title: EFTA-Tilsynsmyndighedens beslutning nr. 472/09/KOL af 25. november 2009 om ændring for 75. gang af de proceduremæssige og materielle regler for statsstøtte ved at indføje et nyt kapitel om genoprettelse af rentabiliteten i finanssektoren under den nuværende krise og vurdering af omstruktureringsforanstaltninger på grundlag af statsstøttereglerne

text:
               10.11.2011

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 292/12

         EFTA-TILSYNSMYNDIGHEDENS BESLUTNING
   Nr. 472/09/KOL
   af 25. november 2009
   om ændring for 75. gang af de proceduremæssige og materielle regler for statsstøtte ved at indføje et nyt kapitel om genoprettelse af rentabiliteten i finanssektoren under den nuværende krise og vurdering af omstruktureringsforanstaltninger på grundlag af statsstøttereglerne
   EFTA-TILSYNSMYNDIGHEDEN HAR (1) —
   UNDER HENVISNING til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (2), særlig artikel 61 til 63 og protokol 26,
   UNDER HENVISNING til aftalen mellem EFTA-staterne om oprettelse af en tilsynsmyndighed og en domstol (3), særlig artikel 24 og artikel 5, stk. 2, litra b), og
   ud fra følgende betragtninger:
   I henhold til artikel 24 i aftalen om Tilsynsmyndigheden og Domstolen skal Tilsynsmyndigheden sætte EØS-aftalens bestemmelser om statsstøtte i kraft.
   Tilsynsmyndigheden skal i henhold til artikel 5, stk. 2, litra b), i aftalen om Tilsynsmyndigheden og Domstolen udstede meddelelser og retningslinjer for sager, der er omhandlet i EØS-aftalen, hvis det er udtrykkeligt fastsat i denne aftale eller i aftalen om Tilsynsmyndigheden og Domstolen, eller hvis tilsynsmyndigheden finder det nødvendigt.
   Tilsynsmyndigheden vedtog den 19. januar 1994 proceduremæssige og materielle regler for statsstøtte (4).
   Den 14. august 2009 vedtog Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber en meddelelse om genoprettelse af rentabiliteten i finanssektoren under den nuværende krise og vurdering af omstruktureringsforanstaltninger på grundlag af statsstøttereglerne (5).
   Meddelelsen er også relevant for Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde.
   Der skal sikres en ensartet anvendelse af statsstøttereglerne i hele Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde.
   Ifølge punkt II under overskriften »GENERELT« i slutningen af bilag XV til EØS-aftalen skal Tilsynsmyndigheden efter høring af Europa-Kommissionen vedtage retsakter, der svarer til dem, som Europa-Kommissionen vedtager.
   Tilsynsmyndigheden har konsulteret Europa-Kommissionen og EFTA-staterne om emnet ved brev af 20. oktober 2009 (referencenr. 534132, 534133 og 534134) —
   TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   Rammebestemmelserne for statsstøtte ændres ved, at der tilføjes et nyt kapitel om genoprettelse af rentabiliteten i finanssektoren under den nuværende krise og vurdering af omstruktureringsforanstaltninger på grundlag af statsstøttereglerne. Det nye kapitel findes i bilaget til denne afgørelse.
   Artikel 2
   Kun den engelske udgave er autentisk.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 25. november 2009.

            På EFTA-Tilsynsmyndighedens vegne

         Per SANDERUD

            Formand

         Kurt JÄGER

            Medlem af Kollegiet

      (1)  I det følgende benævnt »Tilsynsmyndigheden«.

      (2)  I det følgende benævnt »EØS-aftalen«.

      (3)  I det følgende benævnt »aftalen om Tilsynsmyndigheden og Domstolen«.

      (4)  Retningslinjer for anvendelse og fortolkning af artikel 61 og 62 i EØS-aftalen og artikel 1 i protokol 3 til aftalen om Tilsynsmyndigheden og Domstolen vedtaget og udstedt af Tilsynsmyndigheden den 19. januar 1994, offentliggjort i EFT L 231 af 3.9.1994, s. 1, og EØS-tillæg nr. 32 af 3.9.1994, s. 1. I det følgende benævnt »retningslinjerne for statsstøtte«. Der findes en opdateret version af retningslinjerne for statsstøtte på Tilsynsmyndighedens websted: http://www.eftasurv.int/state-aid/legal-framework/state-aid-guidelines/

      (5)  Offentliggjort i EUT C 195 af 19.8.2009, s. 9.

      BILAG

         KAPITEL OM GENOPRETTELSE AF RENTABILITETEN I FINANSSEKTOREN UNDER DEN NUVÆRENDE KRISE OG VURDERING AF OMSTRUKTURERINGSFORANSTALTNINGER PÅ GRUNDLAG AF STATSSTØTTEREGLERNE
          (1)

      1.   Indledning

                  1.

                  At få genoprettet tilliden og bragt finansmarkedet til at fungere igen er en absolut forudsætning for at komme ud af den nuværende finansielle og økonomiske krise (2). EFTA-Tilsynsmyndigheden (herefter »Tilsynsmyndigheden«) bemærker, at i betragtning af krisens systemiske karakter og de snævre forbindelser i finanssektoren er der på fællesskabsplan truffet en række foranstaltninger med det formål at genoprette tilliden til det finansielle system, beskytte det indre marked og sikre långivningen til erhvervslivet (3).

                  2.

                  Tilsynsmyndigheden er enig i, at disse initiativer skal følges op med en indsats i de enkelte pengeinstitutter for at sætte dem i stand til at modstå den nuværende krise og genoprette den langsigtede rentabilitet uden at være afhængige af statsstøtte, således at de kan varetage deres udlånsfunktion på et mere sundt grundlag. På fællesskabsplan er Kommissionen allerede i færd med at behandle en række statsstøttesager, hvor EU-medlemsstater har ydet støtte for at undgå likviditets-, solvens- eller långivningsproblemer. Tilsynsmyndigheden har opstillet retningslinjer i tre på hinanden følgende kapitler i sine retningslinjer for udformning og gennemførelse af statsstøtte til banker (4). I disse kapitler erkendes det, at det på baggrund af krisens alvor var berettiget at yde støtte, der kan anses for forenelig med EØS-aftalen i henhold til EØS-aftalens artikel 61, stk. 3, litra b), ligesom kapitlerne udgør en ramme, der skal sikre sammenhængen i de foranstaltninger, EFTA-staterne træffer i form af statsgarantier, rekapitaliseringer og ordninger for værdiforringede aktiver. Disse regler skal først og fremmest sikre, at de hjælpepakker, der iværksættes, i fuldt omfang når de tilsigtede mål — nemlig finansiel stabilitet og opretholdelse af kreditstrømmene — samtidig med at de også sikrer ens spilleregler i konkurrencen mellem banker (5) i forskellige EØS-stater såvel som mellem banker, der modtager offentlig støtte, og dem, der ikke gør, således at man undgår et skadeligt statsstøttekapløb, begrænser »moral hazard«-problemerne og sikrer konkurrencedygtighed og effektivitet for banker i EØS på både EØS-markederne og de internationale markeder.

                  3.

                  Statsstøttereglerne er et middel til at sikre sammenhængen i de foranstaltninger, som træffes af de EFTA-stater, der har besluttet sig til at handle. Men beslutningen om, hvorvidt der skal afsættes offentlige midler, f.eks. til at frigøre bankerne for deres værdiforringede aktiver, ligger imidlertid stadigvæk hos EFTA-staterne. I nogle tilfælde vil et pengeinstitut være i stand til at klare den nuværende krise uden større tilpasninger eller yderligere støtte. I andre tilfælde kan der være behov for statsstøtte i form af garantier, rekapitalisering eller ordninger for værdiforringede aktiver.

                  4.

                  Har et pengeinstitut modtaget statsstøtte, bør EFTA-staten fremlægge en rentabilitetsplan eller en mere gennemgribende omstruktureringsplan, som kan bekræfte eller genoprette den enkelte banks langsigtede rentabilitet uden behov for statsstøtte. Der er allerede opstillet kriterier for, under hvilke omstændigheder der måske er behov for en mere gennemgribende omstrukturering af en bank, og hvornår det er nødvendigt, at der træffes foranstaltninger for at imødegå de konkurrencefordrejninger, støtten kan give anledning til (6). Nærværende kapitel ændrer intet ved disse kriterier. Det supplerer dem med det formål at øge forudsigeligheden og sikre en sammenhængende tilgang ved at forklare, hvordan Tilsynsmyndigheden på grundlag af EØS-aftalens artikel 61, stk. 3, litra b), vil vurdere den omstruktureringsstøtte (7), EFTA-staterne yder til pengeinstitutter, under den nuværende systemiske krise.

                  5.

                  I retningslinjerne for statsstøtte til banker, retningslinjerne for rekapitalisering og retningslinjerne for værdiforringede aktiver blev der henvist til de grundlæggende principper, der er fastsat i retningslinjerne for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder (8). Ifølge disse principper kræves det først og fremmest, at omstruktureringsstøtten fører til genoprettelse af virksomhedens levedygtighed på længere sigt uden statsstøtte. Det kræves også, at omstruktureringsstøtte så vidt muligt ledsages af en passende byrdefordeling og af foranstaltninger, som mest muligt kan mindske konkurrencefordrejninger, der på længere sigt ville svække det relevante markeds struktur og funktion betydeligt.

                  6.

                  Ved anvendelsen af disse principper bør hensynet til det indre markeds integritet og udviklingen i hele banksektoren i EØS stå i centrum for overvejelserne, og fragmentering og markedsopdeling må undgås. Når den aktuelle krise er overvundet, bør bankerne i EØS i kraft af det indre marked i finanssektoren i EØS stå i en stærk global position. Tilsynsmyndigheden understreger også på ny behovet for at forudse og håndtere ændringer på en samfundsmæssigt ansvarlig måde og betoner nødvendigheden af at overholde den nationale lovgivning, der er vedtaget til gennemførelse af fællesskabsdirektiverne om information og høring af arbejdstagerne, som finder anvendelse under sådanne omstændigheder.

                  7.

