title: 81/244/EØF: Rådets afgørelse af 9. april 1981 om udnævnelse af et medlem af og en suppleant i Det rådgivende udvalg for sikkerhed, hygiejne og sundhedsbeskyttelse på Arbejdspladsen

text:
Nr. L 113/ 50                            De Europæiske Fællesskabers Tidende                                 25 . 4. 81
                                              RÅDETS AFGØRELSE
                                                   af 9. april 1981
              om udnævnelse af et medlem af og en suppleant i Det rådgivende udvalg for sik
                           kerhed, hygiejne og sundhedsbeskyttelse på Arbejdspladsen
                                                     (81 /244/EØF)
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE                                        under henvisning til indstillinger af 19. marts
FÆLLESSKABER HAR —                                             1981 —
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det
                                                               TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE :
europæiske økonomiske Fællesskab,
under henvisning til Rådets afgørelse af 27. juni 1974                              Eneste artikel
om nedsættelse af et rådgivende udvalg for sikkerhed,
hygiejne og sundhedsbeskyttelse på arbejdspladsen (*),
                                                               Drs. E. H. Siccama udnævnes til medlem af og dr. A.
særlig artikel 4,                                              Wink til suppleant i Det rådgivende udvalg for sikker
                                                               hed, hygiejne og sundhedsbeskyttelse på Arbejdsplad
under henvisning til Rådets afgørelse af 23. november          sen som efterfølgere for dr. Wink og hr. Ligteringen
1978 om udnævnelse for perioden indtil den 22. no             for resten af disses mandatperiode, dvs. indtil den 22.
vember 1981 af medlemmer og suppleanter til Det                november 1981 .
rådgivende udvalg for sikkerhed, hygiejne og sund
hedsbeskyttelse på Arbejdspladsen,                             Udfærdiget i Luxembourg, den 9 . april 1981 .
i betragtning af, at en plads som medlem af og en
plads som suppleant i ovennævnte udvalg i kategorien                                      På Rådets vegne
af regeringsrepræsentanter er blevet ledige, efter at dr.                                 D. F. van der MEI
Wink og hr. Ligteringen, som meddelt Rådet den 19 .
marts 1981 , har trukket sig tilbage, og                                                      Formand
(') EFT nr. L 185 af 9 . 7. 1974, s. 15.


title: Rådets afgørelse (FUSP) 2017/1340 af 17. juli 2017 om ændring af afgørelse 2010/788/FUSP om restriktive foranstaltninger over for Den Demokratiske Republik Congo

text:
               18.7.2017

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 185/55

         RÅDETS AFGØRELSE (FUSP) 2017/1340
   af 17. juli 2017
   om ændring af afgørelse 2010/788/FUSP om restriktive foranstaltninger over for Den Demokratiske Republik Congo
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Union, særlig artikel 29,
   under henvisning til Rådets afgørelse 2010/788/FUSP af 20. december 2010 om restriktive foranstaltninger over for Den Demokratiske Republik Congo og om ophævelse af fælles holdning 2008/369/FUSP (1),
   under henvisning til forslag fra Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Den 20. december 2010 vedtog Rådet afgørelse 2010/788/FUSP.

               (2)

               Den 21. juni 2017 vedtog De Forenede Nationers Sikkerhedsråd resolution 2360 (2017), som ændrer kriterierne for opførelse på listen vedrørende FN's restriktive foranstaltninger.

               (3)

               Der er behov for yderligere handling fra Unionens side for at iværksætte visse foranstaltninger.

               (4)

               Afgørelse 2010/788/FUSP bør derfor ændres i overensstemmelse hermed —

         VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   Artikel 3, stk. 1, litra i), i afgørelse 2010/788/FUSP affattes således:

                  »i)

                  planlægge, lede, sponsorere eller deltage i angreb mod MONUSCO's fredsbevarende styrker eller mod FN-personale, herunder medlemmer af ekspertgruppen«.

   Artikel 2
   Denne afgørelse træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 17. juli 2017.

            På Rådets vegne

         F. MOGHERINI

            Formand

      (1)  EUT L 336 af 21.12.2010, s. 30.


Avis juridique important

|

42004D0097

2004/97/EF,Euratom: Afgørelse truffet ved fælles aftale mellem repræsentanterne for medlemsstaterne, forsamlet på stats- og regeringschefniveau, den 13. december 2003 om fastlæggelse af hjemstedet for visse af Den Europæiske Unions kontorer og agenturer

EU-Tidende nr. L 029 af 03/02/2004 s. 0015 - 0015

Afgørelse truffet ved fælles aftale mellem repræsentanterne for medlemsstaterne, forsamlet på stats- og regeringschefniveauden 13. december 2003om fastlæggelse af hjemstedet for visse af Den Europæiske Unions kontorer og agenturer(2004/97/EF, Euratom)REPRÆSENTANTERNE FOR MEDLEMSSTATERNE, FORSAMLET PÅ STATS- OG REGERINGSCHEFNIVEAU, HAR -under henvisning til artikel 289 i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab og artikel 189 i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Atomenergifællesskab, ogud fra følgende betragtninger:(1) Ved Rådets afgørelse 2000/820/RIA af 22. december 2000 oprettedes Det Europæiske Politiakademi (Cepol)(1).(2) Ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 178/2002(2) oprettedes Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet.(3) Ved Rådets afgørelse 2002/187/RIA(3) oprettedes Eurojust.(4) Ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1406/2002 af 27. juni 2002 oprettedes Det Europæiske Agentur for Søfartssikkerhed(4).(5) Ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1592/2002(5) oprettedes Det Europæiske Luftfartssikkerhedsagentur.(6) Der påtænkes oprettet et europæisk jernbaneagentur på grundlag af det forslag, Kommissionen fremlagde den 24. januar 2002(6).(7) Der påtænkes oprettet et europæisk agentur for net- og informationssikkerhed på grundlag af det forslag, Kommissionen fremlagde den 11. februar 2003.(8) Der påtænkes oprettet et europæisk center for forebyggelse af og kontrol med sygdomme på grundlag af det forslag, Kommissionen fremlagde den 8. august 2003.(9) Der påtænkes oprettet et europæisk kemikalieagentur på grundlag af det forslag, Kommissionen fremlagde den 29. oktober 2003.(10) Det skal fastlægges, hvor disse forskellige kontorer og agenturer skal have deres hjemsted -TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:Artikel 1a) Det Europæiske Politiakademi får hjemsted i Bramshill.b) Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet får hjemsted i Parma.c) Eurojust får hjemsted i Haag.d) Det Europæiske Agentur for Søfartssikkerhed får hjemsted i Lissabon.e) Det Europæiske Luftfartssikkerhedsagentur får hjemsted i Köln.f) Det Europæiske Jernbaneagentur får hjemsted i Lille-Valenciennes.g) Det Europæiske Agentur for Net- og Informationssikkerhed får hjemsted i Grækenland i en by, som den græske regering skal udpege.h) Det Europæiske Center for Forebyggelse af og Kontrol med Sygdomme får hjemsted i Sverige i en by, som den svenske regering skal udpege.i) Det Europæiske Kemikalieagentur får hjemsted i Helsingfors.Artikel 2Denne afgørelse, der offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende, træder i kraft dags dato.Udfærdiget i Bruxelles, den 13. december 2003.S. BerlusconiFormand(1) EFT L 336 af 30.12.2000, s. 1.(2) EFT L 31 af 1.2.2002, s. 1. Ændret ved forordning (EF) nr. 1642/2003 (EUT L 245 af 29.9.2003, s. 4).(3) EFT L 63 af 6.3.2002, s. 1. Ændret ved afgørelse 2003/659/RIA (EUT L 245 af 29.9.2003, s. 44).(4) EFT L 208 af 5.8.2002, s. 1. Ændret ved forordning (EF) nr. 1644/2003 (EUT L 245 af 29.9.2003, s. 10).(5) EFT L 240 af 7.9.2002, s. 1. Senest ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 1701/2003 (EUT L 243 af 27.9.2003, s. 5).(6) EFT C 126 E af 28.5.2002, s. 323.


Vigtig juridisk meddelelse

|

52007DP0193

Europa-Parlamentets afgørelse af 22. maj 2007 om nedsættelse af den stående delegation til Den Euro-Latinamerikanske Parlamentariske Forsamling og delegationens talmæssige sammensætning

EU-Tidende nr. 102 E af 24/04/2008 s. 0110 - 0110

		P6_TA(2007)0193Eurolat-delegationenEuropa-Parlamentets afgørelse af 22. maj 2007 om nedsættelse af den stående delegation til Den Euro-Latinamerikanske Parlamentariske Forsamling og delegationens talmæssige sammensætningEuropa-Parlamentet,- der henviser til forretningsordenens artikel 188,- der henviser til sin afgørelse af 10. marts 2004 om medlemstallet for interparlamentariske delegationer, delegationer til de blandede parlamentariske udvalg og delegationer til parlamentariske samarbejdsudvalg [1],- der henviser til akt af 8. november 2006 om oprettelse af Den Euro-Latinamerikanske Parlamentariske Forsamling,1. beslutter at nedsætte en delegation til Den Euro-Latinamerikanske Parlamentariske Forsamling;2. fastsætter delegationens medlemstal til 60 faste medlemmer og 30 stedfortrædere;3. pålægger sin formand at sende denne afgørelse til Rådet og Kommissionen til orientering.[1] EUT C 102 E af 28.4.2004, s. 635.--------------------------------------------------


title: Kommissionens afgørelse af 23. marts 2012 om indgåelse på Den Europæiske Unions vegne af den monetære aftale mellem Den Europæiske Union og Republikken San Marino

text:
               20.10.2012

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 317/3

         KOMMISSIONENS AFGØRELSE
   af 23. marts 2012
   om indgåelse på Den Europæiske Unions vegne af den monetære aftale mellem Den Europæiske Union og Republikken San Marino
   2012/C 317/04
   EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
   under henvisning til Rådets beslutning 2009/904/EF af 26. november 2009 om Det Europæiske Fællesskabs holdning til genforhandlingen af den monetære aftale med Republikken San Marino (1), særlig artikel 4, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Den 29. november 2000 indgik den Italienske Republik på Fællesskabets vegne en monetær aftale med Republikken San Marino (2).

               (2)

               Rådet opfordrede i sin konklusion af 10. februar 2009 Kommissionen til at undersøge, hvordan de eksisterende monetære aftaler fungerede, samt til at overveje, om lofterne for udstedelse af mønter burde hæves.

               (3)

               I sin meddelelse om, hvordan de monetære aftaler med Monaco, San Marino og Vatikanstaten (3) havde fungeret, konkluderede Kommissionen, at det var nødvendigt, at den monetære aftale blev ændret for at sikre en mere konsekvent tilgang i forbindelserne mellem Unionen og de lande, med hvilke der var indgået en monetær aftale.

               (4)

               I overensstemmelse med Rådets beslutning af 26. november 2009 genforhandlede Kommissionen og Den Italienske Republik den monetære aftale med San Marino på vegne af Unionen. Den Europæiske Centralbank (ECB) blev inddraget fuldt ud i forhandlingerne, og dens samtykke blev givet i spørgsmål, der ligger inden for dens kompetenceområde.

               (5)

               Hverken ECB eller EFC er af den opfattelse, at aftalen bør forelægges for Rådet —

         VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   Den monetære aftale mellem Den Europæiske Union og Republikken San Marino (i det følgende benævnt »aftalen«) godkendes herved.
   Teksten til aftalen er gengivet i bilag I.
   Artikel 2
   Næstformanden med ansvar for økonomiske og monetære anliggender og euroen bemyndiges herved til at undertegne aftalen med bindende virkning for Den Europæiske Union samt til at afgive erklæringen i bilaget på vegne af Den Europæiske Union.
   Artikel 3
   Efter undertegnelsen af aftalen sørger Generalsekretariatet for, at parterne gensidigt underretter hinanden i overensstemmelse med artikel 13 i aftalen (4).
   Artikel 4
   Denne afgørelse træder i kraft på dagen for vedtagelsen. Den offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 23. marts 2012.

            På Kommissionens vegne

         José Manuel BARROSO

            Formand

      (1)  EUT L 322 af 9.12.2009, s. 12.

      (2)  EFT C 209 af 27.7.2001, s. 1.

      (3)  KOM(2009) 359 endelig; Meddelelse fra Kommissionen til Rådet: Rapport om, hvordan de monetære aftaler med Monaco, San Marino og Vatikanstaten har fungeret.

      (4)  Datoen for aftalens ikrafttræden offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende.

