title: 2008/647/EF,Euratom: Rådets afgørelse af 15. juli 2008 om beskikkelse af et finsk medlem af Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

text:
               8.8.2008

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 213/37

      RÅDETS AFGØRELSE

   af 15. juli 2008
   om beskikkelse af et finsk medlem af Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg
   (2008/647/EF, Euratom)
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
   under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 259,
   under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Atomenergifællesskab, særlig artikel 167,
   under henvisning til Rådets afgørelse 2006/651/EF, Euratom (1),
   under henvisning til forslag fra den finske regering,
   efter udtalelse fra Kommissionen, og
   i betragtning af, at der er blevet en plads ledig som medlem af Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg, efter at Eero LEHTI er trådt tilbage —
   TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   Thomas PALMGREN, repræsentant for internationale anliggender, Suomen Yrittäjät (den finske arbejdsgiverforening), beskikkes som medlem af Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg for den resterende del af mandatperioden, dvs. indtil den 20. september 2010.
   Artikel 2
   Denne afgørelse har virkning fra dagen for vedtagelsen.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 15. juli 2008.

            På Rådets vegne

         M. BARNIER

            Formand

      (1)  EUT L 269 af 28.9.2006, s. 13. Ændret ved beslutning 2007/622/EF, Euratom (EUT L 253 af 28.9.2007, s. 39).


title: 2012/631/FUSP: Den Udenrigs- og Sikkerhedspolitiske Komités afgørelse EULEX KOSOVO/2/2012 af 12. oktober 2012 om forlængelse af mandatet for missionschefen for Den Europæiske Unions retsstatsmission i Kosovo, EULEX KOSOVO

text:
               16.10.2012

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 282/45

         DEN UDENRIGS- OG SIKKERHEDSPOLITISKE KOMITÉS AFGØRELSE EULEX KOSOVO/2/2012
   af 12. oktober 2012
   om forlængelse af mandatet for missionschefen for Den Europæiske Unions retsstatsmission i Kosovo (1), EULEX KOSOVO
   (2012/631/FUSP)
   DEN UDENRIGS- OG SIKKERHEDSPOLITISKE KOMITÉ HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Union, særlig artikel 38, stk. 3,
   under henvisning til Rådets fælles aktion 2008/124/FUSP af 4. februar 2008 om Den Europæiske Unions retsstatsmission i Kosovo, EULEX KOSOVO (2), særlig artikel 12, stk. 2, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               I henhold til artikel 12, stk. 2, i fælles aktion 2008/124/FUSP bemyndiges Den Udenrigs- og Sikkerhedspolitiske Komité (PSC) i overensstemmelse med traktatens artikel 38 til at træffe de relevante afgørelser med henblik på at udøve den politiske kontrol med og den strategiske styring af Den Europæiske Unions retsstatsmission i Kosovo (EULEX KOSOVO), herunder afgørelsen om at udnævne en missionschef.

               (2)

               Den 5. juni 2012 vedtog Rådet afgørelse 2012/291/FUSP (3) om forlængelse af EULEX KOSOVO indtil den 14. juni 2014.

               (3)

               Den 27. juli 2010 vedtog PSC efter forslag fra Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik afgørelse 2010/431/FUSP (4) om udnævnelse af Xavier BOUT DE MARNHAC til missionschef for EULEX KOSOVO med virkning fra den 15. oktober 2010. Hans mandat blev efterfølgende forlænget ved afgørelse EULEX KOSOVO/1/2012 (5) indtil den 14. oktober 2012.

               (4)

               Den 4. oktober 2012 foreslog den højtstående repræsentant at forlænge mandatet for Xavier BOUT DE MARNHAC som missionschef for EULEX KOSOVO indtil den 31. januar 2013 —

         VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   Mandatet for Xavier BOUT DE MARNHAC som missionschef for Den Europæiske Unions retsstatsmission i Kosovo, EULEX KOSOVO, forlænges hermed indtil den 31. januar 2013.
   Artikel 2
   Denne afgørelse træder i kraft på dagen for vedtagelsen.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 12. oktober 2012.

            På Den Udenrigs- og Sikkerhedspolitiske Komités vegne

         O. SKOOG

            Formand

      (1)  Denne betegnelse er med forbehold for holdningerne til status og er i overensstemmelse med UNSCR 1244 (1999) og Den Internationale Domstols udtalelse om Kosovos uafhængighedserklæring.

      (2)  EUT L 42 af 16.2.2008, s. 92.

      (3)  EUT L 146 af 6.6.2012, s. 46.

      (4)  EUT L 202 af 4.8.2010, s. 10.

      (5)  EUT L 154 af 15.6.2012, s. 24.


title: 2007/1/EF: Rådets afgørelse af 1. januar 2007 om udnævnelse af medlemmer af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

text:
               4.1.2007

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 1/4

      RÅDETS AFGØRELSE

   af 1. januar 2007
   om udnævnelse af medlemmer af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
   (2007/1/EF)
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
   under henvisning til akten vedrørende vilkårene for Republikken Bulgariens og Rumæniens tiltrædelse af Den Europæiske Union og tilpasningerne af de traktater, der danner grundlag for Den Europæiske Union, særlig artikel 45,
   under henvisning til Europa-Parlamentets udtalelser,
   efter fælles aftale med formanden for Kommissionen —
   TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:
   Artikel 1

               Meglena KUNEVA

               Leonard ORBAN

         udnævnes herved til medlemmer af Kommissionen for perioden fra den 1. januar 2007 til den 31. oktober 2009.
   Artikel 2
   Denne afgørelse træder i kraft den 1. januar 2007.
   Artikel 3
   Denne afgørelse offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 1. januar 2007.

            På Rådets vegne

         F.-W. STEINMEIER

            Formand


title: 2012/511/EU: Rådets afgørelse af 23. juli 2012 om undertegnelse på Den Europæiske Unions vegne af konventionen om fødevarebistand

text:
               22.9.2012

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 256/3

         RÅDETS AFGØRELSE
   af 23. juli 2012
   om undertegnelse på Den Europæiske Unions vegne af konventionen om fødevarebistand
   (2012/511/EU)
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 214, stk. 4, sammenholdt med artikel 218, stk. 5,
   under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Unionen er part i konventionen om fødevarehjælp af 1999 (1) (»FAC 1999«), som udløber den 1. juli 2012.

               (2)

               Den 17. november 2010 bemyndigede Rådet Kommissionen til at føre forhandlinger med henblik på at nå til enighed om en konvention om fødevarebistand (»konventionen«), som skulle indarbejde og afspejle en ny tilgang til fødevarebistand, og som skulle erstatte FAC 1999.

               (3)

               Den 25. april 2012 blev forhandlingerne afsluttet med godt resultat.

               (4)

               Det er i Unionens interesse at undertegne konventionen, fordi konventionen bidrager til at nå de mål for humanitær bistand, som er omhandlet i artikel 214, stk. 1, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde.

               (5)

               Konventionen er åben for undertegnelse indtil den 31. december 2012.

               (6)

               Konventionen bør undertegnes på vegne af Den Europæiske Union med forbehold af indgåelse af konventionen —

         VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   Der gives herved på Unionens vegne bemyndigelse til undertegnelse af konventionen om fødevarebistand (»konventionen«), med forbehold af indgåelse af konventionen (2).
   Artikel 2
   Formanden for Rådet bemyndiges herved til at udpege den eller de personer, der er beføjet til at undertegne konventionen på Unionens vegne.
   Artikel 3
   Denne afgørelse træder i kraft på dagen for vedtagelsen.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 23. juli 2012.

            På Rådets vegne

         C. ASHTON

            Formand

      (1)  EFT L 222 af 24.8.1999, s. 40.

      (2)  Teksten til aftalen offentliggøres sammen med afgørelsen om dens indgåelse.


title: Europa-Parlamentets afgørelse (EU) 2016/1599 af 28. april 2016 om afslutning af regnskaberne for fællesforetagendet Artemis for regnskabsåret 2014

text:
               14.9.2016

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 246/430

         EUROPA-PARLAMENTETS AFGØRELSE (EU) 2016/1599
   af 28. april 2016
   om afslutning af regnskaberne for fællesforetagendet Artemis for regnskabsåret 2014
   EUROPA-PARLAMENTET,

               —

               der henviser til det endelige årsregnskab for fællesforetagendet Artemis for regnskabsåret 2014,

               —

               der henviser til Revisionsrettens beretning om årsregnskabet for fællesforetagendet Artemis for perioden fra 1. januar 2014 til 26. juni 2014 med fællesforetagendets svar (1),

               —

               der henviser til Revisionsrettens erklæring (2) for regnskabsåret 2014 om regnskabernes rigtighed og de underliggende transaktioners lovlighed og formelle rigtighed, jf. artikel 287 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,

               —

               der henviser til Rådets henstilling af 12. februar 2016 om meddelelse af decharge til fællesforetagendet for gennemførelsen af budgettet for regnskabsåret 2014 (05587/2016 — C8-0055/2016),

               —

               der henviser til artikel 319 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,

               —

               der henviser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 af 25. oktober 2012 om de finansielle regler vedrørende Unionens almindelige budget og om ophævelse af Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 (3), særlig artikel 209,

               —

               der henviser til Rådets forordning (EF) nr. 74/2008 af 20. december 2007 om oprettelse af fællesforetagendet Artemis til gennemførelse af det fælles teknologiinitiativ vedrørende indlejrede computersystemer (4),

               —

               der henviser til Rådets forordning (EU) nr. 561/2014 af 6. maj 2014 om oprettelse af fællesforetagendet ECSEL (5), særlig artikel 1, stk. 2, og artikel 12,

               —

               der henviser til Kommissionens forordning (EF, Euratom) nr. 2343/2002 af 19. november 2002 om rammefinansforordning for de organer, der er omhandlet i artikel 185 i Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (6),

               —

               der henviser til Kommissionens delegerede forordning (EU) nr. 110/2014 af 30. september 2013 om en finansforordningsmodel for offentlig-private partnerskabsorganer, jf. artikel 209 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 (7),

               —

               der henviser til forretningsordenens artikel 94 og bilag V,

               —

               der henviser til betænkning fra Budgetkontroludvalget (A8-0092/2016),

               1.

               udsætter afslutningen af regnskaberne for fællesforetagendet Artemis for regnskabsåret 2014;

               2.

               pålægger sin formand at sende denne afgørelse til den administrerende direktør for fællesforetagendet ECSEL, Rådet, Kommissionen og Revisionsretten og drage omsorg for, at den offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende (L-udgaven).

         Martin SCHULZ

            Formand

         Klaus WELLE

            Generalsekretær

      (1)  EUT C 422 af 17.12.2015, s. 9.

      (2)  EUT C 422 af 17.12.2015, s. 10.

      (3)  EUT L 298 af 26.10.2012, s. 1.

      (4)  EUT L 30 af 4.2.2008, s. 52.

      (5)  EUT L 169 af 7.6.2014, s. 152.

      (6)  EFT L 357 af 31.12.2002, s. 72.

      (7)  EUT L 38 af 7.2.2014, s. 2.


