title: 2006/25/EF,Euratom: Kommissionens afgørelse af  23. december 2005  om ændring af Kommissionens forretningsorden

text:
               24.1.2006

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 19/20

      KOMMISSIONENS AFGØRELSE

   af 23. december 2005
   om ændring af Kommissionens forretningsorden
   (2006/25/EF, Euratom)
   KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR —
   under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 218, stk. 2,
   under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Atomenergifællesskab, særlig artikel 131,
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Union, særlig artikel 28, stk. 1, og artikel 41, stk. 1 —
   TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   Kommissionens bestemmelser om indretningen af det overordnede hurtige varslingssystem ARGUS, der er knyttet som bilag til denne afgørelse, indsættes herved i Kommissionens forretningsorden (1) som et bilag hertil.
   Artikel 2
   Denne afgørelse træder i kraft den 1. januar 2006.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 23. december 2005.

            På Kommissionens vegne

         José Manuel BARROSO

            Formand

      (1)  EFT L 308 af 8.12.2000, s. 26. Senest ændret ved Kommissionens afgørelse 2005/960/EF, Euratom (EUT L 347 af 30.12.2005, s. 83).

      BILAG
      KOMMISSIONENS BESTEMMELSER OM INDRETNINGEN AF DET OVERORDNEDE HURTIGE VARSLINGSSYSTEM ARGUS
      Ud fra følgende betragtninger:

                  (1)

                  Det er hensigtsmæssigt, at Kommissionen indretter et overordnet hurtigt varslingssystem kaldet ARGUS for på sine kompetenceområder at forbedre sine muligheder for at reagere hurtigt, effektivt og på koordineret vis i tilfælde af multisektorale krisesituationer, der berører flere politikområder og kræver en indsats på fællesskabsplan, uanset årsagen til disse kriser.

                  (2)

                  Systemet bør indledningsvis baseres på et internt kommunikationsnetværk, der gør det muligt for Kommissionens generaldirektorater og tjenestegrene at dele vigtige oplysninger i en krisesituation.

                  (3)

                  Systemet vil blive taget op til revision i lyset af de indhøstede erfaringer og den teknologiske udvikling for at sikre sammenkoblingen og koordineringen med de eksisterende specialiserede netværk.

                  (4)

                  Det er nødvendigt at fastlægge en passende koordineringsprocedure til vedtagelse af beslutninger og håndtering af en hurtig, koordineret og sammenhængende indsats fra Kommissionens side i tilfælde af en større multisektoral krisesituation, idet denne procedure dog skal være tilstrækkelig fleksibel og skal kunne tilpasses de specifikke behov og omstændigheder i forbindelse med en bestemt krise og samtidig skal respektere de eksisterende politikinstrumenter til håndtering af bestemte kriser.

                  (5)

                  Systemet skal respektere de karakteristika, den ekspertise, de arrangementer og det kompetenceområde, der kendetegner Kommissionens eksisterende sektorspecifikke varslingssystemer, der sætter Kommissionens tjenestegrene i stand til at reagere på krisesituationer inden for Fællesskabets forskellige aktivitetsområder, og det skal ligeledes overholde det generelle subsidiaritetsprincip.

                  (6)

                  Eftersom kommunikation udgør et af de mest centrale elementer i enhver krisestyring, skal der lægges særlig vægt på at informere offentligheden og kommunikere effektivt med borgerne gennem medierne og Kommissionens forskellige kommunikationsværktøjer og informationstjenester fra Bruxelles og/eller det mest hensigtsmæssige sted.

            Artikel 1
      ARGUS-systemet
      1.   Der indrettes et overordnet hurtigt varslings- og reaktionssystem kaldet ARGUS for at forbedre Kommissionens evne til at reagere hurtigt, effektivt og på samordnet vis på multisektorale krisesituationer, der berører flere politikområder og kræver en indsats på fællesskabsplan, uanset årsagen til disse kriser.
      2.   ARGUS skal bestå af:

                  a)

                  et internt kommunikationsnetværk

                  b)

                  en særlig koordineringsprocedure, der kan aktiveres i tilfælde af en større multisektoral krise.

            3.   Disse bestemmelser påvirker ikke anvendelsen af Kommissionens afgørelse 2003/246/EF om operationelle procedurer for forvaltning af krisesituationer.
      Artikel 2
      ARGUS-informationsnetværket
      1.   Det interne kommunikationsnetværk skal være en permanent platform, der giver Kommissionens generaldirektorater og tjenestegrene mulighed for hurtigt at udveksle relevante oplysninger om multisektorale kriser, der enten allerede er ved at opstå, eller som truer med at opstå i en forudseelig eller umiddelbar fremtid, og at koordinere den respons, der vil være hensigtsmæssigt inden for rammerne af Kommissionens kompetence.
      2.   Netværkets kernemedlemmer er: Generalsekretariatet, Generaldirektoratet for Presse og Kommunikation, inkl. Talsmandsgruppen, Generaldirektoratet for Miljø, Generaldirektoratet for Sundhed og Forbrugerbeskyttelse, Generaldirektoratet for Retfærdighed, Frihed og Sikkerhed, Generaldirektoratet for Eksterne Forbindelser, Generaldirektoratet for Humanitær Bistand, Generaldirektoratet for Personale og Administration, Generaldirektoratet for Handel, Generaldirektoratet for Informationsteknologi, Generaldirektoratet for Beskatning og Toldunion, Det Fælles Forskningscenter og Den Juridiske Tjeneste.
      3.   Andre generaldirektorater og tjenestegrene kan optages i netværket, hvis de anmoder herom, forudsat at de opfylder de minimumskrav, der er angivet i stk. 4.
      4.   De generaldirektorater og tjenestegrene, der deltager i netværket, skal udpege en ARGUS-korrespondent og indføre passende vagtordninger, således at tjenestegrenen altid kan kontaktes og reagere hurtigt i tilfælde af en krise, der kræver en indsats fra tjenestegrenens side. Systemet vil blive indrettet på en sådan måde, at dette kan foregå med de eksisterende menneskelige ressourcer.
      Artikel 3
      Koordinationsproces i tilfælde af en større krise
      1.   I tilfælde af en større multisektoral krise eller en forudseelig eller umiddelbar trussel herom kan formanden på eget initiativ eller efter at være blevet underrettet herom eller opfordret hertil af et medlem af Kommissionen beslutte at aktivere en særlig koordineringsproces. Formanden afgør ligeledes tildelingen af det politiske ansvar for Kommissionens reaktion på denne krise. Han kan vælge selv at tage ansvaret eller at tildele det til et medlem af Kommissionen.
      2.   Som led i dette ansvar skal vedkommende lede og koordinere Kommissionens respons på krisen, repræsentere Kommissionen over for de øvrige institutioner og være ansvarlig for kontakten til offentligheden. Dette vil ikke påvirke den eksisterende kompetence- og mandatfordeling i kollegiet.
      3.   Generalsekretariatet vil under ledelse af formanden eller af det medlem af Kommissionen, der har fået tildelt ansvaret, aktivere den særlige operative krisestyringsstruktur kaldet krisekoordinationsudvalget, der er beskrevet i artikel 4.
      Artikel 4
      Krisekoordinationsudvalget
      1.   Krisekoordinationsudvalget er en særlig operationel krisestyringsstruktur, der indrettes med det formål at lede og koordinere Kommissionens reaktion på krisen, og som består af repræsentanter for alle relevante generaldirektorater og tjenestegrene. Som hovedregel skal de i artikel 2, stk. 2, nævnte generaldirektorater og tjenestegrene være repræsenteret i krisekoordinationsudvalget sammen med andre generaldirektorater og tjenestegrene, der måtte være berørt af den pågældende krise. Krisekoordinationsudvalget vil trække på tjenestegrenenes eksisterende ressourcer og øvrige midler.
      2.   Krisekoordinationsudvalgets formand skal være vicegeneralsekretæren med ansvar for koordinering af politikkerne.
      3.   Krisekoordinationsudvalget skal især vurdere og følge situationens udvikling, identificere problemer og løsninger med henblik på at træffe de relevante beslutninger og foranstaltninger, sikre, at beslutningerne og foranstaltningerne føres ud i livet, og sikre, at der er sammenhæng og konsekvens i Kommissionens respons.
      4.   De beslutninger, der opnås enighed om i krisekoordinationsudvalget, vedtages af Kommissionen i overensstemmelse med de normale beslutningsprocedurer og gennemføres af generaldirektoraterne og via varslingssystemet.
      5.   Kommissionens tjenestegrene vil pligtskyldigt varetage styringen af de forskellige opgaver, der udføres som led i den del af indsatsen, der falder inden for deres respektive kompetenceområder.
      Artikel 5
      Procedurehåndbogen
      Der vil blive udarbejdet en procedurehåndbog med detaljerede bestemmelser om gennemførelsen af denne afgørelse.
      Artikel 6
      Kommissionen vil tage denne afgørelse op til revision i lyset af de indhøstede erfaringer og den teknologiske udvikling senest et år efter afgørelsens ikrafttræden og om nødvendigt træffe yderligere foranstaltninger i relation til ARGUS' funktionsmåde.


