title: 2007/45/EF: Den Europæiske Centralbanks afgørelse af 15. december 2006 om fastsættelse af de foranstaltninger, som er nødvendige for bidraget til den akkumulerede værdi af Den Europæiske Centralbanks egenkapital, og for justeringen af de nationale centralbankers fordringer svarende til de overførte valutareserveaktiver (ECB/2006/24)

text:
               31.1.2007

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 24/9

      DEN EUROPÆISKE CENTRALBANKS AFGØRELSE

   af 15. december 2006
   om fastsættelse af de foranstaltninger, som er nødvendige for bidraget til den akkumulerede værdi af Den Europæiske Centralbanks egenkapital, og for justeringen af de nationale centralbankers fordringer svarende til de overførte valutareserveaktiver
   (ECB/2006/24)
   (2007/45/EF)
   STYRELSESRÅDET FOR DEN EUROPÆISKE CENTRALBANK HAR —
   under henvisning til statutten for Det Europæiske System af Centralbanker og Den Europæiske Centralbank, særlig artikel 30, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Som følge af Bulgarien og Rumæniens tiltrædelse af Den Europæiske Union og det faktum, at deres respektive nationale centralbanker (NCB'er) bliver en del af Det Europæiske System af Centralbanker (ESCB) den 1. januar 2007, fastsætter afgørelse ECB/2006/21 af 15. december 2006 om de nationale centralbankers fordelingsnøgle for kapitalindskud i Den Europæiske Centralbank (1) de nye vægte, som tildeles hver NCB, som er medlem af ESCB den 1. januar 2007, i fordelingsnøglen for det udvidede kapitalindskud i Den Europæiske Centralbank (ECB) (i det følgende benævnt henholdsvis »fordelingsnøglevægtene« og »fordelingsnøglen«) med virkning fra 1. januar 2007.

               (2)

               Følgelig er det nødvendigt at justere de fordringer, som ECB i overensstemmelse med statuttens artikel 30.3 har krediteret NCB'erne i de medlemsstater, som har indført euroen (i det følgende benævnt »de deltagende NCB'er«), og som svarer til de deltagende NCB'ers bidrag af valutareserveaktiver til ECB (i det følgende benævnt »fordringerne«). De deltagende NCB'er, hvis fordring øges som følge af udvidelsen af fordelingsnøglen den 1. januar 2007, skal derfor foretage en udligningsoverførsel til ECB, mens ECB skal foretage en udligningsoverførsel til de deltagende NCB'er, hvis fordring er mindsket som følge af denne udvidelse.

               (3)

               Grænsen for valutareserveaktiver, som kan overføres til ECB, udgør 57 606 524 025,77 euro fra 1. januar 2007.

               (4)

               I overensstemmelse med de overordnede principper om rimelighed, lige behandling og beskyttelse af berettigede forventninger, som ligger til grund for statutten, skal de deltagende NCB'er, hvis relative andel af den akkumulerede værdi af ECB's egenkapital øges som følge af ovennævnte justeringer, ligeledes foretage en udligningsoverførsel til de deltagende NCB'er, hvis relative andel mindskes.

               (5)

               De enkelte deltagende NCB'ers respektive fordelingsnøglevægte frem til og med 31. december 2006 og fra 1. januar 2007 skal udtrykkes som en procentdel af ECB's samlede kapital, som er indskudt af alle deltagende NCB'er, med henblik på beregningen af justeringen af værdien af hver enkelt deltagende NCB's andel af den akkumulerede værdi af ECB's egenkapital.

               (6)

               Følgelig er det nødvendigt, at ECB vedtager en ny afgørelse, som ophæver afgørelse ECB/2003/21 af 18. december 2003 om fastsættelse af de foranstaltninger, som er nødvendige for bidraget til ECB's reserver og hensættelser og for justering af de nationale centralbankers fordringer svarende til de overførte valutareserveaktiver (2) og afgørelse ECB/2004/8 af 22. april 2004 om fastsættelse af de foranstaltninger, som er nødvendige for bidraget til den akkumulerede værdi af Den Europæiske Centralbanks egenkapital, for justeringen af de nationale centralbankers fordringer svarende til de overførte valutareserveaktiver og for tilknyttede finansielle anliggender (3).

