Avis juridique important

|

31975D0406

75/406/Euratom: Rådets Afgørelse af 26. juni 1975 om et program vedrørende forvaltning og opbevaring af radioaktive affaldsstoffer

EF-Tidende nr. L 178 af 09/07/1975 s. 0028 - 0029 den finske specialudgave: kapitel 15 bind 1 s. 0225  den svenske specialudgave: kapitel 15 bind 1 s. 0225

++++  RAADETS AFGOERELSE  af 26 . juni 1975  om et program vedroerende forvaltning og opbevaring af radioaktive affaldsstoffer   ( 75/406/Euratom )  RAADET FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR -  under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske Atomenergifaellesskab , saerlig artikel 7 ,  under henvisning til forslag fra Kommissionen , efter hoering af Det videnskabelige og tekniske Udvalg ,  under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet ,  under henvisning til udtalelse fra Det oekonomiske og sociale Udvalg ( 1 ) og  ud fra foelgende betragtninger :  Handlingsprogrammet for De europaeiske Faellesskaber paa miljoeomraadet , der blev vedtaget i en erklaering af 22 . november 1973 ( 2 ) af Raadet for De europaeiske Faellesskaber og repraesentanterne for medlemsstaternes regeringer , forsamlet i Raadet , understreger noedvendigheden af en aktion paa faellesskabsplan med hensyn til forvaltning og opbevaring af radioaktive affaldsstoffer og fastlaegger indeholdet af de naermere gennemfoerelsesbestemmelser for denne aktion ,  atomenergien staar i en naer fremtid for at blive en af de vigtigste energikilder ved siden af de traditionelle kilder ; dens saerlige karakter noedvendiggoer en stadig kontrol med dens mulige virkninger og en udvidelse af de aktioner og det forskningsarbejde , der er paabegyndt til beskyttelse af miljoeet ,  udviklingen af atomenergien medfoerer en uundgaaelig produktion af radioaktive affaldsstoffer , hvorfor det er af vaesentlig betydning at raade over effektive loesninger , der kan garantere , at befolkningen og miljoeet sikres og beskyttes med de mulige risici , der er forbundet med forvaltningen af disse affaldsstoffer -  VEDTAGET FOELGENDE AFGOERELSE :  Artikel 1  Et program paa miljoeomraadet vedroerende forvaltning og opbevaring af radioaktive affaldsstoffer fastlaegges i den i bilaget gengivne form for en periode af fem aar fra den 1 . januar 1975 at regne .  Artikel 2  Den oeverste graense for de oekonomiske forpligtelser og det personale , der er noedvendigt for gennemfoerelsen af dette program , fastsaettes til 19,16 millioner regningsenheder og til 4 ansatte , idet regningsenheden er fastsat i artikel 10 i finansforordningen af 25 . april 1973 om De europaeiske Faellesskabers almindelige budget ( 3 ) .  Artikel 3  Det i bilaget fastsatte program underkastes ved slutningen af det andet aar en revision efter egnede fremgangsmaader .  Udfaerdiget i Luxembourg , den 26 . juni 1975 .  Paa Raadets vegne  J . KEATING  Formand  ( 1 ) dok . CES 617/75 .  ( 2 ) EFT nr . C 112 af 20 . 12 . 1973 , s . 3 .  ( 3 ) EFT nr . L 116 af 1 . 5 . 1973 , s . 1 .  BILAG  PROGRAM PAA MILJOEOMRAADET VEDROERENDE FORVALTNING OG OPBEVARING AF RADIOAKTIVE AFFALDSSTOFFER   ( INDIREKTE AKTION )  Et maksimumsbeloeb paa 19,16 millioner regningsenheder afsaettes til dette program og personalet fastsaettes til 4 ansatte .  Programmet tilsigter faelles udvikling og faerdiggoerelse af en metode til forvaltning af radioaktive affaldsstoffer , som produceres i atomenergiindustrien , samtidig med at befolkningen og miljoeet sikres den bedste beskyttelse under programmets forskellige etaper .  For at goere det muligt for Kommissionen saa hurtigt som muligt at fremlaegge egnede forslag tager programmet sigte mod udviklingen af :  A . Arbejder med henblik paa at loese visse teknologiske problemer i forbindelse med behandling , opbevraing og udtoemning af radioaktive affaldsstoffer .  Behandling :   - middelaktive faste affaldsstoffer : undersoegelse af overtraekning med plastiske harpikser ;   - hoejaktive faste affaldsstoffer : dekontamination og indpakning af bestraalede braendelseselementer i kapsler ;   - hoejaktive faste affaldsstoffer : indkapsling af kalcinerede fissionsprodukter i et metalhylster ;   - faste affaldsstoffer , kontamineret med plutonium : foraskningsproces ;   - gennemgang og sammenligning af egenskaberne hos forskellige materialer , som vil kunne anvendes til at bringe hoejaktivt affald paa fast form .  Opbevaring og udtoemning   - opbevaering af radioaktive affaldsstoffer , bragt paa fast form , i kunstige strukturer ;   - udtoemning af radioaktive affaldsstoffer i egnede geologiske formationer , bl . a . i formationer , der for tiden en genstand for undersoegelse ;   - opbevaring af gasformige affaldsstoffer .  Undersoegelse af en udviklet forvaltningsmodel :   - separation og behandling for fornyet anvendelse af affaldsstoffer , som har lang halveringstid  ( aktinider ) .  B . Arbejder med henblik paa at bidrage til fastlaeggelsen af en generel ramme ( juridisk , administrativ og finansiel ) , inden for hvilken opbevaring og udtoemning af radioaktive affaldsstoffer skal finde sted :   - opretning af de problemer i forbindelse med forvaltning af radioaktive affaldsstoffer , som ikke finder nogen loesning inden for rammerne af de gaeldende internationale juridiske , administrative og finansielle bestemmelser , og forslag til loesninger ;   - undersoegelse af , hvilke principper , der boer laegges til grund for forvaltning af radioaktive affaldsstoffer .  Det under A og B beskrevne arbejde vil hovedsageligt blive udfoert paa kontrakt .


title: 2008/604/EF: Kommissionens afgørelse af 22. juli 2008 om udnævnelse af medlemmerne af Ekspertgruppen vedrørende Menneskehandel

text:
               23.7.2008

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 194/12

      KOMMISSIONENS AFGØRELSE

   af 22. juli 2008
   om udnævnelse af medlemmerne af Ekspertgruppen vedrørende Menneskehandel
   (2008/604/EF)
   KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR —
   under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
   under henvisning til Kommissionens afgørelse 2007/675/EF af 17. oktober 2007 om oprettelse af Ekspertgruppen vedrørende Menneskehandel (1), særlig artikel 3, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Ekspertgruppen bør bestå af 21 medlemmer.

               (2)

               Ekspertgruppens medlemmer bør udnævnes blandt specialister, der har ekspertise og erfaring i bekæmpelse af menneskehandel, herunder den arbejdsmæssige dimension heraf.

               (3)

               Kommissionen bør på forslag af medlemsstaterne udnævne op til 11 medlemmer, som kommer fra medlemsstaternes administrationer.

               (4)

               Kommissionen bør udnævne op til fem medlemmer, som kommer fra mellemstatslige, internationale og ikke-statslige organisationer, der arbejder på europæisk plan, op til fire medlemmer, som kommer fra arbejdsmarkedets parter og arbejdsgiverforeninger, der arbejder på europæisk plan, og op til to medlemmer, som udvælges blandt personer med erfaring fra videnskabelig forskning, blandt dem, der har indgivet svar på indkaldelsen af ansøgninger.

               (5)

               Kommissionen offentliggjorde den 19.1.2008 en indkaldelse af ansøgninger for at kunne opstille en liste over kandidater til ekspertgruppen (2).

               (6)

               Kommissionen har gennemført en udvælgelsesprocedure på grundlag af de modtagne ansøgninger. Ved vurderingen af ansøgningerne har Kommissionen taget hensyn til de kriterier, som var anført i indkaldelsen af ansøgninger, særlig under punkt 2.

               (7)

               Det er tilrådeligt, at ekspertgruppen omfatter fire yderligere medlemmer, som kommer fra mellemstatslige, internationale og ikke-statslige organisationer, der arbejder på europæisk plan, for at opveje manglen på ansøgninger fra arbejdsmarkedets parter og arbejdsgiverforeninger, der arbejder på europæisk plan, så der sikres en afbalanceret emnemæssig og geografisk repræsentation, og for at man kan nå op på det oprindeligt fastsatte tal på i alt 21 medlemmer.

               (8)

               Europol har udnævnt ét medlem af gruppen —

         TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   I afgørelse 2007/675/EF foretages følgende ændringer:
   Artikel 3, stk. 2, litra b), affattes således:

               »b)

               mellemstatslige, internationale og ikke-statslige organisationer, der arbejder på europæisk plan, og som har veldokumenteret ekspertise og erfaring på området menneskehandel (op til 9 medlemmer)«.

         Artikel 2
   Kommissionen udnævner følgende medlemmer af Ekspertgruppen vedrørende Menneskehandel:

               1)

               Medlemmer, som udnævnes i henhold til artikel 3, stk. 2, litra a), i Kommissionens afgørelse 2007/675/EF:

                           Hr. Jan AUSTAD

                           Hr. Sandi ČURIN

                           Fr. Rita THEODOROU SUPERMAN

                           Hr. Luís GOUVEIA

                           Fr. Jelena KAMINSKA

                           Hr. Glynn RANKIN

                           Fr. Bärbel Heide UHL

                           Hr. Floris VAN DIJK

                           Fr. Kajsa WAHLBERG

               2)

               Medlemmer, som udnævnes i henhold til artikel 3, stk. 2, litra b), i Kommissionens afgørelse 2007/675/EF, som ændret ved nærværende afgørelse:

                           Fr. Antonia BALKANSKA LAVINE

                           Fr. Stana BUCHOWSKA

                           Hr. Marco BUFO

                           Fr. Muireann O BRIAIN

                           Hr. Martijn PLUIM

                           Fr. Evelyn PROBST

                           Fr. Klara SKRIVANKOVA

                           Fr. Patsy SÖRENSEN

                           Fr. Liliana SORRENTINO

               3)

               Medlemmer, som udnævnes i henhold til artikel 3, stk. 2, litra e), i Kommissionens afgørelse 2007/675/EF:

                           Hr. Ryszard PIOTROWICZ

                           Fr. Georgina VAZ CABRAL

         Artikel 3
   Kommissionen noterer sig Europols udnævnelse af hr. Steve HARVEY til medlem af Ekspertgruppen vedrørende Menneskehandel i henhold til artikel 3, stk. 2, litra d), og stk. 3, i Kommissionens afgørelse 2007/675/EF.
   Artikel 4
   Medlemmerne af ekspertgruppen udnævnes personligt for en treårig periode, der kan fornys.
   Artikel 5
   Efter udvælgelsesproceduren placeres ansøgere, som anses for at være passende kandidater til gruppen, men som ikke er blevet udpeget til medlemmer af ekspertgruppen, på en reserveliste, hvis de er indforstået hermed.
   Artikel 6
   Navnene på de udnævnte medlemmer offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende.
   Artikel 7
   Denne afgørelse får virkning fra dagen for vedtagelsen.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 22. juli 2008.

            På Kommissionens vegne

         Jacques BARROT

            Næstformand

      (1)  EUT L 277 af 20.10.2007, s. 29.