title: Europa-Parlamentets afgørelse (EU) 2015/1660 af 29. april 2015 om afslutningen af regnskaberne for Det Europæiske Institut for Ligestilling mellem Mænd og Kvinder for regnskabsåret 2013

text:
               30.9.2015

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 255/254

      EUROPA-PARLAMENTETS AFGØRELSE (EU) 2015/1660
      af 29. april 2015
      om afslutningen af regnskaberne for Det Europæiske Institut for Ligestilling mellem Mænd og Kvinder for regnskabsåret 2013
      EUROPA-PARLAMENTET,

                  —

                  der henviser til det endelige årsregnskab for Det Europæiske Institut for Ligestilling mellem Mænd og Kvinder for regnskabsåret 2013,

                  —

                  der henviser til Revisionsrettens beretning om årsregnskabet for Det Europæiske Institut for Ligestilling mellem Mænd og Kvinder for regnskabsåret 2013 med instituttets svar (1),

                  —

                  der henviser til Revisionsrettens erklæring (2) for regnskabsåret 2013 om regnskabernes rigtighed og de underliggende transaktioners lovlighed og formelle rigtighed, jf. artikel 287 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,

                  —

                  der henviser til Rådets henstilling af 17. februar 2015 om decharge til instituttet for gennemførelsen af budgettet for regnskabsåret 2013 (05304/2015 — C8-0054/2015),

                  —

                  der henviser til artikel 319 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,

                  —

                  der henviser til Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 af 25. juni 2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (3),

                  —

                  der henviser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 af 25. oktober 2012 om de finansielle regler vedrørende Unionens almindelige budget og om ophævelse af Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 (4), særlig artikel 208,

                  —

                  der henviser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1922/2006 af 20. december 2006 om oprettelse af et europæisk institut for ligestilling mellem mænd og kvinder (5), særlig artikel 15,

                  —

                  der henviser til Kommissionens forordning (EF, Euratom) nr. 2343/2002 af 19. november 2002 om rammefinansforordning for de organer, der er omhandlet i artikel 185 i forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (6),

                  —

                  der henviser til Kommissionens delegerede forordning (EU) nr. 1271/2013 af 30. september 2013 om rammefinansforordningen for de organer, der er omhandlet i artikel 208 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 (7), særlig artikel 108,

                  —

                  der henviser til forretningsordenens artikel 94 og bilag V,

                  —

                  der henviser til betænkning fra Budgetkontroludvalget og udtalelse fra Udvalget om Udvalget om Kvinders Rettigheder og Ligestilling (A8-0098/2015),

         1.

            noterer sig, at det endelige årsregnskab for Det Europæiske Institut for Ligestilling mellem Mænd og Kvinder ser ud som anført i bilaget til Revisionsrettens beretning;

         2.

            godkender afslutningen af regnskaberne for Det Europæiske Institut for Ligestilling mellem Mænd og Kvinder for regnskabsåret 2013;

         3.

            pålægger sin formand at sende denne afgørelse til direktøren for Det Europæiske Center for Ligestilling mellem Mænd og Kvinder, Rådet, Kommissionen og Revisionsretten og drage omsorg for, at den offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende (L-udgaven).

            Martin SCHULZ

               Formand

            Klaus WELLE

               Generalsekretær

         (1)  EUT C 442 af 10.12.2014, s. 167.

         (2)  Se fodnote 1.

         (3)  EFT L 248 af 16.9.2002, s. 1.

         (4)  EUT L 298 af 26.10.2012, s. 1.

         (5)  EUT L 403 af 30.12.2006, s. 9.

         (6)  EFT L 357 af 31.12.2002, s. 72.

         (7)  EUT L 328 af 7.12.2013, s. 42.


title: Kommissionens afgørelse af 14. december 2012 om ændring af Kommissionens afgørelse 2006/210/EF om nedsættelse af en gruppe af højtstående nationale reguleringseksperter og forlængelse af den højtstående gruppes mandat og anvendelsesperioden for afgørelse 2006/210/EF indtil den 31. oktober 2014

text:
               18.12.2012

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 390/7

         KOMMISSIONENS AFGØRELSE
   af 14. december 2012
   om ændring af Kommissionens afgørelse 2006/210/EF om nedsættelse af en gruppe af højtstående nationale reguleringseksperter og forlængelse af den højtstående gruppes mandat og anvendelsesperioden for afgørelse 2006/210/EF indtil den 31. oktober 2014
   2012/C 390/09
   KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Den højtstående gruppe af nationale reguleringseksperter (i det følgende benævnt »gruppen«) nedsat ved Kommissionens afgørelse 2006/210/EF (1) som ændret ved Kommissionens afgørelse 2010/63/EU (2) er en rådgivende gruppe bestående af højtstående nationale eksperter i smart regulering.

               (2)

               Kommissionens formand har tilkendegivet, at smart regulering (3) vil forblive højt på Kommissionens politiske dagsorden (4).

               (3)

               Et forum, der diskuterer smart regulering og fremmer samarbejde med medlemsstater om smart regulering, spiller en vigtig rolle for at bringe den dagsorden videre.