               (7)

               Ifølge artikel 1 i Rådets beslutning 2006/495/EF af 11. juli 2006 i henhold til traktatens artikel 122, stk. 2, vedrørende Sloveniens tilslutning til den fælles valuta den 1. januar 2007 (4), ophæves den dispensation, der er indrømmet Slovenien som henvist til i artikel 4 i Tiltrædelsestraktaten 2003 (5) med virkning fra den 1. januar 2007 —

         TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   Definitioner
   I denne afgørelse forstås ved:

               a)

               Den »akkumulerede værdi af egenkapitalen«: ECB's samlede reserver, revalueringskonti og de hensættelser, der svarer til reserver, som beregnet af ECB den 31. december 2006. Uden at dette berører den generelle betydning af begrebet »den akkumulerede værdi af egenkapitalen«, inkluderer ECB's reserver og de hensættelser, der svarer til reserver, den almindelige reservefond og hensættelser til dækning af tab i forbindelse med kurs-, rente- og guldprisrisici.

               b)

               »Overførselsdagen«: den anden bankdag efter Styrelsesrådets godkendelse af ECB's regnskaber for regnskabsåret 2006.

               c)

               »ECB's indtægt fra eurosedler« har samme betydning som termen »ECB's indtægt fra eurosedler i omløb« som defineret i artikel 1, litra d), i afgørelse ECB/2005/11 af 17. november 2005 om fordelingen af Den Europæiske Centralbanks indtægt fra eurosedler i omløb til de nationale centralbanker i de deltagende medlemsstater (6).

         Artikel 2
   Bidrag til ECB's reserver og hensættelser
   1.   Hvis en deltagende NCB's andel af den akkumulerede værdi af egenkapitalen øges som følge af NCB'ens øgede fordelingsnøglevægt fra 1. januar 2007, overfører denne deltagende NCB på overførselsdatoen det i henhold til stk. 3 fastsatte beløb til ECB.
   2.   Hvis en deltagende NCB's andel af den akkumulerede værdi af egenkapitalen mindskes som følge af NCB'ens mindskede fordelingsnøglevægt fra 1. januar 2007, modtager denne deltagende NCB på overførselsdatoen det i henhold til stk. 3 fastsatte beløb fra ECB.
   3.   ECB beregner og bekræfter senest på dagen for Styrelsesrådets godkendelse af ECB's regnskab for regnskabsåret 2006 over for hver enkelt deltagende NCB enten det beløb, som den pågældende deltagende NCB skal overføre til ECB, hvor stk. 1 finder anvendelse, eller det beløb, som den pågældende deltagende NCB skal modtage fra ECB, hvor stk. 2 finder anvendelse. Idet tallet afrundes, beregnes hvert enkelt beløb, som skal overføres eller modtages, ved at multiplicere den akkumulerede værdi af egenkapitalen med den absolutte forskel mellem hver enkelt deltagende NCB's fordelingsnøglevægt den 31. december 2006 og dens fordelingsnøglevægt fra 1. januar 2007, og dividere resultatet med 100.
   4.   Hvert enkelt beløb omtalt i stk. 3 forfalder i euro den 1. januar 2007, men overførslen af beløbet effektueres på overførselsdatoen.
   5.   På overførselsdatoen overfører en deltagende NCB eller ECB, som skal overføre et beløb i henhold til stk. 1 eller 2, ligeledes separat de renter, som i perioden fra 1. januar 2007 til overførselsdatoen er påløbet de respektive beløb, som den pågældende deltagende NCB og ECB skal betale. De, som overfører og modtager disse renter, er de samme, som overfører og modtager de beløb, som renterne er påløbet.