                  I dette kapitel forklares, hvordan Tilsynsmyndigheden vil undersøge støtte til omstrukturering af banker under den nuværende krise under hensyntagen til behovet for at afpasse sin hidtidige praksis efter krisens karakter og globale omfang, banksektorens systemiske rolle for hele økonomien og de systemiske virkninger, der kan opstå, når det er nødvendigt at omstrukturere flere banker inden for samme periode:

                              —

                              Omstruktureringsplanen skal indeholde en grundig diagnose af bankens problemer. For at der kan opstilles bæredygtige strategier for en genoprettelse af rentabiliteten, vil bankerne derfor skulle stressteste deres virksomhed. Dette første skridt på vejen til en genoprettelse af rentabiliteten bør baseres på fælles parametre, som i videst muligt omfang bygger på hensigtsmæssige metodologier aftalt på EØS-plan. Bankerne vil også skulle give oplysninger om deres værdiforringede aktiver (9).

                              —

                              Da det overordnede mål er at opnå finansiel stabilitet, og da der generelt fortsat er dystre udsigter for økonomien i hele EØS, vil der blive lagt særlig vægt på udarbejdelse af en omstruktureringsplan, og især på, at den tidsmæssige planlægning af de forskellige skridt til dens gennemførelse er tilstrækkeligt fleksibel og realistisk. Hvis det på grund af markedsforholdene ikke er umiddelbart muligt at gennemføre strukturforanstaltningerne, bør det overvejes i mellemtiden at iværksætte egnede adfærdsrelaterede foranstaltninger.

                              —

                              Tilsynsmyndigheden vil anvende det grundlæggende princip om en passende byrdefordeling mellem EFTA-staterne og de støttemodtagende banker under hensyntagen til situationen i finanssektoren som helhed. Hvis det på grund af markedsforholdene på redningstidspunktet ikke umiddelbart er muligt at sikre en passende byrdefordeling, skal det ske på et senere stadium i gennemførelsen af omstruktureringsplanen.

                              —

                              De foranstaltninger, som en støttemodtagende bank træffer for at begrænse konkurrencefordrejninger i samme EFTA-stat eller andre EØS-stater, bør udformes på en sådan måde, at de negative virkninger for andre banker begrænses, samtidig med at der tages hensyn til, at den nuværende krises systemiske karakter har krævet meget omfattende statslige indgreb i sektoren.

                              —

                              Der bør fortsat være mulighed for ydelse af yderligere støtte i omstruktureringsperioden, hvis det kan retfærdiggøres ud fra hensyn til den finansielle stabilitet. Enhver yderligere støtte bør være begrænset til det minimum, der er nødvendigt for at sikre rentabiliteten.

                  8.

                  Afsnit 2 i dette kapitel gælder kun i de tilfælde, hvor EFTA-staten skal anmelde en omstruktureringsplan (10). De principper, der ligger til grund for afsnit 2, anvendes analogt i tilfælde, hvor EFTA-staten ikke er formelt forpligtet til at anmelde en omstruktureringsplan, men ikke desto mindre skal dokumentere den støttemodtagende banks rentabilitet (11). I sidstnævnte tilfælde vil Tilsynsmyndigheden normalt kræve mindre detaljerede oplysninger, medmindre der foreligger tvivlsspørgsmål (12). I tvivlstilfælde vil Tilsynsmyndigheden især forlange dokumentation for fyldestgørende stresstestning i overensstemmelse med punkt 13 nedenfor og for den kompetente nationale myndigheds validering af stresstestens resultater. Afsnit 3, 4 og 5 gælder kun i de tilfælde, hvor EFTA-staten skal anmelde en omstruktureringsplan. Afsnit 6 omhandler dette kapitels tidsmæssige gyldighed og gælder både i de tilfælde, hvor EFTA-staterne skal anmelde en plan for omstrukturering af støttemodtageren, og hvor EFTA-staterne kun skal dokumentere støttemodtagernes rentabilitet.

            2.   Genoprettelse af den langsigtede rentabilitet

                  9.

                  Hvis en medlemsstat på grundlag af Tilsynsmyndighedens tidligere retningslinjer eller beslutninger er forpligtet til at fremlægge en omstruktureringsplan (13), bør denne plan være omfattende, detaljeret og baseret på et sammenhængende koncept. Den bør påvise, hvordan banken hurtigst muligt vil genoprette sin langsigtede rentabilitet uden statsstøtte (14). Enhver anmeldelse af en omstruktureringsplan bør indeholde en sammenligning med alternative løsninger, herunder en opsplitning af banken eller en anden banks overtagelse af den, for at sætte Tilsynsmyndigheden i stand til at vurdere (15), om der findes mere markedsorienterede, mindre bekostelige eller mindre konkurrencefordrejende måder at gøre det på, som samtidig tilgodeser målet om finansiel stabilitet. Hvis en banks rentabilitet ikke genoprettes, bør det af omstruktureringsplanen fremgå, hvordan den kan afvikles på en velordnet måde.

                  10.

                  Omstruktureringsplanen bør identificere årsagerne til bankens vanskeligheder og bankens egne svagheder og vise, hvordan de foreslåede omstruktureringsforanstaltninger kan afhjælpe bankens problemer.

                  11.

                  Omstruktureringsplanen bør indeholde oplysninger om den støttemodtagende banks forretningsmodel, herunder især dens organisationsstruktur, finansiering (med dokumentation for den kort- og langfristede finansieringsstrukturs bæredygtighed (16), corporate governance (med dokumentation for, hvordan interessekonflikter forebygges, samt nødvendige ledelsesændringer (17), risikostyring (herunder oplysninger om værdiforringede aktiver og hensættelser til tab på forventede nødlidende aktiver) og forvaltning af aktiver og passiver, likviditetsgenerering (som bør nå op på et tilstrækkeligt højt niveau uden statsstøtte), forpligtelser uden for balancen (med dokumentation for deres bæredygtighed og konsolidering, når banken har en betydelig eksponering (18), gearing, nuværende og fremtidigt kapitalgrundlag i overensstemmelse med gældende tilsynsregler (baseret på en forsigtig vurdering og tilstrækkelige henlæggelser) samt aflønnings- og incitamentstruktur (19) (med dokumentation for, hvordan denne struktur fremmer bankens langsigtede rentabilitet).

                  12.

                  Rentabiliteten af hver forretningsaktivitet og hvert profitcenter bør analyseres med den nødvendige opdeling. Genoprettelsen af bankens rentabilitet bør hovedsageligt være en følge af interne foranstaltninger. Den kan baseres på eksterne faktorer såsom udsving i priser og efterspørgsel, som banken ikke har større indflydelse på, men kun hvis de forventninger til markedsudviklingen, der lægges til grund, er almindeligt anerkendte. En omstrukturering forudsætter en opgivelse af de aktiviteter, som på mellemlangt sigt fortsat vil være tabsgivende af strukturbestemte årsager.

                  13.

                  Den langsigtede rentabilitet er genoprettet, når banken er i stand til at dække alle sine omkostninger, inklusive afskrivninger og finansielle omkostninger, og sikre et passende afkast på egenkapitalen under hensyntagen til bankens risikoprofil. Efter omstruktureringen bør banken være i stand til på egen hånd at konkurrere om at tiltrække kapital på markedspladsen i overensstemmelse med de relevante tilsynskrav. De forventede resultater af den planlagte omstrukturering skal kunne påvises både i et basisscenarie og i forskellige »stressscenarier«. Omstruktureringsplanerne skal derfor bl.a. også tage hensyn til den aktuelle situation og fremtidsudsigterne på de finansielle markeder, såvel på grundlag af basisscenariet som det værst tænkelige scenarie. Stresstesterne bør omfatte flere scenarier, herunder en kombination af stressbegivenheder og en længerevarende global recession. De antagelser, der lægges til grund, bør sammenlignes med hensigtsmæssige benchmarks for hele sektoren, der er tilpasset efter udviklingen i den aktuelle krise på de finansielle markeder. Planen bør indeholde foranstaltninger til imødegåelse af de eventuelle problemer, som stresstestningen afdækkede. Stresstestningen bør i videst muligt omfang være baseret på fælles parametre, der er aftalt på fællesskabsplan (som f.eks. en metodologi udviklet af Det Europæiske Banktilsynsudvalg) og i det fornødne omfang tilpasset de specifikke forhold i de enkelte lande og de enkelte banker.

                  14.

                  Under den nuværende krise er de rekapitaliseringer, regeringerne har foretaget i banker, foregået på vilkår, som primært har været baseret på målet om at sikre finansiel stabilitet snarere end på et afkast, som ville have været acceptabelt for en privat investor. Langsigtet rentabilitet kræver derfor, at enhver statsstøtte, der er ydet, enten tilbagebetales inden for et bestemt tidsrum, således som det blev forudset på tidspunktet for støttens ydelse, eller at den forrentes på normale markedsvilkår, således at det sikres, at enhver yderligere statsstøtte ophører. Da EØS-aftalen er neutral med hensyn til ejendomsret, finder statsstøttereglerne anvendelse, uanset om en bank er privat eller offentligt ejet.

                  15.

                  Omstruktureringsperioden bør være så kort som muligt, således at rentabiliteten hurtigt kan genoprettes, men Tilsynsmyndigheden vil tage hensyn til de aktuelle kriseforhold og vil derfor kunne tillade, at nogle af strukturforanstaltningerne gennemføres over en længere tidshorisont end normalt, især når det drejer sig om at undgå, at markederne bliver sat under pres på grund af brandudsalg (20). Omstruktureringen bør dog gennemføres så hurtigt, som det er muligt, og for at være effektiv og muliggøre en troværdig genoprettelse af den omstrukturerede banks rentabilitet bør den ikke vare længere end fem år (21).

                  16.

                  Hvis der i omstruktureringsperioden bliver behov for yderligere statsstøtte, som ikke oprindeligt var forudset i omstruktureringsplanen, for at genoprette rentabiliteten, vil det kræve en individuel forhåndsanmeldelse, og der vil blive taget hensyn til sådan eventuel yderligere støtte i Tilsynsmyndighedens endelige beslutning.

         Genoprettelse af rentabiliteten gennem salg af en bank

                  17.

                  At en nødlidende bank sælges til et andet pengeinstitut, kan bidrage til at genoprette dens langsigtede rentabilitet, hvis køberen er rentabel og magter at overtage den nødlidende bank, og det kan hjælpe med til at genoprette tilliden på markedet. Det kan også bidrage til konsolideringen af finanssektoren. Køberen bør derfor godtgøre, at den integrerede enhed vil være rentabel. Også i tilfælde af et sådant salg vil kravene til rentabilitet, eget bidrag og begrænsning af konkurrencefordrejningerne skulle overholdes.

                  18.