      (2)  EUT C 14 af 19.1.2008, s. 27.


title: 2013/554/EU: Europa-Parlamentets afgørelse af 17. april 2013 om decharge for gennemførelsen af budgettet for Agenturet for Samarbejde mellem Energireguleringsmyndigheder for regnskabsåret 2011

text:
               16.11.2013

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 308/161

      EUROPA-PARLAMENTETS AFGØRELSE

   af 17. april 2013
   om decharge for gennemførelsen af budgettet for Agenturet for Samarbejde mellem Energireguleringsmyndigheder for regnskabsåret 2011
   (2013/554/EU)
   EUROPA-PARLAMENTET,

               —

               der henviser til det endelige årsregnskab for Agenturet for Samarbejde mellem Energireguleringsmyndigheder for regnskabsåret 2011,

               —

               der henviser til Revisionsrettens beretning om årsregnskabet for Agenturet for Samarbejde mellem Energireguleringsmyndigheder for regnskabsåret 2011, med agenturets svar (1),

               —

               der henviser til Rådets henstilling af 12. februar 2013 (05753/2013 — C7-0041/2013),

               —

               der henviser til artikel 319 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,

               —

               der henviser til Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 af 25. juni 2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (2), særlig artikel 185,

               —

               der henviser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 af 25. oktober 2012 om de finansielle regler vedrørende Unionens almindelige budget og om ophævelse af Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 (3), særlig artikel 208,

               —

               der henviser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 713/2009 af 13. juli 2009 om oprettelse af et agentur for samarbejde mellem energireguleringsmyndigheder (4), særlig artikel 24,

               —

               der henviser til Kommissionens forordning (EF, Euratom) nr. 2343/2002 af 19. november 2002 om rammefinansforordning for de organer, der er omhandlet i artikel 185 i Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (5), særlig artikel 94,

               —

               der henviser til forretningsordenens artikel 77 og bilag VI,

               —

               der henviser til betænkning fra Budgetkontroludvalget (A7-0068/2013),

               1.

               meddeler direktøren for Agenturet for Samarbejde mellem Energireguleringsmyndigheder decharge for gennemførelsen af agenturets budget for regnskabsåret 2011;

               2.

               fremsætter sine bemærkninger i nedenstående beslutning;

               3.

               pålægger sin formand at sende denne afgørelse og beslutningen, der er en integrerende del heraf, til direktøren for Agenturet for Samarbejde mellem Energireguleringsmyndigheder, Rådet, Kommissionen og Revisionsretten og drage omsorg for, at de offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende (L-udgaven).

         Martin SCHULZ

            Formand

         Klaus WELLE

            Generalsekretær

      (1)  EUT C 388 af 15.12.2012, s. 1.

      (2)  EFT L 248 af 16.9.2002, s. 1.

      (3)  EUT L 298 af 26.10.2012, s. 1.

      (4)  EUT L 211 af 14.8.2009, s. 1.

      (5)  EFT L 357 af 31.12.2002, s. 72.

         EUROPA-PARLAMENTETS BESLUTNING

      af 17. april 2013
      med bemærkningerne, der er en integrerende del af afgørelsen om decharge for gennemførelsen af budgettet for Agenturet for Samarbejde mellem Energireguleringsmyndigheder for regnskabsåret 2011
      EUROPA-PARLAMENTET,

                  —

                  der henviser til det endelige årsregnskab for Agenturet for Samarbejde mellem Energireguleringsmyndigheder for regnskabsåret 2011,

                  —

                  der henviser til Revisionsrettens beretning om årsregnskabet for Agenturet for Samarbejde mellem Energireguleringsmyndigheder for regnskabsåret 2011, med agenturets svar (1),

                  —

                  der henviser til Rådets henstilling af 12. februar 2013 (05753/2013 — C7-0041/2013),

                  —

                  der henviser til artikel 319 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,

                  —

                  der henviser til Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 af 25. juni 2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (2), særlig artikel 185,

                  —

                  der henviser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 af 25. oktober 2012 om de finansielle regler vedrørende Unionens almindelige budget og om ophævelse af Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 (3), særlig artikel 208,

                  —

                  der henviser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 713/2009 af 13. juli 2009 om oprettelse af et agentur for samarbejde mellem energireguleringsmyndigheder (4), særlig artikel 24,

                  —

                  henviser til Kommissionens forordning (EF, Euratom) nr. 2343/2002 af 19. november 2002 om rammefinansforordning for de organer, der er omhandlet i artikel 185 i Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (5), særlig artikel 94,

                  —

                  der henviser til forretningsordenens artikel 77 og bilag VI,

                  —

                  der henviser til betænkning fra Budgetkontroludvalget (A7-0068/2013),

                  A.

                  der henviser til, at Revisionsretten har fastslået, at den har fået rimelig sikkerhed for, at årsregnskabet for Agenturet for Samarbejde mellem Energireguleringsmyndigheder (agenturet) for regnskabsåret 2011 er rigtigt, og at de underliggende transaktioner er lovlige og formelt rigtige,

                  B.

                  der henviser til, at agenturet flyttede fra Bruxelles til sit hjemsted i Ljubljana i Slovenien den 1. februar 2011, officielt indledte sine aktiviteter den 3. marts 2011 og blev finansielt uafhængigt den 8. marts 2011,

                  C.

                  der henviser til, at agenturets samlede budget for 2011 udgjorde 4 792 345 EUR; der henviser til, at EU's bidrag til agenturets budget i 2011 udgjorde EUR 4 362 607,98 EUR (6),

         Budgetmæssig og økonomisk forvaltning

                  1.

                  minder om, at Unionens første bidrag udgjorde 4 362 607,98 EUR i 2011; noterer sig, at dette var det første år, hvor agenturet var finansielt uafhængigt;

                  2.

                  bemærker på baggrund af årsregnskabet, at agenturets oprindelige budget for 2011 beløb sig til 5 119 000 EUR (herunder et bidrag på 119 000 EUR til Den Europæiske Frihandelssammenslutning (EFTA));

                  3.

                  konstaterer på basis af årsregnskabet, at 67 % af bevillingerne blev forpligtet, mens betalingsbevillingerne nåede op på 74 % af de samlede forvaltede bevillinger;

         Fremførte bevillinger

                  4.

                  noterer sig med bekymring Revisionsrettens bemærkning om, at de mange uudnyttede bevillinger og fremførsler samt det lave niveau for betalinger viser, at der er mangler i planlægningen og gennemførelsen af budgettet, og at det ikke er i overensstemmelse med princippet om budgettets etårighed;

                  5.

                  accepterer agenturets forklaring om, at det i løbet af sit første driftsår måtte rekruttere størstedelen af sit personale, hvilket var årsag til, at ledige stillinger blev besat på et sent tidspunkt, samt at dette havde en betydelig indvirkning på agenturets budgetgennemførelsesgrad og på overslaget over indkøbsbehov, hvilket førte til en koncentration af indkøb mod slutningen af året; kan forstå, at dette på sin side forårsagede et stort antal fremførsler for at efterleve de aftalte retlige og budgetmæssige forpligtelser;

                  6.

                  noterer sig agenturets bemærkning om, at det nu er bedre i stand til at gennemføre sine opgaver og det dertil hørende budget, og opfordrer det til at følge op på dette spørgsmål og aflægge rapport om det til dechargemyndigheden;

         Uretmæssige betalinger

                  7.

                  noterer sig med bekymring, at agenturet i 2011 betalte 10 839 EUR i dagpenge til udsendte eksperter, der var statsborgere i den medlemsstat, som agenturet ligger i, og at denne betaling er i strid med reglerne om udstationering af nationale eksperter, som agenturets bestyrelse har vedtaget, og hvori det hedder, at sådanne dagpenge kun kan udbetales til midlertidigt ansatte, der ikke er statsborgere i den medlemsstat, som de er ansat i;

                  8.

                  noterer sig, at agenturet allerede har standset udbetalingen af dagpenge i sådanne tilfælde; anmoder i betragtning af disse betalingers uretmæssighed ikke desto mindre agenturet om at følge op på spørgsmålet med henblik på at undersøge mulighederne for at inddrive de uretmæssigt udbetalte dagpenge og aflægge rapport herom til dechargemyndigheden;

         Ansættelsesprocedurer

                  9.

                  noterer sig Revisionsrettens bemærkning om, at ansættelsesprocedurerne kan blive mere gennemsigtige; anmoder agenturet om at følge op på dette spørgsmål og aflægge rapport til dechargemyndigheden om de foranstaltninger, som det har iværksat i denne henseende; mener, at visse bestemmelser i tjenestemandsvedtægten kan udgøre en betydelig administrativ byrde; opfordrer derfor Kommissionen til at tillade en vis grad af forenkling, jf. artikel 110 i tjenestemandsvedtægten for så vidt angår agenturer;

                  10.

                  påpeger, selv om ansættelsen af fast personale nu er afsluttet, at agenturet har utilstrækkelig kapacitet hvad angår udsendte nationale eksperter, og at der fortsat er tvivl om nogle af de ansattes tekniske kompetence, hvilket potentielt kunne skabe usikkerhed omkring agenturets arbejde; anmoder agenturet om at følge op på dette spørgsmål og aflægge rapport til dechargemyndigheden om de iværksatte foranstaltninger;

                  11.

                  opfordrer indtrængende agenturet til at forbedre sit samarbejde med de nationale regulerende myndigheder, navnlig med henblik på at sikre, at dets arbejde tilrettelægges i overensstemmelse med effektive principper, og til at etablere et fast hovedsæde for at gøre det muligt for såvel agenturet som de nationale regulerende myndigheder at gennemføre betydelige besparelser og løse de begyndende problemer vedrørende transport og begrænsede midler;

                  12.

                  henviser med hensyn til de øvrige bemærkninger, der ledsager dechargeafgørelsen, og som er af horisontal karakter, til sin beslutning af 17. april 2013 (7) om præstation, økonomisk forvaltning og kontrol med agenturer.

         (1)  EUT C 388 af 15.12.2012, s. 1.

         (2)  EFT L 248 af 16.9.2002, s. 1.

         (3)  EUT L 298 af 26.10.2012, s. 1.

         (4)  EUT L 211 af 14.8.2009, s. 1.

         (5)  EFT L 357 af 31.12.2002, s. 72.

         (6)  ACER's årlige aktivitetsrapport for 2011, s. 85-91.

         (7)  Vedtagne tekster, P7_TA(2013)0134 (Se side 374 i denne EUT).


title: 2006/464/EF: Kommissionens beslutning af  27. juni 2006  om midlertidige hasteforanstaltninger mod indslæbning og spredning i Fællesskabet af  Dryocosmus kuriphilus  Yasumatsu  (meddelt under nummer K(2006) 2881)

text:
               5.7.2006

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 183/29

         KOMMISSIONENS BESLUTNING
   af 27. juni 2006
   om midlertidige hasteforanstaltninger mod indslæbning og spredning i Fællesskabet af Dryocosmus kuriphilus Yasumatsu
   (meddelt under nummer K(2006) 2881)
   (2006/464/EF)
   KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR —
   under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
   under henvisning til Rådets direktiv 2000/29/EF af 8. maj 2000 om foranstaltninger mod indslæbning i Fællesskabet af skadegørere på planter eller planteprodukter og mod deres spredning inden for Fællesskabet (1), særlig artikel 16, stk. 3, tredje punktum, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               I direktiv 2000/29/EF er det fastsat, at hvis en medlemsstat mener, at der fare for, at skadegørere, der ikke er opført i direktivets bilag I eller II, indslæbes i eller spredes på dens område, kan den midlertidigt træffe de yderligere foranstaltninger, der er nødvendige for at beskytte sig mod de pågældende skadegørere.

               (2)

               Da Dryocosmus kuriphilus Yasumatsu forekommer i Kina, Korea, Japan, USA og et begrænset område i Fællesskabet, underrettede Frankrig den 14. marts 2005 de øvrige medlemsstater og Kommissionen om, at landet den 16. februar 2005 havde vedtaget officielle foranstaltninger for at beskytte dets område mod faren for indslæbning af den pågældende organisme.

               (3)

               Slovenien underrettede den 29. juni 2005 medlemsstaterne og Kommissionen om, at landet som følge af udbrud forårsaget af samme organisme på dets område den 24. juni 2005 havde vedtaget yderligere foranstaltninger for at hindre yderligere indslæbning i og spredning inden for dets område af den pågældende organisme.

               (4)

                  Dryocosmus kuriphilus Yasumatsu er ikke opført i bilag I og II til direktiv 2000/29/EF. I en rapport med en vurdering af skadegørerrisiko baseret på de foreliggende begrænsede videnskabelige oplysninger er det imidlertid dokumenteret, at den kan være et af de mest skadelige insekter for kastanje (Castanea Mill.). Den kan reducere kastanjeproduktionen kraftigt og forringe kastanjernes kvalitet, og noget tyder på, at den sågar kan slå træerne ihjel. Kastanjer dyrkes ofte på marginaljorder på bakker eller bjerge. Skader som følge af spredning af insektet kunne betyde, at produktionen af kastanjer til konsum i de pågældende områder måtte ophøre, og således medvirke til økonomisk og miljømæssig tilbagegang.

               (5)

               Det er derfor nødvendigt at træffe midlertidige foranstaltninger mod indslæbning og spredning i Fællesskabet af den pågældende skadegører.

               (6)

               Foranstaltningerne i denne beslutning bør gælde for indslæbning og spredning af den nævnte skadegører, produktion og flytning inden for Fællesskabet af Castanea-planter, bekæmpelse af skadegøreren og undersøgelse af, om den nævnte skadegører forekommer eller fortsat ikke forekommer i medlemsstaterne.