   6.   Hvis den akkumulerede værdi af egenkapitalen er mindre end nul, skal de beløb, der skal overføres eller modtages i henhold til stk. 3 og 5, afvikles i den modsatte retning af det, som er angivet i stk. 3 og stk. 5.
   Artikel 3
   Justering af fordringerne svarende til de overførte valutareserveaktiver
   1.   Idet justeringen af fordringerne svarende til de overførte valutareserveaktiver for Banka Slovenijes fordring bliver reguleret af afgørelse ECB/2006/30 af 30. december 2006 om Banka Slovenijes indbetaling af kapital, overførsel af valutareserveaktiver og bidrag til Den Europæiske Centralbanks reserver og hensættelser (7), regulerer denne artikel justeringen af fordringerne svarende til de overførte valutareserveaktiver for de øvrige deltagende NCB'er.
   2.   De deltagende NCB'ers fordringer justeres den 1. januar 2007 i overensstemmelse med deres ændrede fordelingsnøglevægte. Værdien af de deltagende NCB'ers fordringer fra 1. januar 2007 er anført i tredje kolonne i tabellen i bilaget til denne afgørelse.
   3.   I medfør af denne bestemmelse og uden at der kræves yderligere formaliteter eller foranstaltninger, anses hver enkelt deltagende NCB for den 1. januar 2007 enten at have overført eller modtaget den absolutte værdi af den fordring (i euro), som er anført ud for NCB'ens navn i fjerde kolonne i tabellen i bilaget til denne afgørelse, idet »-« angiver en fordring, som den deltagende NCB skal overføre til ECB, og »+« en fordring, som ECB skal overføre til den deltagende NCB.
   4.   Den første åbningsdag af TARGET (Trans-European Automated Real-Time Gross settlement Express Transfer) efter den. 1. januar 2007 overfører eller modtager hver enkelt deltagende NCB den absolutte værdi af det beløb (i euro), som er anført ud for NCB'ens navn i fjerde kolonne i tabellen i bilaget til denne afgørelse, idet »+« angiver et beløb, som den deltagende NCB skal overføre til ECB, og »-« et beløb, som ECB skal overføre til den deltagende NCB.
   5.   Den første TARGET åbningsdag efter den 1. januar 2007 overfører ECB og de deltagende NCB'er, som er forpligtede til at overføre beløb i henhold til stk. 4, ligeledes separat de renter, som i perioden fra 1. januar 2007 og indtil datoen for denne overførsel, er påløbet de respektive beløb, som ECB og de pågældende deltagende NCB'er skal betale. De, som overfører og modtager disse renter, er de samme, som overfører og modtager de beløb, som renterne er påløbet.
   Artikel 4
   Generelle bestemmelser
   1.   De i artikel 2, stk. 5 og artikel 3, stk. 5 omhandlede påløbne renter beregnes på dagsbasis efter renteberegningskonventionen »faktisk antal dage/-360« til en sats svarende til den marginale rente, der er anvendt af ESCB i dets seneste primære markedsoperation.
   2.   Enhver overførsel i henhold til artikel 2, stk. 1, 2 og 5, og artikel 3, stk. 4 og 5, i skal ske særskilt gennem TARGET.
   3.   ECB og de deltagende NCB'er, som er forpligtede til at foretage en af de i stk. 2 omhandlede overførsler, skal i god tid give de nødvendige instrukser med henblik på korrekt og rettidig udførelse af disse overførsler.
   Artikel 5
   Afsluttende bestemmelser
   1.   Denne afgørelse træder i kraft den 1. januar 2007.
   2.   Afgørelse ECB/2003/21 og afgørelse ECB/2004/8 ophæves hermed med virkning fra den 1. januar 2007.
   3.   Henvisninger til afgørelse ECB/2003/21 og ECB/2004/8 skal forstås som henvisninger til denne afgørelse.