Avis juridique important

|

31999D0731

1999/731/EF: Rådets afgørelse af 8. november 1999 om supplerende makrofinansiel bistand til Bulgarien

EF-Tidende nr. L 294 af 16/11/1999 s. 0027 - 0028

RÅDETS AFGØRELSEaf 8. november 1999om supplerende makrofinansiel bistand til Bulgarien(1999/731/EF)RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 308,under henvisning til forslag fra Kommissionen(1),under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet(2), ogud fra følgende betragtninger:(1) Kommissionen har konsulteret Det Økonomiske og Finansielle Udvalg forud for fremsættelsen af sit forslag;(2) Bulgarien har iværksat fundamentale økonomiske reformer og gør betydelige bestræbelser på at indføre en velfungerende markedsøkonomi for at forbedre beskæftigelsen og levestandarden;(3) Bulgarien og Den Europæiske Union har undertegnet en Europaaftale, hvormed der etableres et associeringsforhold(3);(4) Det Europæiske Råd besluttede på sit møde i Luxembourg i december 1997 at igangsætte en tiltrædelsesproces, der omfatter Bulgarien og de øvrige central- og østeuropæiske ansøgerlande samt Cypern;(5) Bulgarien indgik i september 1998 en aftale med Den Internationale Valutafond (IMF) om et arrangement under den udvidede lånefacilitet (EFF) til støtte for regeringens tilpasnings- og reformprogram;(6) Verdensbanken vedtog i april 1998 en treårig bistandsstrategi for Bulgarien, som omfatter en betydelig finansiering af tilpasninger og investeringer til støtte for Bulgariens reformbestræbelser inden for prioriterede områder;(7) de bulgarske myndigheder har anmodet om finansiel bistand fra de internationale finansielle institutioner, Fællesskabet og andre bilaterale donorer; ud over det beløb, der skønnes at kunne tilvejebringes via IMF og Verdensbanken, vil der fortsat være et betydeligt finansieringsbehov, der skal dækkes i programperioden for at kunne konsolidere reservestillingen og støtte gennemførelsen af målsætningerne i regeringens reformprogram;(8) Fællesskabets ydelse af et langfristet lån til Bulgarien er en passende foranstaltning til at lette landets finansielle bindinger over for udlandet, afhjælpe betalingsbalancesituationen, styrke reservestillingen og lette gennemførelsen af de nødvendige strukturreformer;(9) Fællesskabets lån bør forvaltes af Kommissionen efter princippet om forsvarlig økonomisk forvaltning;(10) traktaten indeholder ikke anden hjemmel til vedtagelse af denne afgørelse end artikel 308 -TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:Artikel 11. Fællesskabet yder Bulgarien en langfristet lånefacilitet på højst 100 mio. EUR i hovedstol med en maksimal løbetid på ti år med henblik på at sikre en holdbar betalingsbalancesituation.2. Til dette formål bemyndiges Kommissionen til på Fællesskabets vegne at låne de nødvendige midler, som stilles til rådighed for Bulgarien i form af et lån.3. Dette lån forvaltes af Kommissionen i nært samråd med Det Økonomiske og Finansielle Udvalg og på en måde, der er i overensstemmelse med enhver aftale mellem IMF og Bulgarien.Artikel 21. Kommissionen bemyndiges til, efter samråd med Det Økonomiske og Finansielle Udvalg, at aftale de økonomisk-politiske betingelser knyttet til lånet med de bulgarske myndigheder. Disse betingelser skal være i overensstemmelse med de aftaler, der er nævnt i artikel 1, stk. 3.2. Kommissionen kontrollerer med regelmæssige mellemrum i samarbejde med Det Økonomiske og Finansielle Udvalg og i koordination med IMF, at den økonomiske politik i Bulgarien er i overensstemmelse med formålene med lånet, og at lånebetingelserne overholdes.Artikel 31. Lånet stilles til rådighed for Bulgarien i to rater. Med forbehold af artikel 2 frigives den første rate på grundlag af tilfredsstillende resultater med det makroøkonomiske program som led i det løbende EFF-arrangement, der er aftalt med IMF.2. Med forbehold af artikel 2 frigives den anden rate på grundlag af en tilfredsstillende fortsættelse af Bulgariens tilpasnings- og reformprogram og tidligst tre måneder efter frigivelsen af den første rate.3. Midlerne udbetales til Bulgariens nationalbank.Artikel 41. De lånoptagelses- og långivningstransaktioner, der er nævnt i artikel 1, gennemføres med samme valørdato og må for Fællesskabet ikke medføre omlægning af forfaldstiden, valutakurs- og renterisici eller andre kommercielle risici.2. Kommissionen skal, hvis Bulgarien ønsker det, træffe de nødvendige foranstaltninger til at indføje en klausul om førtidig tilbagebetaling i lånebetingelserne og til, at en sådan klausul kan anvendes.3. Giver omstændighederne mulighed for en forbedring af renten på lånene, kan Kommissionen på Bulgariens anmodning helt eller delvist refinansiere sine oprindelige lånoptagelser eller omlægge de hertil svarende finansielle betingelser. En sådan refinansiering eller omlægning gennemføres på de betingelser, der er fastsat i stk. 1, og må ikke resultere i en forlængelse af den gennemsnitlige løbetid for de af transaktionerne berørte lån eller i en forhøjelse af restgælden, udtrykt i løbende valutakurs, på datoen for disse transaktioner.4. Bulgarien bærer alle de omkostninger, som Fællesskabet afholder i forbindelse med indgåelse og gennemførelse af transaktioner i henhold til denne afgørelse.5. Det Økonomiske og Finansielle Udvalg underrettes mindst én gang om året om udviklingen i de transaktioner, der er omhandlet i stk. 2 og 3.Artikel 5Kommissionen sender mindst én gang om året, normalt den 15. september, Europa-Parlamentet og Rådet en rapport, der indeholder en vurdering af gennemførelsen af denne afgørelse.Udfærdiget i Bruxelles, den 8. november 1999.På Rådets vegneS. NIINISTÖFormand(1) EFT C 307 E af 26.10.1999, s. 46.(2) Udtalelse afgivet den 6. oktober 1999 (endnu ikke offentliggjort i EFT).(3) EFT L 358 af 31.12.1994, s. 3.


title: 2007/372/EF: Kommissionens afgørelse af 31. maj 2007 om ændring af afgørelse 2004/20/EF med henblik på omdannelse af Forvaltningsorganet for Intelligent Energi til Forvaltningsorganet for Konkurrenceevne og Innovation

text:
               1.6.2007

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 140/52

      KOMMISSIONENS AFGØRELSE

   af 31. maj 2007
   om ændring af afgørelse 2004/20/EF med henblik på omdannelse af »Forvaltningsorganet for Intelligent Energi« til Forvaltningsorganet for Konkurrenceevne og Innovation
   (2007/372/EF)
   KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR —
   under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
   under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 58/2003 af 19. december 2002 om vedtægterne for de forvaltningsorganer, der skal administrere opgaver i forbindelse med EF-programmer (1), og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Inden for rammerne af Lissabon-strategien for vækst og beskæftigelse har Fællesskabet truffet en række foranstaltninger til fremme og udvikling af konkurrenceevnen og innovationen for at bidrage til vækst og gøre EU til et mere attraktivt sted at investere og arbejde.

               (2)

               Disse foranstaltninger omfatter bl.a. Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 1639/2006/EF af 24. oktober 2006 om et rammeprogram for konkurrenceevne og innovation (2007-2013) (2). Rammeprogrammet for konkurrenceevne og innovation (i det følgende benævnt »rammeprogrammet«) skal fremme konkurrenceevnen hos virksomhederne, særlig små og mellemstore virksomheder (i det følgende benævnt »SMV’er«), fremme alle former for innovation, herunder økoinnovation, fremskynde udviklingen af et informationssamfund og forbedre energieffektiviteten og fremme nye og vedvarende energikilder. Disse mål søges opfyldt gennem følgende særprogrammer: iværksætter- og innovationsprogrammet, støtteprogrammet for ikt-politik og programmet »Intelligent Energi — Europa«.

               (3)

               Foranstaltningerne inden for rammerne af Lissabon-strategien omfatter også Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1692/2006 af 24. oktober 2006 om det andet Marco Polo-program for EF-tilskud til forbedring af godstransportsystemets miljøpræstationer (Marco Polo II-programmet) og om ophævelse af forordning (EF) nr. 1382/2003 (3). Marco Polo II-programmet skal aflaste vejnettet, forbedre transportsystemets miljøpræstationer og fremme intermodal transport og dermed bidrage til effektive og bæredygtige transportsystemer og til konkurrenceevnen og innovationen, særlig hos SMV’er, i Fællesskabet.

               (4)

               Forvaltningsorganet for Intelligent Energi blev oprettet ved Kommissionens afgørelse 2004/20/EF (4) til forvaltning af Fællesskabets energipolitiske indsats inden for rammerne af programmet »Intelligent Energi — Europa« for 2003-2006 (i det følgende benævnt »IEE-programmet for 2003-2006«), der blev vedtaget ved Europa-Parlamentets og Rådets beslutning nr. 1230/2003/EF (5). Ifølge afgørelse 2004/20/EF skal IEEA udføre sine opgaver indtil den 31. december 2008, for så vidt angår tildelingen af kontrakter og tilskud i forbindelse med IEE-programmet for 2003-2006.

               (5)

               En cost-benefit-analyse foretaget af eksterne konsulenter har vist, at det vil være mest omkostningseffektivt fortsat at lade det eksisterende Forvaltningsorgan for Intelligent Energi udføre gennemførelsesopgaverne i forbindelse med det nye IEE-program for 2007-2013.

               (6)

               Cost-benefit-analyser har også vist, at gennemførelsesopgaverne i forbindelse med iværksætter- og innovationsprogrammet inden for rammerne af rammeprogrammet samt Marco Polo II-programmet kan udføres mere effektivt af et forvaltningsorgan, mens Kommissionen kunne stå for den overordnede forvaltning af de pågældende programmer.

               (7)

               Da IEE-programmet for 2007-2013 er blevet integreret i rammeprogrammet, og for at sikre konsekvens i den måde, hvorpå projekterne gennemføres inden for rammerne af rammeprogrammet, bør IEEA udføre visse gennemførelsesopgaver i forbindelse med iværksætter- og innovationsprogrammet, som også er en del af rammeprogrammet, foruden opgaverne i forbindelse med IEE-programmet for 2007-2013. Da Marco Polo II-programmet og rammeprogrammet, særlig IEE-programmet, har fælles mål, nemlig at forbedre energieffektiviteten på transportområdet og at mindske indvirkningen på miljøet, og da begge programmer kunne drage fordel af omfattende synergieffekter, bør visse gennemførelsesopgaver i forbindelse med Marco Polo II-programmet også uddelegeres til IEEA.

               (8)

               For at tage hensyn til de yderligere opgaver bør IEEA omdannes til Forvaltningsorganet for Konkurrenceevne og Innovation.

               (9)

               Afgørelse 2004/20/EF bør derfor ændres i overensstemmelse hermed.

               (10)

               Foranstaltningerne i denne afgørelse er i overensstemmelse med udtalelse fra Forvaltningsorganudvalget —

         TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   I afgørelse 2004/20/EF foretages følgende ændringer:

               1)

               Artikel 1, stk. 2, affattes således:
               »2.   Organets navn er »Forvaltningsorganet for Konkurrenceevne og Innovation«.«

               2)

               Artikel 3 affattes således:
               »Artikel 3
               Periode
               Organet udfører sine opgaver fra den 1. januar 2004 til den 31. december 2015.«

               3)

               Artikel 4 affattes således:
               »Artikel 4
               Mål og opgaver
               1.   Organet udfører følgende opgaver til forvaltning af Fællesskabets indsats inden for energi, iværksætterånd og innovation, herunder økoinnovation, og bæredygtig godstransport inden for rammerne af rammeprogrammet for konkurrenceevne og innovation (2007-2013), der er oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 1639/2006/EF (6) (i det følgende benævnt »rammeprogrammet«), og Marco Polo II-programmet for 2007-2013, der er oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1692/2006 (7):

                           a)

                           at forvalte alle faser i specifikke projekter i forbindelse med iværksætter- og innovationsprogrammet og programmet »Intelligent Energi — Europa«, der er oprettet ved afgørelse nr. 1639/2006/EF, og Marco Polo II-programmet og at gennemføre den dertil nødvendige kontrol, idet organet træffer de relevante beslutninger i henhold til de beføjelser, Kommissionen har uddelegeret til det

                           b)

                           at vedtage budgetgennemførelsesakter for indtægter og udgifter samt, i henhold til de beføjelser, Kommissionen har uddelegeret til det, at træffe alle andre dispositioner, der er nødvendige for at gennemføre indholdet af gennemførelsesforanstaltningerne, særlig i forbindelse med tildeling af kontrakter og tilskud inden for rammerne af rammeprogrammet og Marco Polo II-programmet

                           c)

                           at indsamle og analysere alle oplysninger, der er nødvendige for at målrette og evaluere gennemførelsen af rammeprogrammet og Marco Polo II-programmet, og at fremsende disse til Kommissionen.