               (4)

               Gruppens mandat bør derfor forlænges indtil udgangen af denne Kommissions mandat.

               (5)

               I november 2010 oprettede Kommissionen en ny ramme for Kommissionens ekspertgrupper (5). Denne ramme bør tages i betragtning.

               (6)

               Afgørelse 2006/210/EF bør ændres og forlænges i overensstemmelse hermed —

         VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   Artikel 3 i afgørelse 2006/210/EF affattes således:

      »Artikel 3
      Sammensætning — Udnævnelse
      1.   Gruppen sammensættes af medlemsstaternes myndigheder. Medlemsstaterne har hver en repræsentant i gruppen. I særlige tilfælde, hvis der er delt forvaltningskompetence i den pågældende medlemsstat, kan en yderligere repræsentant udnævnes.
      2.   Medlemsstaterne udnævner deres repræsentanter blandt eksperter, som har kompetence indenfor de områder, der er omhandlet i artikel 2.
      3.   Medlemsstaternes repræsentanter udpeges for to år ad gangen med mulighed for forlængelse af mandatet. De forbliver medlemmer, indtil de udskiftes, eller deres mandat ophører. Mandatet kan fornyes.
      4.   Der kan vedtages regler om udnævnelse af et antal suppleanter svarende til antallet af medlemsstaternes repræsentanter. Suppleanter skal udnævnes på samme betingelser som medlemsstaternes repræsentanter, og de skal automatisk udskifte medlemmer, der er fraværende eller forhindrede i at deltage.
      5.   Medlemsstaternes repræsentanter, der ikke længere kan bidrage effektivt til gruppens arbejde, eller som udtræder af gruppen eller ikke opfylder betingelserne i stk. 3 i denne artikel eller i artikel 339 i traktaten, kan udskiftes for den resterende del af deres mandatperiode.
      6.   Personoplysninger vil blive indsamlet, behandlet og offentliggjort i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 45/2001.«

   Artikel 2
   Artikel 4, stk. 4, i afgørelse 2006/210/EF affattes således:

      »4.   Medlemmerne af ekspertgrupperne og deres repræsentanter samt de indbudte eksperter og observatører skal overholde reglerne om behandling af fortrolige oplysninger, som følger af traktaterne og gennemførelsesbestemmelserne hertil samt Kommissionens sikkerhedsforskrifter vedrørende beskyttelse af EU's klassificerede oplysninger i bilaget til Kommissionens afgørelse 2001/844/EF, EKSF, Euratom. Såfremt de tilsidesætter disse forpligtelser, kan Kommissionen træffe alle de nødvendige foranstaltninger.«

   I samme artikel affattes stk. 8 således:

      »8.   Kommissionen offentliggør alle relevante dokumenter (såsom dagsordener, referater og deltagernes bidrag) enten i registret over Kommissionens ekspertgrupper og andre lignende enheder eller via et link fra registret til et særligt websted, hvor disse oplysninger kan findes. Der skal være mulighed for at undlade offentliggørelse i tilfælde, hvor et dokuments udbredelse vil være til skade for beskyttelsen af en offentlig eller privat interesse, jf. artikel 4 i forordning (EF) nr. 1049/2001.«

   Artikel 3
   Artikel 5 i afgørelse 2006/210/EF affattes således:

      »Artikel 5
      Mødeudgifter
      1.   Der ydes ikke vederlag for det arbejde, der udføres af deltagerne i gruppens arbejde.
      2.   Deltagernes rejse- og opholdsudgifter i forbindelse med gruppens aktiviteter godtgøres af Kommissionen i overensstemmelse med de i Kommissionen gældende bestemmelser.
      3.   Disse udgifter godtgøres såfremt disponible bevillinger er til rådighed som led i den årlige procedure for tildeling af ressourcer.«

   Artikel 4
   Artikel 6, andet punktum, i afgørelse 2006/210/EF affattes således:
   »Den anvendes til den 31. oktober 2014.«
   Artikel 5
   Denne afgørelse træder i kraft den 31. december 2012.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 14. december 2012.

            På Kommissionens vegne

         José Manuel BARROSO

            Formand

      (1)  EUT L 76 af 15.3.2006, s. 3.

      (2)  EUT L 35 af 6.2.2010, s. 14.

      (3)  Meddelelse om smart regulering KOM(2010) 543.

      (4)  »Politiske retningslinjer for den næste Kommission«. Dokument blev forelagt for medlemmerne af Europa-Parlamentet den 15. september 2009.

      (5)  C(2010) 7649 final; SEC(2010) 1360 final.


title: Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 388/2010/EU af 7. juli 2010 om makrofinansiel bistand til Ukraine

text:
               14.7.2010

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 179/1

         EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS AFGØRELSE Nr. 388/2010/EU
   af 7. juli 2010
   om makrofinansiel bistand til Ukraine
   EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 212,
   under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
   efter den almindelige lovgivningsprocedure (1), og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Forbindelserne mellem Ukraine og Den Europæiske Union udvikles inden for rammerne af den europæiske naboskabspolitik. I 2005 aftalte Fællesskabet og Ukraine en handlingsplan under den europæiske naboskabspolitik, hvori der blev identificeret prioriteter på mellemlang sigt for forbindelserne mellem EU og Ukraine. Handlingsplanen blev afløst af associeringsagendaen EU-Ukraine i november 2009. Fællesskabet og Ukraine har siden 2007 ført forhandlinger om en associeringsaftale, som forventes at træde i stedet for den nuværende partnerskabs- og samarbejdsaftale. Rammerne for forbindelserne mellem EU og Ukraine er udvidet yderligere i kraft af det nye østlige partnerskab.

               (2)

               Den ukrainske økonomi har i stigende grad været berørt af den internationale finanskrise med drastisk faldende output, en forringet budgetsituation og stadig større behov for ekstern finansiering.

               (3)

               Ukraines økonomiske stabilisering og genopretning støttes med finansiel bistand fra Den Internationale Valutafond (IMF). IMF's standby-aftale for Ukraine blev godkendt i november 2008.

               (4)

               Efter en yderligere forringelse af Ukraines budgetsituation blev en stor del af den anden rate under standbyaftalen med IMF og hele den tredje rate kanaliseret til Ukraines statsbudget.

               (5)

               Ukraine har anmodet om makrofinansiel bistand fra Unionen på baggrund af den stadige forværring af den økonomiske situation og fremtidsudsigt.

               (6)

               I betragtning af at der fortsat vil være et finansieringsunderskud på Ukraines betalingsbalance i 2009-2010, anses det for hensigtsmæssigt at yde makrofinansiel bistand som svar på Ukraines anmodning om at støtte den økonomiske stabilisering i koordination med det igangværende IMF-program. Denne makrofinansielle bistand forventes også at bidrage til at lette behovene for ekstern finansiering af statsbudgettet.

               (7)

               Unionens makrofinansielle bistand kan kun bidrage til økonomisk stabilisering, hvis de vigtigste politiske kræfter i Ukraine sikrer politisk stabilitet og skaber bred enighed om en nøje gennemførelse af de nødvendige strukturreformer.