               (7)

               Resultaterne af foranstaltningerne bør regelmæssigt vurderes i 2006, 2007 og 2008, navnlig på grundlag af oplysninger fra medlemsstaterne. Eventuelle efterfølgende foranstaltninger overvejes på baggrund af resultaterne af denne vurdering.

               (8)

               Medlemsstaterne bør om nødvendigt tilpasse deres lovgivning for at efterkomme denne beslutning.

               (9)

               Resultaterne af foranstaltningerne bør tages op til fornyet vurdering senest den 1. februar 2008.

               (10)

               Foranstaltningerne i denne beslutning er i overensstemmelse med udtalelse fra Den Stående Komité for Plantesundhed —

         VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING:
   Artikel 1
   Definition
   I denne beslutning forstås ved »planter« planter eller dele af planter af slægten Castanea Mill. bestemt til plantning, dog ikke frugter og frø.
   Artikel 2
   Foranstaltninger mod Dryocosmus kuriphilus Yasumatsu
   Indslæbning og spredning i Fællesskabet af Dryocosmus kuriphilus Yasumatsu, herefter benævnt »skadegøreren«, forbydes.
   Artikel 3
   Import af planter
   Planter må kun føres ind i Fællesskabet, hvis

               a)

               de opfylder betingelserne i punkt 1 i bilag I

               b)

               de, når de føres ind i Fællesskabet, undersøges og findes fri for skadegøreren i henhold til artikel 13a, stk. 1, i direktiv 2000/29/EF.

         Artikel 4
   Flytning af planter inden for Fællesskabet
   Planter med oprindelse i Fællesskabet eller importeret til Fællesskabet i henhold til denne beslutnings artikel 3 må kun flyttes fra produktionsstedet i Fællesskabet, herunder fra havecentre, hvis de opfylder betingelserne i punkt 2 i bilag I, jf. dog artikel 5, stk. 3, litra a), og del II i bilag II.
   Artikel 5
   Undersøgelser og indberetning
   1.   Medlemsstaterne gennemfører årlige undersøgelser for forekomst eller tegn på angreb af skadegøreren på deres område.
   Resultaterne af disse undersøgelser meddeles senest den 31. december hvert år Kommissionen og de øvrige medlemsstater, jf. dog artikel 16, stk. 2, i direktiv 2000/29/EF.
   2.   Formodet eller bekræftet forekomst af skadegøreren indberettes straks til de officielle ansvarlige organer.

               3.

                           a)

                           Medlemsstaterne kan kræve, at flytning af planter til eller inden for deres område skal være underkastet et sporbarhedssystem, som kan omfatte krav om, at den ansvarlige for flytningen afgiver erklæring herom til de officielle ansvarlige organer.

                           b)

                           Medlemsstaterne kan kræve, at den ansvarlige for plantningen afgiver erklæring herom til de officielle ansvarlige organer.

         Artikel 6
   Fastlæggelse af geografisk afgrænsede zoner
   Hvis resultaterne af undersøgelser gennemført i henhold til artikel 5, stk. 1, eller indberetninger foretaget i henhold til artikel 5, stk. 2, bekræfter forekomst af skadegøreren i et område, eller hvis det på anden vis bekræftes, at skadegøreren er etableret, fastlægger medlemsstaterne nærmere afgrænsede zoner og træffer officielle foranstaltninger, jf. henholdsvis del I og del II i bilag II.
   Artikel 7
   Overholdelse
   Om nødvendigt tilpasser medlemsstaterne de foranstaltninger, de har vedtaget for at beskytte sig mod indslæbning og spredning af skadegøreren, for at bringe dem i overensstemmelse med denne beslutning, og de underretter straks Kommissionen om de tilpassede foranstaltninger.
   Artikel 8
   Revision
   Denne beslutning tages op til revision senest den 1. februar 2008.
   Artikel 9
   Adressater
   Denne beslutning er rettet til medlemsstaterne.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 27. juni 2006.

            På Kommissionens vegne

         Markos KYPRIANOU

            Medlem af Kommissionen

      (1)  EFT L 169 af 10.7.2000, s. 1. Senest ændret ved Kommissionens direktiv 2006/35/EF (EUT L 88 af 25.3.2006, s. 9).

      BILAG I
      FORANSTALTNINGER OMHANDLET I DENNE BESLUTNINGS ARTIKEL 3 OG 4
      1)   Foranstaltninger (certifikater)
      Uden at artikel 5, stk. 3, litra a), i denne beslutning og del A, punkt 2, i bilag III og del A, kapitel I, punkt 11.1, 11.2, 33, 36.1, 39 og 40 i bilag IV til direktiv 2000/29/EF tilsidesættes, skal planter med oprindelse i tredjelande ledsages af et certifikat som nævnt i artikel 13, stk. 1, i direktiv 2000/29/EF, hvori det i rubrikken »Supplerende erklæring« er angivet, at

                  a)

                  planterne i hele deres levetid kun har været dyrket på produktionssteder i lande, hvor skadegøreren ikke vides at forekomme, eller

                  b)

                  planterne i hele deres levetid kun har været dyrket på produktionssteder i et skadegørerfrit område fastlagt af den nationale plantebeskyttelsestjeneste i oprindelseslandet i overensstemmelse med de relevante internationale normer for plantebeskyttelsesforanstaltninger, og hvori navnet på det skadegørerfri område er angivet i rubrikken »Oprindelsessted«.

            2)   Betingelser for flytning
      Uden at artikel 5, stk. 3, litra a), og del II i bilag II til denne beslutning, del A, kapitel II, punkt 7, i bilag IV til direktiv 2000/29/EF og del A, kapitel I, punkt 2.1 i bilag V til direktiv 2000/29/EF tilsidesættes, må planter, som enten har oprindelse i Fællesskabet eller er importeret til Fællesskabet i henhold til denne beslutnings artikel 3, kun flyttes fra produktionsstedet i en medlemsstat, herunder fra havecentre, hvis de ledsages af et plantepas udfærdiget og udstedt i overensstemmelse med Kommissionens direktiv 92/105/EØF (1) og samtidig skal følgende betingelser være opfyldt:

                  a)

                  Planterne med oprindelse på det pågældende produktionssted har i hele deres levetid, eller siden de blev ført ind i Fællesskabet, kun været dyrket på et produktionssted i en medlemsstat, hvor skadegøreren ikke vides at forekomme, eller

                  b)

                  planterne har i hele deres levetid, eller siden de blev ført ind i Fællesskabet, kun været dyrket på et produktionssted i et skadegørerfrit område fastlagt af den nationale plantebeskyttelsestjeneste i en medlemsstat i overensstemmelse med de relevante internationale normer for plantebeskyttelsesforanstaltninger.

         (1)  EFT L 4 af 8.1.1993, s. 22. Ændret ved direktiv 2005/17/EF (EUT L 57 af 3.3.2005, s. 23).

      BILAG II
      FORANSTALTNINGER OMHANDLET I DENNE BESLUTNINGS ARTIKEL 6
      I.   Fastlæggelse af geografisk afgrænsede zoner

                  1)

                  De i artikel 6 omhandlede afgrænsede zoner skal omfatte følgende:

                              a)

                              en angrebet zone med bekræftet forekomst af skadegøreren, som omfatter alle planter med symptomer på angreb af skadegøreren samt eventuelt alle planter, der kommer fra samme parti på plantningstidspunktet

                              b)

                              en fokuszone, der ligger rundt om den angrebne zone, og som har en radius på mindst 5 km

                              c)

                              en stødpudezone, der ligger rundt om fokuszonen, og som har en radius på mindst 10 km.

                        Hvis flere stødpudezoner overlapper hinanden eller geografisk ligger tæt på hinanden, fastlægges et større afgrænset område, som omfatter de relevante afgrænsede zoner og zonerne mellem disse.

                  2)

                  Den nøjagtige afgrænsning af de zoner, der er nævnt i punkt 1, fastlægges ud fra sunde videnskabelige principper, skadegørerens biologi, angrebets omfang, tidspunktet på året og fordelingen af planterne i den pågældende medlemsstat.

                  3)

                  Bekræftes forekomst af skadegøreren uden for den angrebne zone, ændres de afgrænsede zoner i overensstemmelse hermed.

                  4)

                  Påvises skadegøreren ikke ved gennemførelsen af de i artikel 5, stk. 1, omhandlede undersøgelser i nogen af de afgrænsede zoner i en periode på tre år, ophører disse zoner med at eksistere, ligesom de i del II i dette bilag omhandlede foranstaltninger ikke længere vil være påkrævet.

                  5)

                  Medlemsstaterne underretter straks de øvrige medlemsstater og Kommissionen om afgrænsningen af de i punkt 1 omhandlede zoner, idet de fremlægger kort i passende målestoksforhold og oplyser, hvilke foranstaltninger der er truffet for at udrydde skadegøreren eller holde denne under kontrol.

            II.   Foranstaltninger i de afgrænsede zoner
      De i artikel 6 omhandlede officielle foranstaltninger, som skal træffes i de afgrænsede zoner, skal som et minimum omfatte følgende:

                  —

                  forbud mod, at planter flyttes ud af eller inden for de afgrænsede zoner

                  —

                  i tilfælde, hvor der er bekræftet forekomst af skadegøreren på planter på et produktionssted, passende foranstaltninger til udryddelse af skadegøreren, idet disse foranstaltninger som et minimum skal omfatte destruktion af de angrebne planter, alle planter med symptomer på angreb af skadegøreren og eventuelt alle planter, der kommer fra samme parti på plantningstidspunktet, samt overvågning af skadegørerens forekomst ved hjælp af passende kontrolforanstaltninger i den periode, hvor der er sandsynlighed for at finde galler med skadegøreren i.


title: EFTA-Tilsynsmyndighedens afgørelse nr. 57/11/KOL af 2. marts 2011 om den 82. ændring af de proceduremæssige og materielle regler på statsstøtteområdet med indføjelse af et nyt kapitel om statsstøttereglernes anvendelse fra 1. januar 2011 på foranstaltninger til støtte for bankerne i forbindelse med finanskrisen

text:
               15.12.2011

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 332/20

         EFTA-TILSYNSMYNDIGHEDENS AFGØRELSE
   Nr. 57/11/KOL
   af 2. marts 2011
   om den 82. ændring af de proceduremæssige og materielle regler på statsstøtteområdet med indføjelse af et nyt kapitel om statsstøttereglernes anvendelse fra 1. januar 2011 på foranstaltninger til støtte for bankerne i forbindelse med finanskrisen
   EFTA-TILSYNSMYNDIGHEDEN (»Tilsynsmyndigheden«) har —
   UNDER HENVISNING til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (»EØS-aftalen«), særlig artikel 61,
   UNDER HENVISNING til aftalen mellem EFTA-staterne om oprettelse af en tilsynsmyndighed og en domstol (»tilsyns- og domstolsaftalen«), særlig artikel 24 og artikel 5, stk. 2, litra b),
   I BETRAGTNING af, at Tilsynsmyndigheden i henhold til artikel 24 i tilsyns- og domstolsaftalen skal sætte EØS-aftalens bestemmelser om statsstøtte i kraft,
   I BETRAGTNING af, at Tilsynsmyndigheden i henhold til tilsyns- og domstolsaftalens artikel 5, stk. 2, litra b), skal udsende meddelelser eller retningslinjer på områder, der er omhandlet i EØS-aftalen, hvis dette er udtrykkeligt fastsat i tilsyns- og domstolsaftalen, eller hvis Tilsynsmyndigheden finder det nødvendigt,
   I BETRAGTNING AF, at Kommissionen den 1. december 2010 udsendte en meddelelse om anvendelse fra den 1. januar 2011 af statsstøtteregler på støtteforanstaltninger til fordel for banker i forbindelse med finanskrisen (1),
   I BETRAGTNING af, at denne meddelelse også er relevant for Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde,
   I BETRAGTNING AF, at der i overensstemmelse med det i EØS-aftalens artikel 1 fastsatte mål om ensartethed skal sikres en ensartet anvendelse af EØS' statsstøtteregler i hele Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde,
   I BETRAGTNING AF, at Tilsynsmyndigheden ifølge punkt II med overskriften »GENERELT« på side 11 i bilag XV til EØS-aftalen efter høring af Europa-Kommissionen skal vedtage retsakter, der svarer til dem, som Europa-Kommissionen vedtager,
   EFTER høring af Europa-Kommissionen, og
   EFTER at have hørt EFTA-staterne herom ved breve af 10. februar 2011 —
   VEDTAGET FØLGENDE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   Statsstøtteretningslinjerne ændres med indføjelse af et nyt kapital om statsstøttereglernes anvendelse fra 1. januar 2011 på foranstaltninger til støtte for banker i forbindelse med finanskrisen
   Det nye kapitel findes i bilaget til denne afgørelse.
   Artikel 2
   Kun den engelske udgave af denne afgørelse er autentisk.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 2. marts 2011.