                     2.   Organet forvalter også alle faser i de gennemførelsesforanstaltninger, der er uddelegeret til det inden for rammerne af følgende programmer:

                           a)

                           Intelligent Energi — Europa (2003-2006), der er oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets beslutning nr. 1230/2003/EF (8)

                           b)

                           Marco Polo (2003-2006), der er oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1382/2003 (9)

                     Kommissionens rettigheder og forpligtelser med hensyn til gennemførelsesforanstaltningerne, jf. første afsnit, litra b), overdrages til organet.
               3.   Organet kan bemyndiges af Kommissionen, efter udtalelse fra udvalget nedsat i henhold til artikel 24 i forordning (EF) nr. 58/2003, til at udføre opgaver af samme art i forbindelse med rammeprogrammet eller andre EF-programmer, jf. artikel 2 i nævnte forordning, på de områder, der er omhandlet i stk. 1.
               4.   Ved beslutningen om uddelegering af beføjelser fastlægger Kommissionen alle de opgaver, der overdrages til organet, og beslutningen tilpasses i givet fald efter de opgaver, organet yderligere får overdraget. Kommissionens beslutning sendes til orientering til udvalget nedsat i henhold til artikel 24 i forordning (EF) nr. 58/2003.

               4)

               Artikel 6 affattes således:
               »Artikel 6
               Tilskud
               Organet modtager tilskud, der opføres på De Europæiske Fællesskabers almindelige budget; tilskuddene tages fra bevillingen til rammeprogrammet og Marco Polo II-programmet og i givet fald fra bevillingerne til andre EF-programmer eller -foranstaltninger, hvis gennemførelse overdrages til organet i medfør af artikel 4, stk. 3.«

               5)

               Artikel 8 affattes således:
               »Artikel 8
               Gennemførelse af driftsbudgettet
               Organet gennemfører sit driftsbudget i overensstemmelse med bestemmelserne i Kommissionens forordning (EF) nr. 1653/2004 (10).

         Artikel 2
   Enhver henvisning til Forvaltningsorganet for Intelligent Energi betragtes som en henvisning til Forvaltningsorganet for Konkurrenceevne og Innovation fra datoen for vedtagelsen af denne afgørelse.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 31. maj 2007.

            På Kommissionens vegne

         Günter VERHEUGEN

            Næstformand

      (1)  EFT L 11 af 16.1.2003, s. 1.

      (2)  EUT L 310 af 9.11.2006, s. 15.

      (3)  EUT L 328 af 24.11.2006, s. 1.

      (4)  EUT L 5 af 9.1.2004, s. 85.

      (5)  EUT L 176 af 15.7.2003, s. 29. Ændret ved beslutning nr. 787/2004/EF (EUT L 138 af 30.4.2004, s. 12).

      (6)  EUT L 310 af 9.11.2006, s. 15.

      (7)  EUT L 328 af 24.11.2006, s. 1.

      (8)  EUT L 176 af 15.7.2003, s. 29.

      (9)  EUT L 196 af 2.8.2003, s. 1.«

      (10)  EUT L 297 af 22.9.2004, s. 6.«


title: 2008/649/EF: Kommissionens afgørelse af 3. juli 2008 om godtagelse af et tilsagn, der er afgivet i forbindelse med antidumpingproceduren vedrørende importen af opløsninger af urinstof og ammoniumnitrat med oprindelse i Rusland

text:
               8.8.2008

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 213/39

      KOMMISSIONENS AFGØRELSE

   af 3. juli 2008
   om godtagelse af et tilsagn, der er afgivet i forbindelse med antidumpingproceduren vedrørende importen af opløsninger af urinstof og ammoniumnitrat med oprindelse i Rusland
   (2008/649/EF)
   KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR —
   under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
   under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 384/96 af 22. december 1995 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (1) (i det følgende benævnt »grundforordningen«), særlig artikel 8 og 9,
   efter høring af det rådgivende udvalg, og
   ud fra følgende betragtninger:
   A.   PROCEDURE

               (1)

               Rådet indførte ved forordning (EF) nr. 1995/2000 (2) en endelig antidumpingtold på importen af opløsninger af urinstof og ammoniumnitrat (i det følgende benævnt »den pågældende vare«) med oprindelse i bl.a. Rusland. Efter en udløbsundersøgelse, som blev indledt i september 2005, fornyede Rådet ved forordning (EF) nr. 1911/2006 (3) disse foranstaltninger på deres nuværende niveau i en periode på fem år.

               (2)

               Kommissionen offentliggjorde den 19. december 2006 en indledningsmeddelelse i Den Europæiske Unions Tidende
                   (4) om indledningen af en delvis interimsundersøgelse af de pågældende foranstaltninger efter anmodning fra Open Joint Stock Company (OJSC) »Mineral and Chemical Company Eurochem«, holdingselskabet for OJSC Novomoskovskiy Azot og OJSC Nevinnomyssky Azot, Rusland (i det følgende benævnt »den eksporterende producent«).

               (3)

               De endelige resultater og konklusioner af den delvise interimsundersøgelse vedrørende den eksporterende producent er anført i Rådets forordning (EF) nr. 238/2008 (5). Under interimsundersøgelsen gav den eksporterende producent udtryk for at være interesseret i at afgive et pristilsagn, men indgav ikke et behørigt dokumenteret tilbud inden udløbet af fristen i grundforordningens artikel 8, stk. 2. Som anført i ovennævnte rådsforordning mente Rådet imidlertid, at den eksporterende producent undtagelsesvis burde have tilladelse til at færdiggøre sit tilsagn senest 10 kalenderdage efter den pågældende forordnings ikrafttræden af de i betragtning 57 og 58 i forordning (EF) nr. 238/2008 omhandlede årsager. Efter offentliggørelsen af ovennævnte rådsforordning indgav den eksporterende producent inden for den i nævnte forordning fastsatte frist et acceptabelt pristilsagn i overensstemmelse med grundforordningens artikel 8, stk. 1.

         B.   TILSAGN

               (4)

               Den eksporterende producent tilbød at sælge den pågældende vare henhørende under KN-kode 3102 80 00 til priser, der ligger på eller over et niveau, der fjerner de skadelige virkninger af dumping. Desuden indgår der i tilbuddet en indeksering af mindsteprisen i overensstemmelse med de offentlige internationale noteringer af den pågældende vare, eftersom priserne på den pågældende vare svinger betydeligt. Den eksporterende producent tilbød endvidere at iagttage visse kvantitative lofter for at undgå, at importen kunne få indflydelse på priserne i Frankrig, hvis priser danner grundlag for indekseringen. Det kvantitative loft er fastsat til i alt ca. 10 % af det samlede forbrug i Fællesskabet af den pågældende vare.

               (5)

               Den eksporterende producent tilbød desuden — for at begrænse risikoen for omgåelse af pristilsagnene gennem krydskompensation af priserne — at han ikke vil sælge den af tilsagnet omfattede vare til de samme kunder i Det Europæiske Fællesskab, som han sælger andre varer til, bortset fra visse andre varer, for hvilke den eksporterende producent giver tilsagn om at overholde en bestemt prisordning.

               (6)

               Den eksporterende producent vil ligeledes regelmæssigt tilsende Kommissionen nærmere oplysninger om sin eksport til Fællesskabet, hvilket giver Kommissionen mulighed for effektiv overvågning af tilsagnet. Den eksporterende producents salgsstruktur er desuden af en sådan art, at Kommissionen finder, at risikoen for omgåelse af tilsagnet er begrænset.

               (7)

               EF-erhvervsgrenen modsatte sig tilsagnet, efter at det var blevet bekendtgjort. EF-erhvervsgrenen fremførte, at priserne på den pågældende vare er ustabile, og at en indeksering af mindsteprisen på grundlag af de noterede priser på den pågældende vare ikke under alle markedsvilkår er gennemførlig, især ville det ikke være gennemførligt på et udbudsdrevet marked, dvs. en markedssituation hvor køberen bestemmer priserne som følge af det store udbud. Derfor foreslog EF-erhvervsgrenen, at priserne på naturgas som noteret i Waidhaus skulle ligge til grund for indekseringen. Det skal dog i denne henseende bemærkes, at indeksering baseret på naturgasprisen ikke anses for at være mulig i dette tilfælde på grund af den ringe overensstemmelse mellem den pågældende vare og naturgaspriserne. Med hensyn til EF-erhvervsgrenens bemærkninger om, at den gældende indekseringsformel ikke ville være anvendelig på et udbudsdrevet marked, skal det nævnes, at Kommissionen vil overvåge tilsagnet, og skulle der foreligge umiddelbare beviser for, at tilsagnet ikke længere er fungerer, vil Kommissionen handle hurtigt for at afhjælpe situationen, jf. betragtning 11.

               (8)

               EF-erhvervsgrenen fremførte endvidere, at det kvantitative loft ville være for højt, og anmodede om, at det blev fastsat til højst 3 % af det samlede forbrug i Fællesskabet. EF-erhvervsgrenen hævdede, at den eksporterende producent med en større mængde ville kunne påvirke priserne på EF-markedet og således gøre det umuligt at indeksere mindsteprisen. Det skal i denne forbindelse nævnes, at det kvantitative loft blev fastsat på et niveau, der blev anset for i) i tilstrækkeligt omfang at begrænse risikoen for, at den eksporterende producent skulle påvirke priserne på det franske marked og dermed umuliggøre indekseringsformlen, og ii) at være tilstrækkeligt højt til, at tilsagnet samtidig ville forblive praktisk gennemførligt. Desuden fremlagde EF-erhvervsgrenen ikke dokumentation for sin påstand om, at mængder på over 3 % af det samlede forbrug i Fællesskabet ville have en skadelig virkning på priserne.

               (9)

               EF-erhvervsgrenen foreslog desuden, at der blev indført et »progressivt kvantitativt loft«, dvs. at den eksporterende producents kvantitative loft øges hvert år afhængigt af, om den eksporterende producent overholder betingelserne i tilsagnet. Dette forslag forkastes dog, fordi det eneste formål med det kvantitative loft er at begrænse risikoen for påvirkning af de priser, som indekseringen af mindsteprisen er baseret på. Det skal også bemærkes, at hvis tilsagnet misligholdes, kan godtagelsen af tilsagnet som sådant trækkes tilbage.

               (10)

               I lyset af ovenstående kan tilsagnet fra den russiske eksporterende producent accepteres.

               (11)

               På grund af de særlige elementer i dette tilsagn (ikke mindst indekseringsformlen) vil Kommissionen dog regelmæssigt vurdere, om tilsagnet fungerer i praksis. Under vurderingen af den praktiske gennemførlighed vil Kommissionen tage hensyn til — men ikke begrænse sig til — følgende kriterier: priserne på den pågældende vare på det franske marked, størrelsen af koefficienten for indekseringsformlen, den eksporterende producents salgspriser som anmeldt af ham i sine kvartalsvise salgsrapporter samt EF-erhvervsgrenens rentabilitet. Det skal især nævnes, at skulle denne vurdering af den praktiske gennemførlighed vise, at et fald i EF-erhvervsgrenens rentabilitet skyldes tilsagnet, vil Kommissionen tilstræbe at trække godtagelsen af tilsagnet hurtigt tilbage i overensstemmelse med grundforordningens artikel 8, stk. 9.