                  Der bør generelt sikres en gennemsigtig, objektiv, ubetinget og ikke-diskriminerende salgsproces med fuld konkurrence, så alle potentielle bydende stilles lige (22).

                  19.

                  Med forbehold af de fusionskontrolregler, som et sådant salg eventuelt vil være underlagt, og selv om det anerkendes, at salg af en støttemodtagende nødlidende bank til en konkurrent både kan bidrage til at genoprette den langsigtede rentabilitet og fremme konsolideringen i finanssektoren, bør et sådant salg desuden ikke tillades, hvis det umiddelbart må antages at føre til en betydelig hindring af den effektive konkurrence, medmindre der i forbindelse med ydelsen af støtte er truffet ledsageforanstaltninger til imødegåelse af konkurrencefordrejninger.

                  20.

                  Salg af en bank kan også være forbundet med statsstøtte til køberen og/eller det solgte forretningsområde (23). Hvis salget sker efter et åbent og ubetinget udbud i fuld konkurrence, og aktiverne går til den højstbydende, anses salgsprisen for at svare til markedsprisen, og det kan derfor udelukkes, at der skulle være tale om statsstøtte til køberen (24). En negativ salgspris (eller finansiel støtte ydet som kompensation for en sådan negativ salgspris) kan undtagelsesvis accepteres som et salg, der ikke er forbundet med statsstøtte, hvis en likvidation ville have været forbundet med større omkostninger for sælgeren (25). Ved beregning af omkostningerne ved en likvidation i en sådan situation vil Tilsynsmyndigheden kun tage hensyn til de forpligtelser, som en markedsøkonomisk investor ville have påtaget sig (26). Dette udelukker forpligtelser affødt af statsstøtte (27).

                  21.

                  En velordnet afvikling eller bortauktionering af en nødlidende bank bør altid overvejes, hvis bankens langsigtede rentabilitet ikke kan genoprettes på troværdig vis. Regeringerne bør tilskynde til, at urentable aktører forsvinder fra markedet, og samtidig sørge for, at deres udtræden fra markedet af hensyn til den finansielle stabilitet sker inden for en passende tidsramme. Hvordan en sådan velordnet afvikling bør foregå, er fastlagt i retningslinjerne for statsstøtte til banker (28). Overtagelse af en nødlidende banks »gode« aktiver og passiver kan også være en mulighed for en sund bank, da det kunne være en omkostningseffektiv måde, hvorpå den kan udvide sin indlånsmasse og opbygge gode forhold til solide låntagere. Desuden kan etablering af en autonom »god bank« med kombination af en eksisterende banks »gode« aktiver og passiver også være en acceptabel måde at genoprette rentabiliteten på, forudsat at denne nye bank ikke er i stand til at fordreje konkurrencen uforholdsmæssigt.

            3.   Støttemodtagerens eget bidrag (byrdefordeling)

                  22.

                  For at begrænse konkurrencefordrejninger og undgå problemer med »moral hazard« bør støtten begrænses til det nødvendige minimum, og støttemodtageren bør selv yde et passende bidrag til omstruktureringsomkostningerne. Banken og dens kapitalindskydere bør i så udstrakt grad som muligt bidrage til omstruktureringen med deres egne midler. Det er nødvendigt for at sikre, at reddede banker kommer til at bære en rimelig del af ansvaret for konsekvenserne af deres tidligere adfærd, og for at skabe passende incitamenter for deres fremtidige adfærd.

         Begrænsning af omstruktureringsomkostningerne

                  23.

                  Omstruktureringsstøtte bør være begrænset til kun at dække de omkostninger, som er nødvendige for at genoprette rentabiliteten. Det betyder, at der ikke bør stilles offentlige midler til rådighed for en virksomhed, som kunne anvendes til at finansiere markedsfordrejende aktiviteter, der ikke er knyttet til omstruktureringsprocessen. F.eks. må overtagelse af aktier i andre virksomheder eller nye investeringer ikke finansieres ved hjælp af statsstøtte, medmindre dette er afgørende nødvendigt for genoprettelse af virksomhedens rentabilitet (29).

         Begrænsning af støttebeløbet, betydeligt eget bidrag

                  24.

                  For at sikre, at støttebeløbet er begrænset til det nødvendige minimum, bør bankerne først bruge deres egne ressourcer til at finansiere omstruktureringen. Det kan f.eks. indebære salg af aktiver. Den statslige støtte bør ydes på vilkår, der sikrer en passende byrdefordeling af omkostningerne (30). Det indebærer, at omkostningerne i forbindelse med omstruktureringen ikke blot bæres af staten, men også af dem, der har investeret i banken, ved at absorbere tab med disponibel kapital og ved at betale et passende vederlag for statens støtte (31). Det er imidlertid Tilsynsmyndighedens opfattelse, at det på baggrund af den nuværende systemiske krise ikke er hensigtsmæssigt på forhånd at fastsatte bestemte tærskler for denne byrdefordeling, eftersom formålet er at lette adgangen til privat kapital og en tilbagevenden til normale markedsvilkår.

                  25.

                  Såfremt der af hensyn til den finansielle stabilitet undtagelsesvis åbnes mulighed for at fravige en på forhånd fastlagt passende byrdefordeling i redningsfasen, skal der kompenseres herfor i form af et yderligere bidrag på et senere stadium i omstruktureringen, f.eks. i form af tilbagebetalingsklausuler (claw-back) og/eller mere vidtgående omstrukturering, omfattende yderligere foranstaltninger til begrænsning af konkurrencefordrejninger (32).

                  26.

                  Bankerne bør være i stand til at forrente kapitalen, bl.a. i form af dividender og kuponer på udestående efterstillet gæld, på grundlag af det overskud, de indtjener ved deres aktiviteter. Bankerne bør imidlertid ikke anvende statsstøtte til at forrente egenkapitalen (stamkapital og efterstillet gæld), hvis dens aktiviteter ikke giver et tilstrækkeligt stort overskud. I en omstruktureringssammenhæng er det derfor principielt ikke foreneligt med målsætningen om byrdefordeling, at støttemodtagende banker foretager en diskretionær udligning af tab (f.eks. ved frigørelse af reserver eller nedbringelse af stamkapitalen) for at sikre udbetaling af dividende og kuponer på udestående efterstillet gæld (33). Dette bør afvejes med behovet for at sikre bankens refinansieringskapacitet og exitincitamenter (34). For at fremme en støttemodtagende banks refinansiering vil Tilsynsmyndigheden kunne se positivt på kuponudbetalinger på nyudstedte hybride kapitalinstrumenter, der rangerer højere i prioritetsrækkefølgen end eksisterende efterstillet gæld. Under alle omstændigheder bør bankerne normalt ikke kunne købe deres egne aktier i omstruktureringsfasen.

                  27.

                  Ydelse af yderligere støtte i omstruktureringsperioden bør forblive en mulighed, hvis det kan begrundes ud fra hensynet til den finansielle stabilitet. Enhver yderligere støtte bør være begrænset til det minimum, der er nødvendigt for at sikre rentabiliteten.

            4.   Begrænsning af konkurrencefordrejninger og sikring af en konkurrencedygtig banksektor

         Former for konkurrencefordrejninger

                  28.

                  Statsstøtte kan bidrage til at sikre den finansielle stabilitet under en systemisk krise og have positive afsmitningseffekter i en større sammenhæng, men statsstøtte kan imidlertid også skabe konkurrencefordrejninger på forskellige måder. Når bankerne konkurrerer på produkter og ydelser, vil de af dem, der har akkumuleret alt for store risici og/eller bygger på uholdbare forretningsmodeller, i sidste ende miste markedsandele og i givet fald blive nødt til at trække sig ud af markedet, mens mere effektive konkurrenter kan ekspandere eller gå ind på de pågældende markeder. Statsstøtte bevirker, at de konkurrencefordrejninger, der tidligere blev skabt ved overdreven risikotagning og uholdbare forretningsmodeller, bliver ved med at bestå, fordi den på kunstig vis understøtter den støttemodtagende banks markedsstyrke. På denne måde kan støtten skabe en moral hazard for støttemodtagerne, samtidig med at den svækker de incitamenter, som banker, der ikke modtager støtte, har til at konkurrere, investere og innovere. Endelig kan statsstøtte underminere det indre marked ved at vælte en urimelig del af byrden ved strukturtilpasning og de medfølgende sociale og økonomiske problemer over på andre EFTA-stater, samtidig med at den skaber adgangsbarrierer og underminerer incitamenterne til at gå ind i grænseoverskridende aktiviteter.

                  29.

                  Under en systemisk krise er sikring af den finansielle stabilitet fortsat det overordnede mål for støtte til finanssektoren, men sikring af systemisk stabilitet på kort sigt bør ikke på længere sigt føre til mere ulige konkurrencevilkår og mindre konkurrenceprægede markeder. I denne sammenhæng spiller foranstaltninger til at begrænse konkurrencefordrejninger affødt af statsstøtte en meget vigtig rolle, bl.a. af følgende grunde: For det første er bankerne i hele EØS blevet ramt af krisen i meget forskellig grad, og statsstøtte til at redde og omstrukturere nødlidende banker kan skade de banker, der er forblevet fundamentalt sunde, hvilket også kan få negative virkninger for den finansielle stabilitet. I en situation med finansiel, økonomisk og budgetmæssig krise bliver forskellene mellem EFTA-staterne med hensyn til størrelsen af de midler, staten kan skyde ind, endnu mere udtalte, hvilket kan få negative konsekvenser for de lige konkurrencevilkår i det indre marked. For det andet vil statslige indgreb under den nuværende økonomiske krise i sagens natur have en tendens til at fokusere på nationale markeder og indebærer derfor en alvorlig risiko for, at man forskanser sig bag de nationale grænser, og for en fragmentering af det indre marked. Ved vurderingen af støttemodtagernes markedstilstedeværelse må der lægges vægt på at sikre en effektiv konkurrence og forhindre markedsstyrke, adgangsbarrierer og bortfald af incitamenterne til grænseoverskridende aktiviteter til skade for virksomheder og forbrugere i EØS. For det tredje vil omfanget af den statslige indgriben, der er behov for af hensyn til den finansielle stabilitet, og de muligvis begrænsede muligheder for at sikre en normal byrdefordeling, ikke kunne undgå at skabe endnu større moral hazard, som der skal korrigeres for, således at det sikres, at der ikke i fremtiden bliver tale om skævvridende incitamenter og overdreven risikofyldt adfærd, og for at bane vej for en hurtig tilbagevenden til normale markedsvilkår uden statsstøtte.