      Udfærdiget i Frankfurt am Main, den 15. december 2006.

         Jean-Claude TRICHET

            Formand for ECB

      (1)  Se side 1 i denne EUT.

      (2)  EUT L 9 af 15.1.2004, s. 36.

      (3)  EUT L 205 af 9.6.2004, s. 13.

      (4)  EUT L 195 af 15.7.2006, s. 25.

      (5)  EFT L 236 af 23.9.2003, s. 33.

      (6)  EUT L 311 af 26.11.2005, s. 41.

      (7)  Se side 17 i denne EUT.

      BILAG
      FORDRINGER SVARENDE TIL DE VALUTARESERVEAKTIVER, DER ER OVERFØRT TIL ECB

                  Deltagende NCB

                  Fordring svarende til de valutareserve-aktiver, der er overført til ECB den 31. december 2006
                  (EUR)

                  Fordring svarende til de valutareserveaktiver, der er overført til ECB fra den 1. januar 2007
                  (EUR)

                  Beløb, som skal overføres
                  (EUR)

                  Nationale Bank van België/ Banque nationale de Belgique

                  1 419 101 951,42

                  1 423 341 995,63

                  +4 240 044,21

                  Deutsche Bundesbank

                  11 761 707 507,63

                  11 821 492 401,85

                  +59 784 894,22

                  Bank of Greece

                  1 055 840 342,96

                  1 046 595 328,50

                  -9 245 014,46

                  Banco de España

                  4 326 975 513,23

                  4 349 177 350,90

                  +22 201 837,67

                  Banque de France

                  8 275 330 930,88

                  8 288 138 644,21

                  +12 807 713,33

                  Central Bank and Financial Services Authority of Ireland

                  513 006 857,90

                  511 833 965,97

                  -1 172 891,93

                  Banca d’Italia

                  7 262 783 714,66

                  7 217 924 640,86

                  -44 859 073,80

                  Banque centrale du Luxembourg

                  87 254 013,80

                  90 730 275,34

                  +3 476 261,54

                  De Nederlandsche Bank

                  2 223 363 597,71

                  2 243 025 225,99

                  +19 661 628,28

                  Oesterreichische Nationalbank

                  1 157 451 203,42

                  1 161 289 917,84

                  +3 838 714,42

                  Banco de Portugal

                  982 331 062,21

                  987 203 002,23

                  +4 871 940,02

                  Banka Slovenije

                  0

                  183 995 237,74 (1)

                  + 183 995 237,74

                  Suomen Pankki

                  717 118 925,89

                  717 086 011,07

                  -32 914,82

                  Ialt (2):

                  39 782 265 621,70

                  40 041 833 998,13

                  + 259 568 376,43

         (1)  Overføres på de datoer, som er fastsat i afgørelse ECB/2006/30.

         (2)  På grund af afrunding stemmer totalerne ikke nødvendigvis nøjagtigt med summen af de angivne tal.


title: Rådets afgørelse (EU) 2017/1243 af 29. maj 2017 om den holdning, der skal indtages på Den Europæiske Unions vegne i Den Internationale Søfartsorganisation (IMO) på den 98. samling i Komitéen for Sikkerhed på Søen og den 71. samling i Komitéen til Beskyttelse af Havmiljøet, for så vidt angår vedtagelsen af ændringer af SOLAS-regel II-1/23, SOLAS-regel II-2/9.4.1.3, de internationale koder for højhastighedsfartøjer af 1994 og 2000, Den internationale kode for redningsmidler og tillæg V til bilag VI til MARPOL-konventionen

text:
               11.7.2017

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 178/9

         RÅDETS AFGØRELSE (EU) 2017/1243
   af 29. maj 2017
   om den holdning, der skal indtages på Den Europæiske Unions vegne i Den Internationale Søfartsorganisation (IMO) på den 98. samling i Komitéen for Sikkerhed på Søen og den 71. samling i Komitéen til Beskyttelse af Havmiljøet, for så vidt angår vedtagelsen af ændringer af SOLAS-regel II-1/23, SOLAS-regel II-2/9.4.1.3, de internationale koder for højhastighedsfartøjer af 1994 og 2000, Den internationale kode for redningsmidler og tillæg V til bilag VI til MARPOL-konventionen
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 100, stk. 2, sammenholdt med artikel 218, stk. 9,
   under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Unionens tiltag inden for søtransport bør sigte på at forbedre sikkerheden til søs og beskytte havmiljøet.

               (2)

               Den Internationale Søfartsorganisations (»IMO's«) Komité for Sikkerhed på Søen (»MSC«) godkendte på sin 97. samling ændringer af regel II-1/23 og regel II-2/9.4.1.3 i den internationale konvention om sikkerhed for menneskeliv på søen (SOLAS), af koderne for højhastighedsfartøjer af 1994 og 2000 (»HSC-koderne«) af den internationale kode for redningsmidler (»LSA-koden«) og af bilaget til resolution MSC.81(70). Ændringerne forventes at blive vedtaget på den 98. samling i MSC, der finder sted i juni 2017.

               (3)

               På den 70. samling i IMO's Komité til Beskyttelse af Havmiljøet (»MEPC«) enedes man om ændringer af tillæg V til bilag VI til den internationale konvention om forebyggelse af forurening fra skibe (»MARPOL-konventionens bilag VI«) for så vidt angår de oplysninger, der skal fremgå af en bunkerleveringsattest (»BDN«). Ændringerne forventes at blive vedtaget på den 71. samling i MEPC, der finder sted i juli 2017.

               (4)

               På sin 95. og 96. samling godkendte IMO's MSC en række udkast til ændringer af SOLAS-regel II-1 om forskrifter for underinddeling og krav til lækstabilitet. Den holdning, der skal indtages på Unionens vegne med hensyn til disse ændringer, blev fastlagt i Rådets afgørelse (EU) 2016/2077 (1).