               (8)

               Unionens makrofinansielle bistand bør ydes til Ukraine ud over lånefaciliteten i medfør af Rådets afgørelse 2002/639/EF af 12. juli 2002 om supplerende makrofinansiel bistand til Ukraine (2).

               (9)

               Unionens makrofinansielle bistand bør ikke alene supplere programmer og ressourcer fra IMF og Verdensbanken, men bør sikre, at Unionens engagement skaber merværdi.

               (10)

               Kommissionen bør sikre, at Unionens makrofinansielle bistand juridisk og indholdsmæssigt er i overensstemmelse med de foranstaltninger, der træffes som led i de forskellige eksterne foranstaltninger, og andre af Unionens relevante politikker.

               (11)

               De særlige målsætninger for Unionens makrofinansielle bistand bør øge effektiviteten, gennemsigtigheden og ansvarligheden. Kommissionen bør regelmæssigt føre kontrol med disse målsætninger.

               (12)

               Betingelserne for ydelse af Unionens makrofinansielle bistand bør afspejle de vigtigste principper og målsætninger i Unionens politik over for Ukraine.

               (13)

               For at sikre en effektiv beskyttelse af Unionens finansielle interesser i forbindelse med denne makrofinansielle bistand er det nødvendigt, at Ukraine vedtager hensigtsmæssige foranstaltninger for at forebygge og bekæmpe svig, korruption og andre uregelmæssigheder i forbindelse med denne bistand. Det er ligeledes nødvendigt, at Kommissionen udfører den fornødne kontrol, og at Revisionsretten udfører den fornødne revision.

               (14)

               Tilrådighedsstillelsen af Unionens makrofinansielle bistand sker med forbehold af budgetmyndighedens beføjelser.

               (15)

               Denne makrofinansielle bistand bør forvaltes af Kommissionen. For at sikre, at Europa-Parlamentet og Det Økonomiske og Finansielle Udvalg er i stand til at følge gennemførelsen af denne afgørelse, bør Kommissionen regelmæssigt informere dem om udviklingen i forbindelse med bistanden og forsyne dem med den relevante dokumentation.

               (16)

               I henhold til artikel 291 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde fastsætter Europa-Parlamentet og Rådet ved forordning efter den almindelige lovgivningsprocedure på forhånd generelle regler og principper for, hvordan medlemsstaterne skal kontrollere Kommissionens udøvelse af gennemførelsesbeføjelser. Indtil vedtagelsen af denne nye forordning finder Rådets afgørelse 1999/468/EF af 28. juni 1999 om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen (3), fortsat anvendelse, dog med undtagelse af forskriftsproceduren med kontrol, som ikke finder anvendelse —

         VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   1.   Unionen stiller makrofinansiel bistand til rådighed for Ukraine i form af en lånefacilitet med en hovedstol på højst 500 mio. EUR og en gennemsnitlig løbetid på højst 15 år med henblik på at støtte Ukraines økonomiske stabilisering og lette de betalingsbalance- og budgetbehov, som er identificeret i det igangværende IMF-program.
   2.   Kommissionen bemyndiges med henblik herpå til at låne de nødvendige midler på Unionens vegne.
   3.   Tilrådighedsstillelsen af Unionens makrofinansielle bistand forvaltes af Kommissionen på en måde, der er i overensstemmelse med de aftaler eller overenskomster, der er indgået mellem IMF og Ukraine, og med de centrale principper og målsætninger i den økonomiske reform, som er fastlagt i associeringsagendaen EU-Ukraine. Kommissionen orienterer regelmæssigt Europa-Parlamentet og Det Økonomiske og Finansielle Udvalg om udviklingen i forvaltningen af bistanden og forsyner dem med den relevante dokumentation.
   4.   Unionens makrofinansielle bistand stilles til rådighed i to år og seks måneder fra første dag efter ikrafttrædelsen af det aftalememorandum, der henvises til i artikel 2, stk. 1.
   Artikel 2
   1.   Kommissionen bemyndiges til, efter rådgivningsproceduren i artikel 6, stk. 2, at aftale de økonomisk-politiske betingelser, der er knyttet til Unionens makrofinansielle bistand, med de ukrainske myndigheder, og disse betingelser fastlægges i et aftalememorandum, som omfatter en tidsramme for betingelsernes opfyldelse (i det følgende benævnt »aftalememorandummet«). Betingelserne skal være i overensstemmelse med de aftaler eller overenskomster, der er indgået mellem IMF og Ukraine, og med de centrale principper og målsætninger i den økonomiske reform, der er fastlagt i associeringsagendaen EU-Ukraine. Disse principper og målsætninger har til formål at styrke effektiviteten, gennemsigtigheden og ansvaret i forbindelse med bistanden, herunder især de offentlige finansforvaltningssystemer i Ukraine. Kommissionen fører regelmæssig kontrol med fremskridt med hensyn til opfyldelse af disse målsætninger. De detaljerede finansielle betingelser for bistanden fastlægges i en låneaftale, der indgås mellem Kommissionen og de ukrainske myndigheder.
   2.   I forbindelse med tilrådighedsstillelsen af Unionens makrofinansielle bistand overvåger Kommissionen, om Ukraine råder over fornuftige finansielle arrangementer, administrative procedurer, interne og eksterne kontrolmekanismer, der er relevante for denne bistand, og overvåger overholdelsen af den fastlagte tidsramme.
   3.   Kommissionen kontrollerer jævnligt, om Ukraines økonomiske politik er i overensstemmelse med målene for Unionens makrofinansielle bistand, og om de aftalte økonomisk-politiske betingelser opfyldes på tilfredsstillende vis. I den forbindelse arbejder Kommissionen tæt sammen med IMF og Verdensbanken og, når det er nødvendigt, Det Økonomiske og Finansielle Udvalg.
   Artikel 3
   1.   Kommissionen stiller Unionens makrofinansielle bistand til rådighed for Ukraine i to lånerater under iagttagelse af betingelserne i stk. 2. Raternes størrelse fastlægges i aftalememorandummet.
   2.   Kommissionen frigiver raterne under forudsætning af en tilfredsstillende opfyldelse af de økonomisk-politiske betingelser i aftalememorandummet. Anden rate må ikke udbetales tidligere end tre måneder efter, at den første rate er frigivet.
   3.   EU-midlerne betales til Ukraines centralbank. Med forbehold af de bestemmelser, der fastlægges i aftalememorandummet, herunder en bekræftelse af de resterende budgetfinansieringsbehov, kan EU-midlerne overføres til Ukraines statskasse som den endelige modtager.
   Artikel 4
   1.   De låntagnings- og långivningstransaktioner, der henvises til i denne afgørelse, skal udføres i euro med samme valørdato og må for Unionen ikke indebære nogen ændring af forfaldsdatoen, valutakurs- eller renterisici eller nogen anden kommerciel risiko.
   2.   Kommissionen træffer, hvis Ukraine ønsker det, de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at der i lånebetingelserne indføjes en klausul om førtidig tilbagebetaling, og at vilkårene for låntagningstransaktionerne indeholder en tilsvarende klausul.
   3.   Efter anmodning fra Ukraine kan Kommissionen, hvis omstændighederne tillader en forbedring af udlånsrentesatsen, foretage en refinansiering eller ændre de finansielle betingelser for sin oprindelige lånoptagelse eller dele heraf. En sådan refinansiering eller ændring skal finde sted på de vilkår, som er fastsat i stk. 1, og må ikke resultere i en forlængelse af den gennemsnitlige løbetid for de berørte lån eller i en forhøjelse af restgælden på datoen for disse transaktioner.
   4.   Ukraine bærer alle de omkostninger, som Unionen afholder i forbindelse med de låntagnings- og långivningstransaktioner, der er omfattet af denne afgørelse.
   5.   Europa-Parlamentet og Det Økonomiske og Finansielle Udvalg holdes løbende underrettet om udviklingen i de transaktioner, der er omhandlet i stk. 2 og 3.
   Artikel 5
   Unionens makrofinansielle bistand gennemføres i overensstemmelse med Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 af 25. juni 2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (4) samt gennemførelsesbestemmelserne hertil (5). Især gælder det, at det aftalememorandum og den låneaftale, der indgås med de ukrainske myndigheder, skal indeholde bestemmelser om, at Ukraine skal gennemføre specifikke foranstaltninger for at forebygge og bekæmpe svig, korruption og andre uregelmæssigheder, der berører bistanden. For at sikre større gennemsigtighed i forvaltningen og udbetalingen af midler, skal aftalememorandummet og låneaftalen også give mulighed for kontrol, bl.a. kontrol og inspektion på stedet, som skal udføres af Kommissionen, herunder Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF). De skal desuden give Revisionsretten ret til at udføre revision, herunder eventuelt på stedet.
   Artikel 6
   1.   Kommissionen bistås af et udvalg.
   2.   Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 3 og 7 i afgørelse 1999/468/EF, jf. dennes artikel 8.
   Artikel 7
   Senest den 31. august hvert år forlægger Kommissionen en rapport for Europa-Parlamentet og Rådet om gennemførelsen af denne afgørelse i det foregående år, herunder en vurdering heraf. I rapporten redegøres der for forbindelsen mellem de politiske betingelser, der er fastlagt i aftalememorandummet, Ukraines aktuelle økonomiske og finanspolitiske resultater og Kommissionens afgørelser om frigivelsen af bistandsraterne.
   Senest to år efter udløbet af den rådighedsperiode, der henvises til i artikel 1, stk. 4, forelægger Kommissionen Europa-Parlamentet og Rådet en efterfølgende evalueringsrapport.
   Artikel 8
   Denne afgørelse træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