            På EFTA-Tilsynsmyndighedens vegne

         Per SANDERUD

            Formand

         Sabine MONAUNI-TÖMÖRDY

            Medlem af kollegiet

      (1)  EUT C 329 af 7.12.2010, s. 7.

      BILAG

         STATSSTØTTEREGLERNES ANVENDELSE FRA 1. JANUAR 2011 PÅ FORANSTALTNINGER TIL STØTTE FOR BANKER I FORBINDELSE MED FINANSKRISEN

      1.   Indledning

                  1.

                  Siden den globale finanskrises begyndelse i efteråret 2008 har EFTA-Tilsynsmyndigheden (»Tilsynsmyndigheden«) vedtaget fire sæt retningslinjer (1), som indeholder en detaljeret redegørelse for kriterierne for, at statsstøtte til finansielle institutioner (2) kan anses for at være forenelig med kravene i artikel 61, stk. 3, litra b), i aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (»EØS-aftalen«). Disse kapitaler i statsstøtteretningslinjerne drejer sig om statsstøttereglernes anvendelse på foranstaltninger truffet over for pengeinstitutter (3) (»bankretningslinjerne«), rekapitalisering af pengeinstitutter under den aktuelle finanskrise (4) (»rekapitaliseringsretningslinjerne«), behandlingen af værdiforringede aktiver i EØS-landenes banksektor (5) (»retningslinjerne for værdiforringede aktiver«) og genoprettelse af rentabiliteten i finanssektoren under den nuværende krise og vurdering af omstruktureringsforanstaltninger på grundlag af statsstøttereglerne (6) (»omstruktureringsretningslinjerne«). I tre af disse sæt retningslinjer — bankretningslinjerne, rekapitaliseringsretningslinjerne og retningslinjerne for værdiforringede aktiver — er det fastlagt, hvilke betingelser der gælder for foreneligheden af de vigtigste typer af støtte, som EFTA-staterne yder — garantier for passiver, rekapitaliseringer og overtagelse af nødlidende aktiver — mens der i omstruktureringsretningslinjerne redegøres nærmere for de særlige træk, som en omstruktureringsplan (eller en rentabilitetsplan) skal fremvise i den særlige situation, hvor der ydes kriserelateret statsstøtte til finansielle institutioner på grundlag af EØS-aftalens artikel 61, stk. 3, litra b).

                  2.

                  I alle fire kapitler lægges der vægt på, at sådanne hjælpeforanstaltninger kun må være af midlertidig art. Det fremgår af hver enkelt af dem, at sådanne hjælpeforanstaltninger kun kan være berettigede som en nødforanstaltning til imødegåelse af en ekstraordinær stresssituation på finansmarkederne, og kun så længe disse ekstraordinære omstændigheder er fremherskende. Omstruktureringsretningslinjerne finder anvendelse på omstruktureringsstøtte, som er anmeldt inden den 31. december 2010, hvorimod der ikke er nogen udløbsfrist i de andre retningslinjer.

                  3.

                  Disse retningslinjer opstiller betingelserne for midlertidig forenelighed af kriserelateret støtte til banker fra og med 1. januar 2011.

            2.   Fortsat anvendelse af EØS-aftalens artikel 61, stk. 3, litra b), og forlængelse af omstruktureringsretningslinjerne

                  4.

                  Tilsynsmyndighedens retningslinjer for kriserelateret støtte til banker samt alle individuelle afgørelser om støtteforanstaltninger og -ordninger, der falder ind under disse retningslinjer, vedtages med hjemmel i EØS-aftalens artikel 61, stk. 3, litra b), som i særlige tilfælde tillader støtte, der kan afhjælpe en alvorlig forstyrrelse i en EFTA-stats økonomi. Da krisen var på sit højeste, var der afgjort tale om en alvorlig forstyrrelse i hele EØS set i lyset af den ekstraordinære stress på finansmarkederne og det senere usædvanligt alvorlige tilbageslag i realøkonomien.

                  5.

                  Det økonomiske opsving, som langsomt har indfundet sig fra begyndelsen af 2010, har udviklet sig en smule hurtigere end forventet tidligere i 2010. Mens opsvinget stadig er skrøbeligt og ujævnt fordelt i EØS, viser nogle af landene tegn på svage eller mere robuste vækstrater. Hertil kommer, at på trods af visse svage punkter er banksektorens helbred generelt set blevet forbedret sammenholdt med situationen for et år siden. Som følge heraf er det ikke længere så selvindlysende at tale om en alvorlig forstyrrelse i EFTA-staternes økonomi, som det var tidligere under krisen. Tilsynsmyndigheden er opmærksom på denne udvikling, men mener af de i disse retningslinjer nævnte grunde stadigvæk, at betingelserne for, at statsstøtte kan godkendes med hjemmel i EØS-aftalens artikel 61, stk. 3, litra b), er til stede set i lyset af de seneste fornyede tegn på stress på finansmarkederne og risikoen for bredere negative afsmitningsvirkninger.

                  6.

                  De fornyede spændinger på markederne for statspapirer tydeliggør i høj grad finansmarkedernes fortsatte volatilitet. Den stærke indbyrdes forbindelse og indbyrdes afhængighed inden for finanssektoren i EØS har givet anledning til bekymringer på markedet for smitterisiko. Den høje grad af volatilitet på finansmarkederne og usikkerheden om de økonomiske udsigter gør det berettiget som et sikkerhedsnet at opretholde EFTA-staternes mulighed for at gøre gældende, at de har behov for kriserelaterede støtteforanstaltninger på grundlag af EØS-aftalens artikel 61, stk. 3, litra b).

                  7.

                  Det er derfor nødvendigt, at retningslinjerne for bankstøtte, rekapitalisering og værdiforringede aktiver, hvori der opstilles kriterier for foreneligheden af kriserelateret støtte til banker på grundlag af EØS-aftalens artikel 61, stk. 3, litra b) — navnlig i form af statsgarantier, rekapitaliseringer og foranstaltninger til støtte for nødlidende aktiver — også må gælde efter 31. december 2010. Ud fra samme perspektiv må også omstruktureringsretningslinjerne, som omhandler opfølgningen af sådanne støtteforanstaltninger, forblive gældende efter denne dato. Omstruktureringsretningslinjerne — det eneste af de fire sæt retningslinjer, der har en bestemt udløbsdato, nemlig den 31. december 2010 — bør derfor forlænges og finde anvendelse på omstruktureringsstøtte, der er anmeldt inden den 31. december 2011.

                  8.

                  Der bør dog foretages visse tilpasninger i retningslinjerne for at forberede overgangen til den ordning, der skal gælde efter krisen. Samtidig vil der skulle opstilles nye, permanente statsstøtteregler for redning og omstrukturering af banker under normale markedsvilkår, og de bør, hvis markedsbetingelserne tillader det, gælde fra 1. januar 2012. Det eventuelle fortsatte behov for kriserelateret ekstraordinær statsstøtte til finanssektoren må vurderes med dette mål for øje. Det bør ske ved at opstille krav for støttens forenelighed, der skaber de bedst mulige betingelser for overgangen til den nye ordning for redning og omstrukturering af banker efter EØS-aftalens artikel 61, stk. 3, litra c).

            3.   Fremskridt i exit-processen

                  9.

                  At der fortsat er adgang til støtteforanstaltninger med hjemmel i EØS-aftalens artikel 61, stk. 3, litra b), i forbindelse med usædvanlige markedsbetingelser, bør ikke være en hæmsko for at udtræde af midlertidige, ekstraordinære støtteforanstaltninger for banker. På mødet i Rådet den 2. december 2009 konkluderede EU's økonomi- og finansministre, at det var nødvendigt at opstille en strategi for udfasningen af støtteforanstaltninger, som skulle være gennemskuelig og behørigt koordineret blandt EU's medlemsstater for at undgå negative afsmitningsvirkninger, men samtidig tage hensyn til de forskellige specifikke omstændigheder i EU-medlemsstaterne (7). Af konklusionerne fremgår det endvidere, at udfasningen af de forskellige former for støtte til banker i princippet bør starte med, at statslige garantiordninger afvikles, at sunde banker tilskyndes til exit, og at andre banker bestræber sig på at få løst deres problemer.

                  10.

                  I det følgende opstiller Tilsynsmyndigheden retningslinjer for en gradvis udfasning af rekapitaliseringsforanstaltninger og foranstaltninger til støtte for nødlidende aktiver.

            3.1.   Skærpede betingelser for statsgarantier efter EØS-aftalens artikel 61, stk.3, litra b)

                  11.

                  Fra og med 1. januar 2011 vil Tilsynsmyndigheden anvende strammere betingelser for statslige garantiers forenelighed i henhold til EØS-aftalens artikel 61, stk. 3, litra b), ved at indføre et højere garantigebyr og krav om en rentabilitetsplan for støttemodtagere, som benytter nye garantier og overskrider en bestemt tærskel for de samlede udestående garantiforpligtelser både i absolutte tal og i forhold til de samlede forpligtelser (8). I lyset af den aktuelle situation på markedet forekommer disse betingelser at være nødvendige. Statslige garantiordninger kan derfor tillades indtil den 30. juni 2011, på nedennævnte betingelser gældende fra 1. januar 2011. Tilsynsmyndigheden vil i første halvdel af 2011 revurdere betingelserne for statsgarantiers forenelighed efter 30. juni 2011.

            3.1.1.   Prissætning

                  12.

                  Adgangen til statsgarantier har været betinget af betaling af et gebyr, der fastlægges på grundlag af ECB's anbefalinger. For obligationer med løbetid på over et år består gebyret af et standardgebyr på 50 basispoint med tillæg af medianen af de femårige CDS-spread (»credit default swap«) for bankens seniorgæld, der er observeret i perioden fra 1. januar 2007 til 31. august 2008 (9).

                  13.

                  Kreditrisikoelementet i den nuværende prismodel er baseret på data fra tiden forud for den mest akutte fase i krisen i 2008. Forskellene mellem de enkelte bankers CDS-spreads er i dag betydeligt større end før krisen, og det vil de sandsynligvis blive ved med at være. Det er hidtil blevet anset for at være nødvendigt for at lette bankernes adgang til ekstern finansiering og dermed sikre den finansielle stabilitet. Med dermed tages der ikke højde for udviklingen på finansmarkederne i de sidste to år siden 31. august 2008, hvor bl.a. mange bankers kreditstatus har ændret sig. Det betyder, at samtidig med at der generelt er blevet bedre adgang til finansiering på markedet, nyder banker med forringet kreditstatus stadig godt af den kreditrating og den kreditværdighedsstatus, de havde før krisen. Det skaber øget sandsynlighed for konkurrencefordrejninger. Det har vist sig, at banker med lav rating opnår garantier i uforholdsmæssigt større omfang end banker med højere rating, fordi de normalt ville skulle betale en højere markedspris på grund af deres lave rating.

                  14.

                  For at rette op på disse misforhold bør statsstøtten prissættes mere konformt med de aktuelle markedsforhold og bedre afspejle de individuelle bankers aktuelle kreditværdighed. Det vil reelt betyde, at de modtagende banker nødvendigvis vil skulle betale et højere garantigebyr.

                  15.

                  En koordineret tilgang blandt EFTA-staterne bør fremme en gradvis udfasning af garantiordninger, samtidig med at der bevares en vis fleksibilitet med henblik på at tilgodese de forskellige situationer, EFTA-staterne og deres banker befinder sig i. Med henblik herpå finder Tilsynsmyndigheden, at der bør indføres en minimumsforhøjelse af garantigebyrerne, som bør differentieres på grundlag af modtagerbankens kreditværdighed. En differentiering baseret på kreditværdighed styrker prissignalerne for de svage banker, åbner mulighed for en bedre afpasning af prisen på garantier efter modtagerbankens risikoprofil og mindsker dermed konkurrencefordrejningerne mellem bankerne og bidrager til at sikre ens spilleregler for alle banker på det indre marked.

                  16.