               (5)

               På den 97. samling i IMO'S MSC blev det besluttet at stille vedtagelsen af de fleste af de forelagte udkast til ændringer af SOLAS-regel II-1 om regler for underinddeling og krav til lækstabilitet i bero indtil dets 98. møde, og hvad angår ændringerne af regel II-1/6 om formlen for det påkrævede inddelingsindeks R blev der opnået enighed om, at yderligere ændringer af regel II-1/6 ikke bør indebære, at det nuværende sikkerhedsniveau sænkes.

               (6)

               Den holdning, der skal indtages på Unionens vegne som fastlagt i artikel 2, stk. 1, litra a), og artikel 2, stk. 2, i afgørelse (EU) 2016/2077 gælder derfor fortsat.

               (7)

               På den 97. samling i IMO'S MSC blev det besluttet at harmonisere teksten i regel II-1/22, II-1/23 og II-1/24, for så vidt angår eksistensen af lignende krav, som formuleres på forskellig vis, og at ajourføre eksisterende krydshenvisninger uden at ændre indholdet af tidligere godkendte ændringer. Regel II-1/23 omhandler særlige krav for ro-ro-passagerskibe og er ikke omfattet af den i afgørelse (EU) 2016/2077 fastlagte holdning, der skal indtages på Unionens vegne. Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/45/EF (2) finder anvendelse på passagerskibe og højhastighedspassagerfartøjer i indenrigsfart. I nævnte direktivs artikel 6, stk. 2, litra a), nr. i), fastsættes det, at nye passagerskibe i klasse A skal overholde samtlige krav i SOLAS-konventionen af 1974 med senere ændringer.

               (8)

               Ændringerne af SOLAS-regel II-2/9.4.1.3 præciserer kravene til brandmodstandsevnen for vinduer på passagerskibe, der ikke befordrer flere end 36 passagerer, og på skibe til særlige formål med mere end 60 (men ikke flere end 240) personer om bord. Skibe, der ikke befordrer flere end 36 passagerer, bør sikre samme sikkerhedsniveau som skibe, der befordrer flere end 36 passagerer. Direktiv 2009/45/EF finder anvendelse på passagerskibe og højhastighedspassagerfartøjer i indenrigsfart. I nævnte direktivs artikel 6, stk. 2, litra a), nr. i), fastsættes det, at nye passagerskibe i klasse A skal overholde samtlige krav i SOLAS-konventionen af 1974 med senere ændringer. I bilag I, kapitel II-2, afsnit B.10.4, til nævnte direktiv er det fastsat, at der for passagerskibe, der befordrer højst 36 passagerer, skal lægges særlig vægt på brandmodstandsevnen for vinduer, der vender ud mod åbne eller lukkede indskibningssteder for redningsbåde og redningsflåder, og på brandmodstandsevnen for vinduer, der er placeret under sådanne steder i en sådan position, at deres svigt under en brand ville vanskeliggøre udsætningen af eller indskibningen i redningsbåde eller redningsflåder.

               (9)

               Ændringerne af HSC-koderne præciserer anvendelsen af HSC-kodernes punkt 8.10.1.4-8.10.1.6 med henblik på fritagelse fra det krav om at medføre mand over bord-både, der gælder for henholdsvis højhastighedsfartøjer med en længde under henholdsvis 20 meter og 30 meter. Et højhastighedsfartøj med en længde på under 30 meter med henblik på HSC-koden af 2000 eller med en længde på under 20 meter med henblik på HSC-koden af 1994 kan fritages fra at medføre en mand over bord-båd, under forudsætning af at kravene i punkt 8.10.1.6 i HSC-koderne opfyldes, hvilket som et nyt punkt omfatter et krav om, at det skal være muligt at redde en hjælpeløs person op af vandet med vandret eller næsten vandret kropsposition. Direktiv 2009/45/EF finder anvendelse på passagerskibe og højhastighedspassagerfartøjer i indenrigsfart. I nævnte direktivs artikel 6, stk. 2, litra a), nr. i), fastsættes det, at nye passagerskibe i klasse A skal overholde samtlige krav i SOLAS-konventionen af 1974 med senere ændringer.