               (12)

               For at Kommissionen effektivt kan overvåge, om virksomhederne overholder tilsagnene, vil fritagelsen for antidumpingtolden ved fremsættelsen af en anmodning om overgang til fri omsætning over for den relevante toldmyndighed være betinget af, i) at der fremlægges en tilsagnsfaktura, som mindst indeholder de oplysninger, der er opført i bilaget til Rådets forordning (EF) nr. 789/2008 (6), ii) at de importerede varer er fremstillet, afsendt og faktureret direkte af nævnte virksomheder til den første uafhængige kunde i Fællesskabet, iii) og at de varer, der er angivet og frembudt for toldmyndighederne, svarer nøjagtigt til beskrivelsen i tilsagnsfakturaen. Hvis der ikke fremlægges en sådan faktura, eller hvis fakturaen ikke svarer til den vare, der frembydes for toldmyndighederne, betales der antidumpingtold med den relevante sats.

               (13)

               For yderligere at sikre en effektiv overholdelse af tilsagnet gøres importørerne i forordning (EF) nr. 789/2008 opmærksom på, at der, hvis forordningens betingelser ikke opfyldes, eller hvis Kommissionen trækker sin godtagelse af tilsagnene tilbage, kan opstå toldskyld i forbindelse med de pågældende transaktioner.

               (14)

               Hvis tilsagnene misligholdes eller trækkes tilbage, eller hvis Kommissionen trækker sin godtagelse af tilsagnene tilbage, finder den antidumpingtold, der blev indført i henhold til grundforordningens artikel 9, stk. 4, automatisk anvendelse, jf. grundforordningens artikel 8, stk. 9 —

         TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   Det tilsagn, der er afgivet af nedenstående eksporterende producent i forbindelse med antidumpingproceduren vedrørende importen af blandinger af urinstof og ammoniumnitrat, i vandig eller ammoniakalsk opløsning, med oprindelse i Rusland, godtages.

               Land

               Virksomhed

               Taric-tillægskode

               Rusland

               Open Joint Stock Company (OJSC) Mineral and Chemical Company »Eurochem«, medlem af virksomhedskonsortiet Eurochem, Moskva, Rusland, vedrørende varer, der produceres af den forretningsmæssigt forbundne virksomhed OJSC NAK Azot, Novomoskovsk, Rusland, eller af den forretningsmæssigt forbundne virksomhed OJSC Nevinnomyssky Azot, Nevinnomyssk, Rusland, og enten solgt direkte til den første uafhængige kunde i Fællesskabet, eller af Eurochem Trading GmbH, Zug, Schweiz, til den første uafhængige kunde i Fællesskabet.

               A885

         Artikel 2
   Denne afgørelse træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 3. juli 2008.

            På Kommissionens vegne

         Peter MANDELSON

            Medlem af Kommissionen

      (1)  EFT L 56 af 6.3.1996, s. 1. Senest ændret ved forordning (EF) nr. 2117/2005 (EUT L 340 af 23.12.2005, s. 17).

      (2)  EFT L 238 af 22.9.2000, s. 15. Ændret ved forordning (EF) nr. 1675/2003 (EUT L 238 af 25.9.2003, s. 4).

      (3)  EUT L 365 af 21.12.2006, s. 26.

      (4)  EUT C 311 af 19.12.2006, s. 51.

      (5)  EUT L 75 af 18.3.2008. s. 14.

      (6)  Se side 14 i denne EUT.


title: 2014/310/FUSP: Den Udenrigs- og Sikkerhedspolitiske Komités afgørelse EUCAP Sahel Mali/1/2014 af 26. maj 2014 om udnævnelse af missionschefen for Den Europæiske Unions FSFP-mission i Mali (EUCAP Sahel Mali)

text:
               3.6.2014

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 164/43

         DEN UDENRIGS- OG SIKKERHEDSPOLITISKE KOMITÉS AFGØRELSE EUCAP SAHEL MALI/1/2014
   af 26. maj 2014
   om udnævnelse af missionschefen for Den Europæiske Unions FSFP-mission i Mali (EUCAP Sahel Mali)

      (2014/310/FUSP)

   DEN UDENRIGS- OG SIKKERHEDSPOLITISKE KOMITÉ HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Union, særlig artikel 38, stk. 3,
   under henvisning til Rådets afgørelse 2014/219/FUSP af 15. april 2014 om Den Europæiske Unions FSFP-mission i Mali (EUCAP Sahel Mali) (1), særlig artikel 7, stk. 1, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               I medfør af afgørelse 2014/219/FUSP har Den Udenrigs- og Sikkerhedspolitiske Komité bemyndigelse til i overensstemmelse med traktatens artikel 38 at træffe de relevante afgørelser med henblik på at varetage den politiske kontrol med og den strategiske ledelse af missionen EUCAP Sahel Mali, herunder at træffe afgørelse om udnævnelse af en missionschef.

               (2)

               Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik har indstillet Albrecht CONZE til missionschef for EUCAP Sahel Mali fra den 26. maj 2014 til den 14. januar 2015 —

         VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   Albrecht CONZE udnævnes til missionschef for Den Europæiske Unions FSFP-mission i Mali (EUCAP Sahel Mali) fra den 26. maj 2014 til den 14. januar 2015.
   Artikel 2
   Denne afgørelse træder i kraft på dagen for vedtagelsen.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 26. maj 2014.

            På Den Udenrigs- og Sikkerhedspolitiske Komités vegne

         W. STEVENS

            Formand

      (1)  EUT L 113 af 16.4.2014, s. 21.


title: Rådets afgørelse (FUSP) 2015/76 af 19. januar 2015 om iværksættelse af Den Europæiske Unions FSFP-mission i Mali (EUCAP Sahel Mali) og om ændring af afgørelse 2014/219/FUSP

text:
               20.1.2015

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 13/5

         RÅDETS AFGØRELSE (FUSP) 2015/76
   af 19. januar 2015
   om iværksættelse af Den Europæiske Unions FSFP-mission i Mali (EUCAP Sahel Mali) og om ændring af afgørelse 2014/219/FUSP
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Union, særlig artikel 28, artikel 42, stk. 4, og artikel 43, stk. 2,
   under henvisning til Rådets afgørelse 2014/219/FUSP af 15. april 2014 om Den Europæiske Unions FSFP-mission i Mali (EUCAP Sahel Mali) (1), særlig artikel 4, og
   under henvisning til forslag fra Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Rådet vedtog den 15. april 2014 afgørelse 2014/219/FUSP.

               (2)

               Den 14. oktober 2014 godkendte Rådet operationskonceptet for EUCAP Sahel Mali.

               (3)

               Efter henstilling fra den øverstbefalende for den civile operation, og efter at EUCAP Sahel Mali har nået sin indledende operative kapacitet, bør missionen iværksættes den 15. januar 2015, og den bør forblive effektiv i en periode på 24 måneder.

               (4)

               Afgørelse 2014/219/FUSP fastsatte det finansielle referencegrundlag til 5 500 000 EUR for de første ni måneder efter dens ikrafttræden. Der bør fastsættes et nyt referencegrundlag for perioden på tolv måneder fra den 15. januar 2015. Afgørelse 2014/219/FUSP bør ændres med henblik herpå.

               (5)

               EUCAP Sahel Mali vil blive gennemført under forhold, som muligvis vil blive forværret og kunne hindre opnåelsen af målene for Unionens optræden udadtil, jf. artikel 21 i traktaten om Den Europæiske Union —

         VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   Den Europæiske Unions FSFP-mission i Mali (EUCAP Sahel Mali) iværksættes den 15. januar 2015.
   Artikel 2
   Den øverstbefalende for den civile operation EUCAP Sahel Mali bemyndiges herved med øjeblikkelig virkning til at indlede gennemførelsen af missionen.
   Artikel 3
   Artikel 14, stk. 1, i afgørelse 2014/219/FUSP affattes således:

      »1.   Det finansielle referencegrundlag til dækning af udgifterne i forbindelse med EUCAP Sahel Mali for perioden fra den 15. april 2014 til den 14. januar 2015 udgør 5 500 000 EUR. Det finansielle referencegrundlag til dækning af udgifterne i forbindelse med EUCAP Sahel Mali for perioden fra den 15. januar 2015 til den 14. januar 2016 udgør 11 400 000 EUR. Det finansielle referencegrundlag for de efterfølgende perioder fastsættes af Rådet.«

   Artikel 4
   Denne afgørelse træder i kraft på dagen for vedtagelsen.
   Den anvendes fra den 15. januar 2015.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 19. januar 2015.

            På Rådets vegne

         F. MOGHERINI

            Formand

      (1)  EUT L 113 af 16.4.2014, s. 21.


title: 2013/86/EU: Rådets afgørelse af 12. februar 2013 om indgåelse på Den Europæiske Unions vegne af Nagoya-Kuala Lumpur-tillægsprotokollen om ansvar og erstatning til Cartagenaprotokollen om biosikkerhed  EØS-relevant tekst

text:
               19.2.2013

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 46/1

      RÅDETS AFGØRELSE

   af 12. februar 2013
   om indgåelse på Den Europæiske Unions vegne af Nagoya-Kuala Lumpur-tillægsprotokollen om ansvar og erstatning til Cartagenaprotokollen om biosikkerhed
   (EØS-relevant tekst)
   (2013/86/EU)
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 192 sammenholdt med artikel 218, stk. 6, litra a),
   under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
   under henvisning til godkendelse fra Europa-Parlamentet (1), og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               I artikel 27 i Cartagenaprotokollen om biosikkerhed til konventionen om den biologiske mangfoldighed (2) (»protokollen«) fastlægges det, at partskonferencen for protokollen, der tjener som møde for parterne i protokollen (COP/MOP), på det første møde vedtager en proces med henblik på at udarbejde internationale regler og procedurer med hensyn til ansvar og erstatning for skade, der hidrører fra grænseoverskridende overførsler af levende modificerede organismer.

               (2)

               I juni 2007 vedtog Rådet en afgørelse om bemyndigelse af Kommissionen til at deltage i forhandlingerne på Unionens vegne om ansvar og erstatning på dette område vedrørende spørgsmål, der henhører under Unionens kompetence, i overensstemmelse med visse forhandlingsdirektiver. Denne bemyndigelse blev forlænget i oktober 2008, således at den også omfattede slutfaserne i forhandlingerne.

               (3)

               Under den femte partskonference, der tjente som møde for parterne i protokollen i Nagoya, Japan, støttede Unionen det endelige kompromis, der blev opnået vedrørende Nagoya-Kuala Lumpur-tillægsprotokollen om ansvar og erstatning (»tillægsprotokollen«), ud fra den betragtning at det lå inden for rammerne af de aftalte Unions-standpunkter og forhandlingsdirektiverne til Kommissionen.

               (4)

               Den 15. oktober 2010 blev tillægsprotokollen vedtaget på det afsluttende plenarmøde under COP/MOP5.

               (5)

               Den 20. december 2010 udtrykte Rådet tilfredshed med vedtagelsen af tillægsprotokollen.

               (6)

               I overensstemmelse med en rådsafgørelse af 6. maj 2011 (3) blev tillægsprotokollen den 11. maj 2011 undertegnet af Unionen med forbehold af dens indgåelse på et senere tidspunkt.

               (7)

               I henhold til artikel 34 i konventionen om den biologiske mangfoldighed (4) er enhver protokol til konventionen åben for ratifikation, accept eller godkendelse af stater og regionale organisationer for økonomisk integration.

               (8)

               Unionen og dens medlemsstater bør snarest muligt deponere deres ratifikations-, accept- eller godkendelsesinstrumenter til tillægsprotokollen.

               (9)

               Tillægsprotokollen bidrager til opfyldelsen af Unionens miljøpolitiske mål.

