title: Rådets afgørelse 2014/98/FUSP af 17. februar 2014 om ændring af afgørelse 2011/101/FUSP om restriktive foranstaltninger over for Zimbabwe

text:
               20.2.2014

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 50/20

      RÅDETS AFGØRELSE 2014/98/FUSP
   af 17. februar 2014
   om ændring af afgørelse 2011/101/FUSP om restriktive foranstaltninger over for Zimbabwe
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Union, særlig artikel 29, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Den 15. februar 2011 vedtog Rådet afgørelse 2011/101/FUSP om restriktive foranstaltninger over for Zimbabwe (1).

               (2)

               Rådet har gennemført en revision af afgørelse 2011/101/FUSP, hvor det har taget hensyn til den politiske udvikling i Zimbabwe.

               (3)

               De restriktive foranstaltninger bør forlænges indtil den 20. februar 2015.

               (4)

               Suspensionen af rejseforbuddet og indefrysningen af aktiver for de fleste af de enkeltpersoner og enheder, der er anført i bilag I til afgørelse 2011/101/FUSP, bør også forlænges. Desuden bør disse foranstaltninger suspenderes for visse andre personer, der er opført på listen i nævnte bilag. Anvendelsen af rejseforbuddet og indefrysningen af aktiver bør opretholdes for to personer og én enhed, der er anført i nævnte bilag.

               (5)

               Afgørelse 2011/101/FUSP bør ændres i overensstemmelse hermed —

         VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   I afgørelse 2011/101/FUSP foretages følgende ændringer:

               1)

               Artikel 4, stk. 5, affattes således:
               »5.   Medlemsstaterne kan indrømme fritagelser fra foranstaltningerne i stk. 1, hvis rejsen er berettiget af hastende humanitære årsager eller undtagelsesvis af hensyn til muligheden for at kunne deltage i mellemstatslige møder og møder, som Den Europæiske Union fremmer eller er vært for, hvor der føres en politisk dialog, som direkte fremmer de restriktive foranstaltningers politiske mål, herunder demokratiet, menneskerettighederne og retssikkerheden i Zimbabwe.«

               2)

               Artikel 10 affattes således:
               »Artikel 10
               1.   Denne afgørelse træder i kraft på dagen for vedtagelsen.
               2.   Denne afgørelse anvendes indtil den 20. februar 2015.
               3.   De i artikel 4, stk. 1, og artikel 5, stk. 1 og 2, omhandlede foranstaltninger suspenderes indtil den 20. februar 2015, for så vidt som de finder anvendelse på de personer og enheder, der er opført på listen i bilag II.
               Suspensionen tages op til revurdering hver tredje måned.
               4.   Denne afgørelse kan til enhver tid tages op til fornyet vurdering og kan om nødvendigt forlænges eller ændres, hvis Rådet fastslår, at målene ikke er nået.«

         Artikel 2
   De personer, der er anført i bilag I til afgørelse 2011/101/FUSP, og som er opført på listen til nærværende afgørelse, tilføjes bilag II til afgørelse 2011/101/FUSP.
   Artikel 3
   Denne afgørelse træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 17. februar 2014.

            På Rådets vegne

         A. TSAFTARIS

            Formand

      (1)  EUT L 42 af 16.2.2011, s. 6.

      BILAG

                  Navn (og eventuelle kaldenavne)

                  1.

                  Bonyongwe, Happyton

                  2.

                  Chihuri, Augustine

                  3.

                  Chiwenga, Constantine

                  4.

                  Mutasa, Didymus Noel Edwin

                  5.

                  Nyikayaramba, Douglas

                  6.

                  Shiri, Perence (alias Bigboy) Samson Chikerema

                  7.

                  Sibanda, Jabulani

                  8.

                  Sibanda, Phillip Valerio (alias Valentine)


title: Rådets afgørelse 2014/157/FUSP af 20. marts 2014 om ændring af afgørelse 2011/173/FUSP om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Bosnien-Hercegovina

text:
               22.3.2014

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 87/95

      RÅDETS AFGØRELSE 2014/157/FUSP
   af 20. marts 2014
   om ændring af afgørelse 2011/173/FUSP om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Bosnien-Hercegovina
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Union, særlig artikel 29, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Den 21. marts 2011 vedtog Rådet afgørelse 2011/173/FUSP (1).

               (2)

               På grundlag af en gennemgang af afgørelse 2011/173/FUSP bør de restriktive foranstaltninger i nævnte afgørelse forlænges indtil den 22. marts 2015.

               (3)

               Afgørelse 2011/173/FUSP bør derfor ændres i overensstemmelse hermed —

         VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   I afgørelse 2011/173/FUSP affattes artikel 6, stk. 2, således:

      »Denne afgørelse finder anvendelse indtil den 22. marts 2015.«

   Artikel 2
   Denne afgørelse træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 20. marts 2014.

            På Rådets vegne

         D. KOURKOULAS

            Formand

      (1)  Rådets afgørelse 2011/173/FUSP af 21. marts 2011 om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Bosnien-Hercegovina (EUT L 76 af 22.3.2011, s. 68).


title: 2012/597/EU: Europa-Parlamentets afgørelse af 10. maj 2012 om afslutning af regnskaberne for Den Europæiske Politienhed for regnskabsåret 2010

text:
               17.10.2012

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 286/280

         EUROPA-PARLAMENTETS AFGØRELSE
   af 10. maj 2012
   om afslutning af regnskaberne for Den Europæiske Politienhed for regnskabsåret 2010
   (2012/597/EU)
   EUROPA-PARLAMENTET,

               —

               der henviser til det endelige årsregnskab for Den Europæiske Politienhed for regnskabsåret 2010,

               —

               der henviser til Revisionsrettens beretning om årsregnskabet for Den Europæiske Politienhed for regnskabsåret 2010, med enhedens svar (1),

               —

               der henviser til Rådets henstilling af 21. februar 2012 (06083/2012 — C7-0051/2012),

               —

               der henviser til artikel 319 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,

               —

               der henviser til Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 af 25. juni 2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (2), særlig artikel 185,

               —

               der henviser til Rådets afgørelse 2009/371/RIA af 6. april 2009 om oprettelse af Den Europæiske Politienhed (Europol) (3), særlig artikel 43,

               —

               der henviser til Kommissionens forordning (EF, Euratom) nr. 2343/2002 af 19. november 2002 om rammefinansforordning for de organer, der er omhandlet i artikel 185 i Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (4), særlig artikel 94,

               —

               der henviser til forretningsordenens artikel 77 og bilag VI,

               —

               der henviser til betænkning fra Budgetkontroludvalget og udtalelse fra Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender (A7-0111/2012),

               1.

               godkender afslutningen af regnskaberne for Den Europæiske Politienhed for regnskabsåret 2010;

               2.

               pålægger sin formand at sende denne afgørelse til direktøren for Den Europæiske Politienhed, Rådet, Kommissionen og Revisionsretten og drage omsorg for, at den offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende (L-udgaven).

            Formand

         Martin SCHULZ

            Generalsekretær

         Klaus WELLE

      (1)  EUT C 366 af 15.12.2011, s. 179.

      (2)  EFT L 248 af 16.9.2002, s. 1.

      (3)  EUT L 121 af 15.5.2009, s. 37.