         Anvendelse af effektive og nøje afpassede foranstaltninger til begrænsning af konkurrencefordrejningerne

                  30.

                  De foranstaltninger, der træffes for at begrænse konkurrencefordrejninger, bør være skræddersyede til at fjerne de fordrejninger, der vil opstå på det marked, hvor den støttemodtagende bank vil operere, når den har fået genoprettet sin rentabilitet efter omstruktureringen, samtidig med at de bør være baseret på en fælles politik og fælles principper. Udgangspunktet for Tilsynsmyndighedens vurdering af behovet for sådanne foranstaltninger vil være størrelsen, rækkevidden og omfanget af de aktiviteter, som den pågældende bank vil have efter gennemførelsen af en troværdig omstruktureringsplan i overensstemmelse med afsnit 2 i dette kapitel. Alt efter konkurrencefordrejningens art kan der blive tale om foranstaltninger på aktivsiden eller på passivsiden (35). Disse foranstaltningers art og form vil afhænge af to kriterier: for det første støttebeløbets størrelse og de vilkår og omstændigheder, hvorunder støtten er ydet, og for det andet forholdene på det marked eller de markeder, hvor den modtagende bank vil operere.

                  31.

                  Med hensyn til det første kriterium kan de foranstaltninger, der træffes for at begrænse konkurrencefordrejningerne, variere betydeligt alt efter støttebeløbets størrelse samt graden af byrdefordeling og den pris, der betales. I denne forbindelse vil statsstøtten blive vurderet både absolut (modtaget kapitalindskud, støtteelement i garantier og overtagelse af værdiforringede aktiver) og i forhold til bankens risikovægtede aktiver. Tilsynsmyndigheden vil se på det samlede støttebeløb, der er ydet til støttemodtagerne, inklusive enhver form for redningsstøtte. På samme måde vil Tilsynsmyndigheden tage hensyn til omfanget af støttemodtagerens eget bidrag og byrdefordelingen i omstruktureringsperioden. Generelt vil der være færre negative konsekvenser som følge af moral hazard-problemer, hvor der er tale om en højere grad af byrdefordeling og et større egetbidrag. Det mindsker behovet for yderligere foranstaltninger (36).

                  32.

                  Med hensyn til det andet kriterium vil Tilsynsmyndigheden analysere støttens sandsynlige virkninger på de markeder, hvor den støttemodtagende bank kommer til at operere efter omstruktureringen. Den vil først og fremmest se på, hvilken størrelse og relative betydning banken vil få på sit marked eller sine markeder, når dens rentabilitet er blevet genoprettet. Hvis banken efter omstruktureringen kun får en ubetydelig markedstilstedeværelse, er det mindre sandsynligt, at der bliver behov for yderligere betingelser i form af frasalg eller adfærdsmæssige tilsagn. De foranstaltninger, der skal træffes, vil blive afpasset efter de forhold, der gør sig gældende på markedet (37), for at sikre, at den effektive konkurrence bevares. På nogle områder kan frasalg få negative følger og er måske ikke nødvendige for at nå det ønskede resultat, og i så fald kan begrænsninger i den organiske vækst være at foretrække frem for frasalg. På andre områder, især på nationale markeder med høje adgangsbarrierer, kan frasalg være en nødvendighed for at skabe adgang eller ekspansionsmuligheder for konkurrenter. Foranstaltninger til begrænsning af konkurrencefordrejningerne bør ikke forringe udsigterne til, at banken kan få genoprettet sin rentabilitet.

                  33.

                  Endelig vil Tilsynsmyndigheden være opmærksom på risikoen for, at omstruktureringsforanstaltninger kommer til at underminere det indre marked, og den vil se positivt på foranstaltninger, der hjælper med til at sikre fortsat åbne og konkurrenceprægede nationale markeder. Formålet med at yde støtte er at bevare den finansielle stabilitet og sikre långivningen til realøkonomien i den støttegivende EFTA-stat, og når denne støtte også gøres betinget af, at den modtagende bank overholder visse mål for udlånsvirksomheden i andre EFTA-stater end den støttegivende stat, vil det kunne betragtes som en væsentlig yderligere positiv virkning af støtten. Det vil især være tilfældet, hvis målene for udlånsvirksomheden er forholdsvis højt sat i forhold til et troværdigt kontrafaktisk scenarie, hvis der føres passende tilsyn med realiseringen af disse mål (f.eks. i samarbejde mellem tilsynsmyndighederne i hjemme- og værtsstaten), hvis værtsstatens banksystem domineres af banker med hovedkvarter i udlandet, og hvis sådanne udlånsforpligtelser er blevet koordineret på fællesskabsplan (f.eks. inden for rammerne af forhandlinger om likviditetsbistand).

         Fastsættelse af en passende pris for statsstøtten

                  34.

                  At der betales en passende pris for enhver form for statslig indgriben, er generelt et af de bedste midler til at begrænse konkurrencefordrejninger, fordi støttens størrelse dermed begrænses. Når indtrædelsesprisen er fastsat på et niveau, der af hensyn til den finansielle stabilitet er sat betydeligt under markedsprisen, bør det sikres, at vilkårene for den finansielle støtte revideres i forbindelse med omstruktureringsplanen (38), så at den fordrejende virkning af støtten mindskes.

         Strukturforanstaltninger — frasalg og indskrænkning af forretningsaktiviteter

                  35.

                  På grundlag af en vurdering i overensstemmelse med kriterierne i dette afsnit vil det kunne kræves, at banker, der modtager statsstøtte, frasælger datterselskaber eller filialer, kundeporteføljer eller forretningsenheder eller iværksætter enhver anden tilsvarende foranstaltning (39), også på støttemodtagerens indenlandske privatkundemarked. For at sådanne foranstaltninger skal kunne styrke konkurrencen og komme det indre marked til gode, bør de gøre det lettere for konkurrenter at komme ind på markedet og tilskynde til grænseoverskridende aktiviteter (40). I overensstemmelse med kravet om genoprettelse af rentabiliteten vil Tilsynsmyndigheden se positivt på sådanne strukturforanstaltninger, hvis de iværksættes uden forskelsbehandling mellem virksomheder i forskellige EFTA-stater og således bidrager til bevarelse af et indre marked for finansielle tjenesteydelser.

                  36.

                  Det kan også være nødvendigt at begrænse bankens ekspansion inden for bestemte forretningsområder eller geografiske områder, f.eks. gennem markedsorienterede midler såsom specifikke kapitalkrav, hvis direkte restriktioner på ekspansion ville svække konkurrencen på markedet, eller for at mindske moral hazard. Samtidig vil Tilsynsmyndigheden være særlig opmærksom på nødvendigheden af at undgå, at man forskanser sig bag nationale grænser, og at der opstår en fragmentering af det indre marked.

                  37.

                  I tilfælde, hvor det viser sig at være objektivt vanskeligt at finde en køber til datterselskaber eller andre aktiviteter eller aktiver, vil Tilsynsmyndigheden forlænge fristen for gennemførelse af disse foranstaltninger, hvis der opstilles en bindende tidsplan for indskrænkningen af forretningsaktiviteterne (herunder udskillelse af forretningsområder). Fristen for gennemførelse af disse foranstaltninger bør dog ikke overstige fem år.

                  38.

                  I konkrete tilfælde vil Tilsynsmyndigheden ved vurderingen af, hvor omfattende de strukturforanstaltninger, der træffes for at begrænse konkurrencefordrejninger, må være, i overensstemmelse med ligebehandlingsprincippet tage hensyn til de foranstaltninger, der samtidig træffes i andre sager, som vedrører de samme markeder eller markedssegmenter.

         Misbrug af statsstøtte til finansiering af konkurrencebegrænsende adfærd skal undgås

                  39.

                  Statsstøtte må ikke anvendes til skade for konkurrenter, som ikke nyder tilsvarende offentlig støtte (41).

                  40.

                  Med forbehold af, hvad der anføres i punkt 41, bør bankerne ikke bruge statsstøtte til at overtage konkurrerende virksomheder (42). Dette forbud bør gælde i mindst tre år og eventuelt indtil afslutningen af omstruktureringen, afhængigt af støttens størrelse, omfang og varighed.

                  41.

                  I ganske særlige tilfælde og efter anmeldelse vil overtagelser kunne godkendes af Tilsynsmyndigheden, hvis de er led i en konsolideringsproces, der er nødvendig for at genoprette den finansielle stabilitet eller sikre en effektiv konkurrence. Overtagelsesprocessen bør overholde princippet om lige muligheder for alle potentielle købere, og resultatet bør sikre en effektiv konkurrence på de relevante markeder.

                  42.

                  Hvor påbud om frasalg og/eller forbud mod overtagelser ikke er en hensigtsmæssig løsning, vil Tilsynsmyndigheden eventuelt kunne acceptere, at EFTA-staten pålægger en tilbagebetalingsklausul, f.eks. i form af en afgift, der skal betales af støttemodtagerne. Derigennem vil staten kunne få en del af støtten tilbagebetalt fra banken, når den har fået genoprettet sin rentabilitet.

                  43.

                  Hvis banker, der modtager statsstøtte, skal opfylde visse krav med hensyn til långivning til realøkonomien, skal bankens långivning foregå på kommercielle vilkår (43).

                  44.

                  Statsstøtte må ikke bruges til at tilbyde vilkår (f.eks. med hensyn til rentesatser eller sikkerhedsstillelse), som ikke kan matches af konkurrenter, der ikke modtager statsstøtte. I tilfælde, hvor det ikke er hensigtsmæssigt at pålægge begrænsninger i modtagerens prissætning, f.eks. fordi de kan føre til en begrænsning af den effektive konkurrence, bør EFTA-staterne imidlertid foreslå andre, bedre egnede midler til at sikre den effektive konkurrence, såsom foranstaltninger, der letter markedsadgangen. På samme måde må banker ved markedsføringen af deres finansielle produkter ikke henvise til statsstøtten for at udnytte den som en konkurrencemæssig fordel (44). Afhængigt af støttens omfang, størrelse og varighed bør disse restriktioner fortsat gælde i en periode på mindst tre år og eventuelt under hele omstruktureringsperioden. De kan således give banken klart incitament til at betale staten tilbage så hurtigt som muligt.

                  45.