               (10)

               Tillægsprotokollen bør derfor godkendes på Unionens vegne —

         VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   Nagoya-Kuala Lumpur-tillægsprotokollen om ansvar og erstatning til Cartagenaprotokollen om biosikkerhed godkendes herved på Unionens vegne.
   Teksten til tillægsprotokollen er knyttet til denne afgørelse.
   Artikel 2
   Formanden for Rådet udpeger den person, der på Unionens vegne er beføjet til i spørgsmål, der henhører under Unionens kompetence, at deponere det godkendelsesinstrument, der er omhandlet i protokollens artikel 18, med henblik på at udtrykke Unionens samtykke til at blive bundet af tillægsprotokollen (5). Samtidig deponerer den udpegede person den erklæring, der findes i bilaget til denne afgørelse, i overensstemmelse med artikel 34, stk. 3, i konventionen om den biologiske mangfoldighed.
   Artikel 3
   Denne afgørelse træder i kraft på dagen for vedtagelsen.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 12. februar 2013.

            På Rådets vegne

         M. NOONAN

            Formand

      (1)  Endnu ikke offentliggjort i EUT.

      (2)  EFT L 201 af 31.7.2002, s. 50.

      (3)  Endnu ikke offentliggjort i EUT.

      (4)  EFT L 309 af 13.12.1993, s. 3.

      (5)  Datoen for tillægsprotokollens ikrafttræden offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende på foranledning af Generalsekretariatet for Rådet.

      BILAG

         ERKLÆRING FRA DEN EUROPÆISKE UNION I HENHOLD TIL ARTIKEL 34, STK. 3, I KONVENTIONEN OM DEN BIOLOGISKE MANGFOLDIGHED

      »Den Europæiske Union erklærer, at den i henhold til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 191, har kompetence til at indgå internationale aftaler og opfylde de forpligtelser, som de medfører, når de bidrager til bestræbelserne på at nå følgende mål:

                  —

                  bevarelse, beskyttelse og forbedring af miljøkvaliteten

                  —

                  beskyttelse af menneskers sundhed

                  —

                  forsigtig og rationel udnyttelse af naturressourcer

                  —

                  fremme på internationalt plan af foranstaltninger til løsning af de regionale og globale miljøproblemer, herunder klimaændringer.

            Desuden træffer Den Europæiske Union foranstaltninger på EU-plan på området civilretligt samarbejde for at sikre, at det indre marked fungerer korrekt.
      Den Europæiske Union erklærer, at den allerede har vedtaget retsakter, der forpligter dens medlemsstater på de områder, der er omfattet af denne protokol. Udøvelsen af Unionens beføjelser er i sagens natur underkastet kontinuerlig udvikling. Med henblik på at leve op til sine forpligtelser i henhold til artikel 20, stk. 3, litra a), i Cartagenaprotokollen om biosikkerhed vil Unionen løbende ajourføre den liste over retsakter, som allerede er fremsendt til Clearingcentret for Biosikkerhed.
      Den Europæiske Union er ansvarlig for opfyldelsen af de forpligtelser i medfør af denne protokol, der henhører under gældende EU-ret.«

      OVERSÆTTELSE

         NAGOYA-KUALA LUMPUR-TILLÆGSPROTOKOLLEN OM ANSVAR OG ERSTATNING TIL CARTAGENAPROTOKOLLEN OM BIOSIKKERHED

      PARTERNE I DENNE TILLÆGSPROTOKOL,
      SOM ER parter i Cartagena-protokollen om biosikkerhed til konventionen om den biologiske mangfoldighed, i det følgende benævnt »protokollen«,
      UNDER HENSYN TIL princip 13 i Rio-erklæringen om miljø og udvikling,
      SOM PÅ NY BEKRÆFTER den forsigtige tilgang, der er indeholdt i princip 15 i Rio-erklæringen om miljø og udvikling,
      SOM ERKENDER, at det er nødvendigt at træffe passende beredskabsforanstaltninger, hvor der er sket skader, eller hvor der er tilstrækkelig sandsynlighed for skader, i overensstemmelse med protokollen,
      SOM ERINDRER OM artikel 27 i protokollen,
      ER BLEVET ENIGE OM FØLGENDE:
      Artikel 1
      Formål
      Formålet med denne tillægsprotokol er at bidrage til bevaring og bæredygtig udnyttelse af den biologiske mangfoldighed, idet der også tages hensyn til sundhedsrisikoen for mennesker, ved at udarbejde internationale bestemmelser og procedurer for ansvar og erstatning i forbindelse med levende modificerede organismer.
      Artikel 2
      Definitioner
      1.   Definitionerne i artikel 2 i konventionen om den biologiske mangfoldighed, i det følgende benævnt »konventionen«, og protokollens artikel 3 finder anvendelse på denne tillægsprotokol.
      2.   I denne tillægsprotokol forstås endvidere ved:
      a)   »partskonference i dens egenskab af møde for parterne i protokollen«: konferencen af parter i konventionen, der tjener som møde for parterne i protokollen
      b)   »skade«: en negativ virkning på bevaringen og den bæredygtige udnyttelse af den biologiske mangfoldighed, idet der også tages hensyn til sundhedsrisikoen for mennesker, som:
      c)   »operatør«: enhver person, som har direkte eller indirekte kontrol med en levende modificeret organisme, der i relevant omfang og som fastsat i national lovgivning bl.a. kan omfatte indehaveren af en tilladelse, den person, som markedsførte den levende modificerede organisme, en udvikler, producent, anmelder, importør, eksportør, befordrer eller leverandør
      d)   »beredskabsforanstaltninger«: rimelige tiltag, som bidrager til:

                  a.

                  genoprettelse af den biologiske mangfoldighed til den tilstand, der eksisterede før skaden opstod, eller til den nærmeste tilsvarende tilstand, og hvor de kompetente myndigheder bestemmer, at dette ikke er muligt

                  b.

                  genoprettelse ved bl.a. at erstatte tabet af biologisk mangfoldighed med andre bestanddele af den biologiske mangfoldighed til den samme eller en anden type anvendelse enten på det samme eller i givet fald på et andet sted.

            3.   En »væsentlig« negativ virkning fastsættes på grundlag af faktorer som f.eks.:

                  a)

                  den langsigtede eller permanente ændring, hvorved forstås en ændring, som ikke bliver afhjulpet gennem naturlig retablering inden for et rimeligt tidsrum

                  b)

                  rækkevidden af de kvalitative eller kvantitative ændringer, som har en negativ virkning på bestanddelene af den biologiske mangfoldighed

                  c)

                  nedsættelse af den evne, som bestanddele af den biologiske mangfoldighed har til at tilvejebringe varer og tjenesteydelser

                  d)

                  omfanget af eventuelle negative virkninger på menneskers sundhed i forbindelse med protokollen.

            Artikel 3
      Anvendelsesområde
      1.   Denne tillægsprotokol finder anvendelse på skader som følge af grænseoverskridende overførsel af levende modificerede organismer. De levende modificerede organismer, der henvises til er:

                  a)

                  bestemt til direkte anvendelse som fødevarer eller foder eller til forarbejdning

                  b)

                  bestemt til indesluttet anvendelse

                  c)

                  bestemt til forsætlig udsætning i miljøet.

            2.   Med hensyn til forsætlige grænseoverskridende overførsler finder denne tillægsprotokol anvendelse på skader som følge af godkendt anvendelse af de levende modificerede organismer, der er nævnt i stk. 1 ovenfor.
      3.   Denne tillægsprotokol finder også anvendelse på skader som følge af uforsætlige grænseoverskridende overførsler, som omhandlet i protokollens artikel 17, samt skader som følge af ulovlige grænseoverskridende overførsler, som omhandlet i protokollens artikel 25.
      4.   Denne tillægsprotokol finder anvendelse på skader som følge af en grænseoverskridende overførsel af levende modificerede organismer, der blev indledt efter denne tillægsprotokols ikrafttræden, for den part, til hvis jurisdiktion den grænseoverskridende overførsel blev foretaget.
      5.   Denne tillægsprotokol finder anvendelse på skader, som opstod på områder inden for parternes nationale jurisdiktions grænser.
      6.   Parterne kan anvende kriterier, som er fastsat i deres nationale lovgivning, til at håndtere skader, som opstår inden for deres nationale jurisdiktions grænser.
      7.   National lovgivning til gennemførelse af denne tillægsprotokol finder også anvendelse på skader som følge af grænseoverskridende overførsel af levende modificerede organismer fra lande, som ikke er part i protokollen.
      Artikel 4
      Årsagssammenhæng
      Der skal etableres en årsagssammenhæng mellem skaden og den pågældende levende modificerede organisme i henhold til national lovgivning.
      Artikel 5
      Beredskabsforanstaltninger
      1.   Parterne kræver, at den relevante operatør eller de relevante operatører i tilfælde af skade og med forbehold af den kompetente myndigheds krav:

                  a)

                  omgående underretter den kompetente myndighed

                  b)

                  vurderer skaden og

                  c)

                  træffer passende beredskabsforanstaltninger.

            2.   Den kompetente myndighed skal:

                  a)

                  identificere den operatør, som har forvoldt skaden

                  b)

                  vurdere skaden og

                  c)

                  fastlægge, hvilke beredskabsforanstaltninger operatøren bør træffe.

            3.   Hvis relevante oplysninger, herunder tilgængelig videnskabelig information eller information, som Clearingcentret for Biosikkerhed er i besiddelse af, tyder på, at der er tilstrækkelig sandsynlighed for, at der vil opstå en skade, hvis der ikke iværksættes passende beredskabsforanstaltninger, skal operatøren træffe passende beredskabsforanstaltninger for at undgå en sådan skade.
      4.   Den kompetente myndighed kan iværksætte passende beredskabsforanstaltninger, herunder navnlig når operatøren har undladt at gøre det.
      5.   Den kompetente myndighed har ret til at kræve, at operatøren afholder omkostningerne i forbindelse med vurderingen af skaden og gennemførelsen af eventuelle passende beredskabsforanstaltninger. Parterne kan i deres nationale lovgivning fastsætte andre situationer, hvor operatøren ikke kan pålægges at afholde omkostningerne.
      6.   De beslutninger, som den kompetente myndighed træffer om, at operatøren skal iværksætte beredskabsforanstaltninger, bør være begrundede. Operatøren skal underrettes om sådanne beslutninger. Der skal i national lovgivning fastsættes retsmidler, herunder administrative eller retlige muligheder for at klage over sådanne beslutninger. Den kompetente myndighed skal i overensstemmelse med national lovgivning desuden informere operatøren om de tilgængelige retsmidler. Anvendelse af sådanne retsmidler forhindrer ikke den kompetente myndighed i at træffe beredskabsforanstaltninger, når det findes hensigtsmæssigt, medmindre andet er fastsat i den nationale lovgivning.
      7.   Ved gennemførelsen af denne artikel og med henblik på at fastsætte de beredskabsforanstaltninger, som den kompetente myndighed skal kræve eller træffe, kan parterne i givet fald vurdere, om beredskabsforanstaltninger allerede er omfattet af deres nationale erstatningsansvarslovgivning.
      8.   Beredskabsforanstaltninger gennemføres i henhold til national lovgivning.
      Artikel 6
      Undtagelser
      1.   Parterne kan i deres nationale lovgivning fastsætte følgende undtagelser:

                  a)

                  force majeure og

                  b)

                  krigshandling eller civile uroligheder.

            2.   Parterne kan i deres nationale lovgivning fastsætte enhver anden undtagelse eller afhjælpning, de anser for nødvendig.
      Artikel 7
      Frister
      Parterne kan i deres nationale lovgivning fastsætte:

                  a)

                  relative og/eller absolutte frister, herunder for tiltag relateret til beredskabsforanstaltninger, og

                  b)

                  påbegyndelsen af den periode, for hvilken en frist gælder.