      (4)  EFT L 357 af 31.12.2002, s. 72.


title: Rådets afgørelse (EU) 2017/865 af 11. maj 2017 om undertegnelse på Den Europæiske Unions vegne af Europarådets konvention til forebyggelse og bekæmpelse af vold mod kvinder og vold i hjemmet, for så vidt angår spørgsmål vedrørende retligt samarbejde i straffesager

text:
               20.5.2017

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 131/11

         RÅDETS AFGØRELSE (EU) 2017/865
   af 11. maj 2017
   om undertegnelse på Den Europæiske Unions vegne af Europarådets konvention til forebyggelse og bekæmpelse af vold mod kvinder og vold i hjemmet, for så vidt angår spørgsmål vedrørende retligt samarbejde i straffesager
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 82, stk. 2, og artikel 83, stk. 1, sammenholdt med artikel 218, stk. 5,
   under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Unionen deltog sammen med medlemsstaterne som observatør ved forhandlingerne om Europarådets konvention til forebyggelse og bekæmpelse af vold mod kvinder og vold i hjemmet (»konventionen«), som blev vedtaget af Europarådets Ministerkomité den 7. april 2011. Konventionen blev åbnet for undertegnelse den 11. maj 2011.

               (2)

               I henhold til konventionens artikel 75 er den åben for Unionens undertegnelse.

               (3)

               Konventionen skaber en omfattende og mangesidet retlig ramme til beskyttelse af kvinder mod alle former for vold. Den sigter mod at forebygge, retsforfølge og udrydde vold mod kvinder og piger samt vold i hjemmet. Den omfatter en lang række foranstaltninger fra indsamling af data og oplysningsaktiviteter til retlige foranstaltninger med henblik på at gøre forskellige former for vold mod kvinder strafbare. Den omfatter foranstaltninger til beskyttelse af ofre og støttetjenester samt bekæmpelse af kønsbetinget vold i forbindelse med asyl og migration. Ved konventionen oprettes der en særlig overvågningsmekanisme, der skal sikre, at parterne effektivt gennemfører konventionens bestemmelser.

               (4)

               Undertegnelsen af konventionen på Unionens vegne vil bidrage til at skabe ligestilling mellem kvinder og mænd på alle områder, hvilket er blandt Unionens centrale mål og værdier, som skal afspejles i alle dens aktiviteter, jf. artikel 2 og 3 i traktaten om Den Europæiske Union (TEU), artikel 8 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) og artikel 23 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder. Vold mod kvinder udgør en krænkelse af menneskerettighederne og en ekstrem form for diskrimination, der skyldes ulighed mellem kønnene, og den er med til at fastholde og forværre denne ulighed. Ved sit tilsagn om at gennemføre konventionen bekræfter Unionen sin vilje til at bekæmpe vold mod kvinder på dens område og globalt og styrker sin nuværende politiske indsats og den gældende materielle retlige ramme inden for den del af strafferetsplejen, der har særlig relevans for kvinder og piger.

               (5)

               Både Unionen og dens medlemsstater er kompetente på de områder, der er omfattet af konventionen.

               (6)

               Konventionen bør undertegnes på Unionens vegne, for så vidt angår spørgsmål, der falder inden for Unionens kompetence, for så vidt konventionen kan berøre fælles regler eller ændre deres rækkevidde. Dette vedrører navnlig visse bestemmelser i konventionen vedrørende retligt samarbejde i straffesager og bestemmelserne i konventionen vedrørende asyl og nonrefoulement. Medlemsstaterne bevarer deres kompetence, for så vidt konventionen ikke berører fælles regler eller ændrer deres rækkevidde.

               (7)

               Unionen har også enekompetence til at acceptere de forpligtelser, der er fastsat i konventionen, for så vidt angår dens egne institutioner og offentlige forvaltning.

               (8)

               Eftersom Unionens kompetence og medlemsstaternes kompetencer hænger sammen, bør Unionen blive part i konventionen sammen med dens medlemsstater, således at de sammen kan opfylde de forpligtelser, der er fastsat i konventionen, og på samordnet vis udøve de rettigheder, som den giver dem.

               (9)

               Denne afgørelse vedrører bestemmelserne i konventionen vedrørende retligt samarbejde i straffesager, for så vidt disse bestemmelser kan berøre fælles regler eller ændre deres rækkevidde. Den vedrører ikke artikel 60 og 61 i konventionen, som er omhandlet i en særskilt rådsafgørelse, der vil blive vedtaget parallelt med nærværende afgørelse.

               (10)

               Irland og Det Forenede Kongerige er bundet af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/36/EU (1) og 2011/93/EU (2) og deltager derfor i vedtagelsen af denne afgørelse.

               (11)

               I medfør af artikel 1 og 2 i protokol nr. 22 om Danmarks stilling, der er knyttet som bilag til TEU og til TEUF, deltager Danmark ikke i vedtagelsen af denne afgørelse, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Danmark.

               (12)

               Konventionen bør undertegnes —

         VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   Der gives herved bemyndigelse til undertegnelse på Den Europæiske Unions vegne af Europarådets konvention til forebyggelse og bekæmpelse af vold mod kvinder og vold i hjemmet, for så vidt angår spørgsmål vedrørende retligt samarbejde i straffesager, med forhold af indgåelse af konventionen (3).
   Artikel 2
   Formanden for Rådet bemyndiges herved til at udpege den eller de personer, der er beføjet til at undertegne konventionen på Unionens vegne.
   Artikel 3
   Denne afgørelse træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 11. maj 2017.

            På Rådets vegne

         R. GALDES

            Formand

      (1)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/36/EU af 5. april 2011 om forebyggelse og bekæmpelse af menneskehandel og beskyttelse af ofrene herfor, og om erstatning af Rådets rammeafgørelse 2002/629/RIA (EUT L 101 af 15.4.2011, s. 1)

      (2)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/93/EU af 13. december 2011 om bekæmpelse af seksuelt misbrug og seksuel udnyttelse af børn og børnepornografi og om erstatning af Rådets rammeafgørelse 2004/68/RIA (EUT L 335 af 17.12.2011, s. 1).

      (3)  Teksten til konventionen vil blive offentliggjort sammen med afgørelsen om dens indgåelse.


Avis juridique important

|

31999D0723

1999/723/FUSP: Rådets afgørelse af 8. november 1999 om gennemførelse af Rådets fælles holdning 1999/722/FUSP om EU-støtte til gennemførelse af Lusaka-våbenhvileaftalen og fredsprocessen i Den Demokratiske Republik Congo