      BILAG

         MONETÆR AFTALE
         mellem Den Europæiske Union og Republikken San Marino
         DEN EUROPÆISKE UNION
         og
         REPUBLIKKEN SAN MARINO ER —
         ud fra følgende betragtninger:

                     (1)

                     I henhold til Rådets forordning (EF) nr. 974/98 (1) af 3. maj 1998 erstattede euroen den 1. januar 1999 valutaen i hver af de medlemsstater, der deltog i Den Økonomiske og Monetære Unions tredje fase, herunder Italien.

                     (2)

                     Allerede inden indførelsen af euroen eksisterede der bilaterale monetære aftaler mellem Den Italienske Republik og Republikken San Marino, senest Convenzione monetaria tra la Repubblica Italiana e la Repubblica di San Marino, der blev indgået den 21. december 1991.

                     (3)

                     I erklæring nr. 6, der er knyttet som bilag til slutakten til traktaten om Den Europæiske Union, forpligter Fællesskabet sig til at lette de genforhandlinger af nuværende ordninger med Republikken San Marino, der kan blive nødvendige på grund af indførelsen af den fælles valuta.

                     (4)

                     Den Italienske Republik indgik den 29. november 2000 på vegne af Det Europæiske Fællesskab en monetær aftale med Republikken San Marino (2).

                     (5)

                     I overensstemmelse med denne monetære aftale anvender Republikken San Marino euroen som sin officielle valuta og giver eurosedler og -mønter status som lovlige betalingsmidler. Republikken San Marino forpligter sig til at lade Den Europæiske Unions (EU's) regler om eurosedler og -mønter — herunder dem, der vedrører beskyttelse mod falskmøntneri — finde anvendelse på sit område. Republikken San Marino forpligter sig til at træffe alle de nødvendige foranstaltninger til at bekæmpe falskmøntneri samt til at samarbejde med Europa-Kommissionen, Den Europæiske Centralbank (ECB) og Europol. Indtil der er indgået en samarbejdsaftale mellem Europol og Republikken San Marino, skal Republikken San Marino samarbejde med Europol via de kompetente italienske myndigheder på dette område.

                     (6)

                     Republikken San Marino bør tage særligt hensyn til de anbefalinger, der er udarbejdet af Financial Action Task Force on Money Laundering (FATF), herunder især FATF's opfordringer til medlemmerne og medlemmerne af FATF-lignende regionale organer om at anvende de nødvendige modforanstaltninger i forhold til identificerede højrisikojurisdiktioner. Republikken San Marino, der er repræsenteret i Ekspertudvalget om Evaluering af Foranstaltninger til Bekæmpelse af Hvidvaskning af Penge og Finansiering af Terrorisme, tager behørigt hensyn til de henstillinger, der er eller vil blive fremsat i Republikken San Marinos gensidige evalueringsrapporter med henblik på at øge Republikken San Marinos reaktion på trusler om hvidvaskning af penge.

                     (7)

                     Denne aftale pålægger hverken ECB eller de nationale centralbanker nogen forpligtelse til at opføre finansielle instrumenter fra Republikken San Marino på listen eller listerne over tilladte aktiver i forbindelse med Det Europæiske Centralbanksystems pengepolitiske operationer.

                     (8)

                     Republikken San Marino har en banksektor, som forventer at kunne drive virksomhed i nærmere tilknytning til euroområdets banksektor. For at sikre en højere grad af ligebehandling bør de love, der gælder i EU for bank- og finansvæsenet, for så vidt angår hvidvaskning af penge, forebyggelse af svig, forfalskning af andre betalingsmidler end kontanter og pligten til at indberette statistiske oplysninger, derfor gradvis indføres i Republikken San Marino.

                     (9)

                     Der nedsættes et blandet udvalg med repræsentanter for Republikken San Marino, Den Italienske Republik, Kommissionen og ECB til at overvåge gennemførelsen af denne aftale, fastsætte det årlige loft for møntudstedelse og vurdere de foranstaltninger, som Republikken San Marino iværksætter med henblik på at gennemføre den relevante EU-lovgivning.

                     (10)

                     Den Europæiske Unions Domstol er den juridiske instans, der bilægger eventuelle tvister i forbindelse med aftalens anvendelse —

               BLEVET ENIGE OM FØLGENDE:
         Artikel 1
         Republikken San Marino har ret til at bruge euroen som sin officielle valuta i overensstemmelse med Rådets forordning (EF) nr. 1103/97 af 17. juni 1997 om visse bestemmelser vedrørende indførelsen af euroen (3) og forordning (EF) nr. 974/98 af 3. maj 1998 om indførelse af euroen. Republikken San Marino giver eurosedler og -mønter status som lovlige betalingsmidler.
         Artikel 2
         Republikken San Marino forpligter sig til ikke at udstede nogen form for pengesedler, mønter eller pengesurrogater uden Den Europæiske Unions godkendelse af betingelserne herfor. Betingelserne for udstedelse af euromønter fra denne aftales ikrafttræden er fastlagt i de følgende artikler.
         Artikel 3
         Det blandede udvalg, der er nedsat ved denne aftale, beregner det årlige loft (udtrykt i værdi) for Republikken San Marinos udstedelse af euromønter som summen af:

                     —

                     en fast del, som for det første år efter denne aftales ikrafttræden fastsættes til 2 600 000 EUR. Det blandede udvalg har hvert år mulighed for at revidere den faste del for at tage hensyn til både inflation — på grundlag af HICP-inflationen i Italien — i de foregående 12 måneder, for hvilke der foreligger data på beregningstidspunktet, og forhold, der måtte have væsentlig indvirkning på markedet for euromønter til samlerbrug

                     —

                     en variabel del, der beregnes som Den Italienske Republiks gennemsnitlige møntudstedelse pr. indbygger de seneste 12 måneder, for hvilke der foreligger data, multipliceret med antallet af indbyggere i San Marino.

               Artikel 4
         1.   De euromønter, der udstedes af Republikken San Marino, skal, for så vidt angår pålydende værdi, status som lovligt betalingsmiddel, tekniske specifikationer, designet på den fælles side og det fælles design på den nationale side, være identiske med de euromønter, der udstedes af de af EU's medlemsstater, der har indført euroen.
         2.   Republikken San Marino underretter på forhånd Europa-Kommissionen om udkastet til den nationale møntsides design, og Europa-Kommissionen kontrollerer, at det er i overensstemmelse med EU-reglerne.
         Artikel 5
         1.   Republikken San Marinos euromønter præges af Den Italienske Republiks Istituto Poligrafico e Zecca dello Stato.
         2.   Uanset bestemmelserne i stk. 1 har San Marino dog mulighed for, med det blandede udvalgs godkendelse, at lade en anden europroducerende møntanstalt i EU end den i stk. 1 nævnte præge dens euromønter.
         3.   Mindst 70 % af de euromønter, som er bestemt til at sættes i omløb, sættes i omløb til pålydende værdi det første år efter denne aftales ikrafttræden. Procentdelen skal være på 80 % efter tre år. Derefter undersøger det blandede udvalg jævnligt, om denne procentdel er passende.
         4.   Republikken San Marino har ret til at udstede euromønter til samlerbrug. De indregnes i det årlige loft, der nævnes i artikel 3. Republikken San Marinos udstedelse af mønter til samlerbrug følger Den Europæiske Unions retningslinjer for udstedelse af mønter til samlerbrug, hvoraf det fremgår, at disse mønter skal have tekniske specifikationer, et design og en pålydende værdi, som gør det muligt at skelne dem fra de mønter, der sættes i omløb.
         Artikel 6
         1.   Mængden af euromønter, der udstedes af Republikken San Marino, sammenlægges med den mængde euromønter, der udstedes af Italien, med henblik på Den Europæiske Centralbanks godkendelse af den samlede mængde, der i henhold til artikel 128, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde udstedes af Den Italienske Republik.
         2.   Senest den 1. september hvert år underretter Republikken San Marino Europa-Kommissionen og Den Italienske Republik om mængden og den pålydende værdi af de euromønter, som den har til hensigt at udstede det følgende år. Republikken San Marino underretter tillige Europa-Kommissionen om de påtænkte betingelser for udstedelsen af disse mønter, særlig om andelen af mønter til samlerbrug, og præcist hvordan de øvrige mønter vil blive sat i omløb.
         3.   Efter underskrivelsen af denne aftale fremsender Republikken San Marino de i stk. 2 nævnte oplysninger for det første år efter aftalens ikrafttræden.
         Artikel 7
         1.   Denne aftale berører ikke Republikken San Marinos ret til fortsat at udstede guldmønter med pålydende værdi i scudi.
         2.   Mønter til samlerbrug og guldmønter med pålydende værdi i scudi udstedt af Republikken San Marino er ikke lovlige betalingsmidler i Den Europæiske Union.
         Artikel 8
         1.   Republikken San Marino forpligter sig til at vedtage alle passende foranstaltninger ved direkte gennemførelse af den relevante fællesskabsret eller tilsvarende tiltag med henblik på at gennemføre de EU-retsakter, som opregnes i bilaget til denne aftale, inden for følgende områder:

                     a)

                     eurosedler og -mønter

                     b)

                     lovgivning om banker og finansieringsinstitutter, især lovgivning om tilsyn med de relevante institutioner og deres aktiviteter

                     c)

                     forebyggende foranstaltninger mod hvidvaskning af penge, forebyggende foranstaltninger mod svig og forfalskning i forbindelse med kontanter og andre betalingsmidler end kontanter, medaljer og møntefterligninger samt krav om statistiske indberetninger. Hvad angår lovgivning om indsamling af statistiske data, skal de nærmere gennemførelsesregler og tekniske tilpasninger (herunder de undtagelser, der er nødvendige for at tage højde for San Marinos særlige situation) aftales med Den Europæiske Centralbank senest 18 måneder efter, at indsamlingen af statistiske data reelt er påbegyndt

                     d)

                     de nødvendige foranstaltninger vedrørende anvendelsen af euroen som fælles valuta som vedtaget på grundlag af artikel 133 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde.

               2.   Republikken San Marino gennemfører de retsakter og regler, der nævnes i artikel 1, under iagttagelse af de i bilaget angivne frister, der løber fra det tidspunkt, hvor denne aftale træder i kraft.
         3.   Det i artikel 3 nævnte loft:

                     a)

                     nedsættes automatisk og midlertidigt med en tredjedel, hvis én af de i bilaget fastsatte frister ikke overholdes, så længe de relevante EU-retsakter eller -regler ikke er blevet vedtaget

                     b)

                     kan midlertidigt nedsættes med halvdelen på baggrund af en afgørelse vedtaget af Rådet med kvalificeret flertal på forslag af Kommissionen og efter høring af repræsentanter fra Republikken San Marino, hvis Republikken San Marino i mere end to år ikke overholder én eller flere af EU-retsakterne og -reglerne i bilaget, som den har vedtaget inden for den aftalte frist.