            Artikel 8
      Økonomiske grænser
      Parterne kan i deres nationale lovgivning fastsætte økonomiske grænser for afholdelsen af omkostninger i forbindelse med beredskabsforanstaltninger.
      Artikel 9
      Klageret
      Denne tillægsprotokol begrænser ikke en hvilken som helst klage- eller erstatningsret, som en operatør måtte have over for enhver anden person.
      Artikel 10
      Finansiel sikkerhedsstillelse
      1.   Parterne bevarer retten til i deres nationale lovgivning at fastsætte bestemmelser om finansiel sikkerhedsstillelse.
      2.   Parterne skal udøve den i stk. 1 ovenfor omtalte ret på en sådan måde, at den er i overensstemmelse med deres rettigheder og forpligtelser i henhold til folkeretten, idet der tages højde for de tre sidste punkter i præamblen til protokollen.
      3.   Partskonferencen anmoder i sin egenskab af møde for parterne i protokollen på sit første møde efter tillægsprotokollens ikrafttræden sekretariatet om at foretage en omfattende undersøgelse, som bl.a. omfatter:

                  a)

                  betingelserne for finansielle sikkerhedsstillelsesmekanismer

                  b)

                  en vurdering af de miljømæssige, økonomiske og sociale virkninger af disse mekanismer, særlig på udviklingslandene, og

                  c)

                  fastlæggelse af de relevante enheder, som kan tilvejebringe finansiel sikkerhedsstillelse.

            Artikel 11
      Landenes ansvar for internationalt uretmæssige handlinger
      Denne tillægsprotokol berører ikke landenes rettigheder og forpligtelser i henhold til bestemmelserne i den generelle folkeret om landenes ansvar for internationalt uretmæssige handlinger.
      Artikel 12
      Gennemførelse og sammenhæng med erstatningsansvar
      1.   Parterne fastsætter i deres nationale lovgivning bestemmelser og procedurer for håndtering af skader. For at opfylde denne forpligtelse træffer parterne beredskabsforanstaltninger i overensstemmelse med denne tillægsprotokol og kan i nødvendigt omfang:

                  a)

                  anvende deres eksisterende nationale lovgivning, herunder, hvor det er relevant, generelle bestemmelser og procedurer for civilretligt erstatningsansvar

                  b)

                  anvende eller udarbejde bestemmelser og procedurer for civilt erstatningsansvar specielt til dette formål, eller

                  c)

                  anvende eller udarbejde en kombination af begge.

            2.   Parterne skal med henblik på at tilvejebringe tilstrækkelige bestemmelser og procedurer i deres nationale erstatningsansvarslovgivning om ting- eller personskade, som er forbundet med skaden i henhold til artikel 2, stk. 2, litra b):

                  a)

                  fortsætte med at anvende deres gældende almindelige civile erstatningsansvarslovgivning

                  b)

                  udarbejde og anvende eller fortsætte med at anvende civil erstatningsansvarslovgivning specielt til dette formål, eller

                  c)

                  udarbejde og anvende eller fortsætte med at anvende en kombination af begge.

            3.   Når parterne udarbejder erstatningsansvarslovgivning som nævnt i stk. 1 eller 2, litra b) eller c), ovenfor, tager de bl.a. i givet fald højde for følgende elementer:

                  a)

                  skade

                  b)

                  ansvarsstandard, herunder objektivt ansvar eller culpaansvar

                  c)

                  kanalisering af ansvar, hvor det er relevant

                  d)

                  ret til at anmelde fordringer.

            Artikel 13
      Vurdering og revision
      Partskonferencen foretager i sin egenskab af møde for parterne i protokollen fem år efter denne tillægsprotokols ikrafttræden og hvert femte år derefter en vurdering af tillægsprotokollens effektivitet, forudsat at parterne har fået oplysninger, som nødvendiggør en sådan vurdering. Vurderingen foretages på grundlag af vurderingen og revisionen af protokollen som fastsat i protokollens artikel 35, medmindre andet bestemmes af parterne i denne tillægsprotokol. Den første vurdering omfatter en vurdering af, om artikel 10 og 12 er effektive.
      Artikel 14
      Partskonferencen i dens egenskab af møde for parterne i denne protokol
      1.   I henhold til konventionens artikel 32, stk. 2, tjener partskonferencen i sin egenskab af møde for parterne i protokollen som møde for parterne i denne tillægsprotokol.
      2.   Partskonferencen overvåger, i sin egenskab af møde for parterne i denne protokol, gennemførelsen af denne protokol og træffer, inden for rammerne af sine beføjelser, de beslutninger, der kræves til at fremme en effektiv gennemførelse af protokollen. Den udfører de opgaver, den er pålagt i henhold til denne tillægsprotokol, og de opgaver, den er pålagt i henhold til protokollens artikel 29, stk. 4, litra a) og f).
      Artikel 15
      Sekretariat
      Det sekretariat, der er oprettet ved konventionens artikel 24, tjener som sekretariat for denne tillægsprotokol.
      Artikel 16
      Sammenhæng med konventionen og protokollen
      1.   Denne tillægsprotokol supplerer protokollen, og den hverken ændrer eller tilføjer protokollen.
      2.   Denne tillægsprotokol berører ikke de rettigheder og forpligtelser, som parterne i denne tillægsprotokol har i henhold til konventionen og protokollen.
      3.   Medmindre andet er fastlagt i denne tillægsprotokol, finder bestemmelserne i konventionen og protokollen tilsvarende anvendelse på denne tillægsprotokol.
      4.   Med forbehold af stk. 3 ovenfor berører denne tillægsprotokol ikke en parts rettigheder og forpligtelser i henhold til folkeretten.
      Artikel 17
      Undertegnelse
      Denne tillægsprotokol er åben for undertegnelse i De Forenede Nationers hovedkvarter i New York fra den 7. marts 2011 til den 6. marts 2012.
      Artikel 18
      Ikrafttræden
      1.   Denne tillægsprotokol træder i kraft på den halvfemsindstyvende dag efter datoen for deponering af det fyrretyvende ratifikations-, accept-, godkendelses- eller tiltrædelsesinstrument for stater eller regionale organisationer for økonomisk integration, som er parter i protokollen.
      2.   Denne tillægsprotokol træder i kraft for en stat eller en regional organisation for økonomisk integration, som ratificerer, accepterer eller godkender denne protokol eller tiltræder den efter deponeringen af det fyrretyvende instrument i henhold til stk. 1, på den halvfemsindstyvende dag efter den dato, hvor den pågældende stat eller regionale organisation for økonomisk integration har deponeret sit ratifikations-, accept-, godkendelses- eller tiltrædelsesinstrument, eller på den dato, hvor protokollen træder i kraft for den pågældende stat eller regionale organisation for økonomisk integration, idet den seneste dato er gældende.
      3.   Med hensyn til stk. 1 og 2 kan intet instrument, der deponeres af en regional organisation for økonomisk integration, føjes til de instrumenter, som medlemsstater af den nævnte organisation allerede har deponeret.
      Artikel 19
      Forbehold
      Der må ikke tages forbehold over for denne tillægsprotokol.
      Artikel 20
      Opsigelse
      1.   Efter udløbet af en frist på to år fra datoen for denne tillægsprotokols ikrafttræden for en part kan den pågældende part når som helst opsige tillægsprotokollen ved skriftlig meddelelse til depositaren.
      2.   Enhver opsigelse får virkning efter udløbet af en frist på et år efter datoen for depositarens modtagelse heraf eller på en hvilken som helst anden senere dato, som måtte være anført i opsigelsesmeddelelsen.
      3.   Enhver part, som opsiger protokollen i henhold til protokollens artikel 39, anses for også at have opsagt denne tillægsprotokol.
      Artikel 21
      Autentiske tekster
      Originaleksemplaret af denne tillægsprotokol, hvis arabiske, kinesiske, engelske, franske, russiske og spanske versioner er lige autentiske, deponeres hos De Forenede Nationers generalsekretær.
      TIL BEKRÆFTELSE HERAF har undertegnede, som er behørigt bemyndiget hertil, undertegnet denne tillægsprotokol.

         UDFÆRDIGET i Nagoya den femtende oktober to tusind og ti.


title: Rådets afgørelse (EU) 2017/730 af 25. april 2017 om indgåelse af aftalen i form af brevveksling mellem Den Europæiske Union og Den Føderative Republik Brasilien i henhold til artikel XXIV:6 og artikel XXVIII i den almindelige overenskomst om told og udenrigshandel (GATT) 1994 om ændring af indrømmelserne i Republikken Kroatiens toldtarif i tilslutning til dette lands tiltrædelse af Den Europæiske Union

text:
               26.4.2017

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 108/1

         RÅDETS AFGØRELSE (EU) 2017/730
   af 25. april 2017
   om indgåelse af aftalen i form af brevveksling mellem Den Europæiske Union og Den Føderative Republik Brasilien i henhold til artikel XXIV:6 og artikel XXVIII i den almindelige overenskomst om told og udenrigshandel (GATT) 1994 om ændring af indrømmelserne i Republikken Kroatiens toldtarif i tilslutning til dette lands tiltrædelse af Den Europæiske Union
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 207, stk. 4, første afsnit, sammenholdt med artikel 218, stk. 6, andet afsnit, litra a), nr. v),
   under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
   under henvisning til godkendelse fra Europa-Parlamentet (1), og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Rådet gav den 15. juli 2013 Kommissionen bemyndigelse til at indlede forhandlinger med visse andre medlemmer af Verdenshandelsorganisationen (WTO) i henhold til artikel XXIV:6 i den almindelige overenskomst om told og udenrigshandel (GATT) 1994 i tilslutning til Republikken Kroatiens tiltrædelse af Unionen.

               (2)

               Kommissionen har ført forhandlinger i overensstemmelse med de af Rådet vedtagne forhandlingsdirektiver.

               (3)

               Disse forhandlinger er nu afsluttede, og der blev den 12. juli 2016 paraferet en aftale i form af brevveksling mellem Den Europæiske Union og Den Føderative Republik Brasilien i henhold til artikel XXIV:6 og artikel XXVIII i GATT 1994 om ændring af indrømmelserne i Republikken Kroatiens toldtarif i tilslutning til dette lands tiltrædelse af Den Europæiske Union (»aftalen«).

               (4)

               Aftalen blev i overensstemmelse med Rådets afgørelse (EU) 2016/1995 (2) undertegnet på Unionens vegne den 25. november 2016 med forbehold af dens indgåelse på et senere tidspunkt.

               (5)

               Aftalen bør godkendes —

         VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   Aftalen i form af brevveksling mellem Den Europæiske Union og Den Føderative Republik Brasilien i henhold til artikel XXIV:6 og artikel XXVIII i den almindelige overenskomst om told og udenrigshandel (GATT) 1994 om ændring af indrømmelserne i Republikken Kroatiens toldtarif i tilslutning til dette lands tiltrædelse af Den Europæiske Union godkendes herved på Unionens vegne.
   Teksten til aftalen er knyttet til denne afgørelse.
   Artikel 2
   Formanden for Rådet udpeger den eller de personer, der er beføjet til på Unionens vegne at foranstalte den notifikation, der er omhandlet i aftalen, med henblik på at udtrykke Unionens samtykke til at blive bundet af aftalen (3).
   Artikel 3
   Denne afgørelse træder i kraft på dagen for vedtagelsen.

      Udfærdiget i Luxembourg, den 25. april 2017.

            På Rådets vegne

         I. BORG

            Formand

      (1)  Europa-Parlamentet godkendte indgåelsen af aftalen den 15. marts 2017..

      (2)  Rådets afgørelse (EU) 2016/1995 af 11. november 2016 om undertegnelse på Den Europæiske Unions vegne af aftalen i form af brevveksling mellem Den Europæiske Union og Den Føderative Republik Brasilien i henhold til artikel XXIV:6 og artikel XXVIII i den almindelige overenskomst om told og udenrigshandel (GATT) 1994 om ændring af indrømmelserne i Republikken Kroatiens liste i tilslutning til dette lands tiltrædelse af Den Europæiske Union (EUT L 308 af 16.11.2016, s. 1).