EF-Tidende nr. L 286 af 09/11/1999 s. 0003 - 0003

RÅDETS AFGØRELSEaf 8. november 1999om gennemførelse af Rådets fælles holdning 1999/722/FUSP om EU-støtte til gennemførelse af Lusaka-våbenhvileaftalen og fredsprocessen i Den Demokratiske Republik Congo(1999/723/FUSP)RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -under henvisning til Rådets fælles holdning 1999/722/FUSP om EU-støtte til gennemførelse af Lusaka-våbenhvileaftalen og fredsprocessen i Den Demokratiske Republik Congo, særlig artikel 3, samt artikel 23, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Union, ogud fra følgende betragtninger:(1) I overensstemmelse med artikel 3 i fælles holdning 1999/722/FUSP agter Den Europæiske Union at støtte den fælles militærkommission, der er nedsat ifølge Lusaka-våbenhvileaftalen, således at den kan udføre sine opgaver som fastlagt i dens forretningsorden;(2) Den Europæiske Union agter derfor at yde finansiel støtte og teknisk bistand til de ikke-militære aspekter af den fælles militærkommissions aktiviteter -TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:Artikel 11. Den Europæiske Union bidrager med henblik på operationelle, ikke-militære udgifter, således at den fælles militærkommission kan udstationere sine observatører i Den Demokratiske Republik Congo i en periode på seks måneder og udføre sine opgaver som fastlagt i dens forretningsorden.2. Midlerne overføres via Organisationen for Afrikansk Enhed (OAU) og er omfattet af en særskilt aftale med OAU, der indeholder bestemmelser om udbetaling, regnskabsføring og revision.Artikel 21. Det finansielle referencegrundlag med henblik på de i artikel 1 omhandlede formål er på 1200000 EUR.2. Udgifterne, der afholdes over det i stk. 1 omhandlede grundlag, forvaltes i overensstemmelse med de procedurer og regler, der gælder for Den Europæiske Unions almindelige budget.Artikel 3Denne afgørelse træder i kraft på datoen for vedtagelsen.Den udløber den 8. maj 2000.Artikel 4Denne afgørelse offentliggøres i Tidende.Udfærdiget i Bruxelles, den 8. november 1999.På Rådets vegneS. NIINISTÖFormand


title: Rådets afgørelse 2013/725/FUSP af 9. december 2013 om ændring og forlængelse af afgørelse 2012/173/FUSP om aktivering af EU-operationscentret til missionerne og operationen under den fælles sikkerheds- og forsvarspolitik på Afrikas Horn

text:
               10.12.2013

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 329/39

         RÅDETS AFGØRELSE 2013/725/FUSP
   af 9. december 2013
   om ændring og forlængelse af afgørelse 2012/173/FUSP om aktivering af EU-operationscentret til missionerne og operationen under den fælles sikkerheds- og forsvarspolitik på Afrikas Horn
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Union, særlig artikel 42, stk. 4, og artikel 43, stk. 2, og
   under henvisning til forslag fra Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Rådet vedtog den 16. juli 2012 afgørelse 2012/389/FUSP (1) om Den Europæiske Unions mission vedrørende regional flådekapacitetsopbygning på Afrikas Horn (EUCAP NESTOR).

               (2)

               Den Udenrigs- og Sikkerhedspolitiske Komité (PSC) besluttede den 8. oktober 2013, at mandatet for EU-operationscentret for missioner under den fælles sikkerheds- og forsvarspolitik (FSFP) bør forlænges i en periode på 12 måneder.

               (3)

               Rådets afgørelse 2012/173/FUSP (2) bør derfor ændres og forlænges i overensstemmelse hermed —

         VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   Afgørelse 2012/173/FUSP ændres således:

               (1)

               Artikel 1, stk. 1, affattes således:
               »1.   EU-operationscentret aktiveres til støtte for FUSP-missionerne og -operationen på Afrikas Horn; dvs. Operation Atalanta, EUTM Somalia og EUCAP Nestor.«.

               (2)

               Artikel 2 ændres således:

                           a)

                           stk. 2, litra a), affattes således:

                                       »a)

                                       yde direkte støtte til den civile øverstbefalende for operationen i forbindelse med den operationelle planlægning og gennemførelse af EUCAP Nestor ved hjælp af sin militære ekspertise og specialiserede planlægningsekspertise«

                           b)

                           stk. 2, litra f), affattes således:

                                       »(f)

                                       lette koordinationen og forbedre synergierne mellem Operation Atalanta, EUTM Somalia og EUCAP Nestor som led i strategien for Afrikas Horn og i samarbejde med Den Europæiske Unions særlige repræsentant for Afrikas Horn.«

               (3)

               Artikel 3 ændres således:

                           a)

                           stk. 1 affattes således:
                           »1.   (Flåde-)kaptajn Ad VAN DER LINDE udnævnes hermed til chef for EU-operationscentret for en periode på to år.«

                           b)

                           følgende stykke tilføjes:
                           »1a.   Rådet bemyndiger herved PSC til i overensstemmelse med artikel 38 i TEU at træffe beslutninger om udnævnelsen af de efterfølgende chefer for EU-operationscentret.«

               (4)

               Artikel 9, andet afsnit, affattes således:
               »Den anvendes fra den 23. marts 2012 til den 22. marts 2015.«.

         Artikel 2
   Denne afgørelse træder i kraft på dagen for vedtagelsen.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 9. december 2013.

            På Rådets vegne

         A. PABEDINSKIENĖ

            Formand

      (1)  Rådets afgørelse 2012/389/FUSP af 16. juli 2012 om Den Europæiske Unions mission vedrørende regional flådekapacitetsopbygning på Afrikas Horn (EUCAP NESTOR) (EUT L 187 af 17.7.2012, s. 40).

      (2)  Rådets afgørelse 2012/173/FUSP af 23. marts 2012 om aktivering af EU-operationscentret til missionerne og operationen under den fælles sikkerheds- og forsvarspolitik på Afrikas Horn (EUT L 89 af 27.3.2012, s. 66).


Avis juridique important

|

32003D0001(01)

Den Udenrigs- og Sikkerhedspolitiske Komités afgørelse FYROM/1/2003 af 18. februar 2003 om nedsættelse af bidragyderkomitéen for EU-ledede militæroperationer i Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien

EU-Tidende nr. C 062 af 15/03/2003 s. 0001 - 0002

Den Udenrigs- og Sikkerhedspolitiske Komités afgørelse FYROM/1/2003af 18. februar 2003om nedsættelse af bidragyderkomitéen for EU-ledede militæroperationer i Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien(2003/C 62/01)DEN UDENRIGS- OG SIKKERHEDSPOLITISKE KOMITÉ HAR -under henvisning til traktaten om Den Europæiske Union, særlig artikel 25, sidste afsnit,under henvisning til Rådets fælles aktion 2003/92/FUSP om Den Europæiske Unions militæroperation i Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien(1), særlig artikel 8 om tredjelandes deltagelse, ogud fra følgende betragtninger:(1) I henhold til artikel 8 i den fælles aktion bemyndiger Rådet PSC til at træffe de relevante afgørelser om nedsættelse af en bidragyderkomité for Den Europæiske Unions militæroperationer i Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien.(2) I Nice og Bruxelles fastlagde Det Europæiske Råd passende ordninger for tredjelandes deltagelse i krisestyringsoperationer og nedsættelsen af en bidragyderkomité.(3) Bidragyderkomitéen skal spille en væsentlig rolle i den daglige ledelse af operationen; den bliver det vigtigste forum, hvor de bidragydende stater i fællesskab kan forholde sig til spørgsmål om anvendelsen af deres styrker i en operation; Den Udenrigs- og Sikkerhedspolitiske Komité, der varetager politisk kontrol med og strategisk ledelse af operationen, tager hensyn til bidragyderkomitéens synspunkter.(4) I overensstemmelse med artikel 6 i protokollen om Danmarks stilling. der er knyttet til traktaten om Den Europæiske Union og til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, deltager Danmark ikke i udarbejdelsen og gennemførelsen af Den Europæiske Unions afgørelser og aktioner, som har indvirkning på forsvarsområdet, og Danmark deltager heller ikke i finansieringen af operationen -VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:Artikel 1NedsættelseDer nedsættes herved en bidragyderkomité for Den Europæiske Unions militæroperationer i Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien (i det følgende benævnt "komitéen").Artikel 2FunktionerKomitéens mandat er fastlagt i Det Europæiske Råds konklusioner fra Nice (7.-9. december 2000) og Bruxelles (24.-25. oktober 2002).Artikel 3Sammensætning1. Komitéen er sammensat af:- repræsentanter for samtlige EU-medlemsstater, og- repræsentanter for de tredjelande, der deltager i operationen.2. Generaldirektøren for Den Europæiske Unions Militærstab og den øverstbefalende for operationen har ret til at overvære eller være repræsenteret ved komitéens møder.Artikel 4FormandI overensstemmelse med Nice-konklusionerne og uden at foregribe formandskabets prærogativer ledes bidragyderkomitéen for denne operation af generalsekretæren/den højtstående repræsentant eller dennes repræsentant i nært samråd med Rådets formandskab bistået af formanden for Den Europæiske Unions Militærkomité eller dennes repræsentant.Artikel 5Møder1. Formandskabet indkalder regelmæssigt til møde i komitéen. Hvis omstændighederne kræver det, kan der indkaldes til hastemøder på formandskabets initiativ eller efter anmodning fra et medlem.2. Formandskabet udsender inden mødet en foreløbig dagsorden og dokumenter af relevans for mødet. Efter hvert møde udsendes der et referat.3. Repræsentanter for Kommissionen og andre personer kan i relevant omfang indbydes med henblik på specifikke drøftelser.Artikel 6Procedure1. Med forbehold af stk. 3, og uden at dette berører Den Udenrigs- og Sikkerhedspolitiske Komités kompetenceområde og det ansvar, der påhviler den øverstbefalende for operationen,- træffer komitéen med enstemmighed blandt repræsentanterne for de stater, der bidrager til operationen, afgørelse om den daglige ledelse af operationen- fremsætter komitéen med enstemmighed blandt komitéens medlemmer anbefalinger om eventuelle justeringer af den operative planlægning, herunder eventuel justering af målene.Hvis et medlem undlader at stemme, udelukker dette ikke enstemmighed.2. Formandskabet fastslår, at flertallet af repræsentanter for de stater, der har ret til at deltage i mødet, er til stede.3. Alle procedurespørgsmål afgøres ved simpelt flertal blandt de tilstedeværende medlemmer.4. Danmark deltager ikke i komitéens afgørelser.Artikel 7Tavshedspligt1. Rådets sikkerhedsforskrifter finder anvendelse på møder og drøftelser i komitéen. Repræsentanter i komitéen skal have den relevante sikkerhedsgodkendelse.2. Komitéens drøftelser er undergivet tavshedspligt, medmindre komitéen med enstemmighed træffer anden bestemmelse.Artikel 8IkræfttrædenDenne afgørelse træder i kraft på dagen for vedtagelsen.Udfærdiget i Bruxelles, den 18. februar 2003.På Den Udenrigs- og Sikkerhedspolitiske Komités vegneT. ParaskevopoulosFormand(1) EUT L 34 af 11.2.2003, s. 26.


title: Kommissionens afgørelse (EU) 2017/1592 af 15. maj 2017 om foranstaltning SA.35429 — 2017/C (ex 2013/NN) som er iværksat af Portugal vedrørende forlængelse af benyttelsen af offentlige vandressourcer til vandkraftproduktion (meddelt under nummer C(2017) 3110) (EØS-relevant tekst. )

text:
               21.9.2017

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 243/5

         KOMMISSIONENS AFGØRELSE (EU) 2017/1592
   af 15. maj 2017
   om foranstaltning SA.35429 — 2017/C (ex 2013/NN) som er iværksat af Portugal vedrørende forlængelse af benyttelsen af offentlige vandressourcer til vandkraftproduktion

         (meddelt under nummer C(2017) 3110)

   (Kun den portugisiske udgave er autentisk)
   (EØS-relevant tekst)
   EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 108, stk. 2, første afsnit,
   under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, særlig artikel 62, stk. 1, litra a),
   efter at have opfordret interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger i henhold til traktatens artikel 108, stk. 2, og under hensyntagen til deres bemærkninger, og
   ud fra følgende betragtninger:
   1.   PROCEDURE

               (1)

               Kommissionen modtog den 18. september 2012 en klage fra private borgere med påstand om, at Portugal havde ydet ulovlig statsstøtte til EDP — Energias de Portugal, S.A. (1) (i det følgende benævnt »EDP«) vedrørende både strandede omkostninger i Portugal og forlængelse af benyttelsen af offentlige vandressourcer til vandkraftproduktion.

               (2)

               Den 30. oktober 2012 videresendte Kommissionen klagen til Portugal og udbad sig ligeledes yderligere oplysninger, som Portugal afgav ved brev af 8. januar 2013. Der blev holdt et møde med de portugisiske myndigheder den 25. januar 2013. Portugal fremsendte yderligere oplysninger den 7. marts 2013.

               (3)

               Den 18. september 2013 sendte Europa-Kommissionen et brev til Portugal med underretning om, at den havde besluttet at indlede den formelle undersøgelsesprocedure efter traktatens artikel 108, stk. 2, alene vedrørende forlængelsen af benyttelsen af offentlige vandressourcer til vandkraftproduktion.

               (4)

               Kommissionen modtog bemærkninger fra Portugal den 21. oktober 2013, og der blev i overensstemmelse hermed vedtaget en berigtigelse den 29. januar 2014.

               (5)

               Kommissionens beslutning om at indlede den formelle undersøgelsesprocedure (2) (i det følgende benævnt »indledningsbeslutningen«) blev offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende den 16. april 2014.

               (6)

               I maj 2014 modtog Kommissionen bemærkninger fra tredjeparter.

               (7)

               Portugal indsendte sit svar på de bemærkninger, der var indsendt af tredjeparter den 3. juli 2014.

               (8)

               Ved brev af 15. april 2016 anmodede Kommissionen om supplerende oplysninger. Portugal indsendte sit svar den 19. august 2016.

               (9)

               Den foreliggende afgørelse afslutter den formelle undersøgelsesprocedure, som blev indledt i medfør af artikel 108 i TEUF. Den angår ikke foranstaltningens overensstemmelse med andre bestemmelser i EU-retten, som f.eks. EU's regler om offentlige indkøb og kartel- og monopolreglerne i artikel 106 og artikel 102 i TEUF.

         2.   BESKRIVELSE AF FORANSTALTNINGEN

   2.1.   Energimarkedet i Portugal

               (10)

               Før liberaliseringen af det portugisiske elektricitetsmarked i 2007 blev elektricitet produceret i Portugal ikke solgt direkte på markedet, men blev købt af den offentlige operatør af elektricitetsnettet, Rede Elétrica Nacional, S.A. (»REN«), baseret på langfristede elkøbsaftaler. Ifølge disse elkøbsaftaler var REN forpligtet til at købe en garanteret mængde elektricitet fra autoriserede producenter til en garanteret pris, der nøjagtigt dækkede de identificerede omkostningsposter, og i en garanteret periode, nemlig frem til 2027.

         2.2.   Beslutningen om strandede omkostninger

               (11)

               Efter gennemførelsen af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/54/EF (3) besluttede Portugal at opsige elkøbsaftalerne før tid og erstatte dem med betaling af en kompensation svarende til de strandede omkostninger (omkostningerne ved bevarelse af en ordning for kontraktmæssig ligevægt (»CMEC«)). Lovdekret nr. 240/2004 af 27. december 2004 fastlægger grundlaget og metoden for beregning af CMEC.