               Samme procedure anvendes til at hæve loftet til det normale niveau, så snart Republikken San Marino har vedtaget passende foranstaltninger til at imødegå de problemer, der lå til grund for den midlertidige nedsættelse.
         4.   Republikken San Marino kan bede om teknisk bistand fra Den Europæiske Unions delegation til gennemførelse af den relevante EU-lovgivning.
         5.   Kommissionen reviderer én gang om året — eller om nødvendigt oftere — bilaget med henblik på at tage højde for nye relevante EU-retsakter og -regler samt ændringer af eksisterende tekster. Det blandede udvalg fastsætter herefter passende og rimelige frister for Republikken San Marinos gennemførelse af de nye retsakter og regler i bilaget.
         6.   Under særlige omstændigheder kan det blandede udvalg ændre en i bilaget fastsat frist.
         7.   Det ajourførte bilag offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende.
         Artikel 9
         Kreditinstitutter og i påkommende tilfælde andre finansieringsinstitutter med tilladelse til at drive virksomhed i Republikken San Marino har adgang til systemer til interbank-, betalings- og værdipapirafvikling i euroområdet på de vilkår og betingelser, der fastsættes af Banca d'Italia efter overenskomst med Den Europæiske Centralbank.
         Artikel 10
         1.   Den Europæiske Unions Domstol har enekompetence til at bilægge eventuelle tvister, som denne aftale måtte give anledning til, og som ikke er blevet løst af det blandede udvalg.
         2.   Såfremt Den Europæiske Union, repræsenteret af Europa-Kommissionen og efter henstilling fra EU's delegation i det blandede udvalg, eller Republikken San Marino finder, at den anden part ikke har opfyldt en forpligtelse i henhold til denne aftale, kan de hver især indbringe sagen for Domstolen. Domstolens dom er bindende for parterne, som træffer de nødvendige foranstaltninger til at efterkomme dommen inden for en frist, som Domstolen fastlægger i sin dom.
         Artikel 11
         1.   Der nedsættes et blandet udvalg. Det består af repræsentanter for Republikken San Marino og Den Europæiske Union. Det blandede udvalg fastsætter selv sin forretningsorden i enighed. Den Europæiske Unions delegation består af repræsentanter for Europa-Kommissionen, Den Italienske Republik og Den Europæiske Centralbank.
         2.   Det blandede udvalg afholder møde mindst en gang om året. Formandsposten går hvert år på skift mellem en repræsentant for Den Europæiske Union og en repræsentant for Republikken San Marino. Det blandede udvalg træffer afgørelser med enstemmighed.
         3.   Det blandede udvalgs medlemmer udveksler synspunkter og oplysninger og træffer de i artikel 3, 5 og 8 nævnte afgørelser. Det undersøger Republikken San Marinos foranstaltninger og søger at bilægge eventuelle tvister, som gennemførelsen af denne aftale måtte give anledning til.
         4.   Den Europæiske Union varetager det første formandskab i det blandede udvalg efter aftalens ikrafttræden, jf. artikel 13.
         Artikel 12
         Hver part kan opsige denne aftale med et års varsel.
         Artikel 13
         Denne aftale træder i kraft på den første dag i måneden efter den dato, hvor parterne gensidigt har underrettet hinanden om gennemførelsen af de procedurer, der for hver af parternes vedkommende gælder for ratifikation, indgåelse og vedtagelse af aftaler.
         Artikel 14
         Den monetære aftale af 29. november 2000 ophæves med virkning fra denne aftales ikrafttrædelsesdato. Henvisninger til aftalen af 29. november 2000 betragtes herefter som henvisninger til denne aftale.

            Udfærdiget i Bruxelles, den 27. marts 2012 i to originaleksemplarer på engelsk.

                  For Den Europæiske Union

               Olli REHN

                  Næstformand i Europa-Kommissionen med ansvar for økonomiske og monetære anliggender og euroen

                  For Republikken San Marino

               Antonella MULARONI

                  Udenrigsminister

         BILAG

                     BESTEMMELSER, DER SKAL GENNEMFØRES

                     GENNEMFØRELSESFRIST
                     (REGNET FRA AFTALENS IKRAFTTRÆDELSESDATO)

                     Forebyggelsesforanstaltninger mod hvidvaskning af penge

                     Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/60/EF af 26. oktober 2005 om forebyggende foranstaltninger mod anvendelse af det finansielle system til hvidvaskning af penge og finansiering af terrorisme (EUT L 309 af 25.11.2005, s. 15)
                     Ændret ved:

                                 Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2007/64/EF af 13. november 2007 om betalingstjenester i det indre marked og om ændring af direktiv 97/7/EF, 2002/65/EF, 2005/60/EF og 2006/48/EF og om ophævelse af direktiv 97/5/EF (EUT L 319 af 5.12.2007, s. 1)

                                 Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/20/EF af 11. marts 2008 om ændring af direktiv 2005/60/EF om forebyggende foranstaltninger mod anvendelse af det finansielle system til hvidvaskning af penge og finansiering af terrorisme, for så vidt angår de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen (EUT L 76 af 19.3.2008, s. 46)

                                 Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/110/EF af 16. september 2009 om adgang til at optage og udøve virksomhed som udsteder af elektroniske penge og tilsyn med en sådan virksomhed, ændring af direktiv 2005/60/EF og 2006/48/EF og ophævelse af direktiv 2000/46/EF (EUT L 267 af 10.10.2009, s. 7)

                                 Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2010/78/EU af 24. november 2010 om ændring af direktiv 98/26/EF, 2002/87/EF, 2003/6/EF, 2003/41/EF, 2003/71/EF, 2004/39/EF, 2004/109/EF, 2005/60/EF, 2006/48/EF, 2006/49/EF og 2009/65/EF for så vidt angår de beføjelser, der er tillagt Den Europæiske Tilsynsmyndighed (Den Europæiske Banktilsynsmyndighed), Den Europæiske Tilsynsmyndighed (Den Europæiske Tilsynsmyndighed for Forsikrings- og Arbejdsmarkedspensionsordninger) og Den Europæiske Tilsynsmyndighed (Den Europæiske Værdipapir- og Markedstilsynsmyndighed) (EUT L 331 af 15.12.2010, s. 120)

                           Suppleret med:

                                 Rådets afgørelse 2007/845/RIA af 6. december 2007 om samarbejde mellem medlemsstaternes kontorer for inddrivelse af aktiver om opsporing og identificering af udbyttet fra strafbart forhold eller andre formuegoder forbundet med kriminalitet (EUT L 332 af 18.12.2007, s. 103)

                                 Kommissionens direktiv 2006/70/EF af 1. august 2006 om fastsættelse af gennemførelsesforanstaltninger til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/60/EF for så vidt angår definitionen af politisk udsat person og de tekniske kriterier for lempede procedurer med hensyn til kundelegitimation og for undtagelse i tilfælde, hvor en finansiel aktivitet udøves lejlighedsvis eller i et meget begrænset omfang (EUT L 214 af 4.8.2006, s. 29)

                                 Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1781/2006 af 15. november 2006 om oplysninger, der skal medsendes om betaler ved pengeoverførsler (EUT L 345 af 8.12.2006, s. 1)

                                 Berigtigelse til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1781/2006 af 15. november 2006 om oplysninger, der skal medsendes om betaler ved pengeoverførsler (EUT L 345 af 8.12.2006) (EUT L 323 af 8.12.2007, s. 59)

                                 Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1889/2005 af 26. oktober 2005 om kontrol med likvide midler, der indføres til eller forlader Fællesskabet (EUT L 309 af 25.11.2005, s. 9)

                                 Rådets rammeafgørelse 2001/500/RIA af 26. juni 2001 om hvidvaskning af penge, identifikation, opsporing, indefrysning eller beslaglæggelse og konfiskation af redskaber og udbytte fra strafbart forhold (EFT L 182 af 5.7.2001, s. 1)

                     1 år

                     Rådets afgørelse 2000/642/RIA af 17. oktober 2000 om samarbejdsordninger mellem medlemsstaternes finansielle efterretningsenheder for så vidt angår udveksling af oplysninger (EFT L 271 af 24.10.2000, s. 4)

                     1 år

                     Forebyggelsesforanstaltninger mod svig og falskmøntneri

                     Rådets forordning (EF) nr. 1338/2001 af 28. juni 2001 om fastlæggelse af de foranstaltninger, der er nødvendige for at beskytte euroen mod falskmøntneri (EFT L 181 af 4.7.2001, s. 6)
                     Ændret ved:
                     Rådets forordning (EF) nr. 44/2009 af 18. december 2008 om ændring af forordning (EF) nr. 1338/2001 om fastlæggelse af de foranstaltninger, der er nødvendige for at beskytte euroen mod falskmøntneri (EUT L 17 af 22.1.2009, s. 1)

                     1 år

                     Rådets beslutning 2003/861/EF af 8. december 2003 om analyse og samarbejde vedrørende falske euromønter (EUT L 325 af 12.12.2003, s. 44)

                     1 år

                     Rådets forordning (EF) nr. 2182/2004 af 6. december 2004 om medaljer og møntefterligninger, der ligner euromønter (EUT L 373 af 21.12.2004, s. 1)
                     Ændret ved:
                     Rådets forordning (EF) nr. 46/2009 af 18. december 2008 om ændring af forordning (EF) nr. 2182/2004 om medaljer og møntefterligninger, der ligner euromønter (EUT L 17 af 22.1.2009, s. 5)

                     1 år

                     Rådets rammeafgørelse 2000/383/RIA af 29. maj 2000 om styrkelse af beskyttelsen mod falskmøntneri, ved hjælp af strafferetlige og andre sanktioner, i forbindelse med indførelsen af euroen (EFT L 140 af 14.6.2000, s. 1)
                     Ændret ved:
                     Rådets rammeafgørelse 2001/88/RIA af 6. december 2001 om ændring af rammeafgørelse 2000/383/RIA om styrkelse af beskyttelsen mod falskmøntneri, ved hjælp af strafferetlige og andre sanktioner, i forbindelse med indførelsen af euroen (EFT L 329 af 14.12.2001, s. 3)

                     1 år

                     Rådets afgørelse 2001/887/RIA af 6. december 2001 om beskyttelse af euroen mod falskmøntneri (EFT L 329 af 14.12.2001, s. 1)

                     1 år

                     Rådets rammeafgørelse 2001/413/RIA af 28. maj 2001 om bekæmpelse af svig og forfalskning i forbindelse med andre betalingsmidler end kontanter (EFT L 149 af 2.6.2001, s. 1)

                     1 år

                     Regler om eurosedler og -mønter

                     Rådets forordning (EF) nr. 975/98 af 3. maj 1998 om pålydende værdi og tekniske specifikationer for euromønter, som er bestemt til at sættes i omløb (EFT L 139 af 11.5.1998, s. 6)
                     Ændret ved:
                     Rådets forordning (EF) nr. 423/1999 af 22. februar 1999 om ændring af forordning (EF) nr. 975/98 om pålydende værdi og tekniske specifikationer for euromønter, som er bestemt til at sættes i omløb (EFT L 52 af 27.2.1999, s. 2)

                     1 år

                     Rådets konklusioner af 10. maj 1999 om kvalitetsstyringssystemet for euromønter

                     1 år

                     Rådets konklusioner af 23. november 1998 og 5. november 2002 om mønter til samlerbrug

                     1 år

                     Kommissionens henstilling 2009/23/EF af 19. december 2008 om fælles retningslinjer for de nationale sider og udstedelsen af euromønter, som er bestemt til at sættes i omløb (K(2008) 8625) (EUT L 9 af 14.1.2009, s. 52)

                     1 år

                     Meddelelse fra Kommissionen af 22. oktober 2001 om ophavsretlig beskyttelse af designet på euromønternes fælles side, (K(2001) 600 endelig) (EFT C 318, 13.11.2001, s. 3)

                     1 år

                     Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1210/2010 af 15. december 2010 om autentificering af euromønter og håndtering af euromønter, der er uegnede til at være i omløb (EUT L 339, 22.12.2010, s. 1)

                     1 år

                     Den Europæiske Centralbanks retningslinje (ECB/2003/5) af 20. marts 2003 om håndhævelse af foranstaltninger mod ikke-tilladte gengivelser af eurosedler og om ombytning og inddragelse af eurosedler (EUT L 78 af 25.3.2003, s. 20)

                     1 år

                     Den Europæiske Centralbanks beslutning (ECB/2003/4) af 20. marts 2003 om pålydende værdi, specifikationer, gengivelse, ombytning og inddragelse af eurosedler (EUT L 78 af 25.3.2003, s. 16)

                     1 år

                     Rådets forordning (EF) nr. 2532/98 af 23. november 1998 om Den Europæiske Centralbanks beføjelser til at pålægge sanktioner (EFT L 318 af 27.11.1998, s. 4-7)

                     1 år

                     Den Europæiske Centralbanks afgørelse (ECB/2010/14) af 16. september 2010 om kontrol af eurosedlers ægthed og kvalitet og om recirkulering af eurosedler (EUT L 267 af 9.10.2010, s. 1)

                     1 år

                     Lovgivning om banker og finansieringsinstitutter

                     Kommissionens direktiv 2006/73/EF af 10. august 2006 om gennemførelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/39/EF for så vidt angår de organisatoriske krav til og betingelserne for drift af investeringsselskaber samt definitioner af begreber med henblik på nævnte direktiv (EUT L 241 af 2.9.2006, s. 26-58)

                     6 år

                     Kommissionens forordning (EF) nr. 1287/2006 af 10. august 2006 om gennemførelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/39/EF for så vidt angår registreringsforpligtelser for investeringsselskaber, indberetning af transaktioner, markedsgennemsigtighed, optagelse af finansielle instrumenter til handel samt definitioner af begreber med henblik på nævnte direktiv (EUT L 241 af 2.9.2006, s. 1-25)

                     6 år

                     Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 1997/5/EF af 27. januar 1997 om grænseoverskridende pengeoverførsler (EFT L 43 af 14.2.1997, s. 25-30)

                     6 år

                     Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/49/EF af 14. juni 2006 om kravene til investeringsselskabers og kreditinstitutters kapitalgrundlag (omarbejdning) (EUT L 177 af 30.6.2006, s. 201)
                     Ændret ved:

                                 Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/23/EF af 11. marts 2008 om ændring af direktiv 2006/49/EF om kravene til investeringsselskabers og kreditinstitutters kapitalgrundlag, for så vidt angår de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen (EUT L 76 af 19.3.2008, s. 54)

                                 Kommissionens direktiv 2009/27/EF af 7. april 2009 om ændring af visse bilag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/49/EF for så vidt angår tekniske bestemmelser vedrørende risikostyring (EUT L 94 af 8.4.2009, s. 97)

                                 Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/111/EF af 16. september 2009 om ændring af direktiv 2006/48/EF, 2006/49/EF og 2007/64/EF for så vidt angår banker tilsluttet centralorganer, visse komponenter i egenkapitalen, store engagementer, tilsynsordninger og krisestyring (EUT L 302 af 17.11.2009, s. 97)

                                 Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2010/76/EU af 24. november 2010 om ændring af direktiv 2006/48/EF og 2006/49/EF for så vidt angår kapitalkrav vedrørende handelsbeholdningen og gensecuritisationer og tilsyn med aflønningspolitikker (EUT L 329 af 14.12.2010, s. 3)

                                 Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2010/78/EU af 24. november 2010 om ændring af direktiv 98/26/EF, 2002/87/EF, 2003/6/EF, 2003/41/EF, 2003/71/EF, 2004/39/EF, 2004/109/EF, 2005/60/EF, 2006/48/EF, 2006/49/EF og 2009/65/EF for så vidt angår de beføjelser, der er tillagt Den Europæiske Tilsynsmyndighed (Den Europæiske Banktilsynsmyndighed), Den Europæiske Tilsynsmyndighed (Den Europæiske Tilsynsmyndighed for Forsikrings- og Arbejdsmarkedspensionsordninger) og Den Europæiske Tilsynsmyndighed (Den Europæiske Værdipapir- og Markedstilsynsmyndighed) (EUT L 331 af 15.12.2010, s. 120)

                     4 år

                     Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/48/EF af 14. juni 2006 om adgang til at optage og udøve virksomhed som kreditinstitut (omarbejdning) (EUT L 177 af 30.6.2006, s. 1)
                     Ændret ved:

                                 Kommissionens direktiv 2007/18/EF af 27. marts 2007 om ændring af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/48/EF for så vidt angår visse institutters udelukkelse fra eller inddragelse under dets anvendelsesområde og behandling af engagementer med multilaterale udviklingsbanker (EUT L 87 af 28.3.2007, s. 9)

                                 Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2007/44/EF af 5. september 2007 om ændring af Rådets direktiv 92/49/EØF og direktiv 2002/83/EF, 2004/39/EF, 2005/68/EF og 2006/48/EF hvad angår procedurereglerne og kriterierne for tilsynsmæssig vurdering af erhvervelser og forøgelse af kapitalandele i den finansielle sektor (EUT L 247 af 21.9.2007, s. 1)

                                 Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2007/64/EF af 13. november 2007 om betalingstjenester i det indre marked og om ændring af direktiv 97/7/EF, 2002/65/EF, 2005/60/EF og 2006/48/EF og om ophævelse af direktiv 97/5/EF (EUT L 319 af 5.12.2007, s. 1)

                                 Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/24/EF af 11. marts 2008 om ændring af direktiv 2006/48/EF om adgang til at optage og udøve virksomhed som kreditinstitut, for så vidt angår de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen (EUT L 81 af 20.3.2008, s. 38)

                                 Kommissionens direktiv 2009/83/EF af 27. juli 2009 om ændring af visse bilag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/48/EF for så vidt angår tekniske bestemmelser vedrørende risikostyring (EUT L 196 af 28.7.2009, s. 14)

                                 Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/110/EF af 16. september 2009 om adgang til at optage og udøve virksomhed som udsteder af elektroniske penge og tilsyn med en sådan virksomhed, ændring af direktiv 2005/60/EF og 2006/48/EF og ophævelse af direktiv 2000/46/EF (EUT L 267 af 10.10.2009, s. 7)

                                 Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/111/EF af 16. september 2009 om ændring af direktiv 2006/48/EF, 2006/49/EF og 2007/64/EF for så vidt angår banker tilsluttet centralorganer, visse komponenter i egenkapitalen, store engagementer, tilsynsordninger og krisestyring (EUT L 302 af 17.11.2009, s. 97)

                                 Kommissionens direktiv 2010/16/EU af 9. marts 2010 om ændring af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/48/EF, for så vidt angår udelukkelse af et bestemt institut fra anvendelsesområdet (EUT L 60 af 10.3.2010, s. 15)

                                 Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2010/76/EU af 24. november 2010 om ændring af direktiv 2006/48/EF og 2006/49/EF for så vidt angår kapitalkrav vedrørende handelsbeholdningen og gensecuritisationer og tilsyn med aflønningspolitikker (EUT L 329 af 14.12.2010, s. 3)

                                 Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2010/78/EU af 24. november 2010 om ændring af direktiv 98/26/EF, 2002/87/EF, 2003/6/EF, 2003/41/EF, 2003/71/EF, 2004/39/EF, 2004/109/EF, 2005/60/EF, 2006/48/EF, 2006/49/EF og 2009/65/EF for så vidt angår de beføjelser, der er tillagt Den Europæiske Tilsynsmyndighed (Den Europæiske Banktilsynsmyndighed), Den Europæiske Tilsynsmyndighed (Den Europæiske Tilsynsmyndighed for Forsikrings- og Arbejdsmarkedspensionsordninger) og Den Europæiske Tilsynsmyndighed (Den Europæiske Værdipapir- og Markedstilsynsmyndighed) (EUT L 331 af 15.12.2010, s. 120)

                     4 år

                     Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/110/EF af 16. september 2009 om adgang til at optage og udøve virksomhed som udsteder af elektroniske penge og tilsyn med en sådan virksomhed, ændring af direktiv 2005/60/EF og 2006/48/EF og ophævelse af direktiv 2000/46/EF (EUT L 267 af 10.10.2009, s. 7)

                     4 år

                     Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2007/64/EF af 13. november 2007 om betalingstjenester i det indre marked og om ændring af direktiv 97/7/EF, 2002/65/EF, 2005/60/EF og 2006/48/EF og om ophævelse af direktiv 97/5/EF (EUT L 319 af 5.12.2007, s. 1)
                     Berigtigelse til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2007/64/EF af 13. november 2007 om betalingstjenester i det indre marked og om ændring af direktiv 97/7/EF, 2002/65/EF, 2005/60/EF og 2006/48/EF og om ophævelse af direktiv 97/5/EF (EUT L 319 af 5.12.2007) (EUT L 187 af 18.7.2009, s. 5)
                     Ændret ved:
                     Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/111/EF af 16. september 2009 om ændring af direktiv 2006/48/EF, 2006/49/EF og 2007/64/EF for så vidt angår banker tilsluttet centralorganer, visse komponenter i egenkapitalen, store engagementer, tilsynsordninger og krisestyring (EUT L 302 af 17.11.2009, s. 97)

                     4 år

                     Rådets direktiv 86/635/EØF af 8. december 1986 om bankers og andre penge- og finansieringsinstitutters årsregnskaber og konsoliderede regnskaber (EFT L 372 af 31.12.1986, s. 1)
                     Berigtigelse til Rådets direktiv 86/635/EØF af 8. december 1986 om bankers og andre penge- og finansieringsinstitutters årsregnskaber og konsoliderede regnskaber (EFT L 60 af 3.3.1987, s. 17)
                     Ændret ved:

                                 Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/65/EF af 27. september 2001 om ændring af Rådets direktiv 78/660/EØF, 83/349/EØF og 86/635/EØF for så vidt angår værdiansættelsesregler for visse selskabsformers samt bankers og andre penge- og finansieringsinstitutters årsregnskaber og konsoliderede regnskaber (EFT L 283, 27.10.2001, s. 28)

                                 Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/51/EF af 18. juni 2003 om ændring af direktiv 78/660/EØF, 83/349/EØF, 86/635/EØF og 91/674/EØF om årsregnskaber og konsoliderede regnskaber for visse selskabsformer, banker og andre penge- og finansieringsinstitutter samt forsikringsselskaber (EUT L 178 af 17.7.2003, s. 16)

                                 Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/46/EF af 14. juni 2006 om ændring af Rådets direktiv 78/660/EØF om årsregnskaberne for visse selskabsformer, 83/349/EØF om konsoliderede regnskaber, 86/635/EØF om bankers og andre penge- og finansieringsinstitutters årsregnskaber og konsoliderede regnskaber og 91/674/EØF om forsikringsselskabers årsregnskaber og konsoliderede regnskaber (EUT L 224 af 16.8.2006, s. 1)

                     4 år

                     Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 94/19/EF af 30. maj 1994 om indskudsgarantiordninger (EFT L 135 af 31.5.1994, s. 5)
                     Ændret ved:

                                 Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/1/EF af 9. marts 2005 om ændring af Rådets direktiv 73/239/EØF, 85/611/EØF, 91/675/EØF, 92/49/EØF og 93/6/EØF og af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 94/19/EF, 98/78/EF, 2000/12/EF, 2001/34/EF, 2002/83/EF og 2002/87/EF med henblik på indførelse af en ny organisationsstruktur for udvalg vedrørende finansielle tjenesteydelser (EUT L 79 af 24.3.2005, s. 9)

                                 Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/14/EF af 11. marts 2009 om ændring af direktiv 94/19/EF om indskudsgarantiordninger for så vidt angår dækningsniveau og udbetalingsfrist (EUT L 68 af 13.3.2009, s. 3)

                     4 år

                     Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/24/EF af 4. april 2001 om sanering og likvidation af kreditinstitutter (EFT L 125 af 5.5.2001, s. 15)

                     6 år

                     Rådets direktiv 89/117/EØF af 13. februar 1989 om de forpligtelser med hensyn til offentliggørelse af årsregnskabsdokumenter, der påhviler de i en medlemsstat etablerede filialer af kreditinstitutter og finansieringsinstitutter med hjemsted uden for denne medlemsstat (EFT L 44 af 16.2.1989, s. 40)

                     6 år

                     Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/87/EF af 16. december 2002 om supplerende tilsyn med kreditinstitutter, forsikringsselskaber og investeringsselskaber i et finansielt konglomerat og om ændring af Rådets direktiv 73/239/EØF, 79/267/EØF, 92/49/EØF, 92/96/EØF, 93/6/EØF og 93/22/EØF samt Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/78/EF og 2000/12/EF (EFT L 35 af 11.2.2003, s. 1)
                     Ændret ved:

                                 Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/1/EF af 9. marts 2005 om ændring af Rådets direktiv 73/239/EØF, 85/611/EØF, 91/675/EØF, 92/49/EØF og 93/6/EØF og af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 94/19/EF, 98/78/EF, 2000/12/EF, 2001/34/EF, 2002/83/EF og 2002/87/EF med henblik på indførelse af en ny organisationsstruktur for udvalg vedrørende finansielle tjenesteydelser (EUT L 79 af 24.3.2005, s. 9)

                                 Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/25/EF af 11. marts 2008 om ændring af direktiv 2002/87/EF om supplerende tilsyn med kreditinstitutter, forsikringsselskaber og investeringsselskaber i et finansielt konglomerat, for så vidt angår de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen (EUT L 81 af 20.3.2008, s. 40)

                                 Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2010/78/EU af 24. november 2010 om ændring af direktiv 98/26/EF, 2002/87/EF, 2003/6/EF, 2003/41/EF, 2003/71/EF, 2004/39/EF, 2004/109/EF, 2005/60/EF, 2006/48/EF, 2006/49/EF og 2009/65/EF for så vidt angår de beføjelser, der er tillagt Den Europæiske Tilsynsmyndighed (Den Europæiske Banktilsynsmyndighed), Den Europæiske Tilsynsmyndighed (Den Europæiske Tilsynsmyndighed for Forsikrings- og Arbejdsmarkedspensionsordninger) og Den Europæiske Tilsynsmyndighed (Den Europæiske Værdipapir- og Markedstilsynsmyndighed) (EUT L 331 af 15.12.2010, s. 120)

                     6 år

                     Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/39/EF af 21. april 2004 om markeder for finansielle instrumenter, om ændring af Rådets direktiv 85/611/EØF, og 93/6/EØF samt Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/12/EF og om ophævelse af Rådets direktiv 93/22/EØF (EUT L 145 af 30.4.2004, s. 1)
                     Berigtigelse til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/39/EF af 21. april 2004 om markeder for finansielle instrumenter, om ændring af Rådets direktiv 85/611/EØF, og 93/6/EØF samt Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/12/EF og om ophævelse af Rådets direktiv 93/22/EØF (EUT L 145 af 16.2.2005, s. 18)
                     Ændret ved:

                                 Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/31/EF af 5. april 2006 om ændring af direktiv 2004/39/EF om markeder for finansielle instrumenter, for så vidt angår visse frister (EUT L 114 af 27.4.2006, s. 60)

                                 Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2007/44/EF af 5. september 2007 om ændring af Rådets direktiv 92/49/EØF og direktiv 2002/83/EF, 2004/39/EF, 2005/68/EF og 2006/48/EF hvad angår procedurereglerne og kriterierne for tilsynsmæssig vurdering af erhvervelser og forøgelse af kapitalandele i den finansielle sektor (EUT L 247 af 21.9.2007, s. 1)

                                 Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/10/EF af 11. marts 2008 om ændring af direktiv 2004/39/EF om markeder for finansielle instrumenter, for så vidt angår de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen (EUT L 76 af 19.3.2008, s. 33)

                                 Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2010/78/EU af 24. november 2010 om ændring af direktiv 98/26/EF, 2002/87/EF, 2003/6/EF, 2003/41/EF, 2003/71/EF, 2004/39/EF, 2004/109/EF, 2005/60/EF, 2006/48/EF, 2006/49/EF og 2009/65/EF for så vidt angår de beføjelser, der er tillagt Den Europæiske Tilsynsmyndighed (Den Europæiske Banktilsynsmyndighed), Den Europæiske Tilsynsmyndighed (Den Europæiske Tilsynsmyndighed for Forsikrings- og Arbejdsmarkedspensionsordninger) og Den Europæiske Tilsynsmyndighed (Den Europæiske Værdipapir- og Markedstilsynsmyndighed) (EUT L 331 af 15.12.2010, s. 120)

                           Suppleret med:

                                 Kommissionens direktiv 2006/73/EF af 10. august 2006 om gennemførelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/39/EF for så vidt angår de organisatoriske krav til og betingelserne for drift af investeringsselskaber samt definitioner af begreber med henblik på nævnte direktiv (EUT L 241 af 2.9.2006, s. 26)

                                 Kommissionens forordning (EF) nr. 1287/2006 af 10. august 2006 om gennemførelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/39/EF for så vidt angår registreringsforpligtelser for investeringsselskaber, indberetning af transaktioner, markedsgennemsigtighed, optagelse af finansielle instrumenter til handel samt definitioner af begreber med henblik på nævnte direktiv (EUT L 241 af 2.9.2006, s. 1)

                     6 år

                     Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 924/2009 af 16. september 2009 om grænseoverskridende betalinger i Fællesskabet og om ophævelse af forordning (EF) nr. 2560/2001 (EUT L 266 af 9.10.2009, s. 11)

                     6 år

                     Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/47/EF af 6. juni 2002 om aftaler om finansiel sikkerhedsstillelse (EFT L 168 af 27.6.2002, s. 43)
                     Ændret ved:
                     Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/44/EF af 6. maj 2009 om ændring af direktiv 98/26/EF om endelig afregning i betalingssystemer og værdipapirafviklingssystemer og direktiv 2002/47/EF om aftaler om finansiel sikkerhedsstillelse for så vidt angår forbundne systemer og gældsfordringer (EUT L 146 af 10.6.2009, s. 37)

                     6 år

                     Kommissionens henstilling 97/489/EF af 30. juli 1997 om transaktioner med elektroniske betalingsmidler, især forholdet mellem udsteder og indehaver (EFT L 208 af 2.8.1997, s. 52)

                     6 år

                     Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/9/EF af 3. marts 1997 om investorgarantiordninger (EFT L 84 af 26.3.1997, s. 22)

                     6 år

                     Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/26/EF af 19. maj 1998 om endelig afregning i betalingssystemer og værdipapirafviklingssystemer (EFT L 166 af 11.6.1998, s. 45)
                     Ændret ved:

                                 Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/44/EF af 6. maj 2009 om ændring af direktiv 98/26/EF om endelig afregning i betalingssystemer og værdipapirafviklingssystemer og direktiv 2002/47/EF om aftaler om finansiel sikkerhedsstillelse for så vidt angår forbundne systemer og gældsfordringer (EUT L 146 af 10.6.2009, s. 37)

                                 Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2010/78/EU af 24. november 2010 om ændring af direktiv 98/26/EF, 2002/87/EF, 2003/6/EF, 2003/41/EF, 2003/71/EF, 2004/39/EF, 2004/109/EF, 2005/60/EF, 2006/48/EF, 2006/49/EF og 2009/65/EF for så vidt angår de beføjelser, der er tillagt Den Europæiske Tilsynsmyndighed (Den Europæiske Banktilsynsmyndighed), Den Europæiske Tilsynsmyndighed (Den Europæiske Tilsynsmyndighed for Forsikrings- og Arbejdsmarkedspensionsordninger) og Den Europæiske Tilsynsmyndighed (Den Europæiske Værdipapir- og Markedstilsynsmyndighed) (EUT L 331 af 15.12.2010, s. 120)

                     6 år

                     Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2010/78/EU af 24. november 2010 om ændring af direktiv 98/26/EF, 2002/87/EF, 2003/6/EF, 2003/41/EF, 2003/71/EF, 2004/39/EF, 2004/109/EF, 2005/60/EF, 2006/48/EF, 2006/49/EF og 2009/65/EF for så vidt angår de beføjelser, der er tillagt Den Europæiske Tilsynsmyndighed (Den Europæiske Banktilsynsmyndighed), Den Europæiske Tilsynsmyndighed (Den Europæiske Tilsynsmyndighed for Forsikrings- og Arbejdsmarkedspensionsordninger) og Den Europæiske Tilsynsmyndighed (Den Europæiske Værdipapir- og Markedstilsynsmyndighed) (EUT L 331 af 15.12.2010, s. 120)

                     4 år

                     Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1093/2010 af 24. november 2010 om oprettelse af en europæisk tilsynsmyndighed (Den Europæiske Banktilsynsmyndighed), om ændring af afgørelse nr. 716/2009/EF og om ophævelse af Kommissionens afgørelse 2009/78/EF (EUT L 331 af 15.12.2010, s. 12)

                     4 år

                     Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1095/2010 af 24. november 2010 om oprettelse af en europæisk tilsynsmyndighed (Den Europæiske Værdipapir- og Markedstilsynsmyndighed), om ændring af afgørelse nr. 716/2009/EF og om ophævelse af Kommissionens afgørelse 2009/77/EF (EUT L 331 af 15.12.2010, s. 84)

                     4 år

                     Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1092/2010 af 24. november 2010 om makrotilsyn på EU-plan med det finansielle system og om oprettelse af et europæisk udvalg for systemiske risici (EUT L 331 af 15.12.2010, s. 1)

                     4 år

                     Rådets forordning (EU) nr. 1096/2010 af 17. november 2010 om overdragelse til Den Europæiske Centralbank af specifikke opgaver i relation til Det Europæiske Udvalg for Systemiske Risici's funktionsmåde (EUT L 331 af 15.12.2010, s. 162)

                     4 år

                     Lovgivning om indsamling af statistiske data (artikel 6, stk. 1, i mandatet)

                     Den Europæiske Centralbanks forordning (EF) nr. 25/2009 af 19. december 2008 om den konsoliderede balance i MFI-sektoren (monetære finansielle institutioner) (omarbejdet) (ECB/2008/32) (EUT L 15 af 20.1.2009, s. 14)
                     Ændret ved:
                     Den Europæiske Centralbanks forordning (EU) nr. 883/2011 af 25. august 2011 om ændring af forordning (EF) nr. 25/2009 om den konsoliderede balance i MFI-sektoren (monetære finansielle institutioner (omarbejdet) (ECB/2008/32) (EUT L 228 af 3.9.2011, s. 13)

                     4 år

                     Den Europæiske Centralbanks forordning (EF) nr. 63/2002 af 20. december 2001 vedrørende statistik over de monetære finansielle institutioners rentesatser på indlån fra og udlån til husholdninger og ikke-finansielle selskaber (ECB/2001/18) (EFT L 10 af 12.1.2002, s. 24)
                     Ændret ved:

                                 Den Europæiske Centralbanks forordning (EU) nr. 674/2010 af 23. juli 2010 om ændring af forordning (EF) nr. 63/2002 (ECB/2001/18) vedrørende statistik over de monetære finansielle institutioners rentesatser på indlån fra og udlån til husholdninger og ikke-finansielle selskaber (ECB/2010/7) (EUT L 196 af 28.7.2010, s. 23)

                                 Den Europæiske Centralbanks forordning (EF) nr. 290/2009 af 31. marts 2009 om ændring af forordning (EF) nr. 63/2002 (ECB/2001/18) vedrørende statistik over de monetære finansielle institutioners rentesatser på indlån fra og udlån til husholdninger og ikke-finansielle selskaber (ECB/2009/7) (EUT L 94 af 8.4.2009, s. 75)

                                 Den Europæiske Centralbanks forordning (EF) nr. 2181/2004 af 16. december 2004 om ændring af forordning (EF) nr. 2423/2001 (ECB/2001/13) om den konsoliderede balance i MFI-sektoren (monetære finansielle institutioner) og forordning (EF) nr. 63/2002 (ECB/2001/18) vedrørende statistik over de monetære finansielle institutioners rentesatser på indlån fra og udlån til husholdninger og ikke-finansielle selskaber (ECB/2004/21) (EUT L 371 af 18.12.2004, s. 42)

                     4 år

                     Den Europæiske Centralbanks retningslinje ECB/2007/9 af 1. august 2007 om monetær statistik og statistik over finansielle institutioner og markeder (omarbejdet) (EUT L 341 af 27.12.2007, s. 1)
                     Berigtigelse til Den Europæiske Centralbanks retningslinje ECB/2007/9 af 1. august 2007 om monetær statistik og statistik over finansielle institutioner og markeder (omarbejdet) (EUT L 84 af 26.3.2008, s. 393)
                     Ændret ved:

                                 Den Europæiske Centralbanks retningslinje ECB/2008/31 af 19. december 2008 om ændring af retningslinje ECB/2007/9 om monetær statistik og statistik over finansielle institutioner og markeder (omarbejdet) (EUT L 53 af 26.2.2009, s. 76)

                                 Den Europæiske Centralbanks retningslinje ECB/2009/23 af 4. december 2009 om ændring af retningslinje ECB/2007/9 om monetær statistik og statistik over finansielle institutioner og markeder (EUT L 16 af 21.1.2010, s. 6)

                                 Den Europæiske Centralbanks retningslinje ECB/2011/13 af 25. august 2011 om ændring af retningslinje ECB/2007/9 om monetær statistik og statistik over finansielle institutioner og markeder (EUT L 228 af 3.9.2011, s. 37)

                     4 år

                     Den Europæiske Centralbanks retningslinje ECB/2002/7 af 21. november 2002 om Den Europæiske Centralbanks statistiske rapporteringskrav inden for kvartalsvise finansielle sektorkonti (EFT L 334 af 11.12.2002, s. 24)
                     Ændret ved:

                                 Den Europæiske Centralbanks retningslinje ECB/2005/13 af 17. november 2005 om ændring af retningslinje ECB/2002/7 om Den Europæiske Centralbanks statistiske rapporteringskrav inden for kvartalsvise finansielle sektorkonti (EUT L 30 af 2.2.2006, s. 1)

                                 Den Europæiske Centralbanks retningslinje ECB/2006/6 af 20. april 2006 om ændring af retningslinje ECB/2002/7 om Den Europæiske Centralbanks statistiske rapporteringskrav inden for kvartalsvise finansielle sektorkonti (EUT L 115 af 28.4.2006, s. 46)

                                 Den Europæiske Centralbanks retningslinje ECB/2007/13 af 15. november 2007 om ændring af retningslinje ECB/2002/7 om Den Europæiske Centralbanks statistiske rapporteringskrav inden for kvartalsvise finansielle sektorkonti (EUT L 311 af 29.11.2007, s. 47)

                                 Den Europæiske Centralbanks retningslinje ECB/2008/6 af 26. august 2008 om ændring af retningslinje ECB/2002/7 om Den Europæiske Centralbanks statistiske rapporteringskrav inden for kvartalsvise finansielle sektorkonti (EUT L 259 af 27.9.2008, s. 12)

                     4 år

         Erklæring fra EU-delegationen
         EU vil i forbindelse med vurderingen af, hvorvidt forpligtelserne i artikel 8, stk. 3, er overholdt, være særlig opmærksom på vedtagelsen og overholdelsen af EU's regler om hvidvaskning af penge.