      (3)  Datoen for ikrafttrædelse af aftalen offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende på foranledning af Generalsekretariatet for Rådet.


Avis juridique important

|

31998D0471

98/471/EF: Kommissionens afgørelse af 16. juli 1998 vedrørende de prioriterede områder i handlingsplanen for udveksling mellem medlemsstaternes forvaltninger af nationale embedsmænd, som har til opgave at gennemføre de EF-forskrifter, som er nødvendige for virkeliggørelsen af det indre marked, jf. Rådets beslutning 92/481/EØF (Karolus-programmet) (meddelt under nummer K(1998) 2012) (EØS-relevant tekst)

EF-Tidende nr. L 208 af 24/07/1998 s. 0062 - 0066

KOMMISSIONENS AFGØRELSE af 16. juli 1998 vedrørende de prioriterede områder i handlingsplanen for udveksling mellem medlemsstaternes forvaltninger af nationale embedsmænd, som har til opgave at gennemføre de EF-forskrifter, som er nødvendige for virkeliggørelsen af det indre marked, jf. Rådets beslutning 92/481/EØF (Karolus-programmet) (meddelt under nummer K(1998) 2012) (EØS-relevant tekst) (98/471/EF) KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,under henvisning til Rådets beslutning 92/481/EØF af 22. september 1992 om vedtagelse af en handlingsplan for udveksling mellem medlemsstaternes forvaltninger af nationale embedsmænd, der har til opgave at gennemføre de EF-forskrifter, som er nødvendige for virkeliggørelsen af det indre marked (1), ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets beslutning nr. 889/98/EF (2), særlig artikel 5, sjette led, ogud fra følgende betragtninger:I henhold til ovennævnte beslutning 92/481/EØF skal Kommissionen årligt i samråd med det i ovennævnte beslutnings artikel 10 omhandlede udvalg fastlægge de prioriterede områder, som indgår i udvekslingsprogrammet;disse områder skal fastlægges for 1998;afgrænsningen af disse prioriterede områder er snævert forbundet med iværksættelsen af de forskellige foranstaltninger til gennemførelse af det indre marked, som fastsat i traktatens artikel 7 A;disse udvekslinger af embedsmænd skal bidrage både til en mere ensartet fortolkning af Fællesskabets retsforskrifter og til en ensartet gennemførelse af disse;Karolus-programmet påvirker på ingen måde EF's udviklingsprogrammer, såsom Matthaeus (3) på toldområdet, Fiscalis (4) på området for indirekte betaling, Grotius (5) på retsområdet, Odysseus (6), Oisin (7), Falcone (8) og Stop (9) på indenrigsområdet.foranstaltningerne i denne beslutning er i overensstemmelse med den udtalelse, som det i artikel 10 i Rådets beslutning 92/481/EØF omhandlede udvalg har afgivet vedrørende denne handlingsplan -VEDTAGET FØLGENDE AFGØRELSE:Artikel 1 For 1998 er der fastlagt følgende prioriterede områder, jf. artikel 5, sjette led, i Rådets beslutning 92/481/EØF:- Farmaceutiske produkter og veterinærmedicinske præparater (embedsmænd med ansvar for godkendelse af og tilsyn med lægemidler - herunder indførslen af et telenet vedrørende edb-registrering af lægemidler, hvor edb-udvekslingerne af de dertil hørende oplysninger behandles fortroligt og sikkert; personale, der skal tage sig af god fremstillingspraksis, inspektion af fabrikanter i overensstemmelse med Rådets direktiv 75/319/EØF (10); personale, særlig i de officielle kontrollaboratorier, der skal overvåge lægemiddelmarkedet).- Offentlige indkøbsaftaler (embedsmænd med administrativt ansvar for udbudsprocedurer i forbindelse med aftaler, hvor beløbene når op på eller overstiger de grænser, der er fastsat i Rådets direktiv 92/50/EØF (11), 93/36/EØF (12), 93/37/EØF (13) og 93/38/EØF (14), herunder uafhængige myndigheders embedsmænd, der har til opgave at tilrettelægge, kontrollere eller overvåge udbudsordningerne for disse offentlige indkøbsaftaler, eller som beskæftiger sig med udvikling af uddannelsesvirksomhed i forbindelse med gennemførelsen af disse ordninger og udvikling af deres sagkundskab vedrørende offentlige indkøbsaftaler.- Eksportkontrol af en række varer og teknologier med dobbelt formål, som er omfattet af Rådets forordning (EF) nr. 3381/94 (15), jf. dog anvendelsen af nationale bestemmelser vedrørende beskyttelse af forsvarshemmeligheder (embedsmænd med ansvar for eksportgodkendelse og kontrol).- Eksportkontrol af kulturgoder (embedsmænd med ansvar for udstedelse af udførselstilladelse og kontrol), når kontrollen ikke udføres af toldvæsenet (Rådets forordning (EØF) nr. 3911/92 (16).- Kontrol med fremstilling, markedsføring, indførsel og udførsel af narkotikaprækursorer, såfremt disse overlades til andre forvaltninger end toldvæsenet (personale i disse forvaltninger med ansvar for udstedelse af import- og eksporttilladelser og kontrol (Rådets direktiv 92/109/EØF (17) og Rådets forordning (EØF) nr. 3677/90 (18); Kommissionens forordning (EØF) 3769/92 (19).- Import- og eksportkontrol af dyre- og plantearter, der er beskyttede i henhold til CITES-konventionen (Rådets forordning (EF) nr. 338/97 (20), personale i de kompetente forvaltninger med ansvar for udstedelse af import- og eksporttilladelser).- Veterinærområdet (personale, der kontrollerer levende dyr og animalske produkter i bedrifter, på markeder, i fremstillings-, forarbejdnings- og lagringsvirksomheder for varer af animalsk oprindelse og ved grænseinspektionssteder, samt personale i laboratorier, der deltager i gennemførelse af denne kontrol som led i beskyttelse af folkesundheden, dyresundhed, dyrevelfærd og overholdelse af de zootekniske regler vedrørende identifikation af dyr) (21).- Overensstemmelsesvurdering og overvågning af markedet (personale med direkte ansvar for gennemførelse af Rådets direktiv vedrørende legetøj 88/378/EØF (22), som ændret ved direktiv 93/68/EØF (23), personlige værnemidler Rådets direktiv 89/686/EØF (24), som ændret ved Rådets direktiv 93/68/EØF, 93/95/EØF (25) og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 96/58/EF (26), måleinstrumenter Rådets direktiv 90/384/EØF (27), som ændret ved direktiv 93/68/EØF, lavspænding Rådets direktiv 73/23/EØF (28), som ændret ved direktiv 93/68/EØF, elektromagnetisk kompatibilitet Rådets direktiv 89/336/EØF (29), som ændret ved direktiv 92/31/EØF (30) og 93/68/EØF, materiel og sikringssystemer til anvendelse i eksplosionsfarlig atmosfære Rådets direktiv 94/9/EF (31), medicinske anordninger Rådets direktiv 93/42/EØF (32), gasapparater Rådets direktiv 90/396/EØF (33), som ændret ved direktiv 93/68/EØF, trykbeholdere Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/23/EF (34); kemiske produkter, sprængstoffer til civilt brug, maskiner, motorkøretøjer, lystbåde og personale med ansvar for iværksættelse af de forskellige instrumenter til afprøvning af kvaliteten).- Levnedsmidler (embedsmænd med ansvar for offentlig kontrol med levnedsmidler inden for rammerne af Rådets direktiv 89/397/EØF (35) og Rådets direktiv 93/99/EØF (36) om offentlig kontrol med levnedsmidler, særlig på området for hygiejnekontrol med levnedsmidler, som omhandlet i Rådets direktiv 93/43/EØF (37).- Plantebeskyttelse (embedsmænd med ansvar for plantekontrol og kontrol med vegetabilske produkter på produktionsstedet og på de steder, hvor de ankommer til Fællesskabet, og med ansvar for typegodkendelse af og tilsyn med plantebeskyttelsesmidler samt embedsmænd, der er beskæftiget med frøkvaliteten) (Rådets direktiv 77/93/EØF (38), 91/414/EØF (39), 76/895/EØF (40), 86/362/EØF (41), 86/363/EØF (42), 90/642/EØF (43), Rådets forordning (EØF) nr. 2092/91 (44), Rådets direktiv 66/400/EØF (45), 66/401/EØF (46), 66/402/EØF (47), 66/403/EØF (48), 66/404/EØF (49), 69/208/EØF (50), 70/457/EØF (51), 70/458/EØF (52), 91/682/EØF (53), 92/33/EØF (54) og 92/34/EØF (55);- Banker, forsikringsselskaber, børser og investeringsforeninger (personale i instanser, der fører tilsyn med disse).- Forebyggelse, af at finansieringssystemet anvendes til hvidvaskning af penge (embedsmænd, der har til opgave at gennemføre Rådets direktiv 91/308/EØF) (56).- Efterligning og pirateri (tjenestemænd, der skal overvåge, at EU-lovgivningen inden for området intellektuelle og industrielle ejendomsrettigheder anvendes rigtigt (57).- Forbrugerbeskyttelse på følgende områder: almindelig produktsikkerhed, forbrugerkredit, pakkerejser, forbrugernes økonomiske interesser og klageadgang.- Beskyttelse af persondata (embedsmænd hos de nationale myndigheder, der har til opgave at anvende nationale bestemmelser om gennemførelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/46/EF (58)).- Forvaltning af overførslen af affald mellem medlemsstaterne.- Landevejstransport (personale med ansvar for gennemførelsen og den faktiske anvendelse af forskrifterne, særlig sociale og tekniske forskrifter).- Søtransport: havneinspektørers kontrol af, om fartøjerne er i overensstemmelse med de internationale forskrifter for sikkerhed på søen, og miljøbeskyttelse (Rådets direktiv 95/21/EF (59)).- Lufttransport: (personale med ansvar for gennemførelsen og den faktiske anvendelse af forordningerne om luftfartselskabernes tilladelser (Rådets forordning (EØF) nr. 2407/92 (60)), om trafikrettigheder (Rådets forordning (EØF) nr. 2408/92 (61)), om lufthavnsnet, om bistand ved mellemlanding og om lufthavnsafgifter, samt om lufttrafiksikkerheden (Rådets forordning (EØF) nr. 3922/91 (62) og særlig om udstedelse af flyvecertifikater (Rådets direktiv 91/670/EØF) (63) samt kontrol med luftfartøjer fra tredjelande.