling af 21. februar 2012 (06086/2012 — C7-0050/2012),

               —

               der henviser til artikel 319 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,

               —

               der henviser til Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 af 25. juni 2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (2), særlig artikel 185,

               —

               der henviser til Rådets forordning (EF) nr. 1361/2008 af 16. december 2008 om ændring af forordning (EF) nr. 219/2007 om oprettelse af et fællesforetagende til udvikling af en ny generation af det europæiske lufttrafikstyringssystem (SESAR) (3), særlig artikel 4b,

               —

               der henviser til de finansielle bestemmelser for SESAR-fællesforetagendet vedtaget af SESAR's bestyrelse den 28. juli 2009 (SESAR's finansielle bestemmelser),

               —

               der henviser til Kommissionens forordning (EF, Euratom) nr. 2343/2002 af 19. november 2002 om rammefinansforordning for de organer, der er omhandlet i artikel 185 i Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (4), særlig artikel 94,

               —

               der henviser til forretningsordenens artikel 77 og bilag VI,

               —

               der henviser til betænkning fra Budgetkontroludvalget og udtalelse fra Transport- og Turismeudvalget (A7-0114/2012),

               A.

               der henviser til, at SESAR-fællesforetagendet (»fællesforetagendet«) blev oprettet i februar 2007 for at forvalte SESAR-programmet (forskning i lufttrafikstyring i det fælles europæiske luftrum),

               B.

               der henviser til, at fællesforetagendet begyndte at arbejde uafhængigt i august 2007,

               C.

               der henviser til, at fællesforetagendet er ejer af alle materielle og immaterielle aktiver, som er skabt af fællesforetagendet eller overført til det med henblik på SESAR-projektets udviklingsfase i overensstemmelse med de specifikke aftaler, fællesforetagendet indgår med sine medlemmer,

               D.

               der henviser til, at Revisionsretten har fastslået, at den har fået rimelig sikkerhed for, at årsregnskabet for regnskabsåret 2010 er rigtigt, og at de underliggende transaktioner er lovlige og formelt rigtige,

               E.

               der henviser til, at Revisionsretten i april 2010 forelagde udtalelse nr. 2/2010 om SESAR-fællesforetagendets finansielle bestemmelser,

               F.

               der henviser til, at budgettet for SESAR-projektets udviklingsfase for 2008-2013 er 2 100 000 000 EUR,

               G.

               der henviser til, at det endelige budget for fællesforetagendet for regnskabsåret 2010 beløb sig til 143 000 000 EUR,

      Budget og økonomisk forvaltning

               1.

               noterer sig, at der på fællesforetagendets endelige budget for regnskabsåret 2010 var opført 135 000 000 EUR i forpligtelsesbevillinger og 143 000 000 EUR i betalingsbevillinger; tager endvidere til efterretning, at udnyttelsesgraden for forpligtelses- og betalingsbevillingerne lå på henholdsvis 97,3 % og 82,2 %;

               2.

               fastslår, at fællesforetagendet ifølge Revisionsretten ved udgangen af 2010 havde et positivt budgetresultat på 53 500 000 EUR, og at indestående på bankkonti udgjorde 57 200 000 EUR; bemærker, at denne situation er resultatet af:

                           —

                           bidrag fra medlemmerne: 55 600 000 EUR

                           —

                           budgetresultat det foregående år: 86 500 000 EUR

                           —

                           betalinger til fællesforetagendet: 84 900 000 EUR

                           —

                           fremførsel af bevillinger: 3 700 000 EUR;

               3.

               minder fællesforetagendet om, at denne situation er i modstrid med budgetprincippet om balance; noterer sig imidlertid fællesforetagendets svar til Revisionsretten, hvoraf det fremgår, at likviditetssaldoen for 2010 er nedbragt med 34 % i forhold til 2009, og at ud af de 55 600 000 EUR i bidrag fra medlemmer indgik 43 800 000 EUR i løbet af de sidste uger i 2010 for at sikre finansieringen af aktiviteter i 2011; opfordrer fællesforetagendet til at udvikle en handlingsplan med konkrete foranstaltninger og tidsfrister med henblik på at få budgettet bragt i balance og til at holde dechargemyndigheden underrettet om denne sag;

               4.

               understreger, at der ikke i henhold til artikel 6 i de finansielle bestemmelser for SESAR-fællesforetagendet kan indgås forpligtelse eller udstedes betalingsanvisning for en udgift ud over de bevillinger, der er godkendt i henhold til budgettet; er alvorligt bekymret over, at de godkendte udgifter på to budgetposter — administrative udgifter samt undersøgelser og udvikling — overskred budgetbevillingerne med henholdsvis 11 % og 9 %; bemærker, at fællesforetagendet mener, at det kun kan opføre de samlede betalingsbevillinger én gang i det samlede budget for 2007-2016 for ikke at overskride det samlede budgetloft i slutningen af SESAR-udviklingsfasen i 2016; minder fællesforetagendet om, at det skal overholde sine egne finansielle bestemmelser og forventer, at der ikke vil blive tilladt udgifter, der overskrider budgetbevillingerne, i de kommende regnskabsår;