                  Hvis en forlængelse af en garantiordning (10) til efter 1. januar 2011 skal kunne godkendes, må det derfor kræves, at gebyret for en statsgaranti (11) skal være højere end i den prismodel, ECB anbefalede i oktober 2008, og

                              —

                              mindst 20 basispoint højere for banker med A+- eller A-rating (12)

                              —

                              mindst 30 basispoint højere for banker med rating A- (13) og

                              —

                              mindst 40 basispoint højere for banker med en rating under A-. Banker uden rating vil blive anset for at høre til i kategorien af banker med BBB-rating (14).

                  17.

                  EFTA-staterne har mulighed for at gå videre end disse minimumskrav og fastsætte større forhøjelser af garantigebyret. Som et yderligere fleksibelt element, der sætter EFTA-staterne i stand til at tilpasse betingelserne til særlige forhold i deres finanssektor, vil Tilsynsmyndigheden kunne acceptere en anden model for beregning af gebyrforhøjelsen, forudsat at det klart kan dokumenteres, at denne formel mindst resulterer i den ovenfor angivne minimumsforhøjelse for de pågældende banker (15).

            3.1.2.   Rentabilitetsundersøgelse af banker, der fortsat er afhængige af statsgarantier

                  18.

                  Under den nuværende situation på markedet er manglende adgang til likviditet på markedet ikke længere så alvorligt et problem for bankerne generelt, som da krisen var på sit højeste. Det forekommer derfor rimeligt at indføre en differentiering i de betingelser, der stilles for brugen af statsgarantier, alt efter i hvilket omfang bankerne er afhængige af dem. En begrænset brug af garantier vil kunne accepteres, uden at det nødvendiggør yderligere granskning, men en større brug af dem, både absolut set og set i forhold til bankens samlede passiver, bør føre til krav om en rentabilitetsundersøgelse som forudsætning for, at en yderligere forlængelse af garantiordninger kan være forenelig med EØS-aftalens artikel 61, stk. 3, litra b). Har en bank vedvarende ikke været i stand til at få dækket en betydelig del af sit finansieringsbehov uden statsgarantier, kan det tyde på manglende tillid til bankens forretningsmodel. Det bør undgås, at en bank forbliver stærkt afhængig af garantiordninger, som blev indført for at imødegå ekstraordinære vanskeligheder ved at få adgang til finansiering, selv efter at disse ekstraordinære omstændigheder er ophørt med at bestå, hvilket kunne betyde, at banken udskød nødvendige strukturtilpasninger.

                  19.

                  Tilsynsmyndigheden finder derfor, at der i garantiordninger, som forlænges til efter 1. januar 2011, bør være fastsat en tærskel for forholdet mellem en banks garanterede passiver og de samlede passiver samt for de garanterede passivers samlede beløb, og en bestemmelse om, at hvis disse tærskler overskrides, skal der foretages en rentabilitetsundersøgelse. For enhver bank, der anmoder om statsgarantier under en garantiordning for ny eller fornyet gæld optaget efter 1. januar 2011, der bevirker, at de samlede garanterede passiver kommer op over denne tærskel med hensyn til begge elementer (både den absolutte og den relative størrelse af disse passiver) (16), skal den pågældende EFTA-stat senest tre måneder efter garantiens ydelse indsende en rentabilitetsundersøgelse til Tilsynsmyndigheden, der dokumenterer bankens langsigtede rentabilitet.

                  20.

                  Denne ordning gælder ikke for banker, der allerede er under omstrukturering, har fået pålagt at fremlægge en omstruktureringsplan eller allerede er genstand for en rentabilitetsundersøgelse på det relevante tidspunkt. I disse situationer skal der inden for rammerne af den igangværende omstrukturering eller rentabilitetsundersøgelse tages hensyn til den yderligere statsstøtte (17)

                  21.

                  Tærsklen for de garanterede passivers andel af de samlede passiver er på 5 %, og tærsklen for de samlede garanterede passiver er på 500 mio. EUR. Disse tærskler er fastsat på grundlag af en komparativ analyse, der har vist, at langt størsteparten af de banker, der benytter garantier og ikke for øjeblikket er under omstrukturering (og selv et stort antal af dem, der er under omstrukturering), ligger et godt stykke under dem. For den lille, men ikke ubetydelige gruppe af banker, der overskrider disse tærskler, bør det nøje overvejes, om ikke deres stærke afhængighed af garantier er tegn på mere strukturelle svagheder i deres forretningsmodeller. At en overskridelse af disse tærskler udløser en rentabilitetsundersøgelse, vil give sunde banker et incitament til at stræbe efter hurtigt at nå tilbage til en situation, hvor de fortrinsvis eller udelukkende dækker deres finansieringsbehov på ufordrejede markedsvilkår. For alle banker, der er genstand for en rentabilitetsundersøgelse, gælder, at enten vil deres langsigtede rentabilitet blive bekræftet, eller også vil tvivl herom indikere et behov for en mere vidtgående omstrukturering.

                  22.

                  Med hensyn til, hvad en rentabilitetsundersøgelse skal omfatte, kan der henvises til omstruktureringsretningslinjerne, ifølge hvilke principperne for analyser af en banks situation med henblik på genoprettelse af dens langsigtede rentabilitet i en omstruktureringsplan også finder anvendelse i tilfælde, hvor støttemodtageren ikke har fået pålagt en formel forpligtelse til at fremlægge en omstruktureringsplan, men ikke desto mindre skal fremlægge dokumentation for sin langsigtede rentabilitet. Banken vil i særdeleshed skulle dokumentere en solid finansieringsevne og i givet fald undergå en likviditetsstresstest (18). I en rentabilitetsundersøgelse bør der også tages hensyn til alle særlige faktorer, der gør sig gældende for modtagerbankerne (19) eller den pågældende EFTA-stat (20), og til de forhold på finansmarkederne, der har indvirkning på rentabilitetsvurderingen og på den indikative værdi af de garanterede passivers andel af de samlede passiver. Som hovedregel gælder, at jo større afhængigheden af statsgarantier er, og jo mere disse garantier kombineres med andre former for statsstøtte og/eller lav kreditværdighed (21), desto større indikation er der for, at der er behov for ændringer af forretningsmodellen for at sikre den langsigtede rentabilitet.

                  23.

                  Denne mekanisme med udløsning af krav om rentabilitetsundersøgelse sender det signal, at bankerne skal forberede sig på en tilbagevenden til normale markedsvilkår uden statsstøtte, efterhånden som finanssektoren kommer ud af krisen, og giver de enkelte banker et incitament til at gøre sig mindre afhængige af statsgarantier eller helt afstå fra at bruge dem. Samtidig giver den et tilstrækkeligt spillerum til at tage hensyn til de forskellige omstændigheder, der eventuelt gør sig gældende for forskellige banker eller nationale finansmarkeder, og tager desuden højde for en generel forværring i relation til finansiel stabilitet, som på indeværende stadium ikke kan udelukkes, da opsvinget på de finansielle markeder fortsat er skrøbeligt.

            4.   Ophævelse af sondringen mellem sunde og nødlidende banker i relation til krav om fremlæggelse af omstruktureringsplaner

                  24.

                  I begyndelsen af krisen indførte Tilsynsmyndigheden en sondring mellem usunde/nødlidende banker og fundamentalt sunde banker, dvs. banker, der er ramt af endogene, strukturelle problemer, som har forbindelse med for eksempel deres særlige forretningsmodel eller investeringsstrategi, og banker, hvis problemer i det store og hele alene har at gøre med den ekstreme situation som følge af finanskrisen og ikke med deres forretningsmodel, med manglende effektivitet eller med overdreven risikotagning. Sondringen er defineret især på grundlag af en række indikatorer, der er anført i rekapitaliseringsretningslinjerne: kapitalgrundlag, aktuelle CDS-spreads, bankens aktuelle og forventede fremtidige rating samt blandt andet rekapitaliseringens relative størrelse. For sidstnævntes vedkommende finder Tilsynsmyndigheden, at har en bank modtaget støtte i form af rekapitalisering og foranstaltninger til redning af aktiver svarende til mere end 2 % af dens risikovægtede aktiver, er det en indikator, der kan benyttes til at sondre mellem fundamentalt sunde og nødlidende banker. Ved rekapitalisering af en nødlidende bank er der krav om, at Tilsynsmyndigheden skal have forelagt en omstruktureringsplan, mens der ved rekapitalisering af en sund bank er krav om, at der skal fremlægges en rentabilitetsplan.

                  25.

                  Den oprindelige begrundelse for at foretage denne sondring og for at opstille en række indikatorer, herunder en grænse på 2 % af bankens risikovægtede aktiver, var frygten for, at kapitalbehov, som skyldtes værdiforringelser, højere markedsforventninger med hensyn til bankers kapitalniveauer og midlertidige vanskeligheder med at rejse kapital på markederne, ellers ville føre til, at sunde banker mindskede deres långivning til realøkonomien for at undgå at skulle fremlægge en omstruktureringsplan, når de bad staten om at træde til. For øjeblikket har banksektoren dog generelt set færre vanskeligheder med at rejse kapital på markederne eller f.eks. via tilbageholdt overskud (22) og kan derfor få opfyldt deres kapitalbehov, uden at skulle søge om til statsstøtte (23). Størrelsen af den kapital, som bankerne rejser på markedet, er øget betydeligt i løbet af 2009 og 2010, hvilket viser, at de igen kan få adgang til kapitalmarkederne, og at der sker en foregribelse af nye reguleringskrav (24).

                  26.

                  Denne sondring mellem sunde og nødlidende banker forekommer derfor ikke længere at være relevant for at afgøre, hvilke banker der skal indlede en drøftelse om deres omstrukturering med Tilsynsmyndigheden. Følgelig skal det af banker, som også i 2011 henvender sig til staten med henblik på at opnå rekapitalisering eller foranstaltninger vedrørende værdiforringede aktiver, kræves, at de forelægger Tilsynsmyndigheden en omstruktureringsplan, som viser bankens vilje til at iværksætte de nødvendige omstruktureringer og genoprette rentabiliteten uden unødig forsinkelse. Der vil således fra 1. januar 2011 være krav om, at alle modtagere af en ny rekapitalisering eller en foranstaltning vedrørende værdiforringede aktiver skal fremlægge en omstruktureringsplan (25).

                  27.

                  Ved vurderingen af bankernes omstruktureringsbehov vil Tilsynsmyndigheden tage hensyn til hver enkelt banks specifikke situation, til i hvor høj grad omstruktureringen er nødvendig for at genetablere rentabiliteten uden yderligere statsstøtte samt til tidligere afhængighed af statsstøtte. Som en generel regel gælder det, at jo større afhængigheden er af statsstøtte, jo mere indikerer det, at der er behov for en gennemgribende omstrukturering for at sikre rentabilitet på lang sigt. Desuden vil der ved den individuelle vurdering blive taget hensyn til specifikke situationer på markederne, og omstruktureringsretningslinjerne vil blive anvendt på en passende fleksibel måde i tilfælde af et alvorligt chok, der kan true den finansielle stabilitet i en eller flere EFTA-stater.

                  28.

                  Ved at kræve en omstruktureringsplan for banker, der modtager strukturel støtte (dvs. rekapitalisering og/eller foranstaltninger vedrørende værdiforringede aktiver) — og samtidig acceptere, at brugen alene af refinansieringsgarantier ikke vil udløse krav om, at der skal fremlægges en omstruktureringsplan — sendes der signal om, at bankerne skal forberede sig på at vende tilbage til normale markedsmekanismer uden statsstøtte, efterhånden som finanssektoren kommer ud af krisen. Det skal være et incitament for de enkelte banker, som stadig har brug for støtte, til at fremskynde den nødvendige omstrukturering. Samtidig giver det tilstrækkelig fleksibilitet til, at der kan tages det fornødne hensyn til forskellige omstændigheder, der måtte påvirke situationen for forskellige banker eller nationale finansmarkeder. Desuden tages der også højde for en overordnet landespecifik forværring af den finansielle stabilitet, som ikke kan udelukkes for øjeblikket, i betragtning af at situationen på finansmarkederne stadig er skrøbelig.

            5.   Anvendelsesperiode, generelle udsigter

                  29.

                  Den fortsatte anvendelse af EØS-aftalens 61, stk. 3, litra b), og forlængelsen af omstruktureringsretningslinjerne gælder fra den 1. januar 2011 og indtil den 31. december 2011 (26). Denne forlængelse med ændrede betingelser skal også ses i lyset af en gradvis overgang til mere permanente retningslinjer for statsstøtte til redning og omstrukturering af banker baseret på EØS-aftalens artikel 61, stk. 3, litra c), som skal finde anvendelse fra den 1. januar 2012, hvis markedsforholdene tillader det.