               (10)

               LSA-koden fastsætter internationale krav til redningsmidler, der er omfattet af kapitel III i SOLAS-konventionen af 1974 med senere ændringer. Ændringerne af LSA-kodens punkt 6.1.1.5 og 6.1.1.6 og af punkt 8.1.1 i del 1 i bilaget til resolution MSC.81(70) sikrer overensstemmelse med de statiske afprøvninger og deres prøvebelastninger, som udsætningsarrangementer, herunder deres konstruktionsdele og spil, skal modstå. Disse ændringer bør behandles som mindre korrektioner. Udsætningsarrangementer og spil er opført i Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2017/306 (3), hvori der henvises til LSA-koden og til resolution MSC.81(70) i forbindelse med MED/1.21, 1.23, 1.24 og 1.25, hvad angår udsætningsarrangementer, og i forbindelse med MED/1.41a, 1.41b, 1.41c, 1.41d og 1.41e, hvad angår spil. De er derfor omfattet af anvendelsesområdet for Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/90/EU (4).

               (11)

               Ændringerne af MARPOL-konventionens bilag VI, tillæg V, præciserer, at skibe, der opfylder kravene i MARPOL-konventionens bilag VI med hensyn til (svovl)indhold i brændstof i svovlemissionskontrolområder (»SECA-områder«) gennem tilsvarende metoder (rensningssystemer for udstødningsgas (»EGCS«)), kan tillade, at leverandøren efter køberens meddelelse anfører på BDN, at brændstoffet er bestemt til brug på et skib, der opfylder kravene med hensyn til svovlindhold ved en tilsvarende metode. På baggrund af det stigende antal skibe, der er udrustet med EGCS, er ændringerne af MARPOL-konventionens bilag VI, tillæg V, nødvendige for at tilpasse BDN's standardtekst til det faktum, at skibe selv efter ikrafttrædelsen pr. 1. januar 2015 af kravet om svovlindhold på højst 0,10 % i svovlemissionskontrolområder fortsat kan anvende brændselsolie med et højere svovlindhold. Kravene i MARPOL-konventionens bilag VI med hensyn til begrænsning af SOx-emissioner er gennemført i EU-retten ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2016/802 (5). I nævnte direktivs artikel 6, stk. 9, litra b) og c), og artikel 13, stk. 2, litra a), henvises der til BDN som det vigtigste middel til at sikre, at kravene i direktivet overholdes. Tilsvarende metoder til efterlevelse anses som alternative reduktionsmetoder, jf. nævnte direktivs artikel 2, litra o), og kan anvendes, forudsat at de skibe, der anvender emissionsreduktionsmetoden, til stadighed opnår reduktioner i emissioner af svovldioxid, der mindst svarer til de reduktioner, der ville være opnået ved anvendelse af skibsbrændstoffer, der opfylder kravene i nævnte direktiv.

               (12)

               Unionen er ikke medlem af IMO og ej heller kontraherende part i de relevante konventioner eller koder. Rådet bør derfor bemyndige medlemsstaterne til at udtrykke Unionens holdning og til at give deres samtykke til at lade sig binde af disse ændringer, for så vidt ændringerne hører under Unionens enekompetence —

         VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   Den holdning, som på Unionens vegne skal indtages på den 98. samling i IMO's Komité for Sikkerhed på Søen, er at erklære sig enig i vedtagelsen af følgende ændringer:

               a)

               ændringerne af SOLAS-regel II-1/23 som fastlagt i bilag 1 til IMO-dokument MSC 97/WP.5 med de ændringer, der er foreslået i IMO-dokument MSC 97/3/5 og MSC 97/3/4

               b)

               ændringerne af SOLAS-regel II-2/9.4.1.3 som fastlagt i bilag 13 til IMO-dokument MSC 97/22/Add.1

               c)

               ændringerne af HSC-koderne som fastlagt i bilag 15 og 16 til IMO-dokument MSC 97/22/Add.1

               d)

               ændringerne af LSA-koden og af bilaget til resolution MSC.81(70) som fastlagt i bilag 17 til IMO-dokument MSC 97/22/Add.1 og i bilag 1 til IMO-dokument MSC 98/3/1.

         Artikel 2
   Den holdning, som på Unionens vegne skal indtages på den 71. samling i IMO's Komité til Beskyttelse af Havmiljøet, er at erklære sig enig i vedtagelsen af ændringerne af MARPOL-konventionens bilag VI, tillæg V, som fastlagt i bilag 7 til IMO-dokument MEPC 70/18/Add.1.
   Artikel 3
   1.   De holdninger, som på Unionens vegne skal indtages i henhold til artikel 1 og 2, fremføres af de medlemsstater, der er medlemmer af IMO, idet de handler i fællesskab i Unionens interesse.
   2.   Mindre ændringer af de holdninger, der er omhandlet i artikel 1 og 2, kan tiltrædes uden yderligere afgørelse truffet af Rådet.
   Artikel 4
   Medlemsstaterne bemyndiges til i Unionens interesse at give deres samtykke til at lade sig binde af de ændringer, der er omhandlet i artikel 1 og 2, for så vidt disse ændringer hører under Unionens enekompetence.
   Artikel 5
   Denne afgørelse er rettet til medlemsstaterne.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 29. maj 2017.