      Interne kontrolsystemer

               5.

               bemærker, at fællesforetagendet i 2010 begyndte at anvende de regnskabssystemer (ABAC og SAP), som også Kommissionen anvender; beklager, at fællesforetagendets system til forvaltning af operationelle programmer ikke blev integreret i disse systemer til regnskabsføring, og at de bagvedliggende forretningsprocedurer ved udgangen af 2010 ikke var blevet godkendt af regnskabsføreren, som det kræves i fællesforetagendets finansielle bestemmelser;

               6.

               kan forstå fra fællesforetagendet, at det har udviklet et operativt programstyringssystem, som supplerer de finansielle og budgetmæssige oplysninger, og mener, at det har integreret sine systemer, så vidt det har været muligt i betragtning af begrænsningerne med hensyn til anvendelsen af ABAC og SAP; bemærker desuden, at fællesforetagendet planlagde gennemførelsen af »ABAC Assets« og »ABAC Contract« til slutningen af 2011, og at regnskabsførerens rapport vedrørende godkendelsen af de lokale systemer skulle afsluttes i 2011;

               7.

               opfordrer fællesforetagendet til at underrette dechargemyndigheden om:

                           —

                           arten af de begrænsninger, som fællesforetagendet oplever i forbindelse med dets brug af ABAC og SAP

                           —

                           godkendelsessituationen vedrørende de bagvedliggende forretningsprocedurer og navnlig vedrørende de lokale systemer;

               8.

               opfordrer ikke desto mindre indtrængende fællesforetagendet til at integrere sine systemer til regnskabsføring (ABAC og SAP) i det operative programstyringssystem, så det giver mulighed for at fordele omkostningerne på specifikke arbejdspakker og identificere finansieringskilder til operationelle omkostninger;

      Projektstyring

               9.

               anerkender på grundlag af fællesforetagendets årlige aktivitetsrapport for 2010, at SESAR-programmet omfattede 304 projekter, hvoraf 171 påbegyndtes i 2009, mens yderligere 114 projekter blev iværksat i 2010; tager til efterretning, at 80,9 % af projekterne befinder sig i udførelsesfasen, med undtagelse af de projekter, der er blevet annulleret (3) eller udsat (10); noterer sig, at fællesforetagendet for hvert annulleret eller udsat projekt har fremlagt begrundelser og forklaret, hvilke korrigerende foranstaltninger der er iværksat; noterer sig navnlig med hensyn til de på nuværende tidspunkt udsatte projekter, at:

                           —

                           ca. 60 % vedrører aktiviteter, der kræver, at andre projekter kommer med færdige resultater, før de kan genstartes

                           —

                           ca. 20 % vedrører projekter, der mangler en pålidelig kobling til andre programaktiviteter;

                     noterer sig, at de resterende 20 % er udsat på grund af mangel på en tydelig forbindelse med det fremtidige aktivitetskoncept eller på grund af manglende tilknytning til masterplanen;

               10.

               opfordrer indtrængende fællesforetagendet til fortsat at underrette dechargemyndigheden om, hvor langt man er nået med gennemførelsen af projekterne i SESAR-programmet og fremlægge de opnåede resultater;

      Præstation

               11.

               opfordrer Kommissionen og medlemsstaterne til at øge effektiviteten af, hvordan bestemmelserne om det fælles europæiske luftrum anvendes, med det formål at øge effektiviteten af investeringerne i SESAR-projektet;

               12.

               gør opmærksom på princippet om ansvarlig økonomisk forvaltning og understreger betydningen af fællesforetagendet for det fælles europæiske luftrum;

               13.

               konstaterer på baggrund af den årlige aktivitetsrapport, at der blev foretaget en omfattende gennemgang af SESAR-programgennemførelsen, og at konklusionerne på denne gjorde det tydeligt, at der er behov for at opdele programmets overordnede mål i mere tekniske og operationelle mål, der detaljeret fastlægger, hvad der skal gøres, af hvem og hvornår, og dermed klart fastlægge, hvilke godkendte SESAR-projektleverancer, der kan bidrage til målene for SESAR-udviklingsfasen samt til de specifikke strategimål for 2012; opfordrer fællesforetagendet til at udvikle en handlingsplan med konkrete foranstaltninger og tidsfrister for behandling af resultaterne af den omfattende gennemgang;

               14.

               bemærker desuden, at det ved udgangen af 2009 blev besluttet at skabe en fælles gennemførelsesramme for SESAR med henblik på at muliggøre passende program-/projektstyring ved hjælp af strømlinede overvågnings- og kontrolaktiviteter; bemærker, at gennemførelsesrammen blev endeligt defineret ved udgangen af 2010, og at 85 % af den er gennemført og anvendt; opfordrer fællesforetagendet til at underrette dechargemyndigheden om status for gennemførelsen og anvendelsen af gennemførelsesrammen samt for de opnåede resultater;

               15.

               erkender, at Kommissionen udførte den første midtvejsevaluering af fællesforetagendet i 2010; bemærker, at evalueringen fastslår, at fællesforetagendet er i stand til at give den bedste respons på luftrumsbrugernes og luftfartstjenesteudøvernes behov; mener ikke desto mindre, at midtvejsevalueringer og evalueringer bør udføres af eksterne og uafhængige eksperter;