      Udfærdiget i Strasbourg, den 7. juli 2010.

            På Europa-Parlamentets vegne

         J. BUZEK

            Formand

            På Rådets vegne

         O. CHASTEL

            Formand

      (1)  Europa-Parlamentets holdning af 18.5.2010 (endnu ikke offentliggjort i EUT) og Rådets afgørelse af 29.6.2010.

      (2)  EFT L 209 af 6.8.2002, s. 22.

      (3)  EFT L 184 af 17.7.1999, s. 23.

      (4)  EFT L 248 af 16.9.2002, s. 1.

      (5)  Kommissionens forordning (EF, Euratom) nr. 2342/2002 af 23. december 2002 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (EFT L 357 af 31.12.2002, s. 1).


Avis juridique important

|

31987D0443

87/443/EØF: Kommissionens afgørelse af 30. juli 1987 om ændring af et tilsagn og om godtagelse af et tilsagn i forbindelse med den fornyede antidumpingundersøgelse vedrørende importen af kobbersulfat med oprindelse i henholdsvis Polen og Sovjetunionen og om afslutning af undersøgelsen for disse landes vedkommende

EF-Tidende nr. L 235 af 20/08/1987 s. 0022 - 0025

*****  KOMMISSIONENS  AFGOERELSE  af 30. juli 1987  om aendring af et tilsagn og om godtagelse af et tilsagn i forbindelse med den fornyede antidumpingundersoegelse vedroerende importen af kobbersulfat med oprindelse i henholdsvis Polen og Sovjetunionen og om afslutning af undersoegelsen for disse landes vedkommende  (87/443/EOEF)  KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE  FAELLESSKABER HAR -  under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab,  under henvisning til Raadets forordning (EOEF) nr. 2176/84 af 23. juli 1984 om beskyttelse mod dumpingimport eller subsidieret import fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab (1), saerlig artikel 10 og 14, aendret ved forordning (EOEF) nr. 1761/87 (2),  efter konsultation i det raadgivende udvalg, der er nedsat i henhold til naevnte forordning, og  ud fra foelgende betragtninger:  A. Procedure  (1) Ved forordning (EOEF) nr. 2786/83 (3) indfoerte Raadet en endelig antidumpingtold paa importen af kobbersulfat med oprindelse i Tjekkoslovakiet og Sovjetunionen, og ved afgoerelse 83/502/EOEF (4), godtog Kommissionen et tilsagn fra en tjekkoslovakisk eksportoer af kobbersulfat. Dette tilsagn blev senere aendret og godtaget ved afgoerelse 84/408/EOEF (5).  Kommissionen godtog derefter ved forordning (EOEF) nr. 2908/84 (6) et tilsagn afgivet af bl.a. den ungarske eksportoer af kobbersulfat og ved afgoerelse 85/104/EOEF (7) et tilsagn fra den polske eksportoer af den paagaeldende vare.  (2) I 1986 modtog Kommissionen en anmodning om fornyet undersoegelse af antidumpingforanstaltningerne vedroerende importen af kobbersulfat med oprindelse i Polen, Sovjetunionen, Tjekkoslovakiet og Ungarn; anmodningen var indgivet af European Federation of Chemical Manufacturers Associations, der repraesenterer en vaesentlig del af produktionen i Faellesskabet af kobbersulfat. Denne anmodning om fornyet undersoegelse indeholdt beviser for en aendring i omstaendighederne, som var tilstraekkelige til at begrunde noedvendigheden af en saadan undersoegelse, og Kommissionen offentliggjorde derfor en meddelelse i De Europaeiske Faellesskabers Tidende (8) om indledning af en fornyet undersoegelse vedroerende importen af kobbersulfat med oprindelse i Polen, Sovjetunionen, Tjekkoslovakiet og Ungarn, henhoerende under pos. ex 28.38 A II i den faelles toldtarif, svarende til NIMEXE-nummer 28.38-27.  (3) Kommissionen underrettede officielt de eksportoerer og importoerer, som den vidste var beroert af sagen, samt producenterne i Faellesskabet og gav de direkte beroerte parter lejlighed til at tilkendegive deres mening skriftligt og til at anmode om at blive hoert mundtligt.  De fleste af de beroerte eksportoerer, nogle af importoererne og alle de producenter i Faellesskabet, der havde indgivet klage, tilkendegav deres mening skriftligt og anmodede om at blive hoert mundtligt, hvilket blev imoedekommet.  Der blev ikke fremlagt redegoerelser fra eller paa vegne af virksomheder i Faellesskabet, der indkoeber eller forarbejder denne vare.  (4) Kommissionens indhentede og efterproevede alle de oplysninger, som den ansaa for noedvendige, og aflagde kontrolbesoeg hos:  - producenter i Faellesskabet:  - La Cornubia SA, Bordeaux, Frankrig,  - NV Metallo-chimique, Beerse, Belgien,  - Manica SpA, Rovereto, Italien.  Kommissionen anmodede om og modtog detaljerede skriftlige redegoerelser fra alle de producenter i Faellesskabet, der havde indgivet klage, fra de fleste af eksportoererne og fra nogle importoerer og efterproevede de fremlagte oplysninger i det omfang, det ansaas for paakraevet.  Dumpingundersoegelsen omfattede perioden fra januar til og med juli 1986.  B. Normal vaerdi  (5) For at fastslaa, om der igen var tale om dumpingimport af kobbersulfat fra Polen, Sovjetunionen, Tjekkoslovakiet og Ungarn, maatte Kommissionen tage hensyn til, at disse lande ikke har markedsoekonomi, og Kommissionen maatte derfor basere sine afgoerelser paa den normale vaerdi i et land med markedsoekonomi. Den paagaeldende erhvervsgren i Faellesskabet havde i den forbindelse peget paa De Forenede Staters marked som et egnet sammenligningsgrundlag. Det var imidlertid ikke alle de amerikanske producenter af kobbersulfat, som Kommissionen havde kendskab til, som var rede til at medvirke i undersoegelsen. Nogle af de beroerte eksportoerer havde gjort indsigelse mod anvendelsen af det amerikanske marked, og én havde foreslaaet Thailand som et mere passende alternativ. Andre eksportoerer gjorde indsigelse mod valget af Thailand, idet de gjorde gaeldende, at de forholdsvis smaa maengder, der fremstilles i Thailand, ville medfoere hoeje enhedsomkostninger og dertil svarende hoejere priser. En af eksportoererne foreslog, at den pris, der faktisk betaltes i Faellesskabet, kunne anvendes som grundlag for fastlaeggelsen af den normale vaerdi.  (6) Efter at Kommissionen havde indhentet naermere oplysninger, som underbyggedes af undersoegelser paa stedet hos to thailandske producenter af kobbersulfat, fandt Kommissionen det godtgjort, at der ikke var saerlige forskelle i produktionsprocesserne i Thailand og i de paagaeldende eksporterende lande. Endvidere var priserne i Thailand noget lavere end priserne i Faellesskabet og de priser, der haevdedes at vaere gaeldende i De Forenede Stater, og paa trods af de forholdsvis smaa maengder, der fremstilledes, stod priserne i et rimeligt forhold til produktionsomkostningerne.  Kommissionen fastslog derfor, at det ville vaere hensigtsmaessigt og ikke urimeligt at fastsaette den normale vaerdi paa grundlag af hjemmemarkedspriserne i Thailand. Kan anvendelsen af Thailand som sammenligningsgrundlag saaledes ikke udelukkes, er det ikke retligt korrekt at anvende priserne i Faellesskabet som grundlag for fastlaeggelsen af den normale vaerdi.  Den saaledes fastlagte normale vaerdi for referenceperioden var hoejere end den, der blev fastlagt i forbindelse med den foregaaende undersoegelse vedroerende de paagaeldende eksporterende lande, og den vaesentligste aarsag hertil var den indvirkning paa priserne, som skyldes en prisstigning paa kobber, der tegner sig for den vaesentligste andel af produktionsomkostninger for kobbersulfat. Sammen med stigninger i faellesskabsproducenternes faste omkostninger opvejede denne stigning i betydeligt omfang den gunstige virkning af et fald i energiomkostningerne paa disse producenters omkostninger.  C. Eksportpris  (7) Eksportpriserne blev fastlagt paa grundlag af de priser, der faktisk var betalt eller skulle betales for de varer, der solgtes til eksport til Faellesskabet.  D. Sammenligning  (8) Ved sammenligningen af den normale vaerdi med eksportpriserne, tog Kommissionen i fornoedent omfang hensyn til forskelle, der paavirkede prisernes sammenlignelighed. Der blev navnlig taget hensyn til forskelle i renheden af kobberindholdet, idet de polske og sovjetiske eksportoerer fremlagde tilstraekkelige beviser vedroerende dette forhold.  Ved alle sammenligninger blev der taget hensyn til forskelle i salgsbetingelser, og der blev i paakommende tilfaelde foretaget justeringer for at sikre, at eksportpriserne og den normale vaerdi var sammenlignelige i saa henseende.  E. Dumpingmargen  (9) Det fremgaar af ovennaevnte undersoegelse af de faktiske forhold, at der finder dumping sted i forbindelse med importen af kobbersulfat med oprindelse i Polen, Sovjetunionen, Tjekkoslovakiet og Ungarn, og at dumpingmargenen er lig med forskellen mellem den fastsatte normale vaerdi og de paagaeldende eksportpriser til Faellesskabet. Dumpingmargenerne er forskellige alt efter den paagaeldende eksportoer og andrager i procent af den samlede cif-vaerdi for hver af de af undersoegelsen omfattede eksportoerer:  Polen: 44,1 %,  Sovjetunionen: 47,9 %,  Tjekkoslovakiet: 25,6 %,  Ungarn: 45,5 %.  F. Skade  (10) For saa vidt angaar dumpingimportens skadelige virkninger, fremgaar det af de oplysninger, Kommissionen er i besiddelse af, at Faellesskabets import af kobbersulfat fra Polen, Sovjetunionen, Tjekkoslovakiet og Ungarn samlet har ligget paa et ret stabilt niveau mellem 1982 og 1986, og den har dermed fastholdt en andel af markedet paa ca. 16 %, og der har heller ikke vaeret tale om stoerre udsving i forbruget i Faellesskabet.  (11) Denne situation boer ses paa baggrund af virkningerne af de antidumpingforanstaltninger, der indfoertes i perioden mellem 1983 og 1985 paa importen af kobbersulfat med oprindelse i bl.a. de af denne procedure omfattede fire lande. Af de oplysninger, Kommissionen er i besiddelse af, fremgaar det, at indfoerelsen af antidumpingforanstaltningerne tilsyneladende i den foerste del af perioden har haft til foelge, at et eller flere af de paagaeldende landes salg i Faellesskabet er gaaet tilbage, men at salget i loebet af referenceperioden i hvert fald i nogen grad igen har udvist en stigende tendens.  (12) Hertil kommer, at siden indfoerelsen af de gaeldende antidumpingforanstaltninger med hensyn til importen fra de paagaeldende lande er omkostningerne i Faellesskabet, navnlig til kobber, steget betydeligt (jf. nr. 6). Paa trods af disse foranstaltninger har de paagaeldende eksportoerer saaledes vaeret i stand til i vaesentligt omfang at underbyde faellesskabsproducenterne. I referenceperioden naaede disse underbud op paa ca. 25 % efter antidumpingtold og var ensbetydende med priser, som var lavere end de priser, der er noedvendige for at sikre faellesskabsproducenterne daekning for omkostningerne og en rimelig fortjeneste.  (13) Dette har for den paagaeldende erhvervsgren i Faellesskabet haft til foelge, at dens salg i Faellesskabet stort set er forblevet paa samme niveau i perioden fra 1982 til 1986. Dette har betydet en fortsat lav kapacitetsudnyttelse, idet den i denne periode har ligget paa i gennemsnit 40 %. De deraf foelgende hoeje enhedsomkostninger har sammen med det pristryk, der kan tilskrives dumpingimporten, for de producenter der har indgivet klage, foert til fortsatte tab eller har gjort det umuligt at opnaa en rimelig fortjeneste paa salget i Faellesskabet, som tegner sig for naesten 90 % af disse producenters samlede salg af kobbersulfat.  