         (1)  Retningslinjer for anvendelse og fortolkning af artikel 61 og 62 i EØS-aftalen og artikel 1 i protokol nr. 3 til aftalen om Tilsynsmyndigheden og Domstolen, vedtaget og udstedt af Tilsynsmyndigheden den 19.1.1994, offentliggjort i L 231 af 3.9.1994, s.1, og EØS-tillæg nr. 32 af 3.9.1994, s. 1. Disse retningslinjer blev senest ændret den 17.12.2008 (»statsstøtteretningslinjerne«). Den opdaterede version af statsstøtteretningslinjerne kan findes på Tilsynsmyndighedens hjemmeside:
      http://www.eftasurv.int/state-aid/legal-framework/state-aid-guidelines/

         (2)  Af hensyn til læseren betegnes finansielle institutioner i denne afgørelse blot som »banker«.

         (3)  Afgørelse 28/09/KOL af 29.1.2009.

         (4)  Afgørelse 28/09/KOL af 29.1.2009.

         (5)  Afgørelse 191/09/KOL af 22.4.2009.

         (6)  Afgørelse 472/09/KOL af 25.11.2009.

         (7)  Disse konklusioner fik tilslutning fra Det Europæiske Råd på dets møde den 11. december 2009. På samme måde understregede Europa-Parlamentet i sin beslutning af 9. marts 2010 om Beretningen om Konkurrencepolitikken 2008
      (http://www.europarl.europa.eu/sides/getDoc.do?type=TA&language=DA&reference=P7-TA-2010-0050), at statsstøtte til pengeinstitutter ikke bør forlænges unødigt, og at der snarest muligt bør udarbejdes exitstrategier.

         (8)  Med en fleksibilitetsklausul, der åbner mulighed for en revurdering af situationen og passende foranstaltninger i tilfælde af et alvorligt nyt chok på finansmarkederne i hele EØS eller i en eller flere EFTA-stater.

         (9)  Se http://www.ecb.int/pub/pdf/other/recommendations_on_guaranteesen.pdf.

         (10)  For statsgarantier anmeldt individuelt uden for rammerne af en garantiordning vil garantigebyret generelt skulle være af samme størrelsesorden. I tilfælde, hvor modtageren er underlagt en omstruktureringsforpligtelse, og hvor et lavere gebyr derfor kan være berettiget, alt efter omstændighederne, vil der skulle tages hensyn til denne fravigelse i den samlede vurdering af omstruktureringen og de foranstaltninger, der skal træffes for at begrænse konkurrencefordrejningerne.

         (11)  Det gælder også for garantier for passiver med løbetid på 1 år eller derunder.

         (12)  Eller A1 og A2, alt efter det anvendte ratingsystem.

         (13)  Eller A3, alt efter det anvendte ratingsystem.

         (14)  Er banken rated forskelligt af forskellige kreditvurderingsselskaber, er det normalt den højeste rating, der skal lægges til grund ved beregning af gebyrforhøjelsen. Den rating, der er relevant for fastlæggelsen af garantigebyret, er ratingen på den dag, hvor garantien ydes i forbindelse med en konkret obligationsudstedelse foretaget af modtageren.

         (15)  F. eks. en opdatering af CDS-referenceperioden i ECB-anbefalingerne fra oktober 2008, som bevisligt resulterer i en forhøjelse på mindst 20 basispoint for banker med A+- og A-rating, 30 basispoint for banker med A- og 40 basispoint for banker med under A-.

         (16)  Denne vurdering skal foretages, når EFTA-staten modtager ansøgning om en garanti for optagelse af ny eller fornyet gæld efter 1. januar 2011 og skal omfatte størrelsen af den gæld, garantien skal dække, samt forholdet mellem alle eksisterende udestående garanterede passiver og de samlede passiver/balancen på det relevante tidspunkt. Passiver fra før 1. januar 2011, der overstiger tærsklen, udløser ikke en rentabilitetsundersøgelse, medmindre banken optager ny gæld, så de garanterede passiver kommer op over tærsklen.

         (17)  Hvis en bank f.eks. allerede er genstand for en rentabilitetsundersøgelse på grund af en rekapitalisering, og tærsklen for statsgarantier er overskredet, skal rentabilitetsundersøgelsen også omfatte årsagerne til, at banken fortsat har behov for statsgarantier, og der skal foretages en likviditetstest og en analyse af, om og i hvilket omfang der bliver tale om yderligere statsgarantier.

         (18)  Punkt 8 og afsnit 2 i omstruktureringsretningslinjerne, hvor der desuden henvises til punkt 40 i rekapitaliseringsretningslinjerne og Bilag V i retningslinjerne for værdiforringede aktiver.

         (19)  F. eks. hvis bankens høje andel af garanterede passiver beror på en særlig indsats for at opretholde eller øge långivningen til realøkonomien i den almene interesse og med opbakning fra EFTA-staten, forudsat at dette er foreneligt med EØS-aftalen.

         (20)  Under behørigt hensyn til den pågældende EFTA-stats generelle makroøkonomiske situation og især til de elementer, bl.a. statsrisikoen, der har direkte indflydelse på, hvilken adgang banker i denne EFTA-stat har til finansiering.

         (21)  Målt efter modtagerens rating eller CDS-spread.

         (22)  For at styrke deres kapitalbuffere har flere banker besluttet at afhænde ikke-strategiske aktiver som f.eks. aktieposter i industrivirksomheder eller fokusere på bestemte geografiske områder. Se herom Den Euroæiske Centralbanks rapport EU Banking Sector Stability fra september 2010.

         (23)  Ifølge Den Europæiske Centralbank steg bankernes overordnede soliditetsgrad betydeligt i løbet af 2009 i alle EU-landene. Desuden tyder oplysningerne om et udsnit af store banker i Den Europæiske Union på, at forbedringen af kapitalprocenterne fortsatte ind i første halvdel af 2010, bl.a. understøttet af øget tilbageholdelse af overskud og for nogle bankers vedkommende yderligere tilførsler af privat og offentlig kapital. Se Den Europæiske Centralbanks rapport EU Banking Sector Stability fra september 2010.

         (24)  De fremtidige reguleringsrammer, som Basel-komiteen om banktilsyn (BCBS) har opstillet — de såkaldte Basel III-krav — har afstukket kursen for indførelsen af de nye kapitalkrav, som skal sætte bankerne i stand til med tiden at opfylde nye kapitalbehov. I den forbindelse er det værd at bemærke, at de fleste af de største banker i Den Europæiske Union for det første har styrket deres kapitalbuffere igennem de sidste to år og dermed forbedret deres evne til at opsuge tab, og at de andre banker i Den Europæiske Union for det andet nu skulle have tid nok (frem til 2019) til at få opbygget kapitalbuffere, bl.a. ved hjælp af tilbageholdelse af overskud. Det bemærkes tillige, at de »overgangsordninger«, der er indeholdt i de nye reguleringsrammer, indeholder en »grandfathering-periode« frem til 1. januar 2018 for eksisterende kapitaltilførsler fra det offentlige. Desuden tyder en kvantitativ konsekvensanalyse udarbejdet af Basel-komiteen og bekræftet af Kommissionens beregninger på ret moderate indvirkninger på bankernes långivning. De nye kapitalkrav ventes derfor ikke at få indvirkning på disse retningslinjer.

         (25)  Det skal gælde for alle rekapitaliseringer eller foranstaltninger angående værdiforringede aktiver, uanset om der er tale om individuelle foranstaltninger eller om foranstaltninger truffet inden for rammerne af en ordning.

         (26)  Eksisterende eller nye bankstøtteordninger (uanset hvilket støtteinstrument der benyttes — garantier, rekapitaliseringer, likviditetsstøtte, overtagelse af nødlidende aktiver osv.) vil kun blive forlænget/godkendt for seks måneder med henblik for derved at åbne mulighed for yderligere eventuelt nødvendige tilpasninger ved midten af 2011.


title: 2012/549/EU, Euratom: Europa-Parlamentets afgørelse af 10. maj 2012 om decharge for gennemførelsen af budgettet for Forvaltningsorganet for Sundhed og Forbrugere for regnskabsåret 2010

text:
               17.10.2012

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 286/90

         EUROPA-PARLAMENTETS AFGØRELSE
   af 10. maj 2012
   om decharge for gennemførelsen af budgettet for Forvaltningsorganet for Sundhed og Forbrugere for regnskabsåret 2010
   (2012/549/EU, Euratom)
   EUROPA-PARLAMENTET,

               —

               der henviser til Den Europæiske Unions almindelige budget for regnskabsåret 2010 (1),

               —

               der henviser til Den Europæiske Unions endelige årsregnskab for regnskabsåret 2010 (KOM(2011) 473 — C7-0256/2011) (2),

               —

               der henviser til det endelige regnskab for Forvaltningsorganet for Sundhed og Forbrugere for regnskabsåret 2010,

               —

               der henviser til Kommissionens årlige beretning til Europa-Parlamentet og Rådet om opfølgning af dechargeafgørelserne for 2009 (KOM(2011) 736) og de arbejdsdokumenter fra Kommissionens tjenestegrene, der er vedføjet denne beretning (SEC(2011) 1350 og SEC(2011) 1351),

               —

               der henviser til Kommissionens årlige beretning til dechargemyndigheden om de interne revisioner, der er foretaget i 2010 (KOM(2011) 643), og det arbejdsdokument fra Kommissionens tjenestegrene, der er vedføjet denne beretning (SEC(2011) 1189),

               —

               der henviser til Revisionsrettens beretning om årsregnskabet for Forvaltningsorganet for Sundhed og Forbrugere for regnskabsåret 2010, med organets svar (3),

               —

               der henviser til Revisionsrettens erklæring for regnskabsåret 2010 (4) om regnskabernes rigtighed og de underliggende transaktioners lovlighed og formelle rigtighed, jf. artikel 287 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,

               —

               der henviser til Rådets henstilling af 21. februar 2012 om meddelelse af decharge til forvaltningsorganerne for gennemførelsen af budgettet for regnskabsåret 2010 (06084/2012 — C7-0052/2012), og noterer sig, at Det Forenede Kongerige, Nederlandene og Sverige før første gang har afvist at anbefale meddelelse af decharge,

               —

               der henviser til artikel 317, 318 og 319 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde samt Euratomtraktatens artikel 106 a,

               —

               der henviser til Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 af 25. juni 2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (5), særlig artikel 55, 145, 146 og 147,

               —

               der henviser til Rådets forordning (EF) nr. 58/2003 af 19. december 2002 om vedtægterne for de forvaltningsorganer, der skal administrere opgaver i forbindelse med EF-programmer (6), særlig artikel 14, stk. 3,

               —

               der henviser til Kommissionens forordning (EF) nr. 1653/2004 af 21. september 2004 om standardfinansforordningen for forvaltningsorganer i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 58/2003 om vedtægterne for de forvaltningsorganer, der skal administrere opgaver i forbindelse med EF-programmer (7), særlig artikel 66, stk. 1 og 2,

               —

               der henviser til Kommissionens afgørelse 2004/858/EF af 15. december 2004 om oprettelse af et forvaltningsorgan benævnt Forvaltningsorganet for Folkesundhedsprogrammet til forvaltning af Fællesskabets indsats inden for folkesundhed i medfør af Rådets forordning (EF) nr. 58/2003 (8),

               —

               der henviser til Kommissionens afgørelse 2008/544/EF af 20. juni 2008 om ændring af afgørelse 2004/858/EF med henblik på omdannelse af Forvaltningsorganet for Folkesundhedsprogrammet til Forvaltningsorganet for Sundhed og Forbrugere (9),

               —

               der henviser til forretningsordenens artikel 76 og bilag VI,

               —

               der henviser til betænkning fra Budgetkontroludvalget og udtalelser fra de øvrige berørte udvalg (A7-0098/2012),

               A.

               der henviser til, at Kommissionen i henhold til artikel 17, stk. 1, i traktaten om Den Europæiske Union skal gennemføre budgettet og forvalte programmer, og at dette skal ske på eget ansvar i henhold til artikel 317 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde i samarbejde med medlemsstaterne i overensstemmelse med princippet om forsvarlig økonomisk forvaltning,

               1.

               meddeler direktøren for Forvaltningsorganet for Sundhed og Forbrugere decharge for gennemførelsen af forvaltningsorganets budget for regnskabsåret 2010;

               2.

               fremsætter sine bemærkninger i beslutningen, der udgør en integrerende del af afgørelserne om decharge for gennemførelsen af Den Europæiske Unions almindelige budget for regnskabsåret 2010, Sektion III — Kommissionen og forvaltningsorganerne;

               3.

               pålægger sin formand at sende denne afgørelse og afgørelsen om decharge for gennemførelsen af Den Europæiske Unions almindelige budget for regnskabsåret 2010, Sektion III — Kommissionen, og beslutningen, der udgør en integrerende del af disse afgørelser, til direktøren for Forvaltningsorganet for Sundhed og Forbrugere, Rådet, Kommissionen, Domstolen og Revisionsretten og drage omsorg for, at de offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende (L-udgaven).