            På Rådets vegne

         C. CARDONA

            Formand

      (1)  Rådets afgørelse (EU) 2016/2077 af 17. oktober 2016 om den holdning, som skal indtages på Den Europæiske Unions vegne på 70. samling i Komitéen til Beskyttelse af Havmiljøet (IMO) og 97. samling i Komitéen for Sikkerhed på Søen, når det gælder vedtagelsen af ændringerne af MARPOL-konventionens bilag VI, SOLAS-regel II-1, SOLAS-regel III/1.4, III/30 og III/37, SOLAS-regel II-2/1 og II-2/10, SOLAS-regel II-1/3-12, STCW-konventionen og -koden, koden for brandsikkerhedssystemer og koden for det udvidede synsprogram fra 2011 (EUT L 320 af 26.11.2016, s. 36).

      (2)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/45/EF af 6. maj 2009 om sikkerhedsregler og -standarder for passagerskibe (EUT L 163 af 25.6.2009, s. 1).

      (3)  Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2017/306 af 6. februar 2017 om angivelse af krav til design, konstruktion og ydeevne samt prøvningsstandarder for skibsudstyr (EUT L 48 af 24.2.2017, s. 1).

      (4)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/90/EU af 23. juli 2014 om skibsudstyr og om ophævelse af Rådets direktiv 96/98/EF (EUT L 257 af 28.8.2014, s. 146).

      (5)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2016/802 af 11. maj 2016 om begrænsning af svovlindholdet i visse flydende brændstoffer (EUT L 132 af 21.5.2016, s. 58).


title: Rådets afgørelse (EU) 2016/551 af 23. marts 2016 om fastlæggelse af den holdning, der skal indtages på Den Europæiske Unions vegne i Det Blandede Tilbagetagelsesudvalg, for så vidt angår en afgørelse truffet af Det Blandede Tilbagetagelsesudvalg om gennemførelsesforanstaltninger til at sikre anvendelsen af artikel 4 og 6 i aftalen mellem Den Europæiske Union og Republikken Tyrkiet om tilbagetagelse af personer, der er bosiddende uden tilladelse, fra den 1. juni 2016

text:
               9.4.2016

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 95/9

         RÅDETS AFGØRELSE (EU) 2016/551
   af 23. marts 2016
   om fastlæggelse af den holdning, der skal indtages på Den Europæiske Unions vegne i Det Blandede Tilbagetagelsesudvalg, for så vidt angår en afgørelse truffet af Det Blandede Tilbagetagelsesudvalg om gennemførelsesforanstaltninger til at sikre anvendelsen af artikel 4 og 6 i aftalen mellem Den Europæiske Union og Republikken Tyrkiet om tilbagetagelse af personer, der er bosiddende uden tilladelse, fra den 1. juni 2016
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 79, stk. 3, sammenholdt med artikel 218, stk. 9,
   under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Aftalen mellem Den Europæiske Union og Republikken Tyrkiet om tilbagetagelse af personer, der er bosiddende uden tilladelse, (»aftalen«) blev indgået ved Rådets afgørelse 2014/252/EU (1) og trådte i kraft den 1. oktober 2014. I henhold til aftalens artikel 24, stk. 3, skal bestemmelserne i aftalens artikel 4 og 6, der vedrører tilbagetagelsen af tredjelandsstatsborgere og statsløse personer, anvendes fra den 1. oktober 2017.

               (2)

               Unionen og Tyrkiet gav på topmødet den 29. november 2015 udtryk for politisk enighed om, at aftalen skal finde anvendelse fuldt ud fra den 1. juni 2016.

               (3)

               I henhold til aftalens artikel 19, stk. 1, litra b), vedtager Det Blandede Tilbagetagelsesudvalg gennemførelsesforanstaltninger til at sikre en ensartet anvendelse af aftalen. Det vil derfor være hensigtsmæssigt ved en afgørelse fra Det Blandede Tilbagetagelsesudvalg at fastsætte, hvilke gennemførelsesforanstaltninger det er nødvendigt at træffe med henblik på at fremskynde anvendelsen af de i aftalens artikel 4 og 6 fastsatte forpligtelser fra den 1. juni 2016.