Endvidere har to faellesskabsproducenter siden 1983 indstillet produktionen af kobbersulfat i det mindste delvis som foelge af virkningerne af dumpingimporten. Dette har foert til en nedgang i antallet af arbejdspladser inden for fremstillingen af kobbersulfat i Faellesskabet.  (14) Kommissionen har undersoegt, om der er foraarsaget skade af andre faktorer, saasom en nedgang i klagernes salg til tredjelande, en nedgang i efterspoergslen i Faellesskabet eller en stigning i importen af den paagaeldende vaere med oprindelse i andre lande end de af denne procedure omfattede.  Klagernes salg til tredjelande laa i perioden mellem 1982 og 1986 ret stabilt paa ca. 10 % af det samlede salg. Forbruget i Faellesskabet var ogsaa stort set uaendret i denne periode. Hvad angaar import fra andre lande end de fire, der er omfattet af denne undersoegelse, blev der truffet antidumpingforanstaltninger i 1984 (1) vedroerende kobbersulfat fra Bulgarien og i 1985 (2) vedroerende denne vare fra Jugoslavien. Efter indfoerelsen af disse foranstaltninger er importmaengden fra disse lande faldet, og importen fra andre lande har som helhed ligget paa stort set samme niveau.  Omfanget af dumpingimporten fra de fire beroerte lande og de priser, hvortil dumpingvarerne solgtes i Faellesskabet i referenceperioden, har saaledes foranlediget Kommissionen til at fastslaa, at dumpingimporten af kobbersulfat med oprindelse i Polen, Sovjetunionen, Tjekkoslovakiet og Ungarn saerskilt betragtet maa anses for at have paafoert den paagaeldende erhvervsgren i Faellesskabet vaesentlig skade.  G. Faellesskabets interesser  (15) I betragtning af de alvorlige vanskeligheder, som den paagaeldende erhvervsgren i Faellesskabet befinder sig i, og navnlig det forhold, at to faellesskabsproducenter har indstillet produktionen siden 1983, er Kommissionen naaet til den konklusion, at det er i Faellesskabets interesse, at der gribes ind.  H. Tilsagn og afslutning af undersoegelsen  (16) De paagaeldende polske og sovjetiske eksportoerer afgav efter at vaere blevet underrettet om de vigtigste resultater af den fornyede undersoegelse visse tilsagn, en aendring af det tidligere tilsagn for den polske eksportoers vedkommende, vedroerende deres eksport af kobbersulfat til Faellesskabet. Naevnte tilsagn indebaerer, at eksportpriserne til Faellesskabet haeves til det niveau, som Kommissionen under hensyntagen dels til den salgspris, der  er noedvendig for at sikre faellesskabsproducenterne en tilstraekkelig fortjeneste, dels til faellesskabsimportoerernes indkoebspris, omkostninger og fortjenstmargen, anser for at vaere noedvendig for at hindre, at der forvoldes skade. Denne forhoejelse overstiger i intet tilfaelde den dumpingmargen, der i forbindelse med undersoegelsen konstateredes for hvert af de eksporterende lande.  Under disse omstaendigheder finder Kommissionen, at det aendrede polske tilsagn og det sovjetiske tilsagn kan godtages, og undersoegelsen kan derfor afsluttes for saa vidt angaar importen fra disse to lande, uden at der indfoeres antidumpingtold.  I. Toldsats  (17) De paagaeldende tjekkoslovakiske og ungarske eksportoerer tilboed efter at vaere blevet underrettet om de vigtigste resultater af den fornyede undersoegelse ikke at aendre deres tilsagn paa en saadan maade, at dumpingimportens skadelige virkninger ville blive afhjulpet. Kommissionen traekker derfor godtagelsen af disse to tilsagn tilbage, og Raadet har ved forordning (EOEF) nr. 2512/87, offentliggjort i De Europaeiske Faellesskabers Tidende (1) samme dato som naervaerende afgoerelse, indfoert en endelig antidumpingtold paa importen af kobbersulfat med oprindelse i Tjekkoslovakiet og Ungarn.  Der blev ikke gjort indsigelse mod denne fremgangsmaade i det raadgivende udvalg -  TRUFFET FOELGENDE AFGOERELSE:  Artikel 1  1. Det aendrede tilsagn, der er afgivet af Ciech Import and Export of Chemicals Ltd., Warszawa, og det tilsagn, der er afgivet af Sojuzchimexport, Moskva, i forbindelse med den fornyede antidumpingundersoegelse vedroerende importen af kobbersulfat henhoerende under pos. ex 28.38 A II i den faelles toldtarif, svarende til NIMEXE-nummer 28.38-27, med oprindelse i Polen, Sovjetunionen, Tjekkoslovakiet og Ungarn, godtages.  2. Godtagelsen af de tilsagn, der er afgivet af Chemapol Foreign Trade Company Ltd., Prag, og Chemolimpex, Budapest, og som er omhandlet i henholdsvis afgoerelse 84/408/EOEF og afgoerelse 85/104/EOEF traekkes tilbage.  Artikel 2  Den i artikel 1 naevnte fornyede antidumpingundersoegelse afsluttes for saa vidt angaar importen af kobbersulfat med oprindelse i Polen og Sovjetunionen.  Udfaerdiget i Bruxelles, den 30. juli 1987.  Paa Kommissionens vegne  Willy DE CLERCQ  Medlem af Kommissionen  (1) EFT nr. L 201 af 30. 7. 1984, s. 1.  (2) EFT nr. L 167 af 26. 6. 1987, s. 9.  (3) EFT nr. L 274 af 7. 10. 1983, s. 1.  (4) EFT nr. L 281 af 13. 10. 1983, s. 22.  (5) EFT nr. L 225 af 22. 8. 1984, s. 22.  (6) EFT nr. L 275 af 18. 10. 1984, s. 12.  (7) EFT nr. L 41 af 12. 2. 1985, s. 13.  (8) EFT nr. C 200 af 9. 8. 1986, s. 4.  (1) EFT nr. L 275 af 18. 10. 1984, s. 12.  (2) EFT nr. L 296 af 8. 11. 1985, s. 26.  (1) Se side 18 i denne Tidende.