         Erklæring fra San Marinos delegation
         San Marino bekræfter sit fortsatte engagement, for så vidt angår åbenhed og bekæmpelse af hvidvaskning af penge og finansiering af terrorisme i tæt samarbejde med og under de relevante internationale organers tilsyn.
         San Marino forventer med hensyn til artikel 9, at landets finansielle institutioner får adgang til systemer til interbank-, betalings- og værdipapirafvikling, idet der tages højde for disses betydning for den nationale finansielle sektors stabilitet.
         Under hensyntagen til tilpasningsprocessen til alle relevante EU-direktiver, understreger San Marino vigtigheden af, at landet får adgang til Eurosystemets primære markedsoperationer, også gennem særlige aftaler med centralbanker i EU, med henblik på at opnå likviditetsfaciliteter for San Marinos finansielle institutioner, når de befinder sig i en krisesituation.

         (1)  EFT L 139 af 11.5.1998, s. 1.

         (2)  EFT C 209 af 27.7.2001, s. 1.

         (3)  EFT L 162 af 19.6.1997, s. 1.


Avis juridique important

|

31997D0400

97/400/EF: Kommissionens afgørelse af 13. juni 1997 om afslutning af antidumpingproceduren vedrørende importen af tovværk af syntetiske fibre med oprindelse i Indien