                  Tilsynsmyndigheden vil også lægge vægt på markedets åbningsgrad og sektorens kapacitet til at klare bankkrak. I sin generelle vurdering vil Tilsynsmyndigheden kunne tage hensyn til tilsagn, som støttemodtagerne eller EFTA-staten måtte afgive om iværksættelse af foranstaltninger (45), som kan fremme sundere og mere konkurrenceprægede markeder, f.eks. ved at lette adgangen til eller udtræden fra markedet. Sådanne initiativer kan eventuelt ledsage andre struktur- eller adfærdsmæssige foranstaltninger, som normalt vil blive krævet af støttemodtageren. Hvis EFTA-staten afgiver tilsagn om at indføre ordninger, der tager sigte på en tidlig løsning af bankernes problemer, vil Tilsynsmyndigheden se positivt på dem som et element, der fremmer sunde og konkurrenceprægede markeder.

            5.   Overvågning og proceduremæssige spørgsmål

                  46.

                  For at kunne kontrollere, at omstruktureringsplanen gennemføres korrekt, vil Tilsynsmyndigheden forlange periodiske detaljerede rapporter. Den første rapport vil normalt skulle forelægges Tilsynsmyndigheden senest seks måneder efter godkendelsen af omstruktureringsplanen.

                  47.

                  Efter anmeldelse af en omstruktureringsplan skal Tilsynsmyndigheden vurdere, om planen vil kunne genoprette den langsigtede rentabilitet og mindske konkurrencefordrejningerne i passende omfang. Hvis den har alvorlig tvivl med hensyn til, om omstruktureringsplanen opfylder de relevante krav, skal Tilsynsmyndigheden indlede en formel undersøgelsesprocedure, som giver tredjemand mulighed for at fremsætte bemærkninger til foranstaltningen og derved sikrer en gennemsigtig og sammenhængende behandling af sagen, samtidig med at fortrolighedsreglerne i statsstøttesager overholdes.

                  48.

                  Tilsynsmyndigheden behøver imidlertid ikke at indlede formelle procedurer i de tilfælde, hvor omstruktureringsplanen er fuldstændig, og de foreslåede foranstaltninger ikke giver anledning til tvivl som omhandlet i artikel 4, stk. 4, del II i protokol 3 til aftalen mellem EFTA-staterne om oprettelse af en tilsynsmyndighed og en domstol. Det kan især være tilfældet, hvis en EFTA-stat til Tilsynsmyndigheden har anmeldt en støtteforanstaltning ledsaget af en omstruktureringsplan, som opfylder alle de betingelser, der fastsættes i dette kapitel, med det formål at opnå juridisk sikkerhed med hensyn til de nødvendige opfølgningsforanstaltninger. I sådanne tilfælde vil Tilsynsmyndigheden kunne vedtage en endelig beslutning om, at redningsstøtten og omstruktureringsstøtten er forenelig med EØS-aftalens artikel 61, stk. 3, litra b).

            6.   Kapitlets midlertidige gyldighed

                  49.

                  Dette kapitel udsendes på baggrund af den nuværende ekstraordinære krise i finanssektoren og bør derfor kun anvendes i en begrænset periode. Ved vurderingen af omstruktureringsstøtte, den får anmeldt frem til senest den 31. december 2010, vil Tilsynsmyndigheden anvende disse retningslinjer. Med hensyn til ikke-anmeldt støtte vil retningslinjerne vedrørende reglerne for vurdering af ulovlig statsstøtte finde anvendelse. Tilsynsmyndigheden vil følgelig anvende dette kapitel ved vurdering af ikke-anmeldt støtte ydet frem til senest den 31. december 2010.

                  50.

                  I betragtning af, at denne meddelelse er baseret på EØS-aftalens artikel 61, stk. 3, litra b), vil Tilsynsmyndigheden kunne tage dens indhold og varighed op til revision i lyset af udviklingen i markedsforholdene, de erfaringer, den opnår under behandlingen af sager, og det overordnede mål om sikring af den finansielle stabilitet.

         (1)  Dette kapitel svarer til meddelelsen fra Europa-Kommissionen (i det følgende »Kommissionen«) om genoprettelse af rentabiliteten i finanssektoren under den nuværende krise og vurdering af omstruktureringsforanstaltninger på grundlag af statsstøttereglerne (EUT C 195 af 19.8.2009, s. 9).

         (2)  I punkt 1 i den i fodnote 1 nævnte meddelelse henviste Kommissionen til Det Europæiske Råds løfter på sine møder henholdsvis den 20. marts 2009 og den 18. og 19. juni 2009.

         (3)  I sin meddelelse til Det Europæiske Råd af 4. marts 2009 med titlen »Fremdrift i den europæiske genopretning«, KOM(2009) 114 endelig, bebudede Kommissionen et reformprogram, der skal afhjælpe de mere generelle svagheder i de reguleringsrammer, som gælder for de pengeinstitutter, der opererer i EU.

         (4)  Se kapitlerne i retningslinjerne for statsstøttereglernes anvendelse på foranstaltninger truffet over for pengeinstitutter (»retningslinjerne for statsstøtte til banker«), rekapitalisering af pengeinstitutter under den aktuelle finanskrise (»retningslinjerne for rekapitalisering«) og behandlingen af værdiforringede aktiver i banksektoren i EØS (»retningslinjerne for værdiforringede aktiver«).

         (5)  Dette kapitel finder kun anvendelse på pengeinstitutter som omhandlet i retningslinjerne for statsstøtte til banker. I dette kapitel tales der for nemheds skyld om banker. Disse retningslinjer finder imidlertid tilsvarende anvendelse på andre pengeinstitutter, hvor dette er relevant.

         (6)  De kriterier og specifikke omstændigheder, som udløser forpligtelsen til at fremlægge en omstruktureringsplan, er beskrevet mere indgående i retningslinjerne for statsstøtte til banker, retningslinjerne for rekapitalisering og retningslinjerne for værdiforringede aktiver. Heri henvises der især, men ikke udelukkende, til situationer, hvor en kriseramt bank er blevet rekapitaliseret af staten, eller hvor en bank, som er blevet frigjort for sine værdiforringede aktiver, allerede har modtaget statsstøtte uanset i hvilken form, som bidrager til dækning eller undgåelse af tab (undtagen deltagelse i en garantiordning), som tilsammen overstiger 2 % af bankens samlede risikovægtede aktiver. Omstruktureringsgraden vil afhænge af, hvor alvorlige vanskeligheder den enkelte bank befinder sig i. I overensstemmelse med disse retningslinjer (især punkt 40 i retningslinjerne for rekapitalisering og bilag V i retningslinjerne for værdiforringede aktiver) skal EFTA-staterne til gengæld i de tilfælde, hvor der er ydet begrænset støtte til banker, der er fundamentalt sunde, indsende en rapport til Tilsynsmyndigheden om de statslige midlers anvendelse, og denne rapport skal indeholde alle de oplysninger, der er nødvendige for at kunne vurdere bankens rentabilitet, brugen af den modtagne kapital og den planlagte exitstrategi. Rentabilitetsanalysen skal indeholde en redegørelse for bankens risikoprofil og forventede kapitalgrundlag samt en evaluering af dens forretningsplan.

         (7)  Det vil sige støtte, som blev godkendt midlertidigt af Tilsynsmyndigheden som redningsstøtte i henhold til retningslinjerne for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder, eller støtte, der er midlertidigt godkendt i henhold til EØS-aftalens artikel 61, stk. 3, litra b), samt enhver ny støtte, der anmeldes med henvisning til omstrukturering. Ved vurdering af omstruktureringsstøtte til banker under den nuværende systemiske krise vil dette kapitel derfor blive anvendt i stedet for retningslinjerne for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder.

         (8)  På fællesskabsplan har Kommissionen tidligere vedtaget en række beslutninger om omstruktureringsstøtte (der blev fundet forenelig med fællesmarkedet i henhold til traktatens artikel 87, stk. 3. litra c)) til nødlidende banker på grundlag af en omfattende omstruktureringsproces, som skulle bringe støttemodtagerne på fode igen på lang sigt, uden at støtten i urimeligt omfang var til skade for konkurrenterne. De typiske omstruktureringsstrategier har omfattet en omlægning af forretningsmodeller, lukning eller frasalg af dele af virksomhederne, datterselskaber eller filialer, ændringer i forvaltningen af aktiver og passiver, afhændelse af virksomheden som going concern, salg af dele af virksomheden til levedygtige konkurrenter. Se f.eks. Kommissionens beslutning 98/490/EF af 20. maj 1998 om Frankrigs støtte til Crédit Lyonnais (EFT L 221 af 8.8.1998, s. 28), Kommissionens beslutning 2005/345/EF af 18. februar 2004 om Tysklands statsstøtte til fordel for Bankgesellschaft Berlin AG (EUT L 116 af 4.5.2005, s. 1), Kommissionens beslutning 2009/341/EF af 4. juni 2008 i statsstøttesag C 9/08 (ex NN 8/08, CP 244/07) om Tysklands støtte til Sachsen LB (EUT L 104 af 24.4.2009, s. 34), og resultattavlen for statsstøtte fra efteråret 2006, KOM(2006) 761 endelig, s. 28 (http://ec.europa.eu/comm/competition/state_aid/studies_reports/2006_autumn_en.pdf), med en særlig oversigt over rednings- og omstruktureringsstøtte.

         (9)  I overensstemmelse med retningslinjerne for værdiforringede aktiver.

         (10)  I overensstemmelse med retningslinjerne for statsstøtte til banker, retningslinjerne for rekapitalisering og retningslinjerne for værdiforringede aktiver. Se punkt 4 i nærværende kapitel.

         (11)  I overensstemmelse med retningslinjerne for statsstøtte til banker, retningslinjerne for rekapitalisering og retningslinjerne for værdiforringede aktiver skal EFTA-staterne, hvis der ydes et begrænset støttebeløb til fundamentalt sunde banker, indsende en rentabilitetsanalyse til Tilsynsmyndigheden.

         (12)  Jf. især punkt 40 i retningslinjerne for rekapitalisering og bilag V i retningslinjerne for værdiforringede aktiver.

         (13)  Som forklaret i punkt 8 i dette kapitel bemærkes, at når der i afsnit 2 henvises til en omstruktureringsplan, gælder de principper, der ligger til grund for afsnit 2, også analogt for rentabilitetsanalyser.

         (14)  En vejledende model for en omstruktureringsplan findes i bilaget.