- De statistiske programmer i forbindelse med det indre marked (sektorprogrammerne for samhandel med goder og udvekslinger af tjenesteydelser mellem medlemsstater) (Rådets forordning (EØF) nr. 3330/91 (64)),- Konkurrence (embedsmænd eller personale med ansvar for udarbejdelse og anvendelse af konkurrenceregler på området for aftaler, dominerende stilling og fusioner).- Telekommunikation (embedsmænd fra de nationale tilsynsmyndigheder, som i hver enkelt medlemsstat har beføjelser med hensyn til reguleringen af det nationale telekommunikationsmarked (65),- Audiovisuelle tjenester, særlig gennemførelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/36/EF om ændring af Rådets direktiv 89/552/EØF (samordning af visse love og administrative bestemmelser i medlemsstaterne vedrørende udøvelse af fjernsyns- og radiospredningsvirksomhed) (66).- Arbejdskraftens frie bevægelighed (embedsmænd, der beskæftiger sig med anerkendelse af eksamensbeviser, udstedelse af opholdstilladelser til personer, der er omfattet af EF-retten, og med spørgsmål vedrørende social sikring samt med gennemførelse af principperne om fri bevægelighed i de prioriterede sektorer inden for det nationale embedsværk, nemlig den offentlige undervisning, folkesundheden, forskning med civile formål og offentlige organisationer, der driver handelsvirksomhed; arbejdstilsynsførende og offentlige arbejdsformidlingskontorer).- Arbejdsret (embedsmænd, der har til opgave at gennemføre og kontrollere direktiverne om arbejdsret (67) og gennemføre ligestillingsprincippet (adgang til beskæftigelse, uddannelse og forfremmelse, arbejdsvilkår (Rådets direktiv 76/207/EØF (68)), og som er beskæftiget med social sikring (Rådets direktiv 79/7/EØF (69) - herunder arbejdsinspektører).- Beskyttelse af sundhed og sikkerhed på arbejdsstedet (embedsmænd, der er beskæftiget med gennemførelse af Rådets direktiv 89/391/EØF (70) og særdirektiver).- Gennemførelse af Rådets direktiv 83/189/EØF (71) (embedsmænd med ansvar for ordningen vedrørende udveksling af oplysninger vedrørende forudgående anmeldelse af udkast til nationale tekniske bestemmelser).- Gennemførelse af Europa-Parlamentets og Rådets beslutning nr. 3052/95/EF (72) om indførelse af en ordning for gensidig information om nationale foranstaltninger, der fraviger princippet om frie varebevægelser inden for Fællesskabet (embedsmænd, der har til opgave at samordne de i beslutningen omhandlede anmeldelser af foranstaltninger).- Kemiske produkter (embedsmænd med ansvar for markedsføring af farlige stoffer (73), anmeldelse af nye farlige stoffer, eksport- og importkontrol af farlige kemiske produkter (74), kontrol med risikoen ved eksisterende stoffer (75).- Bioteknologi (embedsmænd med ansvar for procedurer for miljøgodkendelse eller for aspektet videnskabelig udtalelse om/risikovurdering af produkter, der består af eller indeholder genetisk modificerede organismer (76),- Kontrol med luftforurenende stoffer (embedsmænd med ansvar for tilsyn med fremstilling, markedsføring og udførsel af flydende brændstoffer, flygtige organiske sammensætninger, samt stoffer, der nedbryder ozonlaget (77)).Artikel 2 Er en ansøgning, der er i overensstemmelse med artikel 5, stk. 1, i Kommissionens beslutning 93/10/EØF (78), af klar interesse for EF-forskrifternes gennemførelse på området for det indre marked uden for de i artikel 1 anførte områder, kan den tages i betragtning med hensyn til deltagelse i programmet, for så vidt som der ikke findes et lignende EF-program for udveksling af embedsmænd på det pågældende område.Artikel 3 Denne afgørelse træder i kraft på tredjedagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.Den finder anvendelse fra den 28. april 1998.Udfærdiget i Bruxelles, den 16. juli 1998.På Kommissionens vegneMario MONTIMedlem af KommissionenNOTER(1) EFT L 286 af 1. 10. 1992, s. 65.(2) EFT L 126 af 28. 4. 1998, s. 6.(3) Rådets beslutning 91/34/EØF af 20. juni 1991 om vedtagelse af et fællesskabshandlingsprogram for faglig uddannelse af toldembedsmænd (Mathaeus-programmet) - EFT L 187 af 13. 7. 1991, s. 41.(4) Europa-Parlamentets og Rådets beslutning nr. 888/98/EF af 30. marts 1998 om et fællesskabshandlingsprogram til forbedring af afgiftssystemerne i det indre marked (Fiscalis-programmet) - EFT L 126 af 28. 4. 1988, s. 1.(5) EFT L 287 af 8. 11. 1996, s. 3 (Grotius: Fælles aktion af 28. oktober 1996 vedtaget af Rådet vedrørende et tilskyndelses- og udvekslingsprogram for aktørerne inden for retsvæsenet).(6) EFT L 99 af 31. 3. 1998, s. 2 (Odysseus: Fælles aktion af 19. marts 1998 vedtaget af Rådet vedrørende indførelse af et uddannelses-, udvekslings- og samarbejdsprogram om asyl, indvandring og passage af de ydre grænser).(7) EFT L 7 af 10. 1. 1997, s. 5 (Oisin: Fælles aktion af 20. december 1996 vedtaget af Rådet vedrørende et rammeprogram for udveksling og uddannelse af samt samarbejde mellem de retshåndhævende myndigheder).(8) EFT L 99 af 31. 3. 1998, s. 8 (Falcone: Fælles aktion af 19. marts 1998 vedtaget af Rådet om et program for udveksling, uddannelse og samarbejde for personale med ansvar for bekæmpelsen af organiseret kriminalitet).(9) EFT L 322 af 12. 12. 1996, s. 7 (Stop: Fælles aktion af 29. november 1996 vedtaget af Rådet vedrørende et tilskyndelses- og udvekslingsprogram for personer med ansvar for bekæmpelse af menneskehandel og seksuel udnyttelse af børn).(10) EFT L 147 af 9. 6. 1975, s. 13.(11) EFT L 209 af 24. 7. 1992, s. 1.(12) EFT 199 af 9. 8. 1993, s. 1.(13) EFT L 199 af 9. 8. 1993, s. 54.(14) EFT L 199 af 9. 8. 1993, s. 84.(15) EFT L 367 af 31. 12. 1994, s. 1.(16) EFT L 395 af 31. 12. 1992, s. 1.(17) EFT L 370 af 19. 12. 1992, s. 76.(18) EFT L 357 af 20. 12. 1990, s. 1.(19) EFT L 383 af 29. 12. 1992, s. 17.(20) EFT L 61 af 3. 3. 1997, s. 1.(21) Det særlige dyrlægeprogram er i 1998 kommet ind under Karolus-programmet, fordi budgetmidlerne gjorde det vanskeligt for GD VI - Landbrug at tilrettelægge det 7. program for udveksling af dyrlæger.(22) EFT L 187 af 16. 7. 1988, s. 1.(23) EFT L 220 af 30. 8. 1993, s. 1.(24) EFT L 399 af 30. 12. 1989, p. 18.(25) EFT L 276 af 9. 11. 1993, s. 11.(26) EFT L 236 af 18. 9. 1996, s. 44.(27) EFT L 189 af 20. 7. 1990, s. 1.(28) EFT L 77 af 26. 3. 1973, s. 29.(29) EFT L 139 af 23. 5. 1989, s. 19.(30) EFT L 126 af 12. 5. 1992, s. 11.(31) EFT L 100 af 9. 4. 1994, s. 1.(32) EFT L 169 af 12. 7. 1993, s. 1.(33) EFT L 196 af 26. 7. 1990, s. 15.(34) EFT L 181 af 9. 7. 1997, s. 1.(35) EFT L 186 af 30. 6. 1989, s. 23.(36) EFT L 290 af 24. 11. 1989, s. 14.(37) EFT L 175 af 19. 7. 1993, s. 1.(38) EFT L 26 af 31. 1. 1997, s. 20.(39) EFT L 230 af 19. 8. 1991, s. 1.(40) EFT L 340 af 9. 12. 1976, s. 26.(41) EFT L 221 af 7. 8. 1986, s. 37.(42) EFT L 221 af 7. 8. 1986, s. 43.(43) EFT L 350 af 14. 12. 1990, s. 71.(44) EFT L 198 af 22. 7. 1991, s. 1.(45) EFT L 125 af 11. 7. 1966, s. 2290/66.(46) EFT L 125 af 11. 7. 1966, p. 2298/66.(47) EFT L 125 af 11. 7. 1966, s. 2309/66.(48) EFT L 125 af 11. 7. 1966, s. 2320/66.(49) EFT L 125 af 11. 7. 1966, s. 2326/66.(50) EFT L 169 af 10. 7. 1969, s. 3.(51) EFT L 225 af 12. 10. 1970, s. 1.(52) EFT L 225 af 12. 10. 1970, s. 7.(53) EFT L 376 af 31. 12. 1991, s. 21.(54) EFT L 157 af 10. 6. 1992, s. 1.(55) EFT L 157 af 10. 6. 1992, s. 10.(56) EFT L 166 af 28. 6. 1991, s. 77.(57) EFT L 336 af 23. 12. 1994, s. 213; Rådets direktiv 89/104/EØF - EFT L 40 af 11. 2. 1989, s. 1; Rådets forordning (EF) 40/94 - EFT L 11 af 14. 1. 1994, s. 1; Rådets forordning (EØF) nr. 1768/92 - EFT L 182 af 2. 7. 1992, s. 1; Rådets forordning (EF) nr. 2100/94 - EFT L 227 af 1. 9. 1994, s. 1; Parlamentets og Rådets forordning (EF) 1610/96 - Rådets forordning EFT L 198 af 8. 8. 1996, s. 30; Rådets direktiv 87/54/EØF - EFT L 24 af 27. 1. 1987, s. 36; Rådets direktiv 91/250/EØF - EFT L 122 af 17. 5. 1991, s. 42; Rådets direktiv 93/83/EØF - EFT L 248 af 6. 10. 1993, s. 15; Parlamentets og Rådets direktiv 96/9/EF - EFT L 77 af 27. 3. 1996, s. 20.(58) EFT L 281 af 23. 11. 1995, s. 31.(59) EFT L 157 af 7. 7. 1995, s. 1.(60) EFT L 240 af 4. 8. 1992, s. 1.(61) EFT L 240 af 4. 8. 1992, s. 8.(62) EFT L 373 af 31. 12. 1991, s. 4.(63) EFT L 373 af 31. 12. 1991, s. 21.(64) EFT L 316 af 16. 12. 1991, s. 1.(65) EFT L 199 af 26. 7. 1997, s. 32.(66) EFT L 202 af 30. 7. 1996, s. 60.(67) Rådets direktiv 75/129/EØF - EFT L 48 af 22. 2. 1975, s. 29 og s. 32; Rådets direktiv 77/187/EØF - EFT L 61 af 5. 3. 1977, s. 26; Rådets direktiv 80/987/EØF - EFT L 283 af 20. 10. 1980, s. 23; Rådets direktiv 912/383/EØF - EFT L 206 af 29. 7. 1991, s. 19; Rådets direktiv 91/533/EØF - EFT L 288 af 18. 10. 1991; Rådets direktiv 92/56/EØF - EFT L 245 af 26. 8. 1992, s. 3; Rådets direktiv 93/104/EF - EFT L 307 af 13. 12. 1993, s. 18; Rådets direktiv 94/33/EF - EFT L 216 af 20. 8. 1994, s. 12; og Rådets direktiv 94/45/EF - EFT L 254 af 30. 9. 1994, s. 64; Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 96/71/EF - EFT L 18 af 21. 1. 1997, s. 1.(68) EFT L 39 af 14. 2. 1976, s. 40.(69) EFT L 86 af 10. 1. 1979, s. 24.(70) EFT L 183 af 29. 6. 1989, s. 1.(71) EFT L 109 af 26. 4. 1983, s. 8.(72) EFT L 321 af 30. 12. 1995 s. 1.(73) Rådets direktiv 67/548/EØF - EFT L 196 af 16. 8. 1967.(74) Rådets forordning (EF) nr. 2455/92 - EFT L 251 af 29. 8. 1992, s. 1.(75) Rådets forordning (EØF) nr. 793/93 - EFT L 84 af 5. 4. 1993.(76) Rådets direktiv 90/220/EØF - EFT 117 af 8. 5. 1990, s. 15.(77) Rådets direktiv 85/210/EØF - EFT L 96 af 3. 4. 1985, s. 25 og Rådets direktiv 93/12/EØF - EFT L 365 af 31. 12. 1994, s. 24; Rådets forordning (EF) nr. 3093/94 - EFT L 333 af 22. 12. 1994, s. 1.(78) EFT L 8 af 14. 1. 1993, s. 17.