               (12)

               Portugal anmeldte foranstaltningen for kompensation for strandede omkostninger den 1. april 2004 på grundlag af Kommissionens meddelelse om analysemetoden for statsstøtte i forbindelse med strandede omkostninger (4). Disse strandede omkostninger skulle afholdes for førtidig opsigelse af elkøbsaftalerne mellem EDP og REN for 34 kraftværker, hvoraf de 27 var vandkraftværker, som modydelse for den forventede byrde ved tidligere investeringer i et liberaliseret marked. Beslutningen om strandede omkostninger omfatter ligeledes Tejo Energia og Turbogas. Portugal meddelte, at det ligeledes havde til hensigt at yde kompensation for strandede omkostninger til Tejo Energia og Turbogas. Planen var at finansiere foranstaltningen via indtægter fra en abonnementsbaseret afgift pålagt slutbrugere af elektricitet.

               (13)

               Kommissionen godkendte i 2004 den foranstaltning, der skulle dække de potentielle tab hos tre virksomheder, herunder den etablerede leverandør (5), ved beslutning i statsstøttesag N161/2004 — Strandede omkostninger i Portugal (6).

               (14)

               Som anført i denne kommissionsafgørelse består den CMEC-kompensation, som er blevet betalt til EDP hvert år siden juli 2007, af to elementer, nemlig en fast komponent, som er en andel af det beregnede forudgående maksimale årlige beløb og en reguleringskomponent, der tager højde for realværdien af forskellen mellem de faktiske indtægter og de pågældende værkers omkostninger beregnet på koncernniveau for den konsoliderede koncern, i dette tilfælde EDP. En endelig regulering af CMEC-beløbet vil blive beregnet i begyndelsen af 2018, hvilket vil være det 11. år siden det førtidige ophør af elkøbsaftalen. Den endelige regulering vil blive beregnet på basis af den skønnede indkomst frem til udgangen af 2027, som er tidspunktet for udløbet af gennemførelsen af den CMEC-ordning, der følger af Kommissionens afgørelse.

         2.3.   Forlængelse af koncessionsperioden

               (15)

               Ophørsaftalen for EDP's elkøbsaftaler i forbindelse med vandkraftværker blev indgået i februar 2005 efter vedtagelsen af lovdekret nr. 240/2004. Ophørsaftalen vedrørende elkøbsaftalerne indeholder en bestemmelse med opsættende virkning på det aftalte ophør. Denne bestemmelse gør ophøret af elkøbsaftalerne afhængigt af retten til at benytte offentlige vandressourcer i en periode, der ikke er kortere end udstyrets og anlægsarbejdernes levetid. Under alle omstændigheder skulle retten til at benytte vandressourcer tildeles energiproducenten, nemlig EDP, i samme periode.

               (16)

               I henhold til den portugisiske vandlov nr. 58/2005 af 29. december 2005 og lovdekret nr. 226-A/2007 af 31. maj 2007 om ordningen for benyttelse af vandressourcer er benyttelsen af offentlige vandressourcer til energiproduktion betinget af en koncession. Valget af den enhed, der modtager koncessionen, skulle ske gennem en af de særlige procedurer, der var fastsat ved loven. I henhold til lovdekret nr. 240/2004 og lovdekret nr. 226-A/2007 falder de aktiver, der vedrører den aktivitet, som er betinget af koncessionen, vederlagsfrit tilbage til staten efter koncessionens udløb. Hvis den enhed, der havde fået koncessionen, imidlertid foretog investeringer, som var godkendt af koncessionsgiveren, og som ikke blev og ikke kunne afskrives, kunne staten enten tilbagebetale restværdien eller forlænge koncessionsperioderne i den resterende tid for de aktiver, der skulle afskrives, men under ingen omstændigheder over 75 år (7).

         2.4.   Værdien af forlængelsen af vandkraftkoncessioner

               (17)

               Portugal har gennemført tre undersøgelser, som nærmere beskriver beregningen af den mulige økonomiske værdi som følge af forlængelsen i 2007. De vigtigste resultater af undersøgelserne var følgende:

                           a)

                           REN anslår værdien af forlængelsen af koncessionen til 1 672 mio. EUR, baseret på en enkelt diskonteringssats på 6,6 %, svarende til den af EDP selv indberettede værdi af vægtede gennemsnitlige kapitalomkostninger (»WACC«).

                           b)

                           Caixa Banco de Investimento anslår en værdi på mellem 650 mio. EUR og 750 mio. EUR, baseret på anvendelsen af to diskonteringssatser: restværdien af elkøbsaftalerne diskonteret til 4,57 %, der tager udgangspunkt i en spread på 50 basispoint i forhold til afkastet for 15-årige statsobligationer på 4,05 %; og de frie pengestrømme diskonteret med en WACC-værdi på 7,72 % baseret på en Capital Asset Pricing-model med data, der indirekte er hentet fra lignende europæiske forsyningsselskabers skøn over egenkapital og risikoomkostninger.

                           c)

                           Credit Suisse First Boston (»CSFB«) anslår en værdi på 704 mio. EUR ud fra antagelsen om en elektricitetspris på 50 EUR/MWh, baseret på et sæt af diskonteringssatser på hhv. 7,89 % for WACC-værdien og 4,55 % for restværdien. WACC-satsen er som for Caixa Banco de Investimentos vedkommende baseret på en Capital Asset Pricing-model med data, der indirekte er hentet fra lignende europæiske forsyningsselskabers skøn over egenkapital og risikoomkostninger.

               (18)

               Lovdekret nr. 226-A/2007 udgjorde retsgrundlaget for de opsættende bestemmelser for elkøbsaftaler ved at forlænge varigheden af rettighederne til benyttelse af de offentlige vandressourcer, som indehaves af vandkraftanlæg, der drives af EDP, hvis elkøbsaftaler var blevet bragt til ophør ved lovdekret nr. 240/2004.

               (19)

               Ifølge artikel 91, stk. 6, i lovdekret nr. 226-A/2007 var overførelsen af rettigheder til elektricitetsproducenter (de facto EDP) betinget af betaling af et beløb, der er udtryk for en økonomisk og finansiel afvejning. Som defineret i artikel 92, stk. 1, i lovdekret nr. 226-A/2007 svarede dette beløb for hvert kraftværk til forskellen mellem aktivitetens markedsværdi frem til den forlængede frist udtrykt i pengestrømme og restværdien af investeringen som fastsat i elkøbsaftalerne og diskonteret med relevante diskonteringssatser for hver af disse to priskomponenter. Med denne bestemmelse behøvede transaktionen ikke at blive behandlet som en enkelt investering i finansiel forstand, idet der anvendes forskellige diskonteringssatser for følgende:

                           a)

                           restværdien (der skal betales til EDP)

                           b)

                           de finansielle frie pengestrømme, der tilfalder EDP fra efterfølgende salg af elektricitet, der genereres af disse vandkraftværker (der skal betales af EDP til Portugal og i sidste ende til forbrugerne).

               (20)

               I overensstemmelse med bestemmelserne i lovdekret nr. 226-A/2007 betalte EDP 759 mio. EUR til den portugisiske stat som modydelse for den økonomiske og finansielle værdi af forlængelsen af koncessionerne for alle 27 vandkraftværker. I dette tal er indeholdt 55 mio. EUR svarende til satsen for vandressourceafgiften. Det følger heraf, at nettobeløbet af denne modydelse, som EDP betalte, var 704 mio. EUR.