         (15)  Hvor det er relevant, vil Tilsynsmyndigheden ved sin undersøgelse af anmeldte omstruktureringsplaner søge rådgivning hos en ekstern konsulent for at kunne vurdere oplysningerne om rentabilitet, byrdedeling og minimering af konkurrencefordrejninger. Den vil også kunne anmode tilsynsmyndighederne om at validere forskellige elementer.

         (16)  Se f.eks. Kommissionens beslutning af 2. april 2008 i sag NN 1/08, Northern Rock (EUT C 135 af 3.6.2008, s. 21), og beslutning 2009/341/EF i sag C 9/08, Sachsen LB.

         (17)  Se beslutning 2009/341/EF i sag C 9/08, Sachsen LB.

         (18)  Med visse behørigt begrundede undtagelser. Se Kommissionens beslutning af 21. oktober 2008 i sag C 10/2008, IKB, endnu ikke offentliggjort.

         (19)  I overensstemmelse med principperne i Kommissionens henstilling 2009/384/EF af 30. april 2009 om aflønningspolitik i finanssektoren (EUT L 120 af 15.5.2009, s. 22).

         (20)  Dvs. salg af store mængder aktiver til de aktuelle lave markedspriser, hvilket kan presse priserne endnu længere ned.

         (21)  Ifølge Kommissionen har dens praksis været at acceptere en varighed på to til tre år for en omstruktureringsplan.

         (22)  Se også punkt 20.

         (23)  Se fodnote 17..

         (24)  Hvis der ikke afholdes et udbud, betyder det ikke automatisk, at der er tale om statsstøtte til køberen.

         (25)  Det ville normalt føre til støtte til det forretningsområde, der sælges.

         (26)  Forenede sager C-278/92, C-279/92 og C-280/92, Hytasa, Sml. 1994 I, s 4103, præmis 22.

         (27)  Se sag C-334/99, Gröditzer Stahlwerke, Sml. 2003 I, s. 1139, præmis 134 ff. og Kommissionens beslutning 2008/719/EF af 30. april 2008 i statsstøttesag C 56/06 (ex NN 77/06), iværksat af Østrig til fordel for Bank Burgenland (EUT L 239 af 6.9.2008, s. 32).

         (28)  Se punkt 43-50 i retningslinjerne for statsstøtte til banker. For at åbne mulighed for en sådan velordnet udtræden af markedet vil likvidationsstøtte kunne blive betragtet som værende forenelig med EØS-aftalen, når den f.eks. er nødvendig for en midlertidig rekapitalisering af en afviklingsbank eller -struktur eller for at fyldestgøre visse kreditorklasser, når hensynet til den finansielle stabilitet tilsiger det. For eksempler på en sådan støtte og de betingelser, hvorpå den blev godkendt, henvises til Kommissionens beslutning af 1. oktober 2008 i sag NN 41/08 UK, Redningsstøtte til Bradford & Bingley (EUT C 290 af 13.11.2008, s. 2), og Kommissionens beslutning af 5. november 2008 i sag NN 39/08, Støtte til afvikling af Roskilde Bank (EUT C 12 af 17.1.2009, s. 3).

         (29)  Se sag T-17/03, Schmitz-Gotha, Sml. 2006 II, s. 1139.

         (30)  Som allerede anført i tidligere retningslinjer, især retningslinjerne for værdiforringede aktiver, se punkt 21 ff.

         (31)  Tilsynsmyndigheden har opstillet detaljerede retningslinjer for prisfastsættelsen af statsgarantier, rekapitaliseringer og overtagelse af værdiforringede aktiver i hhv. retningslinjerne for statsstøtte til banker, retningslinjerne for rekapitalisering og retningslinjerne for værdiforringede aktiver. I det omfang, der betales en sådan pris, indebærer det for bankens aktionærer en svækkelse af deres finansielle position.

         (32)  Retningslinjerne for værdiforringede aktiver, punkt 24 og 25. Se også punkt 4 i dette kapitel.

         (33)  Se Kommissionens beslutning af 18. december 2008 i sag N 615/08, Bayern LB (EUT C 80 af 3.4.2009, s. 4). Dette forhindrer imidlertid ikke banken i at foretage kuponudbetalinger, når den er retligt forpligtet hertil.

         (34)  Se retningslinjerne for værdiforringede aktiver, punkt 31, og den nuancerede tilgang til dividenderestriktioner i retningslinjerne for rekapitalisering, punkt 33, 34 og 45, der afspejler, at selv om midlertidige forbud mod dividender eller kuponer kan bevare kapitalen i banken og give den en bedre kapitalstødpude og dermed forbedre bankens solvens, kan de også vanskeliggøre bankens adgang til private finansieringskilder eller i det mindste øge omkostningerne ved fremtidig ny finansiering.

         (35)  Se punkt 21.

         (36)  Selv om Tilsynsmyndigheden i henhold til retningslinjerne for statsstøtte til banker, retningslinjerne for rekapitalisering eller retningslinjerne for værdiforringede aktiver undtagelsesvis har accepteret støtte, som ikke var i fuld overensstemmelse med principperne i disse retningslinjer, vil de heraf følgende yderligere konkurrencefordrejninger kræve yderligere strukturelle eller adfærdsmæssige sikkerhedsforanstaltninger; se punkt 58 i retningslinjerne for værdiforringede aktiver.

         (37)  Der vil især blive taget hensyn til koncentrationsgraden, kapacitetsbegrænsninger, lønsomhed samt adgangs- og ekspansionsbarrierer.

         (38)  F.eks. ved at fremme en førtidig tilbagebetaling af statsstøtte.

         (39)  Se f.eks. Kommissionens beslutning af 21. oktober 2008 i sag C 10/08, IKB, endnu ikke offentliggjort, og Kommissionens beslutning af 7. maj 2009 i sag N 244/09, Kapitalindskud i Commerzbank (EUT C 147 af 27.6.2009, s. 4).

         (40)  Det bemærkes, at en formindskelse af balancesummen som følge af afskrivninger på aktiver, som delvis kompenseres med statsstøtte, ikke reducerer bankens faktiske markedstilstedeværelse og derfor ikke kan tages i betragtning ved vurderingen af behovet for strukturforanstaltninger.

         (41)  Se f.eks. Kommissionens beslutning af 19. november 2008 i sag NN 49/08, NN 50/08 og NN 45/08, Garantier til Dexia, (endnu ikke offentliggjort), punkt 73, Kommissionens beslutning af 19. november 2008 i sag N 574/08, Garantier til Fortis Bank (EUT C 38 af 17.2.2009, s. 2), punkt 58, og Kommissionens beslutning af 3. december 2008 i sag NN 42/08, NN 46/08 og NN 53/A/08, Omstruktureringsstøtte til Fortis Bank og Fortis Bank Luxembourg (EUT C 80 af 3.4.2009, s. 7), punkt 94. F.eks. kan en bank under visse omstændigheder få forbud mod at tilbyde de højeste privatindlånsrenter, der tilbydes på markedet.

         (42)  Der mindes om, at omstruktureringsomkostningerne skal begrænses til det minimum, der er nødvendigt for at genoprette rentabiliteten. Se punkt 23.

         (43)  Långivning, der ydes på ikke-kommercielle vilkår, kan udgøre statsstøtte og vil måske kunne godkendes af Tilsynsmyndigheden efter en anmeldelse, hvis det er foreneligt med EØS-aftalen, f.eks. i henhold til retningslinjerne — midlertidige rammebestemmelser for statsstøtte, der ydes for at lette adgangen til finansiering under den nuværende finansielle og økonomiske krise.

         (44)  Kommissionens beslutning af 12. november 2008 i sag N 528/08, ING (EUT C 328 af 23.12.2008, s. 10), punkt 35.

         (45)  Se f.eks. Kommissionens beslutning 2005/418/EF af 7. juli 2004 om den statsstøtte, Frankrig har ydet Alstom (EUT L 150 af 10.6.2005, s. 24), punkt 204.

         BILAG

            MODEL FOR EN OMSTRUKTURERINGSPLAN

            VEJLEDENDE INDHOLDSFORTEGNELSE FOR EN OMSTRUKTURERINGSPLAN
             (1)