            Formand

         Martin SCHULZ

            Generalsekretær

         Klaus WELLE

      (1)  EUT L 64 af 12.3.2010.

      (2)  EUT C 332 af 14.11.2011, s. 1.

      (3)  EUT C 366 af 15.12.2011, s. 93.

      (4)  EUT C 332 af 14.11.2011, s. 134.

      (5)  EFT L 248 af 16.9.2002, s. 1.

      (6)  EFT L 11 af 16.1.2003, s. 1.

      (7)  EUT L 297 af 22.9.2004, s. 6.

      (8)  EUT L 369 af 16.12.2004, s. 73.

      (9)  EUT L 173 af 3.7.2008, s. 27.


title: Afgørelse truffet af EFTA-Tilsynsmyndigheden nr. 40/04/KOL af  17. marts 2004  om den treogfyrretyvende ændring af de proceduremæssige og materielle regler for statsstøtte ved ændring af kapitel 26A: Multisektorale rammebestemmelser for regionalstøtte til store investeringsprojekter samt forslag om passende foranstaltninger

text:
               20.7.2006

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               C 168/15

      AFGØRELSE TRUFFET AF EFTA-TILSYNSMYNDIGHEDEN

   nr. 40/04/KOL
   af 17. marts 2004
   om den treogfyrretyvende ændring af de proceduremæssige og materielle regler for statsstøtte ved ændring af kapitel 26A: Multisektorale rammebestemmelser for regionalstøtte til store investeringsprojekter samt forslag om passende foranstaltninger
   (2006/C 168/07)
   EFTA-TILSYNSMYNDIGHEDEN —
   som henviser til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (1), særlig artikel 61 til 63 og protokol 26,
   som henviser til aftalen mellem EFTA-staterne om oprettelse af en tilsynsmyndighed og en domstol (2), særlig artikel 24 og artikel 5, stk. 2, litra b), artikel 1 i del I i protokol 3 til denne aftale samt artikel 18 og 19 i del II i protokol 3 (3),
   som tager i betragtning, at EFTA-Tilsynsmyndigheden i henhold til artikel 24 i aftalen om Tilsynsmyndigheden og Domstolen skal sætte EØS-aftalens bestemmelser om statsstøtte i kraft,
   som tager i betragtning, at EFTA-Tilsynsmyndigheden i henhold til artikel 5, stk. 2, litra b), i aftalen om Tilsynsmyndigheden og Domstolen skal udstede meddelelser og retningslinjer for spørgsmål, der er behandlet i EØS-aftalen, hvis dette er udtrykkeligt fastsat i denne aftale eller i aftalen om Tilsynsmyndigheden og Domstolen, eller hvis EFTA-Tilsynsmyndigheden finder det nødvendigt,
   som erindrer om, de proceduremæssige og materielle regler for statsstøtte (4), som EFTA-Tilsynsmyndigheden vedtog den 19. januar 1994 (5),
   som tager i betragtning, at Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (herefter benævnt Kommissionen) den 1. november 2003 offentliggjorde en meddelelse om ændring af de multisektorale rammebestemmelser for regionalstøtte til store investeringsprojekter (2002) med hensyn til opstilling af en liste over sektorer med strukturproblemer og forslag til foranstaltninger efter EF-traktatens artikel 88, stk. 1, angående motorkøretøjsindustrien og kunstfiberindustrien (6),
   som tager i betragtning, at disse rammebestemmelser også er relevante for Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde,
   som tager i betragtning, at der skal sikres en ensartet anvendelse af statsstøttereglerne i hele Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde,
   som tager i betragtning, at på baggrund af erfaringerne fra de seneste år og de oplysninger, der foreligger om den aktuelle situation i de relevante sektorer, har Myndigheden besluttet, at de nugældende begrænsninger i den regionale investeringsstøtte, der må ydes i motorkøretøjsindustrien og kunstfiberindustrien, bør opretholdes,
   som tager i betragtning, at EFTA-Tilsynsmyndigheden har besluttet, at skibsbygningsindustrien ikke skal medtages i de multisektorale rammebestemmelsers anvendelsesområde,
   som tager i betragtning at EFTA-Tilsynsmyndigheden har besluttet at foretage en teknisk korrektion af formuleringen af overgangsreglerne for motorkøretøjsindustrien, der skal gælde for støtte ydet efter 31. december 2003,
   som tager i betragtning, at EFTA-Tilsynsmyndigheden i henhold til punkt II under overskriften »GENERELT« i slutningen af bilag XV til EØS-aftalen efter høring af Kommissionen skal vedtage retsakter, der svarer til dem, som Kommissionen har vedtaget,
   som har hørt Kommissionen,
   som erindrer om, at EFTA-Tilsynsmyndigheden har hørt EFTA-staterne om spørgsmålet på et multilateralt møde den 3. februar 2004 —
   HAR TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:

               1.

               Kapitel 26A i rammebestemmelserne for statsstøtte ændres som beskrevet i bilag I til denne afgørelse, og der foreslås foranstaltninger, som beskrevet i bilag I.

               2.

               EFTA-staterne underrettes om denne afgørelse ved brev sammen med en kopi af afgørelsen med bilag I. EFTA-staterne anmodes om, at de senest en måned efter at have modtaget dette forslag meddeler deres tilslutning til de foreslåede foranstaltninger.

               3.

               Kommissionen underrettes i overensstemmelse med punkt (d) i protokol 27 til EØS-aftalen ved en kopi af afgørelsen med bilag I.

               4.

               Afgørelsen med bilag I offentliggøres i EØS-afsnittet af og EØS-tillægget til Den Europæiske Unions Tidende.

               5.

               Hvis EFTA-staterne godkender forslaget til foranstaltninger, offentliggøres et resumé af meddelelsen i EØS-afsnittet af og EØS-tillægget til Den Europæiske Unions Tidende (vedhæftet i bilag 2).

               6.

               Den engelske udgave af afgørelsen er autentisk.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 17. marts 2004.

            På Tilsynsmyndighedens vegne

         Hannes HAFSTEIN

            Formand

         Einar M. BULL

            Medlem af kollegiet

      (1)  I det følgende benævnt EØS-aftalen.

      (2)  I det følgende benævnt aftalen om Tilsynsmyndigheden og Domstolen.

      (3)  Protokol 3 til aftalen om Tilsynsmyndigheden og Domstolen, som ændret af EFTA-staterne den 10. december 2001. Ændringerne trådte i kraft den 28. august 2003.

      (4)  I det følgende benævnt »retningslinjer for statsstøtte«.

      (5)  Oprindeligt offentliggjort i EFT L 231 af 3.9.1994 og i EØS-tillægget til EFT nr. 32 af samme dato, senest ændret ved afgørelse nr. 264/02/KOL af 18.12.2002 (endnu ikke offentliggjort).

      (6)  EFT C 263 af 1.11.2003, side 3.

      BILAG I
      ÆNDRINGER AF KAPITEL 26A I DE MULTISEKTORALE RAMMEBESTEMMELSER FOR REGIONALSTØTTE TIL STORE INVESTERINGSPROJEKTER (1)

      Punkt 26A.5. (4) affattes således:

         Sektorer, hvor der fortsat er alvorlige strukturproblemer, kan opføres i en sektorliste, der skal knyttes som bilag til rammebestemmelserne. Med forbehold af reglerne i dette afsnit vil regional investeringsstøtte ikke være tilladt i disse sektorer. Det vil blive undersøgt inden udgangen af 2005, om det er teknisk muligt samt politisk og økonomisk hensigtsmæssigt at udarbejde en sådan sektorliste. Hvis Myndigheden beslutter at udarbejde en sådan liste, skal listen vedtages og offentliggøres inden den 31. marts 2006 og træde i kraft den 1. januar 2007. Der vil inden den 1. juli 2006 blive stillet forslag til foranstaltninger i henhold til artikel 1, stk. 1, i del I, og artikel 18 i del II af protokol 3 til aftalen om Tilsynsmyndigheden og Domstolen, der måtte blive nødvendige i denne forbindelse.

      Punkt 26A.5. (5) affattes således:

         Med henblik på undersøgelse af, om det er teknisk muligt at udarbejde sektorlisten, måles alvorlige strukturproblemer i princippet på grundlag af data om det skønnede forbrug efter CPA-klassifikationen (2) i EØS, eller hvis sådanne oplysninger ikke foreligger, med en anden markedssegmentering, der er generelt accepteret for de pågældende produkter, og som der foreligger statistiske oplysninger om. Der kan også tages hensyn til andre relevante data og oplysninger, herunder sektorundersøgelser. Ingen sektor vil blive medtaget på grundlag af en rent mekanisk statistisk fremgangsmåde. Sektorlisten kan ajourføres, når det er nødvendigt.

      Første punktum i punkt 26A.5. (6) affattes således:

         Hvis Myndigheden beslutter at udarbejde en sektorliste, skal al regional investeringsstøtte i sektorer, der er opført på listen over sektorer med alvorlige strukturproblemer, og al regional investeringsstøtte i forbindelse med investeringsprojekter med støtteberettigede udgifter, der overstiger et loft, som Myndigheden fastsætter ved udarbejdelsen af sektorlisten (3), anmeldes individuelt til Myndigheden fra den 1. januar 2007, uden at dette berører bestemmelserne i gruppefritagelsen for statsstøtte til små og mellemstore virksomheder (4), der er indarbejde i EØS-aftalen ved Det Blandede EØS-udvalgs afgørelse nr. 88/2002 af 25. juni 2002 (5).

      Punkt 26A.8. (1) affattes således:
      Indtil den 31. december 2006, og uden at dette berører den retsakt, der henvises til i punkt 1f i bilag XV til EØS-aftalen (6), som as indarbejdet i dette bilag ved Det Blandede EØS-udvalgs afgørelse nr. 88/2002, gælder følgende:

                  a)

                  For støttebeløb på over 5 mio. EUR, udtrykt i bruttosubventionsækvivalent, er den maksimale støtteintensitet for regional investeringsstøtte i motorkøretøjsindustrien, som defineret i bilag C, der ydes som led i eksisterende støtteordninger, begrænset til 30 % af det tilsvarende regionale støtteloft.

                  b)

                  Ingen udgifter i forbindelse med investeringsprojekter i kunstfiberindustrien, som defineret i bilag D, vil være berettiget til investeringsstøtte.

            Denne ændring træder i kraft den 1. januar 2004.
      Det nuværende punkt 26A. 8 (2) og (3) ophæves.
      Efter det nuværende punkt 26A.9. (2) indsættes to nye punkter, 26A.9. (3) og 26A.9 (4).

                     26A.9. (3)

                     For at der i mangel af en liste over sektorer med alvorlige strukturproblemer kan findes et sæt klare regler for regional investeringsstøtte i motorkøretøjsindustrien og i kunstfiberindustrien fra 1. januar 2004, har Myndigheden besluttet at foreslå følgende foranstaltninger i henhold til artikel 1, stk. 1, i del I, og artikel 18 i del II af protokol 3 til aftalen om Tilsynsmyndigheden og Domstolen:

                                 —

                                 de gældende overgangsregler for kunstfiberindustrien, som defineret i bilag D, videreføres indtil 31. december 2006

                                 —

                                 for støttebeløb på over 5 mio. EUR, udtrykt i bruttosubventionsækvivalent, begrænses den maksimale støtteintensitet for regional investeringsstøtte i motorkøretøjsindustrien, som defineret i bilag C, der ydes som led i eksisterende støtteordninger, til 30 % af det tilsvarende regionale støtteloft

                     26A.9. (4)

                     EFTA-staterne opfordres til at give deres udtrykkelige samtykke til de foreslåede foranstaltninger inden for en frist, der angives i brevet til dem. Modtager Myndigheden ikke noget svar, vil den antage, at de pågældende EFTA-stater ikke kan tilslutte sig de foreslåede foranstaltninger.