         2.5.   Klagen

               (21)

               I klagen af september 2012 blev det hævdet, at Portugal havde ydet ulovlig statsstøtte, der er uforenelig med det indre marked, til EDP, hvilket var en følge af to særskilte foranstaltninger, nemlig:

                           a)

                           kompensationen for strandede omkostninger til EDP afholdt før liberaliseringen af elektricitetsmarkederne, som Kommissionen godkendte i sin beslutning i statsstøttesag N 161/2004 — Strandede omkostninger i Portugal (som omtalt i betragtning 12 (8)): klageren gør gældende, at den støtte, der blev godkendt i 2004, på grund af ændringer i vilkårene siden vedtagelsen af Kommissionens beslutning og den manglende overensstemmelse med betingelserne i Kommissionens meddelelse vedrørende analysemetoden for statsstøtte i forbindelse med strandede omkostninger (9), ikke længere ville være forenelig med EU's statsstøtteregler

                           b)

                           den lave pris, som EDP betalte til Portugal i 2007 for forlængelsen uden offentligt udbud om varigheden af koncessionerne til at benytte offentlige vandressourcer til vandkraftproduktion, hvorved Portugal gav afkald på indtægter til staten, hvilket var til EDP's fordel.

         2.6.   Indledningsbeslutningen

               (22)

               I indledningsbeslutningen tilbageviste Kommissionen den del af klagen, der vedrørte kompensationen for strandede omkostninger og konkluderede, at der ikke var nogen grund til at erklære, at støtten ikke længere var forenelig med det indre marked.

               (23)

               Derimod rejste Kommissionen tvivl om den mulige statsstøtte til EDP i forbindelse med gennemførelsen af ordningen for benyttelse af vandressourcer. I sin foreløbige konklusion i indledningsbeslutningen anførte Kommissionen, at det muligvis lave beløb, som EDP betalte for forlængelsen af retten til at benytte offentlige vandressourcer i forbindelse med gennemførelse af lovdekret nr. 226-A/2007, hvis det blev bekræftet, syntes at kunne indebære en selektiv økonomisk fordel for EDP.

               (24)

               Med hensyn til foreneligheden kunne Kommissionen ikke på det pågældende stade konstatere noget relevant retsgrundlag for foreneligheden af den mulige statsstøtte til EDP med det indre marked.

         2.6.1.   Fravær af udbud

               (25)

               Kommissionen bemærkede for det første, at tildeling af en ret til benyttelse af offentlige vandressourcer under koncession med henblik på at drive en tjeneste, der leveres på et marked, ikke nødvendigvis indebærer en økonomisk fordel for modtageren, hvis koncessionen tildeles som et resultat af en åben og ikke-diskriminerende udbudsprocedure med et tilstrækkeligt antal interesserede operatører som deltagere. I det foreliggende tilfælde forlængede aftalerne om ophøret af elkøbsaftalerne imidlertid de facto EDP's eneret til at drive de pågældende kraftværker med ca. 25 år i gennemsnit uden nogen udbudsprocedure. Reelt var udformningen af et udbud blevet forhindret af suspensionsklausulerne for de 27 aftaler om ophøret af elkøbsaftalerne mellem REN og EDP.

               (26)

               I betragtning af den betydelige andel af det portugisiske marked, som kraftværkerne står for (27 %), EDP's position på det portugisiske marked for produktion af elektricitet og markedet for engrossalg (55 %) og vandkraftværkers konkrete interesse i en portefølje af elektricitetsproduktion, fandt Kommissionen, at sådanne suspensionsklausuler kan have udløst en afskærmningseffekt på varigt grundlag for markedsadgangen for potentielle konkurrenter, som kunne have afgivet bud i et offentligt udbud. Der ville derfor kunne konstateres en uberettiget økonomisk fordel for EDP, hvis udbuddet havde resulteret i en højere pris end den pris, som EDP betalte, eksklusive den restværdi, der tilkom selskabet.

         2.6.2.   Økonomiske undersøgelser til støtte for beregning af transaktionsprisen

               (27)

               For det andet fandt Kommissionen i sin indledningsbeslutning, at den næstbedste løsning i mangel af en udbudsprocedure kunne have været en armslængdeforhandling mellem de portugisiske myndigheder og EDP. Portugal ville som markedsaktør have tilstræbt det højeste afkast på de offentlige aktiver, der blev givet i koncession. Med denne strategi ville forhandlingerne med EDP være blevet understøttet af den værdiansættelse, der blev gennemført i 2007 (10), og som skulle vise sig at være den mest fordelagtige for Portugal, dvs. den værdiansættelse, som REN havde foreslået.

               (28)

               Som anført i betragtning 44 i indledningsbeslutningen havde Portugal accepteret en endelig pris på knap halvdelen af den pris, som REN havde vurderet. Hvis den af REN foreslåede vurdering skulle vise sig at være den mest nøjagtige, forekommer det ikke plausibelt, at staten ville have ageret som markedsoperatør i sine forhandlinger med EDP.

         2.6.3.   Finansiel metode anvendt til fastlæggelse af transaktionsprisen

               (29)

               For det tredje blev der rejst yderligere tvivl om den metode, der blev anvendt til at fastlægge transaktionsprisen. Den metode, der blev fastlagt i lovdekret nr. 226-A/2007, følger den metode, der blev fremført af Caixa Banco da Investimento, og som gør brug af to diskonteringssatser (11).

               (30)

               Kommissionen udtrykte tvivl om, hvorvidt manglende brug af samme diskonteringssats, baseret alene på EDP's kapitalomkostninger som foreslået af REN kunne medføre en økonomisk fordel for EDP. Kommissionen bemærkede, at hvis den sats, der blev anvendt til at diskontere restværdien og de frie pengestrømme havde været en enkelt WACC-sats baseret på en europæisk elproducents typiske kapitalomkostninger (7,55 %), skulle EDP have betalt 1 340 mio. EUR, dvs. over 581 mio. EUR mere end det beløb, EDP rent faktisk betalte.

               (31)

               Kommissionen fandt derfor i sin indledningsbeslutning, at det i betragtning af de portugisiske myndigheders valg at forlænge koncessionerne udelukkende til fordel for EDP i stedet for via en udbudsprocedure, der var åben for andre konkurrenter, kunne have været mere hensigtsmæssigt at anvende en diskonteringssats baseret på EDP's faktiske WACC-værdi med henblik på at afspejle dens egne og virkelige kapitalomkostninger. REN berettede, at EDP's faktiske WACC-værdi i 2007 var 6,6 %, og det kunne derfor være mere passende at anvende denne værdi i stedet for 7,55 %. Kommissionen konkluderede derfor, at der kunne fastslås en økonomisk fordel, der uberettiget tilfaldt EDP

         3.   BEMÆRKNINGER FRA INTERESSEREDE PARTER

               (32)

               Under den formelle undersøgelse modtog Kommissionen bemærkninger fra klagerne og fra EDP.

               (33)

               Klagerne fandt, at EDP i kraft af forlængelsen af koncessionerne havde modtaget statsstøtte. Ifølge dem udgør foranstaltningen en kompensation for mistede indtægter.

               (34)

               I sit svar af 19. maj 2014 var EDP omvendt af den opfattelse, at foranstaltningen ikke udgør statsstøtte. For det første, anfører EDP, at virksomheden først fik økonomisk fordel af anerkendelsen i 2007 af retten til benyttelse af offentlige vandressourcer i slutningen af udstyrets levetid i de 27 vandkraftværker med elkøbsaftaler, ud fra den betragtning at retten var tildelt under normale markedsvilkår.