         1.   Oplysninger om pengeinstituttet (beskrivelse af dets struktur mv.)
         (NB: Tidligere fremsendte oplysninger kan gengives, men skal indarbejdes i dette dokument og evt. opdateres)
         2.   Markedsbeskrivelse og markedsandele
         2.1.   Beskrivelse af de vigtigste relevante markeder (der skal mindst være en sondring mellem: detail, en gros, kapitalmarkeder osv.)
         2.2.   Beregning af markedsandele (f.eks. på nationalt plan og på EØS-plan, afhængigt af de relevante markeders geografiske omfang)
         3.   Analyse af grundene til, at pengeinstituttet er løbet ind i vanskeligheder (interne faktorer)
         4.   Beskrivelse af den statslige indgriben og vurdering af statsstøtten
         4.1.   Oplysninger om, hvorvidt pengeinstituttet eller dets datterselskaber allerede tidligere har modtaget rednings- eller omstruktureringsstøtte
         4.2.   Oplysninger om statsstøttens form og beløb eller den finansielle fordel i forbindelse med denne støtte. Der bør oplyses om enhver statsstøtte, der ydes som individuel støtte eller under en støtteordning i omstruktureringsperioden
         (NB: al støtte skal begrundes i relation til omstruktureringsplanen som angivet i det følgende)
         4.3.   Vurdering af statsstøtten på baggrund af statsstøttereglerne og kvantificering af støttebeløbet
         5.   Genoprettelse af rentabiliteten
         5.1.   Præsentation af de forskellige markedsantagelser
         5.1.1.   Den initiale situation på de vigtigste produktmarkeder
         5.1.2.   Forventet markedsudvikling på de vigtigste produktmarkeder
         5.2.   Præsentation af scenariet uden foranstaltningen
         5.2.1.   Påkrævet tilpasning til den initiale forretningsplan
         5.2.2.   Tidligere, nuværende og fremtidige kapitalprocenter (tier 1, tier 2)
         5.3.   Præsentation af den foreslåede fremtidige strategi for pengeinstituttet, og hvorledes dette vil føre til levedygtighed
         5.3.1.   Udgangsposition og generelle rammer
         5.3.2.   Individuelle rammer for hvert af pengeinstituttets forretningsområder
         5.3.3.   Tilpasning til ændringer i regelkomplekset (øget risikostyring, øgede kapitalbuffere osv.)
         5.3.4.   Bekræftelse med hensyn til fuld offentliggørelse af oplysninger om værdiforringede aktiver
         5.3.5.   I givet fald ændring i ejerskabsstrukturen
         5.4.   Beskrivelse og oversigt over de forskellige planlagte foranstaltninger til genoprettelse af levedygtigheden og deres indvirkning på driftsregnskab/status
         5.4.1.   Foranstaltninger på koncernniveau
         5.4.2.   Foranstaltninger for de enkelte forretningsområder
         5.4.3.   Hver foranstaltnings indvirkning på driftsregnskab/status
         5.5.   Beskrivelse af virkningen af de forskellige foranstaltninger med henblik på at begrænse konkurrencefordrejningerne (jf. punkt 7) i betragtning af omkostningerne og deres indvirkning på driftsregnskab/status
         5.5.1.   Foranstaltninger på koncernniveau
         5.5.2.   Foranstaltninger for de enkelte forretningsområder
         5.5.3.   Hver foranstaltnings indvirkning på driftsregnskab/status
         5.6.   Sammenligning med alternative optioner og kort komparativ evaluering af de økonomiske og sociale virkninger på regionalt og nationalt niveau samt på EØS-niveau (mere uddybende oplysninger er kun påkrævede, hvis banken ikke opfylder forsigtighedskravene, uden at der ydes støtte)
         5.6.1.   Alternativer: velordnet afvikling, opsplittelse eller absorbering i en anden bank samt virkningerne heraf
         5.6.2.   Generelle økonomiske virkninger
         5.7.   Tidsplan for gennemførelse af de forskellige foranstaltninger og den endelige frist for gennemførelse af omstruktureringsplanen i sin helhed (angiv venligst eventuelle problemer med hensyn til fortrolighed)
         5.8.   Beskrivelse af tilbagebetalingsplanen for statsstøtten
         5.8.1.   De tilgrundliggende antagelser for planlægning af udtræden fra markedet
         5.8.2.   Beskrivelse af statens incitamenter i forbindelse med udtræden fra markedet
         5.8.3.   Planlægning af udtræden eller tilbagebetaling indtil fuld tilbagebetaling/udtræden
         5.9.   Driftsregnskab/status for de sidste tre og kommende fem år, inklusive finansielle nøgletal og følsomhedsundersøgelse baseret på bedst tænkelige/værst tænkelige scenario
         5.9.1.   Grundlæggende scenario
         5.9.1.1.   Driftsregnskab/status på koncernniveau
         5.9.1.2.   Finansielle nøgletal på koncernniveau (RAROC som benchmark for interne kriterier for risikojusteret rentabilitet, CIR, ROE osv.)
         5.9.1.3.   Driftsregnskab/status for hvert forretningsområde
         5.9.1.4.   Finansielle nøgletal for hvert forretningsområde (RAROC som benchmark for interne kriterier for risikojusteret rentabilitet, CIR, ROE osv.)
         5.9.2.   Bedst tænkelige scenario
         5.9.2.1.   Tilgrundliggende antagelser
         5.9.2.2.   Driftsregnskab/status på koncernniveau
         5.9.2.3.   Finansielle nøgletal på koncernniveau (RAROC som benchmark for interne kriterier for risikojusteret rentabilitet, CIR, ROE osv.)
         5.9.3.   Værst tænkelige scenario — hvor der er foretaget en stresstest, og/eller hvor denne er valideret af de nationale tilsynsmyndigheder, skal der oplyses om metodologierne, parametrene, og resultaterne af denne test (2)

         5.9.3.1.   Tilgrundliggende antagelser
         5.9.3.2.   Driftsregnskab/status på koncernniveau
         5.9.3.3.   Finansielle nøgletal på koncernniveau (RAROC som benchmark for interne kriterier for risikojusteret rentabilitet, CIR, ROE osv.)
         6.   Byrdefordeling — bidrag til omstrukturering fra pengeinstituttet selv og andre aktionærer (andelenes regnskabsmæssige og økonomiske værdi)
         6.1.   Begrænsning af omstruktureringsomkostningerne til, hvad der er nødvendigt for at genoprette levedygtigheden
         6.2.   Begrænsning af støttebeløbet (herunder oplysninger om eventuelle forholdsregler til begrænsning af dividender og rentebetalinger på efterstillet gæld)
         6.3.   Ydelse af et betydeligt eget bidrag (inklusive oplysninger om størrelsen af bidraget fra aktionærer eller efterstillede kreditorer)
         7.   Foranstaltninger til at begrænse konkurrencefordrejninger
         7.1.   Begrundelse for foranstaltningernes rækkevidde set på baggrund af statsstøttens størrelse og effekt
         7.2.   Strukturforanstaltninger, herunder forslag om timing og tidsfrister for frasalg af aktiver eller datterselskaber/filialer eller andre forholdsregler
         7.3.   Adfærdsmæssige tilsagn, herunder tilsagn om at afholde sig fra massive markedsfremstød, hvor statsstøtten fremhæves som en konkurrencemæssig fordel
         8.   Overvågning (eventuel indsættelse af en forvalter)

            (1)  De oplysninger, der skal gives til brug for rentabilitetsvurderingen, kan være bankernes interne data og rapporter samt rapporter udarbejdet af/for EFTA-staternes myndigheder, herunder tilsynsmyndighederne.

            (2)  Stresstestningen bør i videst muligt omfang være baseret på fælles parametre, der er aftalt på fællesskabsplan (som f.eks. en metodologi udviklet af Det Europæiske Banktilsynsudvalg) og i det fornødne omfang tilpasset de specifikke forhold i de enkelte lande og de enkelte banker. Omvendte stresstests (»reverse stress tests«) og lignende test vil eventuelt også kunne tages i betragtning.


title: Kommissionens Beslutning af 23. juli 1975 om fastsættelse af maksimalprisen for hvidt sukker, der skal leveres til UNRWA ved den anden del-licitation iværksat i henhold til forordning (EØF) nr. 1071/75

text:
29 . 8 . 75                                       De Europæiske Fællesskabers Tidende                             Nr. L 228 / 23
                                                  KOMMISSIONENS BESLUTNING
                                                            af 23 . juli 1975
                om fastsættelse af maksimalprisen for hvidt sukker, der skal leveres til UNRWA
                 ved den anden del-licitation iværksat i henhold til forordning ( EØF) nr. 1071 /75
                                               ( Den danske tekst er den eneste autentiske)
                                                              (75/499/ EØF)
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE                                           maksimalprisen som anført i artikel 1 for hvert af de
 FÆLLESSKABER HAR —                                                      pågældende partier ;
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det                      de i denne beslutning fastsatte foranstaltninger er i
europæiske økonomiske Fællesskab,                                        overensstemmelse med udtalelser fra Forvaltningsko
                                                                         miteen for sukker —
under henvisning til Rådets forordning (EØF) nr.
 1052/73 (') af 17. april 1973 om levering af sukker til
 UNRWA som fødevarehjælp til gennemførelse af afta                      TRUFFET FØLGENDE BESLUTNING :
 len af 18 . december 1972 med dette organ , ændret ved
 forordning (EØF) nr. 61 1 /75 (2), særlig artikel 1 , stk . 3,                                 Artikel 1
og
 ud fra følgende betragtninger :
                                                                         Maksimalprisen for den anden del-licitation , iværksat i
                                                                         henhold til forordning ( EØF) nr. 1071 /75 og for hvil
 I overensstemmelse med Kommissionens forordning                         ken fristen for indgivelse af tilbud udløb den 23 . juli
( EØF) nr. 1071 /75 af 24. april 1975 om en løbende                      1975 fastsættes for så vidt angår
 licitation med henblik på fremskaffelse af hvidt suk                   — parti C til 600 000 regningsenheder,
 ker til levering til UNRWA som fødevarehjælp (3 ),
ændret ved forordning ( EØF) nr. 1 332/75 (4), gennem                   — parti E til 837 600 regningsenheder.
 fører Danmark en løbende licitation vedrørende pri
sen for hvert af 5 partier hvidt sukker, der er købt på                                         Artikel 2
verdensmarkedet og udgør en samlet mængde på
                                                                         Denne beslutning er rettet til kongeriget Danmark .
 6 094 tons og som skal leveres til UNRWA cif på kaj i
 udskibningshavn , Beirut (Libanon) eller Ashdod ( Is
 rael), pakket i nye jutesække med et indhold af en                      Udfærdiget i Bruxelles, den 23 . juli 1975.
 nettovægt på 50 eller 100 kg ; ifølge artikel 11 i den
samme forordning fastsættes maksimalprisen for det
sukker, der skal leveres, efter gennemgang af buddene                                           På Kom missionens regne
 ifølge den i artikel 40 i forordning nr. 1009/67/                                                   P. J. LARDINOIS
 EØF (5 ) nedlagte fremgangsmåde ; denne gennemgang
 medfører for den anden del-licitation en fastsættelse af                                      Medlem af Kommissionen
(')  EFT  nr. L 105 af 20 . 4 . 1973 , s . 1 .
(-') EFT  nr. L 64 af 11. 3 . 1975, s . 1 .
(J ) EFT  nr. L 105 af 25 . 4. 1975, s. 21
(■») EFT  nr. L 135 af 27. 5 . 1975, s. 11
  5  EFT  nr. 308 af 18 . 12. 1967, s. 1 .


title: 2011/566/EU: Europa-Parlamentets afgørelse af 10. maj 2011 om decharge for gennemførelsen af budgettet for Oversættelsescentret for Den Europæiske Unions Organer for regnskabsåret 2009#Europa-Parlamentets beslutning af 10. maj 2011 med bemærkningerne, der er en integrerende del af afgørelsen om decharge for gennemførelsen af budgettet for Oversættelsescentret for Den Europæiske Unions Organer for regnskabsåret 2009

text:
               27.9.2011

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 250/125

         EUROPA-PARLAMENTETS AFGØRELSE
   af 10. maj 2011
   om decharge for gennemførelsen af budgettet for Oversættelsescentret for Den Europæiske Unions Organer for regnskabsåret 2009
   (2011/566/EU)
   EUROPA-PARLAMENTET,

               —

               der henviser til det endelige årsregnskab for Oversættelsescentret for Den Europæiske Unions Organer for regnskabsåret 2009,

               —

               der henviser til Revisionsrettens beretning om årsregnskabet for Oversættelsescentret for Den Europæiske Unions Organer for regnskabsåret 2009 med centrets svar (1),

               —

               der henviser til Rådets henstilling af 15. februar 2011 (05892/2011 — C7-0052/2011),

               —

               der henviser til EF-traktatens artikel 276 og artikel 319 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,

               —

               der henviser til Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 af 25. juni 2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (2), særlig artikel 185,

               —

               der henviser til Rådets forordning (EF) nr. 2965/94 af 28. november 1994 om oprettelse af et oversættelsescenter for Den Europæiske Unions organer (3), særlig artikel 14,

               —

               der henviser til Kommissionens forordning (EF, Euratom) nr. 2343/2002 af 19. november 2002 om rammefinansforordning for de organer, der er omhandlet i artikel 185 i Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (4), særlig artikel 94,

               —

               der henviser til forretningsordenens artikel 77 og bilag VI,

               —

               der henviser til betænkning fra Budgetkontroludvalget (A7-0119/2011),

               1.

               meddeler direktøren for Oversættelsescentret for Den Europæiske Unions Organer decharge for gennemførelsen af centrets budget for regnskabsåret 2009;

               2.

               fremsætter sine bemærkninger i nedenstående beslutning;

               3.

               pålægger sin formand at sende denne afgørelse og beslutningen, der er en integrerende del heraf, til direktøren for Oversættelsescentret for Den Europæiske Unions Organer, Rådet, Kommissionen og Revisionsretten og drage omsorg for, at de offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende (L-udgaven).