         (1)  Disse ændringer svarer til Kommissionens meddelelse om ændring af de multisektorale rammebestemmelser for regionalstøtte til store investeringsprojekter (2002) med hensyn til opstilling af en liste over sektorer med strukturproblemer og forslag til foranstaltninger efter EF-traktatens artikel 88, stk. 1, angående motorkøretøjsindustrien og kunstfiberindustrien (EUT C 263 af 1.11.2003, s. 3).

         (2)  Rådets forordning (EØF) nr. 3696/93 af 29. oktober 1993 om den statistiske aktivitetstilknyttede produktklassifikation (CPA) for Det Europæiske Økonomiske Fællesskab (EFT L 342 af 31.12.1993, s. 1, senest ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 204/2002 (EFT L 36 af 6.2.2002, s. 1). Rådets forordning (EØF) nr. 3696/93 blev indarbejdet i EØS-aftalen ved Det Blandede EØS-udvalgs afgørelse nr. 7/94 af 21. marts 1994, EFT L 160 af 28.6.1994, som senest ændret ved Det Blandede EØS-udvalgs afgørelse nr. 110/2002, EFT L 298 af 31.10.2002 og EØS-tillægget nr. 54, jf. punkt 20b i bilag XXI til EØS-aftalen.

         (3)  Dette beløb kan i princippet fastsættes til 25 mio. EUR, men kan variere fra en sektor til en anden.

         (4)  Kommissionens forordning (EF) nr. 70/2001 af 12. januar 2001 om anvendelse af EF-traktatens artikel 87 og 88 på statsstøtte til små og mellemstore virksomheder (EFT L 10 af 13.1.2001, s. 33).

         (5)  EFT L 266 af 3.10.2002 og EØS-tillægget nr. 49, jf. punkt 1f i bilag XV til EØS-aftalen.

         (6)  Gruppefritagelsen for statsstøtte til små og mellemstore virksomheder.


				|

		52014PC0223

			Forslag til RÅDETS AFGØRELSE om fastlæggelse af den holdning, Den Europæiske Union skal indtage i Verdenshandelsorganisationens Almindelige Råd vedrørende Den Islamiske Republik Afghanistans tiltrædelse af WTO /* COM/2014/0223 final - 2014/0125 (NLE) */

			   	BEGRUNDELSE
I. INDLEDNING
Verdenshandelsorganisationen (WTO) og
Afghanistan er nået til det afsluttende stadie i en aftale om vilkårene for
Afghanistans tiltrædelse af organisationen. Dette sker efter 10 års
forhandlinger, som blev indledt i 2004, da Afghanistan indgav sin ansøgning om
tiltrædelse af WTO. Afghanistans anmodning om tiltrædelse er blevet behandlet i
overensstemmelse med de af WTO's Almindelige Råd fastsatte retningslinjer om de
mindst udviklede landes tiltrædelse, og Rådet skal nu i henhold til traktaten
om Den Europæiske Unions funktionsmåde træffe en afgørelse om godkendelse af
vilkårene for Afghanistans tiltrædelse, før Unionen formelt kan støtte denne i
WTO.
Et resumé af tiltrædelsesvilkårene er givet
nedenfor.
II. RESUMÉ AF VILKÅRENE FOR AFGHANISTANS
TILTRÆDELSE AF WTO (SEKTOR FOR SEKTOR)
Liste over forpligtelser
Varer (samlet)
Den endelige bundne sats (FBR) i
tiltrædelsesordningen for Afghanistan er i gennemsnit på 15,1 %.
Den bundne sats for landbrugsvarer er i
gennemsnit højere, nemlig 29,6 %, mod 8,8 % for industrivarer. De
højeste toldsatser er også højere inden for landbrug (højst 60-70 % for
visse landbrugsvarer mod højst 50 % for industrivarer).
Afghanistan skal indføre de bundne satser fra
tiltrædelsesdatoen, undtagen for importen af en håndfuld it-produkter såsom
elektroniske kredsløb og videokameraer (som under alle omstændigheder vil være
fuldt liberaliseret inden 2019).
Disse
gennemsnitlige toldniveauer er meget rimelige i betragtning af Afghanistans
status som mindst udviklet land og økonomiens begrænsede størrelse og dens
sårbarhed. Unionens hidtidige praksis over for mindst udviklede lande har været
at acceptere højere toldsatser end disse som rimelige for økonomier af
sammenlignelig størrelse. Dette efterlader følgende ubundne positioner på
listen:
–
41 toldpositioner for landbrugsvarer, for hvilke
handel betragtes som forbudt i Afghanistan (svinekød og svinekødsprodukter, øl,
vin og spiritus) samt
–
183 toldpositioner for industrivarer, svarende til
4,4 % af antallet af industrielle toldpositioner i fortegnelsen (i
overensstemmelse med de nyligt godkendte "retningslinjer for forhandling
af de mindst udviklede landes tiltrædelse af WTO", som tillader indtil
5 % ubundne industrielle toldpositioner).
Industrivarer
–
Den gennemsnitlige bundne sats for
ikke-landbrugsvarer er på 8,8 %.
–
De højeste gennemsnit på 30 % ses inden for
keramik, efterfulgt af gennemsnit på 15-20 % for møbler, glas og
tekstiler.
–
Det laveste gennemsnit, 0 %, som ses inden for
it-produkter (ITA), vil blive indført i 2019.
–
De højeste industrielle toldsatser er 50 %
(personbiler) efterfulgt af maksimale toldsatser på 30 % i inden for
keramik og diverse tekstilvarer.
–
De 183 ubundne toldpositioner for industrielle
varer udgøres af råvarer, tæpper, fodtøj og møbler.
Landbrugsvarer
–
Den gennemsnitlige bundne sats for landbrugsvarer
er på 29,6 %.
–
De højeste toldsatser inden for landbruget er på
70 % for visse frugtsafter og 60 % for en lang række landbrugsvarer
såsom lam og oksekød, grøntsager, frugt, nødder, tomater, kartofler, tobak og
mineralvand.
–
De 41 ubundne toldpositioner for landbrugsvarer
udgøres af varer, for hvilke handel betragtes som forbudt i Afghanistan
(svinekød og svinekødsprodukter, øl, vin og spiritus).
Eksportafgifter
Afghanistan har indgået standstill- og
reduktionstilsagn vedrørende eksportafgifter. Landet vil ikke indføre
eksportafgifter på varer, der for tiden ikke er underlagt en sådan told. Med
hensyn til de eksisterende afgifter, vil de maksimale satser, der er bundet til
kritiske råstoffer, blive reduceret i løbet af fem år fra tiltrædelsesdatoen.
Tjenesteydelser
Afghanistans liste over særlige forpligtelser
inden for tjenesteydelser er tilfredsstillende i betragtning af landets status
som mindst udviklet land. Afghanistan vil afgive tilsagn vedrørende
markedsadgang og national behandling inden for en lang række
tjenesteydelsessektorer såsom liberale tjenesteydelser, computertjenesteydelser
og andre forretningsrelaterede tjenesteydelser, kommunikationstjenesteydelser
(post- og kurertjenesteydelser og telekommunikation), bygge- og
anlægstjenesteydelser, distributionstjenesteydelser, private uddannelses-,
miljø- og finanstjenesteydelser (forsikring og bankvirksomhed),
hospitalstjenesteydelser, hotel- og restaurationstjenesteydelser og
transporttjenesteydelser (sø- og lufttransport samt støttetjenester).
Forpligtelser i henhold til
protokollen
WTO-medlemmerne søgte på
tiltrædelsesprocessens afsluttende multilaterale stadium sammen at sikre
grundlæggende kompatibilitet mellem Afghanistans erhvervslovgivning og
institutioner og WTO's regler og aftaler og at optage disse i
tiltrædelsesprotokollen og arbejdsgruppens rapport.
Der blev anmodet om overgangsperioder på en
række områder, hvoraf følgende er af særlig interesse for Unionen:
Anvendelse af interne afgifter på
importerede varer: En fast importafgift og en erhvervsindkomstskat,
der for tiden er gældende, vil først være i overensstemmelse med
WTO-forpligtelserne i 2020; de resterende interne afgifter på importerede varer
vil blive tilnærmet WTO's bestemmelser med virkning fra datoen for
tiltrædelsen.
Tekniske handelshindringer: Afghanistan vil fuldt ud gennemføre aftalen om tekniske
handelshindringer senest den 1. januar 2016. Arbejdsgruppens rapport indeholder
en handlingsplan.
Sundheds- og plantesundhedsforanstaltninger
(SPS): Afghanistan indrømmes en overgangsperiode frem
til den 1. januar 2018 med henblik på fuld gennemførelse af SPS-aftalen som
beskrevet i den handlingsplan, der indgår i arbejdsgruppens rapport.
Handelsrelaterede investeringsforanstaltninger
(TRIMS): Den fuldstændige gennemførelse af
TRIMS-aftalen får virkning fra den 31. december 2020, hvor krav om lokalt
indhold for varer under loven om carbonhydrider og loven om minedrift skal være
fjernet.
Handelsrelaterede intellektuelle ejendomsrettigheder
(TRIPS): Den fulde gennemførelse af TRIPS-aftalen får
virkning fra den 1. januar 2016 som fastlagt i en handlingsplan i
arbejdsgruppens rapport.
III. ANBEFALING
Ved fremlæggelsen af vilkårene for
Afghanistans tiltrædelse af WTO med henblik på Rådets godkendelse betragter
Kommissionen disse vilkår som en afbalanceret, men ambitiøs pakke af tilsagn om
markedsliberalisering, som både vil give Afghanistan og landets handelspartnere
i WTO betydelige fordele.
2014/0125 (NLE)
Forslag til
RÅDETS AFGØRELSE
om fastlæggelse af den holdning, Den
Europæiske Union skal indtage i Verdenshandelsorganisationens Almindelige Råd
vedrørende Den Islamiske Republik Afghanistans tiltrædelse af WTO
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
under henvisning til traktaten om Den
Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 91, artikel 100, stk. 2, og
artikel 207, stk. 4, første afsnit, sammenholdt med artikel 218, stk. 9,
under henvisning til forslag fra
Europa-Kommissionen, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)       Den 21. november 2001 ansøgte
Den Islamiske Republik Afghanistans regering om tiltrædelse af
Marrakeshoverenskomsten om oprettelse af Verdenshandelsorganisationen (WTO) i
henhold til artikel XII i overenskomsten.
(2)       En arbejdsgruppe vedrørende
Den Islamiske Republik Afghanistans tiltrædelse blev nedsat den 13. december
2004 med den opgave at nå til enighed om tiltrædelsesvilkår, der er acceptable
for Den Islamiske Republik Afghanistan og alle WTO's medlemmer.
(3)       Kommissionen har på Unionens
vegne ført forhandlinger om en omfattende række tilsagn fra Den Islamiske
Republik Afghanistans side om markedsadgang, som opfylder Unionens ønsker.
(4)       Disse tilsagn indgår nu i
protokollen om Den Islamiske Republik Afghanistans tiltrædelse af WTO.
(5)       Tiltrædelsen af WTO ventes at
yde et positivt og varigt bidrag til processen med økonomisk reform og
bæredygtig udvikling i Den Islamiske Republik Afghanistan.
(6)       Tiltrædelsesprotokollen bør
derfor godkendes.
(7)       Artikel XII i overenskomsten
om oprettelse af WTO indeholder en bestemmelse om, at tiltrædelsesvilkårene
aftales mellem det tiltrædende medlem og WTO, og at WTO's Ministerkonference
godkender tiltrædelsesvilkårene på WTO's vegne. Artikel IV.2 i overenskomsten
om oprettelse af WTO foreskriver, at ministerkonferencens hverv i perioderne
mellem samlingerne skal varetages af Det Almindelige Råd.
(8)       Det er derfor nødvendigt at
fastlægge den holdning, som Unionen skal indtage i WTO's Almindelige Råd
vedrørende Den Islamiske Republik Afghanistans tiltrædelse af WTO —
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
Artikel 1
Den holdning, Den Europæiske Union skal
indtage i Det Almindelige Råd under WTO vedrørende Den Islamiske Republik
Afghanistans tiltrædelse af WTO, er at godkende tiltrædelsen.
Artikel 2
Denne afgørelse træder i kraft på dagen for vedtagelsen.
Udfærdiget i Bruxelles, den […].
                                                                       På
Rådets vegne
                                                                       Formand