               (4)

               Det Forenede Kongerige er bundet af aftalen og deltager derfor i vedtagelsen af denne afgørelse.

               (5)

               Irland er ikke bundet af aftalen, som ikke finder anvendelse i Irland, og deltager derfor ikke i vedtagelsen af denne afgørelse.

               (6)

               Danmark er ikke bundet af aftalen, som ikke finder anvendelse i Danmark, og deltager derfor ikke i vedtagelsen af denne afgørelse.

               (7)

               På baggrund af ovenstående er det nødvendigt at fastlægge den holdning, der skal indtages på Unionens vegne i Det Blandede Tilbagetagelsesudvalg, for så vidt angår en afgørelse truffet af Det Blandede Tilbagetagelsesudvalg om gennemførelsesforanstaltninger til at sikre anvendelsen af aftalens artikel 4 og 6 fra den 1. juni 2016 —

         VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   Den holdning, som på Unionens vegne skal indtages i Det Blandede Tilbagetagelsesudvalg mellem EU og Tyrkiet, for så vidt angår en afgørelse truffet af Det Blandede Tilbagetagelsesudvalg om gennemførelsesforanstaltninger til at sikre anvendelsen af artikel 4 og 6 i aftalen mellem Den Europæiske Union og Republikken Tyrkiet om tilbagetagelse af personer, der er bosiddende uden tilladelse fra den 1. juni 2016, baseres på det udkast til afgørelse truffet af Det Blandede Tilbagetagelsesudvalg, der er knyttet til nærværende afgørelse.
   Mindre ændringer af nævnte udkast til afgørelse kan accepteres, uden at Rådet træffer yderligere afgørelse.
   Artikel 2
   Denne afgørelse træder i kraft på dagen for vedtagelsen.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 23. marts 2016.

            På Rådets vegne

         A.G. KOENDERS

            Formand

      (1)  Rådets afgørelse 2014/252/EU af 14. april 2014 om indgåelse af aftalen mellem Den Europæiske Union og Republikken Tyrkiet om tilbagetagelse af personer, der er bosiddende uden tilladelse (EUT L 134 af 7.5.2014, s. 1).

      UDKAST TIL
      AFGØRELSE Nr. 2/2016 TRUFFET AF DET BLANDEDE TILBAGETAGELSESUDVALG, DER ER NEDSAT VED AFTALEN MELLEM DEN EUROPÆISKE UNION OG REPUBLIKKEN TYRKIET OM TILBAGETAGELSE AF PERSONER, DER ER BOSIDDENDE UDEN TILLADELSE
      af
      om gennemførelsesforanstaltninger til at sikre anvendelsen af aftalens artikel 4 og 6 fra den 1. juni 2016
      UDVALGET HAR —
      under henvisning til aftalen mellem Den Europæiske Union og Republikken Tyrkiet om tilbagetagelse af personer, der er bosiddende uden tilladelse, særlig artikel 19, stk. 1, litra b), og
      ud fra følgende betragtninger:

                  (1)

                  Aftalen mellem Den Europæiske Union og Republikken Tyrkiet om tilbagetagelse af personer, der er bosiddende uden tilladelse, (»aftalen«) trådte i kraft den 1. oktober 2014.

                  (2)

                  I henhold til aftalens artikel 24, stk. 3, finder de i aftalens artikel 4 og 6 fastsatte forpligtelser, der vedrører tilbagetagelsen af tredjelandsstatsborgere og statsløse personer, først anvendelse tre år efter aftalens ikrafttræden.

                  (3)

                  Den 29. november 2015 opnåede de to parter på topmødet mellem EU og Tyrkiet politisk enighed om, at aftalen vil finde anvendelse fuldt ud fra juni 2016 —

            BESLUTTET AT VEDTAGE FØLGENDE GENNEMFØRELSESFORANSTALTNING:
      Artikel 1
      De i aftalens artikel 4 og 6 fastsatte forpligtelser, der vedrører tilbagetagelsen af tredjelandsstatsborgere og statsløse personer, finder anvendelse fra den 1. juni 2016.
      Artikel 2
      Denne afgørelse er bindende efter de nødvendige interne procedurer, der kræves i parternes lovgivninger.

         Udfærdiget i …

            …

               (På vegne af Den Europæiske Union)

            …

               (På vegne af Republikken Tyrkiet)