               (35)

               Ifølge EDP kan en økonomisk fordel udelukkes, såfremt staten fungerer som privat sælger i en armslængdetransaktion på det åbne marked og forsøger at opnå den bedste pris for aktivet.

               (36)

               EDP gør gældende, at virksomheden er berettiget til at modtage restværdien af vandkraftværkerne, såfremt elkøbsaftalerne ophører før værkerne er udtjent. Det var derfor ikke økonomisk rentabelt for staten at indlede et offentligt udbud i 2007 for at tildele nye vandressourcekoncessioner.

               (37)

               EDP er af den opfattelse, at hvis staten havde forsøgt at opnå en højere værdi end den, der fremgik af de uafhængige undersøgelser, ville EDP have valgt ikke at forlænge retten til at benytte vandressourcerne og modtage restværdien af kraftværkerne med det samme, således som virksomheden havde ret til at gøre.

               (38)

               Derudover finder EDP, at REN's undersøgelse af den økonomiske værdi af forlængelsen af koncessionerne indeholder urigtige økonomiske og finansielle antagelser, der i væsentligt omfang reducerer værdien af rettighederne, hvilket betyder, at EDP aldrig ville have accepteret konklusionerne af denne undersøgelse i relation til en »bilateral forhandling«.

               (39)

               EDP argumenterer derfor for, at den ensidige fastsættelse af værdien af forlængelsen af koncessionerne på basis af en objektiv vurderingsmetode er tilstrækkelig til at undgå eksistensen af en økonomisk fordel.

               (40)

               EDP argumenterer for det andet for, at metode, der blev fastlagt ved lovdekret nr. 226-A/2007, metode er objektiv og baseret på generelt accepterede økonomiske beregningsprincipper. Dens anvendelse tillader en sammenhængende, forsvarlig og ikke-vilkårlig beregning af kompensation.

               (41)

               For så vidt angår de passende diskonteringssatser, der skal lægges til grund for de finansielle strømme for hvert anlæg, konkluderer både Caixa Banco de Investimento og CSFB, at diskonteringssatsen for anlæggenes restværdi bør afspejle den kontraktrisiko, der ligger i denne værdi. EDP påpeger, at alle elkøbsaftaler siden deres ikrafttrædelse i 1995 allerede gav EDP ret til at modtage restværdien af anlægget fra REN, såfremt kontrakterne blev bragt til ophør inden udløbsdatoen. Hvis EDP ikke var interesseret i at forlænge sin ret til at benytte offentlige vandressourcer, ville den derfor have modtaget restbeløbet fra REN på udløbsdatoen for den enkelte elkøbsaftale.

               (42)

               EDP oplyser desuden, at den restværdi af vandkraftværkerne, som virksomheden har ret til at få refunderet, i realiteten udgør en kreditpost, som EDP gennem REN har haft mod staten fra elkøbsaftalernes ikrafttrædelse i 1995. REN er en virksomhed kontrolleret af den portugisiske stat. Risikoen for misligholdelse af dens forpligtelser er således forbundet med statens gældsrisiko. EDP konkluderer, at den relevante diskonteringssats for opdatering af denne værdi alene bør tage hensyn til den risiko, der er forbundet med REN's manglende evne til at overholde denne forpligtelse.

         4.   BEMÆRKNINGER OG SVAR FRA PORTUGAL

               (43)

               Portugal har sendt et svar på de interesserede parters bemærkninger, men har fokuseret på spørgsmålet om strandede omkostninger, som Kommissionen ikke rejste tvivl omkring.

               (44)

               I april 2016 anmodede Kommissionen om supplerende oplysninger fra Portugal. Portugal svarede den 16. april 2016 og præciserede det juridiske indhold af bestemmelserne i lovdekret nr. 240/2004 og bilagene til koncessionskontrakterne.

         5.   VURDERING AF FORANSTALTNINGEN

   5.1.   Eksistensen af støtte

               (45)

               Det bestemmes i traktatens artikel 107, stk. 1, at statsstøtte eller støtte, som ydes ved hjælp af statsmidler under enhver tænkelig form, og som fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene ved at begunstige visse virksomheder eller visse produktioner, er uforenelig med det indre marked, i det omfang den påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne.

               (46)

               Med henblik på at konkludere, om der er tale om statsstøtte, skal Kommissionen vurdere, om de kumulative kriterier i traktatens artikel 107, stk. 1 (dvs. overførsel af statsmidler, potentiel fordrejning af konkurrencevilkårene og påvirkning af samhandelen i EU) er opfyldt for så vidt angår den foranstaltning, der foreligger til vurdering.

         5.1.1.   Tilregnelse

               (47)

               Med hensyn til spørgsmålet om tilregnelse skal en foranstaltning, hvor en offentlig myndighed giver en modtager en fordel, pr. definition tilregnes staten.

               (48)

               Forlængelsen af retten til at benytte offentlige vandressourcer til produktion af vandkraft til fordel for EDP, der fungerer som underenhed, der modtager koncessionen af REN, er et resultat af gennemførelsen af lovdekret nr. 226-A/2007 vedrørende ordningen for benyttelse af vandressourcer. Bestemmelserne i dette lovdekret fastsætter ligeledes de regler, som staten skal følge ved fastlæggelse af EDP's betaling som modydelse for de økonomiske fordele ved forlængelsen. Lovdekret nr. 226-A/2007 er en offentlig retsakt vedtaget af de portugisiske myndigheder. Det følger, at eventuelle støtteforanstaltninger i dekretet ville kunne tilregnes Den Portugisiske Republik.

         5.1.2.   Statsmidler

               (49)

               Med hensyn til kvalifikationen af statsmidler kan tildeling af adgang til offentlige net eller naturressourcer, eller ydelse af særlige eller eksklusive rettigheder uden tilstrækkelige modydelser i overensstemmelse med markedspriser, udgøre et afkald på indtægter til staten (12).

               (50)

               Ifølge den portugisiske vandlov nr. 58/2005 og lovdekret nr. 226-A/2007 tilhører vandressourcer på portugisisk territorium den portugisiske stat og kan ikke tilegnes af private eller ejes af fysiske eller juridiske personer. Det følger heraf, at økonomiske fordele, der fremkommer gennem benyttelsen af offentlige vandressourcer, ydes gennem statsmidler som anført i traktatens artikel 107, stk. 1.

               (51)

               Naturressourcer og deres immaterielle værdier som f.eks. vand og luft kan være nødvendige og til tider af afgørende betydning for borgerne. Hvis udnyttelsen af dem imidlertid ikke kan gøres til genstand for omsætning, og/eller der ikke knyttes nogen økonomisk værdi til brugen af dem, udgør ressourcerne ikke nødvendigvis et instrument til opnåelse af økonomiske fordele af den type, som traktatens artikel 107, stk. 1, omfatter, og kan derfor ikke kvalificeres som statsmidler. I dette tilfælde består foranstaltningen i ydelse af en ret til benyttelse af vandressourcer, som er en del af et offentligt net. Eksistensen af en transaktionspris viser, at denne ret tillægges en økonomisk værdi. Kommissionen konkluderer derfor, at foranstaltningen medfører brug af statsmidler.