EF-Tidende nr. L 166 af 25/06/1997 s. 0008 - 0013

KOMMISSIONENS AFGØRELSE af 13. juni 1997 om afslutning af antidumpingproceduren vedrørende importen af tovværk af syntetiske fibre med oprindelse i Indien (97/400/EF) KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 384/96 af 22. december 1995 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (1), ændret ved forordning (EF) nr. 2331/96 (2), særlig artikel 9,efter høring af Det Rådgivende Udvalg, ogud fra følgende betragtninger:A. PROCEDURE (1) I april 1996 offentliggjorde Kommissionen en meddelelse i De Europæiske Fællesskabers Tidende (3) om indledning af en antidumpingprocedure vedrørende importen til Fællesskabet af tovværk af syntetiske fibre med oprindelse i Indien.(2) Denne procedure indledtes på grundlag af en klage, som forbindelsesudvalget for Eurocord (European Twine, Cordage and Netting Industries), i det følgende benævnt »klageren«, indgav den 23. februar 1996 på vegne af den pågældende erhvervsgren i Fællesskabet. Klagen støttedes af 20 EF-producenter, som repræsenterer ca. 81 % af produktionen i Fællesskabet af den pågældende vare.Klagen indeholdt prima facie-beviser for dumping af den pågældende vare med oprindelse i Indien og for, at der forvoldtes væsentlig skade som følge heraf, hvilket ansås for tilstrækkeligt til at begrunde indledningen af en procedure. Kommissionen iværksatte derfor en undersøgelse vedrørende importen af tovværk af syntetiske fibre med oprindelse i Indien.(3) Kommissionen underrettede officielt de producenter, eksportører og importører, som den vidste var berørt af proceduren, samt repræsentanterne for eksportlandet og klagerne om indledningen af proceduren. Interesserede parter fik lejlighed til at tilkendegive deres synspunkter skriftligt og til at anmode om at blive hørt.(4) Kommissionen sendte spørgeskemaer til alle producenter, eksportører og importører, som den vidste var berørt af proceduren, og den modtog svar fra to indiske producenter og fra en importør i Fællesskabet. De indiske producenter anmodede om at blive hørt mundtligt, hvilket blev imødekommet.(5) I betragtning af det store antal EF-producenter, der udtrykkeligt støttede klagen, undersøgte Kommissionen spørgsmålet om den forvoldte skade på grundlag af et repræsentativt udsnit af EF-producenterne. Der blev sendt spørgeskemaer og modtaget svar fra en repræsentativ stikprøve af disse producenter.(6) Kommissionen indhentede og efterprøvede alle de oplysninger, som den anså for nødvendige for at fastlægge de faktiske omstændigheder, og den aflagde kontrolbesøg hos følgende selskaber:a) EF-producenter (stikprøve):- Irish Ropes (Newbridge, Co. Kildare, Irland)- Oliveira SA (Porto, Portugal)- Oliveira Holland BV (Rotterdam, Nederlandene)- Exporplas (Porto, Portugal)- Cotesi (Porto, Portugal)- Cerfil (Porto, Portugal)- Lankhorst Touwfabrieken BV (Sneek, Nederlandene).b) Producenter/eksportører:- Krishna Filament Limited, Mumbai, Indien- Garware-Wall Ropes Limited, Poona, Indien.(7) Dumpingundersøgelsen omfattede perioden fra den 1. april 1995 til den 31. marts 1996, i det følgende benævnt »undersøgelsesperioden«.Undersøgelsen af spørgsmålet om den forvoldte skade omfattede perioden fra 1992 til udgangen af undersøgelsesperioden.Fremlæggelse af oplysninger (8) Parterne underrettedes skriftligt om de vigtigste kendsgerninger og betragtninger, på grundlag af hvilke det var hensigten at anbefale, at proceduren afsluttes. Parterne indrømmedes desuden en rimelig frist, inden for hvilken de kunne fremsætte bemærkninger til de fremlagte oplysninger.Kommissionen tog stilling til parternes skriftlige bemærkninger og tog i relevant omfang hensyn hertil.B. DEN AF UNDERSØGELSEN OMFATTEDE VARE OG SAMME VARE (9) Den vare, der er omfattet af undersøgelsen, er sejlgarn, reb og tovværk, flettet eller ikke, også imprægneret, overtrukket, belagt eller beklædt med gummi eller plast, af polyæthylen eller polypropylen, bortset fra binde- og pressegarn, af finhed over 50 000 decitex (5 g/m), flettede og i andre tilfælde, og af andre syntetiske fibre af nylon eller andre polyamider eller af polyestere, af finhed over 50 000 decitex (5 g/m), flettede og i andre tilfælde. Varen som beskrevet ovenfor henhører under KN-kode 5607 49 11, 5607 49 19, 5607 50 11 og 5607 50 19.Varen har en lang række anvendelsesformål inden for søfart og industri, navnlig skibsfart (især til fortøjning) og fiskeindustri. Den fremstilles i mange forskellige typer alt efter råmaterialesammensætning og antal kordeler i tovværket.(10) Det fremgik af undersøgelsen, at de forskellige typer af tovværk af syntetiske fibre, der sælges i Indien, i henseende til fysiske egenskaber og anvendelsesformål er identiske med dem, der eksporteres til Fællesskabet. På tilsvarende måde har det tovværk, der fremstilles i Fællesskabet, og det der eksporteres fra Indien, de samme egenskaber og konkurrerer indbyrdes. Det konkluderes derfor, at de pågældende varetyper må betragtes som samme vare, jf. definitionen i artikel 1, stk. 4, i forordning (EF) nr. 384/96, i det følgende benævnt »grundforordningen«.C. DUMPING 1. Normal værdi (11) Det undersøgtes først, om hver af de to samarbejdsvillige producenters/eksportørers hjemmemarkedssalg var repræsentativt i overensstemmelse med artikel 2, stk. 2, i grundforordningen. Med henblik herpå konstateredes det først, om det samlede hjemmemarkedssalg af den pågældende vare udgjorde mindst 5 % af det samlede eksportsalg til Fællesskabet målt i mængde af samme vare, dvs. om hjemmemarkedssalget var repræsentativt. Det fremgik, at de samarbejdsvillige producenter/eksportører havde et repræsentativt samlet salg af tovværk af syntetiske fibre på hjemmemarkedet i undersøgelsesperioden.(12) For hver af de typer, som de pågældende producenter/eksportører solgte på hjemmemarkedet, og som ifølge det foreliggende var direkte sammenlignelige med de typer, der solgtes til eksport til Fællesskabet, fastslog Kommissionen, om det samlede hjemmemarkedssalg pr. varetype fandt sted i tilstrækkelige mængder. Hjemmemarkedssalget af hver type ansås for at have fundet sted i tilstrækkelige mængder, som omhandlet i artikel 2, stk. 2, i grundforordningen, hvis den mængde af hver type, der solgtes i Indien i undersøgelsesperioden, udgjorde mindst 5 % af den mængde, der solgtes af den tilsvarende type til eksport til Fællesskabet.(13) En af de samarbejdsvillige producenter/eksportører var ikke i stand til at meddele Kommissionen tilstrækkelige oplysninger om fordelingen af hjemmemarkedssalget på de forskellige typer tovværk, og Kommissionen kunne derfor ikke for hver varetype fastslå, om dette selskabs hjemmemarkedssalg var repræsentativt. Kommissionen måtte derfor i overensstemmelse med artikel 18, stk. 1, i grundforordningen fastsætte den normale værdi for dette selskab på grundlag af de foreliggende oplysninger. I betragtning af ligheden mellem de varer, der fremstilledes af de to samarbejdsvillige producenter/eksportører, benyttedes i denne sammenhæng den normale værdi for den anden producent.(14) Hvad angår den anden samarbejdsvillige producent/eksportør konstateredes det, at den pågældendes salg af hver varetype på hjemmemarkedet i undersøgelsesperioden var repræsentativt.(15) Med hensyn til sidstnævnte producent/eksportør undersøgte Kommissionen derefter, om hjemmemarkedssalget af hver type tovværk af syntetiske fibre kunne anses for at have fundet sted i normal handel, idet den i overensstemmelse med artikel 2, stk. 4, i grundforordningen så på det fortjenstgivende salg af hver af de pågældende typer.I de tilfælde, hvor den vejede gennemsnitlige salgspris pr. varetype for mindst 20 % af de solgte mængder var lavere end de vejede gennemsnitlige enhedsomkostninger, fastsattes den normale værdi kun på grundlag af de vejede gennemsnitlige priser, der faktisk var betalt for det øvrige fortjenstgivende salg, forudsat at mængden af sidstnævnte oversteg 10 % af det salg, der benyttedes som grundlag for fastsættelsen af den normale værdi.Forelå der ikke noget salg af samme vare, eller var det fortjenstgivende salg 10 % eller derunder af det samlede hjemmemarkedssalg for den pågældende varetype, beregnedes den normale værdi i overensstemmelse med artikel 2, stk. 3, i grundforordningen.Den beregnede normale værdi fastsattes ved sammenlægning af produktionsomkostningerne for de eksporterede typer og et rimeligt beløb til dækning af salgs- og administrationsomkostninger og andre generalomkostninger samt fortjeneste, jf. artikel 2, stk. 6, i grundforordningen. Beløbet til dækning af salgs- og administrationsomkostninger og andre generalomkostninger fastsattes på grundlag af den pågældende producents/eksportørs hjemmemarkedssalg af den pågældende vare i normal handel.2. Eksportpris (16) Eftersom de to samarbejdsvillige producenters/eksportørers eksportsalg til Fællesskabet gik direkte til uafhængige importører, fastsattes eksportpriserne i overensstemmelse med artikel 2, stk. 8, i grundforordningen på grundlag af de priser, der faktisk var betalt eller skulle betales af disse uafhængige importører.3. Sammenligning (17) Den vejede gennemsnitlige normale værdi for hver varetype blev for hver producent/eksportør i overensstemmelse med artikel 2, stk. 10 og 11, i grundforordningen sammenlignet med de vejede gennemsnitlige eksportpriser ab fabrik og i samme handelsled.(18) For at sikre en rimelig sammenligning blev der i overensstemmelse med artikel 2, stk. 10, i grundforordningen i form af justeringer taget hensyn til forskelle, der angiveligt påvirkede prissammenligningen, for så vidt det på tilfredsstillende måde kunne påvises, at dette var tilfældet. Der blev foretaget justeringer med hensyn til indirekte skatter samt transport-, forsikrings- og emballeringsomkostninger.(19) Hvad angår en anmodning om justeringer vedrørende importafgifter, skal det anføres, at denne anmodning ikke kunne imødekommes, da den pågældende eksportør/producent ikke var i stand til at påvise, at de importerede råmaterialer, der blev pålagt afgift, benyttedes til fremstilling af den pågældende vare bestemt for hjemmemarkedet.(20) Med hensyn til en anmodning om justeringer vedrørende handelsled for hjemmemarkedssalget til endelige brugere på det grundlag, at eksportsalget til Fællesskabet hovedsagelig gik til forhandlere, hvor hjemmemarkedssalget gik til forskellige kategorier af kunder, dvs. forhandlere, detailhandlere og endelige brugere, fremgik det ikke af en undersøgelse af de priser, der beregnedes til disse forskellige kategorier af kunder på hjemmemarkedet, at der var tale om væsentlige eller konsekvente forskelle. I betragtning af, at der ikke forelå tilstrækkelige beviser for, at den påståede forskel i handelsled havde påvirket prissammenligningen, afvistes denne anmodning følgelig.4. Dumpingmargen (21) Det fremgik af sammenligningen mellem den normale værdi og eksportprisen, at der fandt dumping sted, og at dumpingmargen var lig med forskellen mellem den normale værdi og eksportprisen ved salg til Fællesskabet.(22) De vejede gennemsnitlige dumpingmargener for de to samarbejdsvillige producenter/eksportører, udtrykt i procent af prisen, frit Fællesskabets grænse, ufortoldet, udgør:>TABELPOSITION>(23) For de producenter/eksportører i Indien, som hverken besvarede Kommissionens spørgeskema eller gav sig til kende på anden måde, fastsattes dumpingmargenen i overensstemmelse med artikel 18, stk. 1, i grundforordningen på grundlag af de foreliggende faktiske oplysninger.(24) I betragtning af, at en sammenligning mellem de oplysninger om eksporten til Fællesskabet, der var meddelt af de samarbejdsvillige indiske producenter/eksportører, og oplysningerne i Eurostat-statistikkerne tydede på, at de samarbejdsvillige producenter/eksportører tegnede sig for næsten hele eksporten, fandt Kommissionen, at de faktiske oplysninger, der var fastlagt som led i undersøgelsen, var de mest pålidelige oplysninger, der forelå, og da der ikke er nogen grund til at antage, at dumpingmargenen for en ikke-samarbejdsvillig producent/eksportør skulle være lavere end den højeste dumpingmargen, der er fastlagt, ansås denne højeste dumpingmargen for at være den mest relevante for de pågældende.For ikke-samarbejdsvillige producenter/eksportører fastsattes dumpingmargenen således til 77,8 % af prisen, frit Fællesskabets grænse.D. ERHVERVSGREN I FÆLLESSKABET (25) De klagende producenter, der samarbejdede med Kommissionen i den foreliggende undersøgelse, tegnede sig for 81 % af produktionen i Fællesskabet af den pågældende vare og var derfor i overensstemmelse med artikel 4, stk. 1, og artikel 5, stk. 4, i grundforordningen repræsentative for EF-erhvervsgrenen.E. SKADE 1. Indledende bemærkninger (26) Som anført i betragtning 7 har Kommissionen med henblik på fastlæggelsen af den forvoldte skade i den foreliggende procedure analyseret data vedrørende perioden fra 1992 til marts 1996. Undersøgelsen omfattede det geografiske område, som udgjorde Fællesskabet på tidspunktet for indledningen af proceduren, dvs. Fællesskabet bestående af 15 medlemsstater (EU 15). Kommissionens fastlæggelse af skaden er baseret på de relevante økonomiske faktorer, der er omhandlet i artikel 3 i grundforordningen.Det skal imidlertid bemærkes, at forud for 1995 forelå der kun pålidelige oplysninger om visse af nævnte faktorer (f.eks. forbrug, markedsandel, produktion og salg) for EU 12, men i betragtning af, at størrelsen af dette marked er repræsentativt for EU 15, blev analysen for disse faktorers vedkommende foretaget for EU 12.2. Indsamling af oplysninger om skaden (27) Kommissionen anmodede om oplysninger fra hele den pågældende erhvervsgren vedrørende produktion, salg og markedsandel (globale oplysninger). I betragtning af det store antal producenter, der støttede klagen, og de tidsfrister, der er fastsat i artikel 6, stk. 9, i grundforordningen, undersøgte Kommissionen de resterende skadesfaktorer på grundlag af et repræsentativt udsnit af EF-producenter (stikprøveoplysninger).Udvælgelsen fandt sted på grundlag af geografisk beliggenhed og de pågældende selskabers størrelse i henseende til produktion og salg. Endvidere tog Kommissionen hensyn til, i hvor høj grad selskaberne var rede til at samarbejde. Det skal især anføres, at et af de udvalgte selskaber trådte ud af samarbejdet i en meget sen fase af proceduren, således at mængden af relevante oplysninger, som Kommissionen havde adgang til, reduceredes og påvirkede Kommissionens normale undersøgelsesprocedure.De udvalgte selskaber tegnede sig for 37 % af den klagende EF-erhvervsgrens produktion og salg af den pågældende vare i undersøgelsesperioden, svarende til 30 % af den samlede EF-produktion.Det skal i den forbindelse bemærkes, at mere end halvdelen af produktionen i Fællesskabet finder sted i én medlemsstat. Uanset dette lod Kommissionen også producenter i andre medlemsstater indgå i stikprøven.3. Forbrug i Fællesskabet (28) Forbruget i Fællesskabet faldt fra 21 709 tons i 1992 til 20 697 tons i 1993 og steg derefter til 23 097 tons i 1994, 24 046 tons i 1995 og 24 253 tons i undersøgelsesperioden. Dette svarer til en samlet stigning i forbruget på 11,7 % i løbet af den betragtede periode.4. Dumpingimportens omfang og markedsandel (29) Den samlede dumpingimport af tovværk af syntetiske fibre med oprindelse i Indien steg fra 129 tons i 1992 til 440 tons i 1993, 342 tons i 1994 og 1 180 tons i 1995 og i undersøgelsesperioden. Markedsandelen for tovværk af syntetiske fibre importeret fra Indien steg fra 0,6 % i 1992 til 2,1 % i 1993, 1,5 % i 1994 og 4,9 % i 1995 og i undersøgelsesperioden.5. Priserne på dumpingvarerne (30) For at fastslå, om de eksporterende producenter solgte deres varer til lavere priser end EF-producenterne i undersøgelsesperioden, sammenlignede Kommissionen for hver medlemsstat de udvalgte EF-producenters priser med de pågældende eksportørers dermed sammenlignelige priser i Fællesskabet. Som følge af det store antal forskellige typer af tovværk af syntetiske fibre blev prissammenligningen foretaget på grundlag af et udsnit omfattende mere end 70 % af EF-producenternes salg målt i mængde af alle typer tovværk af syntetiske fibre. Af hensyn til sammenligningen blev tovværk af syntetiske fibre, der fremstilledes og solgtes af EF-producenterne, og tovværk af syntetiske fibre, der eksporteredes til Fællesskabet fra Indien, opdelt i sammenlignelige varegrupper på grundlag af råmaterialesammensætning og antal kordeler, der indgik i tovværket, dvs. tre og fire kordeler og otte kordeler.De salgspriser, der for EF-erhvervsgrenens vedkommende blev taget i betragtning, var priserne ved salg til uafhængige kunder, om fornødent justeret til ab fabrik. Eksportørernes salgspriser (frit Fællesskabets grænse) forhøjedes for at tage hensyn til told og justeredes for omkostninger, der påløb efter indførslen, som fortjeneste (baseret på oplysninger indsamlet som led i undersøgelsen). Der benyttedes som grundlag for undersøgelsen eksporttransaktioner, der repræsenterede 51 % af den samlede import fra Indien til Fællesskabet i undersøgelsesperioden. Til alle sammenligninger benyttedes nettopriser, dvs. efter fradrag af alle afslag og rabatter, og sammenligningen fandt i samme handelsled.(31) Klageren gjorde gældende, at importen af den pågældende vare til en medlemsstat var begunstiget af fritagelsesbestemmelser i medfør af Kommissionens forordning (EF) nr. 3009/95 af 22. december 1995 om ændring af bilag I til Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 om told- og statistiknomenklaturen og den fælles toldtarif (4) og var fritaget for importtold. Det skal bemærkes, at ingen af importørerne var rede til at medvirke i den foreliggende procedure. Det fremgik imidlertid af forespørgsler, som Kommissionen rettede til toldmyndighederne i de relevante medlemsstater, at kun en meget lille mængde (6 tons) af importen fra Indien havde opnået fordel af nævnte bestemmelser. Kommissionen tog derfor i sin prisanalyse ikke hensyn til toldfritagelser i henhold til disse bestemmelser.(32) Det fremgik af sammenligningen (som fandt sted på grundlag af gennemsnitstal), at der i undersøgelsesperioden var tale om underbudsmargener udtrykt i procent af EF-erhvervsgrenens gennemsnitlige salgspris på mellem 0 og 53,57 % med et samlet vejet gennemsnit på 16,47 %. Det skal bemærkes, at forskellene i disse margener afspejler de mange forskellige typer tovværk, der indgik i definitionen af den pågældende vare, og at priserne på de fra Indien importerede varer ikke i alle tilfælde var de laveste. Der kunne desuden ikke fastlægges noget klart mønster for de indiske eksportørers prispolitik for bestemte varetyper eller salget i bestemte medlemsstater.6. EF-erhvervsgrenens situation a) Produktion (globale oplysninger)(33) EF-erhvervsgrenens samlede produktion i Fællesskabet var forholdsvis konstant i hele perioden. I 1992 udgjorde produktionen 18 505 tons og i undersøgelsesperioden 18 598 tons.b) Salg (globale oplysninger)(34) EF-erhvervsgrenens salg i den betragtede periode var også forholdsvis konstant, idet salget i begyndelsen af 1992 (14 971 tons) stort set svarede til salget i undersøgelsesperioden (14 829 tons).c) Markedsandel (globale oplysninger)(35) Af en sammenligning af salget målt i mængde med det synlige forbrug i Fællesskabet fremgår det, at EF-erhvervsgrenens markedsandel faldt i løbet af den betragtede periode. De klagende parters markedsandel faldt således fra 68,9 % i 1992 til 61,1 % i undersøgelsesperioden. Der indtrådte dog en mindre forbedring mellem 1995 og undersøgelsesperioden.d) Kapacitet og kapacitetsudnyttelse (stikprøveoplysninger)(36) Hvad angår kapaciteten skal det anføres, at produktionsfaciliteterne til tovværk af syntetiske fibre også anvendes til fremstilling af andre varer, der ikke er omfattet af den foreliggende procedure, og som er underkastet sæsonsvingninger i efterspørgslen, f.eks. sejlgarn til landbruget. Det var derfor vanskeligt nøjagtigt at fastlægge kapacitet og kapacitetsudnyttelse for den pågældende vare.På grundlag af et skøn over den kapacitet, der normalt anvendes af EF-erhvervsgrenen til fremstilling af den pågældende vare, øgedes kapaciteten fra 10 330 tons i 1992 til 10 220 tons i 1993, 10 650 tons i 1994, 10 940 tons i 1995 og i undersøgelsesperioden, svarende til en gennemsnitlig stigning på 6 % mellem 1992 og undersøgelsesperioden.Kapacitetsudnyttelsesgraden udgjorde i gennemsnit 69 % i den betragtede periode. I 1992 var den 72 %, i 1993 63 %, i 1994 74 % og i 1995 og undersøgelsesperioden 68 %.Det skal desuden anføres, at denne kapacitetsudnyttelse skal ses på baggrund af muligheden for at udnytte de samme maskiner til fremstilling af andre varer end de af proceduren omfattede.e) Lagerbeholdninger (stikprøveoplysninger)(37) Det fremgår af undersøgelsen, at den pågældende vare sædvanligvis fremstilles på bestilling i Fællesskabet. EF-producenterne opretholdt derfor ikke lagre af nogen betydning.f) Prisudvikling (stikprøveoplysninger)(38) De vejede gennemsnitspriser for den pågældende vare, som solgtes af de udvalgte selskaber på EU-markedet, faldt med 10 % mellem 1992 og 1994, men steg med 19 % i 1995.g) Rentabilitet (stikprøveoplysninger)(39) Det skal anføres, at de udvalgte selskaber ikke kunne meddele Kommissionen tilstrækkelige oplysninger om rentabiliteten i den betragtede periode. For undersøgelsesperioden konstateredes der et vejet gennemsnitligt tab på 1,6 %.h) Beskæftigelse (stikprøveoplysninger)(40) Beskæftigelsen vedrørende den pågældende vare hos de udvalgte EF-producenter faldt med 29 % i løbet af den betragtede periode. Det skal imidlertid anføres, at den største nedgang i beskæftigelsen i den pågældende erhvervsgren fandt sted mellem 1992 og 1994, hvor den faldt med 27 %. Denne nedgang skal ses på baggrund af de vanskeligheder, som EF-erhvervsgrenen befandt sig i på dette tidspunkt. Der var tale om en mindre fremgang i undersøgelsesperioden.7. Konklusion vedrørende skade (41) Selv om EF-erhvervsgrenen tabte markedsandele i løbet af den betragtede periode, lå salg og produktion på et uændret niveau, og priserne steg markant. På grund af utilstrækkelige oplysninger var det ikke muligt endeligt at fastlægge rentabiliteten. Beskæftigelsen faldt generelt, men der var tegn på en vis forbedring af situationen i undersøgelsesperioden.Det kan på baggrund af ovenstående fastslås, at nogle faktorer peger i retning af, at der forvoldtes skade.F. ÅRSAGEN TIL SKADE (42) Selv om den betydelige stigning i importen fra Indien mellem 1994 og undersøgelsesperioden faldt sammen med nedgangen i EF-erhvervsgrenens markedsandel, skal det bemærkes at EF-erhvervsgrenens produktion og salg var konstant i den betragtede periode.EF-erhvervsgrenen var inde i vanskeligheder i begyndelsen af 1990'erne med deraf følgende tab af arbejdspladser, hvoraf den største nedgang indtrådte mellem 1992 og 1994. Dette skete, før der importeredes større mængder fra Indien. Følgelig kan hovedparten af beskæftigelsestilbagegangen ikke tilskrives importen fra Indien.Med hensyn til rentabiliteten skal det bemærkes, at der ikke forelå tilstrækkelige oplysninger, og Kommissionen havde således ikke mulighed for at fastslå, om der var en årsagssammenhæng mellem udviklingen i EF-erhvervsgrenens finansielle situation og importen fra Indien.G. KONKLUSION (43) EF-erhvervsgrenens problemer var til stede, før importen fra Indien begyndte at stige, og andre faktorer, herunder stigninger i råmaterialeomkostningerne, øvede indflydelse på situationen. Selv om dumpingimporten kan have forværret de vanskeligheder, som den pågældende erhvervsgren måtte have befundet sig i med hensyn til den pågældende vare, er dumpingimportens samlede skadelige virkninger ikke tilstrækkeligt fastslået til at begrunde indførelsen af foranstaltninger i den foreliggende sag.H. AFSLUTNING AF PROCEDUREN (44) Klagerne og andre interesserede parter underrettedes om de vigtigste kendsgerninger og betragtninger, på grundlag af hvilke Kommissionen havde til hensigt at afslutte denne procedure. Klagerne tilkendegav derefter deres synspunkter, som Kommissionen tog detaljeret stilling til.(45) Det Rådgivende Udvalg er blevet hørt og et flertal udtalte sig positivt om det af Kommissionen fremlagte forslag -TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:Eneste artikel Antidumpingproceduren vedrørende importen af tovværk af syntetiske fibre henhørende under KN-kode 5607 49 11, 5607 49 19, 5607 50 11 og 5607 50 19 og med oprindelse i Indien afsluttes.Udfærdiget i Bruxelles, den 13. juni 1997.På Kommissionens vegneLeon BRITTANNæstformand(1) EFT nr. L 56 af 6. 3. 1996, s. 1.(2) EFT nr. L 317 af 6. 12. 1996, s. 1.(3) EFT nr. C 102 af 4. 4. 1996, s. 16.(4) EFT nr. L 319 af 30. 12. 1995, s. 1.