title: Rådets afgørelse (EU) 2016/2079 af 29. september 2016 om undertegnelse på Den Europæiske Unions vegne og om midlertidig anvendelse af partnerskabsaftalen om forbindelser og samarbejde mellem Den Europæiske Union og dens medlemsstater på den ene side og New Zealand på den anden side

text:
               29.11.2016

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 321/1

         RÅDETS AFGØRELSE (EU) 2016/2079
   af 29. september 2016
   om undertegnelse på Den Europæiske Unions vegne og om midlertidig anvendelse af partnerskabsaftalen om forbindelser og samarbejde mellem Den Europæiske Union og dens medlemsstater på den ene side og New Zealand på den anden side
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Union, særlig artikel 37,
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 207, og artikel 212, stk. 1, sammenholdt med artikel 218, stk. 5, og artikel 218, stk. 8, andet afsnit,
   under henvisning til fælles forslag fra Europa-Kommissionen og Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Den 25. juni 2012 bemyndigede Rådet Kommissionen og Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik til at indlede forhandlinger med New Zealand om en rammeaftale, der skal afløse den fælles erklæring af 21. september 2007 om forbindelser og samarbejde mellem Den Europæiske Union og New Zealand.

               (2)

               Forhandlingerne om partnerskabsaftalen om forbindelser og samarbejde mellem Den Europæiske Union og dens medlemsstater på den ene side og New Zealand på den anden side (»aftalen«) blev afsluttet med succes den 30. juli 2014. Aftalen afspejler både det historisk tætte forhold og de stadig stærkere bånd, der udvikler sig mellem parterne, samt deres ønske om yderligere at styrke og udvide deres forbindelser på en ambitiøs og innovativ måde.

               (3)

               I aftalens artikel 58 fastsættes det, at Unionen og New Zealand midlertidigt kan anvende visse af aftalens bestemmelser, indtil den træder i kraft; parterne fastsætter i fællesskab disse bestemmelser.

               (4)

               Aftalen bør derfor undertegnes på Unionens vegne, og visse bestemmelser bør anvendes midlertidigt indtil afslutningen af procedurerne for dens indgåelse —

         VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   Der gives herved bemyndigelse til undertegnelse på Unionens vegne af partnerskabsaftalen om forbindelser og samarbejde mellem Den Europæiske Union og dens medlemsstater på den ene side og New Zealand på den anden side med forbehold af indgåelse af aftalen.
   Teksten til aftalen er knyttet til denne afgørelse.
   Artikel 2
   I overensstemmelse med aftalens artikel 58 og med forbehold for de deri fastsatte meddelelser anvendes følgende bestemmelser i aftalen midlertidigt af Unionen og New Zealand, indtil aftalen træder i kraft, dog kun i det omfang de omfatter områder, der henhører under Unionens kompetence, herunder områder henhørende under Unionens kompetence til at fastlægge og gennemføre en fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik (1):

               —

               Artikel 3 (Dialog)

               —

               Artikel 4 (Samarbejde i regionale og internationale organisationer)

               —

               Artikel 5 (Politisk dialog)

               —

               Artikel 53 (Det blandede udvalg) med undtagelse af stk. 3, litra g) og h)

               —

               Afsnit X (Afsluttende bestemmelser) med undtagelse af artikel 57 og artikel 58, stk. 1 og 3, for så vidt som det er nødvendigt med henblik på at sikre den midlertidige anvendelse af de bestemmelser i aftalen, der er henvist til i nærværende artikel.

         Artikel 3
   Formanden for Rådet bemyndiges herved til at udpege den eller de personer, der er beføjet til at undertegne aftalen på Unionens vegne.
   Artikel 4
   Denne afgørelse træder i kraft dagen efter vedtagelsen.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 29. september 2016.

            På Rådets vegne

         P. ŽIGA

            Formand

      (1)  Den dato, fra hvilken bestemmelserne i aftalens artikel 2 anvendes midlertidigt, offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende på foranledning af Generalsekretariatet for Rådet.


Avis juridique important

|

31998D0509

98/509/EF: Rådets afgørelse af 18. juni 1998 om indgåelse af en aftale mellem Det Europæiske Fællesskab og New Zealand om gensidig anerkendelse af overensstemmelsesvurdering

EF-Tidende nr. L 229 af 17/08/1998 s. 0061 - 0061

RÅDETS AFGØRELSE af 18. juni 1998 om indgåelse af en aftale mellem Det Europæiske Fællesskab og New Zealand om gensidig anerkendelse af overensstemmelsesvurdering (98/509/EF)RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 113 sammenholdt med artikel 228, stk. 2, første punktum, og stk. 3, første afsnit, og artikel 228, stk. 4,under henvisning til forslag fra Kommissionen, ogud fra følgende betragtninger:Der er ført forhandlinger om en aftale mellem Det Europæiske Fællesskab og New Zealand om gensidig anerkendelse af overensstemmelsesvurdering, der blev paraferet den 19. juli 1996, og aftalen bør godkendes;visse gennemførelsesopgaver er blevet tillagt det blandede udvalg, der er nedsat ved aftalen, særlig beføjelsen til at ændre visse aspekter i sektorbilagene til aftalen;der bør fastlægges passende interne procedurer til at sikre, at aftalen fungerer korrekt, og det er nødvendigt at give Kommissionen beføjelse til at foretage visse tekniske ændringer af aftalen og træffe visse beslutninger vedrørende dens gennemførelse -TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:Artikel 1Aftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og New Zealand om gensidig anerkendelse af overensstemmelsesvurdering, samt bilagene og fælleserklæringerne dertil godkendes herved på Fællesskabets vegne.Teksten til aftalen, bilagene og fælleserklæringerne er knyttet til denne afgørelse.Artikel 2Formanden for Rådet bemyndiges til at udpege de personer, der er beføjet til at undertegne aftalen med bindende virkning for Fællesskabet og til på Fællesskabets vegne at fremsende den note, der er omhandlet i aftalens artikel 14 (1).Artikel 31. Kommissionen repræsenterer Fællesskabet i det blandede udvalg, der er omhandlet i aftalens artikel 12 bistået af det særlige udvalg, Rådet har nedsat. Kommissionen foretager efter høring af dette særlige udvalg de udpegelser, notifikationer og informationsudvekslinger og fremsætter de anmodninger om kontrol, der er omhandlet i aftalens artikel 8, stk. 2, og artikel 12, stk. 4, litra c), d) og e).2. Fællesskabets holdning vedrørende afgørelser, der skal træffes af det blandede udvalg, for så vidt angår ændringer af afsnit I-IV i sektorbilagene (aftalens artikel 12, stk. 4, litra a) og b), og stk. 6) og efterprøvning af overholdelse i overensstemmelse med aftalens artikel 8 og artikel 12, stk. 6, litra d), fastlægges af Kommissionen efter høring af det særlige udvalg, der er omhandlet i stk. 1 i nærværende artikel.3. I alle andre tilfælde fastlægges Fællesskabets holdning i det blandede udvalg af Rådet, der træffer afgørelse med kvalificeret flertal på forslag af Kommissionen.Artikel 4Denne afgørelse offentliggøres i De Europæiske Fællesskabers Tidende.Udfærdiget i Luxembourg, den 18. juni 1998.På Rådets vegneG. STRANGFormand(1) Datoen for aftalens ikrafttræden offentliggøres i De Europæiske Fællesskabers Tidende.