      Intern revision

               16.

               bifalder, at fællesforetagendets administrerende direktør ved udgangen af 2010 oprettede en intern revisionsfunktion, udpegede fællesforetagendets tidligere interne revisor til at påtage sig rollen som intern revisor og godkendte det interne revisionsprogram for 2011;

               17.

               anerkender på baggrund af det endelige årsregnskab, at fællesforetagendet undertegnede en rammekontrakt om revision i maj 2010;

               18.

               bifalder, at fællesforetagendet og Kommissionen har taget skridt til at sikre en klarere definition af henholdsvis Kommissionens Interne Revisionstjeneste (IAS) og fællesforetagendets interne revisionsfunktions operationelle roller; noterer sig dog, at fællesforetagendets vedtægter ikke er blevet ændret;

               19.

               bemærker med tilfredshed, at IAS har påtaget sig ansvaret i henhold til den almindelige finansforordning som fællesforetagendets interne revisor, og at fællesforetagendets bestyrelse tilsvarende har ændret chartret for sin interne revisionsfunktion;

      For sen betaling af medlemskontingenter

               20.

               er bekymret over, at sidste frist for betaling af kontante bidrag fra medlemmerne til fællesforetagendet ikke er blevet overholdt; noterer sig, at forsinkelsen af betalinger ligger mellem 12 og 113 dage, og at to medlemmer slet ikke havde betalt bidrag ved udgangen af 2010; bemærker fællesforetagendets svar om, at disse bidrag blev modtaget i begyndelsen af 2011;

      Horisontale bemærkninger om fællesforetagender

               21.

               understreger, at Kommissionen indtil videre har oprettet syv fællesforetagender i henhold til artikel 187 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde; konstaterer, at seks fællesforetagender (IMI, Artemis, ENIAC, Clean Sky, BCB og ITER-F4E) ligger inden for forskningsområdet under Kommissionens GD for Forskning og GD for Informationssamfundet, mens ét har til opgave at udvikle det nye lufttrafikstyringssystem (SESAR) på transportområdet, hvis aktiviteter overvåges af GD for Mobilitet og Transport;

               22.

               bemærker, at de samlede vejledende ressourcer, der skønnes at være nødvendige for fællesforetagenderne i deres levetid, udgør 21 793 000 000 EUR;

               23.

               bemærker, at det samlede EU-bidrag, som skønnes nødvendigt for fællesforetagenderne i deres levetid, udgør 11 489 000 000 EUR;

               24.

               bemærker, at Unionens samlede bidrag til fællesforetagendernes budget i regnskabsåret 2010 udgjorde 505 000 000 EUR;

               25.

               opfordrer Kommissionen til hvert år at stille konsoliderede oplysninger om den samlede årlige finansiering fra Unionens almindelige budget for de enkelte fællesforetagender til rådighed for dechargemyndigheden for at sikre gennemsigtighed og klarhed vedrørende brugen af Unionens midler og genoprette tilliden blandt de europæiske skatteydere;

               26.

               glæder sig over ARTEMIS' initiativ om at medtage oplysninger om overvågning og revision af sine igangværende projekter i sin årlige aktivitetsrapport; mener, at dette er en praksis, som de øvrige fællesforetagender følge;

               27.

               erindrer om, at fællesforetagender er offentlig-private partnerskaber, og at offentlige og private interesser dermed hænger sammen; mener, at man under disse omstændigheder ikke bør afvise muligheden af, at der kan opstå interessekonflikter, men at disse skal håndteres korrekt; opfordrer derfor fællesforetagenderne til at informere dechargemyndigheden om de kontrolmekanismer, der findes inden for deres respektive strukturer, med henblik på at give mulighed for en korrekt administration og forebyggelse af interessekonflikter;

               28.

               bemærker, at fællesforetagenderne med fællesforetagendet for ITER og Fusionsenergiudvikling som en bemærkelsesværdig undtagelse er forholdsvis små strukturer, der er koncentreret rent geografisk; mener derfor, at de bør lægge deres ressourcer sammen, når dette er muligt;

               29.

               opfordrer Revisionsretten til at tilsende dechargemyndigheden en opfølgning på de bemærkninger, den er fremkommet med til de enkelte fællesforetagender i deres respektive årlige aktivitetsrapporter for regnskabsåret 2011;

               30.

               opfordrer Revisionsretten til inden for en rimelig frist at tilsende Parlamentet en særberetning om merværdien ved oprettelsen af fællesforetagender med henblik på at sikre en effektiv gennemførelse af Unionens programmer for forskning, teknologisk udvikling og demonstration; bemærker endvidere, at den samme beretning bør indeholde en vurdering af effektiviteten af fællesforetagendernes oprettelse.

      (1)  EUT C 368 af 16.12.2011, s. 32.

      (2)  EFT L 248 af 16.9.2002, s. 1.

      (3)  EUT L 352 af 31.12.2008, s. 12.

      (4)  EFT L 357 af 31.12.2002, s. 72.