Avis juridique important

|

32004D0190

2004/190/FUSP: Den udenrigs- og sikkerhedspolitiske komités afgørelse proxima/1/2004 af 10. februar 2004 om at acceptere bidrag fra ikke-tiltrædende tredjelande til Den Europæiske Unions politimission i Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien (EUPOL "Proxima")

EU-Tidende nr. L 060 af 27/02/2004 s. 0054 - 0054

Den udenrigs- og sikkerhedspolitiske komités afgørelse proxima/1/2004af 10. februar 2004om at acceptere bidrag fra ikke-tiltrædende tredjelande til Den Europæiske Unions politimission i Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien (EUPOL "Proxima")(2004/190/FUSP)DEN UDENRIGS- OG SIKKERHEDSPOLITISKE KOMITÉ HAR -under henvisning til traktaten om Den Europæiske Union, særlig artikel 25, stk. 3,under henvisning til Rådets fælles aktion 2003/681/FUSP af 29. september 2003 om Den Europæiske Unions politimission i Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien (EUPOL "Proxima")(1), særlig artikel 9, stk. 3, ogud fra følgende betragtning:Efter henstilling fra politimissionschefen for EUPOL "Proxima" og under hensyn til de synspunkter, som EU's særlige repræsentant i Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien har tilkendegivet, har Udvalget for de Civile Aspekter af Krisestyring besluttet at anbefale Den Udenrigs- og Sikkerhedspolitiske Komité, at den accepterer visse ikke-tiltrædende tredjelandes bidrag -TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:Artikel 1Ikke-tiltrædende tredjelandes bidragBidrag fra følgende ikke-tiltrædende tredjelande accepteres til EUPOL "Proxima":- Norge- Schweiz- Tyrkiet- Ukraine.Artikel 2IkrafttrædenDenne afgørelse træder i kraft på dagen for vedtagelsen.Udfærdiget i Bruxelles, den 10. februar 2004.På Den Udenrigs- og Sikkerhedspolitiske Komités vegneD. KelleherFormand(1) EUT L 249 af 1.10.2003, s. 66.


title: Europa-Parlamentets afgørelse (EU) 2015/1684 af 29. april 2015 om afslutningen af regnskaberne for Det Europæiske Institut til Forbedring af Leve- og Arbejdsvilkårene for regnskabsåret 2013

text:
               30.9.2015

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 255/333

      EUROPA-PARLAMENTETS AFGØRELSE (EU) 2015/1684
      af 29. april 2015
      om afslutningen af regnskaberne for Det Europæiske Institut til Forbedring af Leve- og Arbejdsvilkårene for regnskabsåret 2013
      EUROPA-PARLAMENTET,

                  —

                  der henviser til det endelige årsregnskab for Det Europæiske Institut til Forbedring af Leve- og Arbejdsvilkårene for regnskabsåret 2013,

                  —

                  der henviser til Revisionsrettens beretning om årsregnskabet for Det Europæiske Institut til Forbedring af Leve- og Arbejdsvilkårene for regnskabsåret 2013 med instituttets svar (1),

                  —

                  der henviser til Revisionsrettens erklæring (2) for regnskabsåret 2013 om regnskabernes rigtighed og de underliggende transaktioners lovlighed og formelle rigtighed, jf. artikel 287 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,

                  —

                  der henviser til Rådets henstilling af 17. februar 2015 om decharge til instituttet for gennemførelsen af budgettet for regnskabsåret 2013 (05304/2015 — C8-0054/2015),

                  —

                  der henviser til artikel 319 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,

                  —

                  der henviser til Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 af 25. juni 2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (3);

                  —

                  der henviser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 af 25. oktober 2012 om de finansielle regler vedrørende Unionens almindelige budget og om ophævelse af Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 (4), særlig artikel 208,

                  —

                  der henviser til Rådets forordning (EØF) nr. 1365/75 af 26. maj 1975 om oprettelse af et europæisk institut til forbedring af livs- og arbejdsvilkårene (5), særlig artikel 16,

                  —

                  der henviser til Kommissionens forordning (EF, Euratom) nr. 2343/2002 af 19. november 2002 om rammefinansforordning for de organer, der er omhandlet i artikel 185 i Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (6),

                  —

                  der henviser til Kommissionens delegerede forordning (EU) nr. 1271/2013 af 30. september 2013 om finansforordningen for de organer, der er omhandlet i artikel 208 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 (7), særlig artikel 108,

                  —

                  der henviser til forretningsordenens artikel 94 og bilag V,

                  —

                  der henviser til betænkning fra Budgetkontroludvalget og udtalelse fra Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender (A8-0092/2015),

         1.

            noterer sig, at det endelige årsregnskab for Det Europæiske Institut til Forbedring af Leve- og Arbejdsvilkårene ser ud som anført i bilaget til Revisionsrettens beretning;

         2.

            godkender afslutningen af regnskaberne for Det Europæiske Institut til Forbedring af Leve- og Arbejdsvilkårene for regnskabsåret 2013;

         3.

            pålægger sin formand at sende denne afgørelse til direktøren for Det Europæiske Institut til Forbedring af Leve- og Arbejdsvilkårene, Rådet, Kommissionen og Revisionsretten og drage omsorg for, at den offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende (L-udgaven).

            Martin SCHULZ

               Formand

            Klaus WELLE

               Generalsekretær

         (1)  EUT C 442 af 10.12.2014, s. 275.

         (2)  Se fodnote 1.

         (3)  EFT L 248 af 16.9.2002, s. 1.

         (4)  EUT L 298 af 26.10.2012, s. 1.

         (5)  EFT L 139 af 30.5.1975, s. 1.

         (6)  EFT L 357 af 31.12.2002, s. 72.

         (7)  EUT L 328 af 7.12.2013, s. 42.


title: Europa-Parlamentets afgørelse (EU) 2016/1597 af 28. april 2016 om decharge for gennemførelsen af budgettet for fællesforetagendet Artemis for regnskabsåret 2014

text:
               14.9.2016

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 246/425

         EUROPA-PARLAMENTETS AFGØRELSE (EU) 2016/1597
   af 28. april 2016
   om decharge for gennemførelsen af budgettet for fællesforetagendet Artemis for regnskabsåret 2014
   EUROPA-PARLAMENTET,

               —

               der henviser til det endelige årsregnskab for fællesforetagendet Artemis for regnskabsåret 2014,

               —

               der henviser til Revisionsrettens beretning om årsregnskabet for fællesforetagendet Artemis for perioden fra 1. januar 2014 til 26. juni 2014 med fællesforetagendets svar (1),

               —

               der henviser til Revisionsrettens erklæring (2) for regnskabsåret 2014 om regnskabernes rigtighed og de underliggende transaktioners lovlighed og formelle rigtighed, jf. artikel 287 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,

               —

               der henviser til Rådets henstilling af 12. februar 2016 om meddelelse af decharge til fællesforetagendet for gennemførelsen af budgettet for regnskabsåret 2014 (05587/2016 — C8-0055/2016),

               —

               der henviser til artikel 319 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,

               —

               der henviser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 af 25. oktober 2012 om de finansielle regler vedrørende Unionens almindelige budget og om ophævelse af Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 (3), særlig artikel 209,

               —

               der henviser til Rådets forordning (EF) nr. 74/2008 af 20. december 2007 om oprettelse af fællesforetagendet Artemis til gennemførelse af det fælles teknologiinitiativ vedrørende indlejrede computersystemer (4),

               —

               der henviser til Rådets forordning (EU) nr. 561/2014 af 6. maj 2014 om oprettelse af fællesforetagendet ECSEL (5), særlig artikel 1, stk. 2, og artikel 12,

               —

               der henviser til Kommissionens forordning (EF, Euratom) nr. 2343/2002 af 19. november 2002 om rammefinansforordning for de organer, der er omhandlet i artikel 185 i Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (6),

               —

               der henviser til Kommissionens delegerede forordning (EU) nr. 110/2014 af 30. september 2013 om en finansforordningsmodel for offentlig-private partnerskabsorganer, jf. artikel 209 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 (7),

               —

               der henviser til forretningsordenens artikel 94 og bilag V,

               —

               der henviser til betænkning fra Budgetkontroludvalget (A8-0092/2016),

               1.

               udsætter sin afgørelse om decharge til den administrerende direktør for fællesforetagendet ECSEL for gennemførelsen af fællesforetagendet Artemis' budget for regnskabsåret 2014;

               2.

               fremsætter sine bemærkninger i nedenstående beslutning;

               3.

               pålægger sin formand at sende denne afgørelse og beslutningen, der er en integrerende del heraf, til den administrerende direktør for fællesforetagendet ECSEL, Rådet, Kommissionen og Revisionsretten og drage omsorg for, at de offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende (L-udgaven).

         Martin SCHULZ

            Formand

         Klaus WELLE

            Generalsekretær

      (1)  EUT C 422 af 17.12.2015, s. 9.

      (2)  EUT C 422 af 17.12.2015, s. 10.

      (3)  EUT L 298 af 26.10.2012, s. 1.

      (4)  EUT L 30 af 4.2.2008, s. 52.

      (5)  EUT L 169 af 7.6.2014, s. 152.

      (6)  EFT L 357 af 31.12.2002, s. 72.

      (7)  EUT L 38 af 7.2.2014, s. 2.