         Jerzy BUZEK

            Formand

         Klaus WELLE

            Generalsekretær

      (1)  EUT C 338 af 14.12.2010, s. 119.

      (2)  EFT L 248 af 16.9.2002, s. 1.

      (3)  EFT L 314 af 7.12.1994, s. 1.

      (4)  EFT L 357 af 31.12.2002, s. 72.

      EUROPA-PARLAMENTETS BESLUTNING
      af 10. maj 2011
      med bemærkningerne, der er en integrerende del af afgørelsen om decharge for gennemførelsen af budgettet for Oversættelsescentret for Den Europæiske Unions Organer for regnskabsåret 2009
      EUROPA-PARLAMENTET,

                  —

                  der henviser til det endelige årsregnskab for Oversættelsescentret for Den Europæiske Unions Organer for regnskabsåret 2009,

                  —

                  der henviser til Revisionsrettens beretning om årsregnskabet for Oversættelsescentret for Den Europæiske Unions Organer for regnskabsåret 2009 med centrets svar (1),

                  —

                  der henviser til Rådets henstilling af 15. februar 2011 (05892/2011 — C7-0052/2011),

                  —

                  der henviser til EF-traktatens artikel 276 og artikel 319 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,

                  —

                  der henviser til Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 af 25. juni 2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (2), særlig artikel 185,

                  —

                  der henviser til Rådets forordning (EF) nr. 2965/94 af 28. november 1994 om oprettelse af et oversættelsescenter for Den Europæiske Unions organer (3), særlig artikel 14,

                  —

                  der henviser til Kommissionens forordning (EF, Euratom) nr. 2343/2002 af 19. november 2002 om rammefinansforordning for de organer, der er omhandlet i artikel 185 i Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (4), særlig artikel 94,

                  —

                  der henviser til forretningsordenens artikel 77 og bilag VI,

                  —

                  der henviser til betænkning fra Budgetkontroludvalget (A7-0119/2011),

                  A.

                  der henviser til, at Revisionsretten har fastslået, at den har fået rimelig sikkerhed for, at årsregnskabet for regnskabsåret 2009 er rigtigt, og at de underliggende transaktioner er lovlige og formelt rigtige,

                  B.

                  der henviser til, at Parlamentet den 5. maj 2010 meddelte decharge til direktøren for Oversættelsescentret for Den Europæiske Unions Organer for gennemførelsen af centrets budget for regnskabsåret 2008 (5) og i beslutningen med bemærkningerne til afgørelsen bl.a.:

                              —

                              noterede sig Revisionsrettens bemærkning i dens beretning for 2006 om, at det akkumulerede budgetoverskud for 2006 var på 16 900 000 EUR, at centret ville refundere 9 300 000 EUR til sine kunder i 2007, og at overskuddet i 2008 var på 26 700 000 EUR, og var enig med Revisionsretten i, at en sådan akkumulering af overskud indikerede, at den prisfastsættelsesmetode, som centret anvendte, ikke var tilstrækkelig præcis

                              —

                              krævede, at Kommissionen og centret bestræbte sig på hurtigt at løse konflikten om pensionsbidragene til de ansatte,

                  C.

                  der henviser til, at centrets budget for 2009 var på 62 630 000 EUR, hvilket er en stigning på 4,48 % i forhold til regnskabsåret 2008,

         Præstationer

                  1.

                  bifalder centrets plan om at foretage en midtvejsevaluering af strategien for 2008-2012; opfordrer dog centret til at videreudvikle evalueringen af præstationerne ved at forbedre sammenhængen mellem de strategiske foranstaltninger og foranstaltningerne i centrets arbejdsprogram og ved at gennemgå indikatorerne for overvågning af resultaterne, så SMART-kriterierne bliver opfyldt;

                  2.

                  noterer sig, at centret i 2009 øgede sine ydelser (dvs. antallet af oversatte sider) til EU-institutionerne med 41 % i forhold til 2008;

                  3.

                  glæder sig over, at centret i den oversigt, der er vedføjet Revisionsrettens beretning for 2009, har foretaget en sammenligning mellem transaktionerne gennemført i løbet af 2008 og i 2009, så dechargemyndigheden bedre kan vurdere centrets præstationer fra år til år;

         Finansiel forvaltning

                  4.

                  opfordrer centret til systematisk at anvende artikel 8, stk. 2, i rammefinansforordningen, hvori det hedder, at »forpligtelsesbevillinger dækker de samlede omkostninger ved de retlige forpligtelser, der indgås i det pågældende regnskabsår«;

         Budgetoverskud i strid med grundforordningen

                  5.

                  opfordrer centret til at træffe mere effektive foranstaltninger til at afhjælpe den fortsatte stigning i overskuddet; noterer sig, at centret i flere år har haft et akkumuleret budgetoverskud i strid med forordning (EF) nr. 2965/94, og at overskuddet var på 24 000 000 EUR i 2009 mod 26 700 000 EUR i 2008, 16 900 000 EUR i 2006, 10 500 000 EUR i 2005 og 3 500 000 EUR i 2004; bemærker, at dette overskud hovedsagelig er knyttet til manglende præcision i overslagene over anmodninger om oversættelser, der modtages fra kunderne;

                  6.

                  bifalder dog centrets initiativ med hensyn til at tilbagebetale 11 000 000 EUR til sine kunder i 2009; understreger endvidere, at centret i 2007 allerede havde refunderet 9 300 000 EUR til kunderne;

         Pensionsbidrag til Kommissionens pensionsordning

                  7.

                  bemærker, at Den Europæiske Unions Domstol den 12. februar 2010 afviste Kommissionens klage (sag T-456/07) (6), hvori centret opfordredes til at betale et bidrag svarende til arbejdsgiverens del af finansieringen af Fællesskabets pensionsordning for regnskabsårene 1998-2005, på et åbenbart afvisningsgrundlag;

                  8.

                  glæder sig over centrets indsats for at finde en mindelig løsning på denne konflikt med Kommissionen ved at bruge en del af budgetoverskuddet (18 300 000 EUR) til at betale arbejdsgiverandelen til Kommissionens pensionsordning;

         Regnskabssystem

                  9.

                  opfordrer centret til at sikre, at der findes et ordentligt system, som regnskabsføreren kan bruge til regnskabsvalideringen; minder om, at et manglende regnskabsvalideringssystem betyder, at centret overtager regnskabsførerens ansvar for udarbejdelsen af centrets årlige aktivitetsrapport;

                  10.

                  opfordrer centret til at underrette dechargemyndigheden om de foranstaltninger, der er truffet for at gøre ABAC-regnskabssystemet funktionsdygtigt; minder centret om, at videreførelsen af dets finansielle transaktioner er underlagt en væsentlig risiko, indtil ABAC bliver funktionsdygtigt, da centret ikke har den nødvendige ekspertise til at vedligeholde SI2;

         Menneskelige ressourcer

                  11.

                  opfordrer centret til at medtage oplysninger om følsomme funktioner i jobbeskrivelser og sikre, at alle iværksatte kontroller til mindskelse af risici identificeres;

                  12.

                  opfordrer centret til at ajourføre gennemførelsesbestemmelserne for uddannelse og fastsætte en ny tidsplan herfor; støtter de skridt, centret har taget til at sikre en effektiv overvågning af kvaliteten af sine uddannelseskurser;

         Intern revision

                  13.

                  noterer sig, at centret har sendt dechargemyndigheden en beretning udarbejdet af direktøren, som opsummerer indholdet i henstillingerne fra den interne revisionstjeneste (IAS) i overensstemmelse med rammefinansforordningens artikel 72, stk. 5; opfordrer dog centrets direktør til at fremlægge specifikke oplysninger om indholdet af anbefalingerne fra IAS;

                  14.

                  anerkender, at IAS gennemførte en revision af overvågningen og de kontrolelementer, der lå til grund for centrets revisionserklæring i 2009; opfordrer centret til at styrke sit interne kontrolsystem, sit overvågningssystem og sin revisionsproces yderligere;

                  15.

                  opfordrer desuden centret til at udarbejde en udførlig skriftlig procedure, der fastlægger roller, tidsplaner og arbejdsgange for udstedelse, validering og registrering af indtægtsordrer for transaktioner leveret til kunderne;

                  16.

                  henviser vedrørende øvrige bemærkninger, der ledsager dechargeafgørelsen, og som er af horisontal karakter, til sin beslutning af 10. maj 2011 (7) om præstationer, økonomiske forvaltning og kontrol med agenturer.

         (1)  EUT C 338 af 14.12.2010, s. 119.

         (2)  EFT L 248 af 16.9.2002, s. 1.

         (3)  EFT L 314 af 7.12.1994, s. 1.

         (4)  EFT L 357 af 31.12.2002, s. 72.

         (5)  EUT L 252 af 25.9.2010, s. 119.

         (6)  Sml. 2010 II, s. 183.

         (7)  Vedtagne tekster, P7_TA(2011)0163 (Se side 269 i denne EUT).