               (52)

               Artikel 9 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/60/EF (13) fastlægger princippet om dækning af omkostninger ved forsyningspligtydelser, passende tilskyndelse til en prissætningspolitik for effektiv anvendelse af vandressourcerne og passende bidrag fra bl.a. industrien. Disse bestemmelser i EU-retten anerkender en økonomisk værdi for forskellige vandanvendelser. Derudover fastlægges det under alle omstændigheder for Portugals vedkommende i bestemmelserne i artikel 91 i lovdekret nr. 226-A/2007, at benyttelsen af offentlige vandressourcer med henblik på produktion af elektricitet medfører en økonomisk, kvantificerbar og omsættelig værdi efter portugisisk lov.

               (53)

               Det fremgår således, at forlængelsen af retten til at benytte offentlige vandressourcer til vandkraftproduktion til fordel for EDP, der fungerer som underenhed, der modtager koncessionen af REN som fastsat i lovdekret nr. 226-A/2007 indebærer anvendelsen af statsmidler som anført i traktatens artikel 107, stk. 1.

         5.1.3.   Manglende fordel

               (54)

               Om en transaktion er i overensstemmelse med markedsvilkårene, kan fastslås på basis af en generelt accepteret standardvurderingsmetode (14). En sådan metode skal være baseret på de tilgængelige objektive, verificerbare og pålidelige data (15), som skal være tilstrækkeligt detaljerede og afspejle den økonomiske situation på tidspunktet for beslutningen om transaktionen, under hensyntagen til risikoniveauet og fremtidige forventninger (16).

               (55)

               I sin indledningsbeslutning rejste Kommissionen tvivl om, hvorvidt den økonomiske vurdering i 2007 af forlængelsen af koncessionerne var undervurderet på grund af brugen af forskellige diskonteringssatser, der blev anvendt på dens to komponenter, restværdien af ikke-afskrevne aktiver og de frie pengestrømme, der genereres ved driften af vandkraftværker.

               (56)

               Prisen for forlængelsen, der blev skønnet i 2007, er 704 mio. EUR (efter skattenedslag på 55 mio. EUR) og har to komponenter. For det første er den sammensat af de diskonterede frie pengestrømme, der opstår ved driften af vandkraftværkerne i perioden 2020-2044 (17) (2 115 mio. EUR diskonteret til 2007). For det andet er den sammensat af nettonutidsværdien, i 2007, af restværdien (1 356 mio. EUR diskonteret til 2007). Det bemærkes, at EDP ville have været berettiget til at få værdien af disse aktiver tilbage, hvis Portugal havde besluttet ikke at tildele EDP en forlængelse af koncessionen.

               (57)

               Kommissionen satte spørgsmålstegn ved, i hvilket omfang anvendelsen af en lavere diskonteringsfaktor på restværdien af de ikke afskrevne aktiver rent metodemæssigt var acceptabel (18).

               (58)

               For at afspejle det forhold, at værdien af disse ikke afskrevne aktiver, der blev anvendt til at drive vandkraftværket, vil være kendt i 2020 og derfor være mindre usikker, da de blev indgået med enheder kontrolleret af den portugisiske stat, brugte bankerne en lavere diskonteringssats end den WACC-værdi, der blev anvendt til pengestrømmene, med andre ord den risikofrie sats plus en spread på 50-80 basispoint (ca. 4,6 % over for 7,8 % for WACC). Anvendelsen af e lavere diskonteringssats forøger nettonutidsværdien af restværdien og reducerer forlængelsesprisen. I betragtning af, at restværdien ikke påvirkes af de samme økonomiske usikkerheder som de frie pengestrømme, kan det konkluderes, at anvendelsen af den risikofrie sats er begrundet.

               (59)

               På den anden side svarer brugen af WACC-værdien til vurdering af nettonutidsværdien af de frie pengestrømme (genereret fra 2020 til 2044 i gennemsnit) til markedspraksis. Den er begrundet i den højere operationelle risiko inden for rammerne af et liberaliseret marked, gennemførelsen af det iberiske elektricitetsmarked (19) og udviklingen af et mere integreret energimarked på europæisk niveau, som medfører større usikkerheder omkring genereringen af afkast. Anvendelsen af WACC-værdien på de diskonterede pengestrømme er derfor berettiget.

               (60)

               Evalueringen af WACC-værdien blev foretaget af Caixa Banco de Investimento og CSFB ved hjælp af en kombineret benchmark-tilgang (WACC-værdien for lignende aktører i lignende sektorer) og en bottom up-tilgang (genberegning af WACC-værdien ved brug af offentlige data indhentet hos Bloomberg). WACC-værdien blev skønnet til 7,72 % og 7,88 % af hhv. Caixa Banco de Investimento og CSFB. Denne tilgang afspejler markedspraksis og er i overensstemmelse med lignende metoder, der allerede er blevet godkendt af Kommissionen i andre sager (20).

               (61)

               Kommissionen rejste ligeledes tvivl om, hvorvidt den metode, som REN, transmissionssystemets operatør, har anvendt til at vurdere forlængelsesprisen, som medførte en højere pris (1 672 mio. EUR), ikke kunne betragtes som en mere tilfredsstillende tilgang end de vurderinger, som de to finansielle institutioner foretog (21).

               (62)

               Den metode, af REN foreslog, afspejler imidlertid ikke markedsprisen. Den foreslåede forlængelsespris kan ikke fastholdes af følgende årsager:

                           a)

                           REN anvendte en enkelt diskonteringssats på både restværdien og de frie pengestrømme. For denne diskonteringssats gælder den antagelse, at WACC er givet gennem EDP's WACC (6,6 %). WACC skal imidlertid afspejle den rentabilitet, der kræves af et panel af investorer i en given sektor i et givet land for en bestemt projekttype. WACC'er beregnes generelt ud fra både en benchmarkmetode (WACC for sammenlignelige markedsaktører) og en bottom-up-metode, der involverer et specifikt skøn for hver komponent af WACC (beta, markedsrisiko, risikopræmie), hvilket ikke skete i undersøgelsen. REN's metode synes derfor ikke at anvende den standardmetode, som generelt anvendes af markedet.

                           b)

                           Derudover kunne de portugisiske myndigheder ikke gøre brug af REN's vurdering på grund af dens manglende uvildighed. Ifølge den portugisiske lovgivning på området skulle værdien af koncessionen bestemmes på basis af de evalueringer, der blev foretaget af to uafhængige institutioner, CSFB og Caixa Banco de Investimento i den pågældende sag, og deres vurderinger blev lagt til grund for fastlæggelsen af værdien af forlængelsesprisen. Som vist ovenfor anvendte CSFB's og Caixa Banco de Investimentos vurderinger en passende metode. Kommissionen finder ikke noget grundlag for at antage, at disse vurderinger er urigtige i forhold til at fastslå markedsværdien af koncessionernes forlængelsesperiode.

               (63)

               Det kan efter en grundig analyse konkluderes, at den af Portugal anvendte metode kan anses for at være tilfredsstillende.

               (64)

               Ved et udbud ville Portugal skulle betale EDP for de ikkeafskrevne aktiver vedudløbet af elkøbsaftalernes koncessionsperiode (2020). For det andet er forlængelsesprisen baseret på en antagelse om en elektricitetspris på 50 EUR/MWh. Det bør påpeges, at kompensationen for strandede omkostninger, der blev vurderet for samme periode, var baseret på et skøn på 36 EUR/MWh. Såfremt denne antagelse skulle fastholdes for beregningen af forlængelsesprisen, ville Portugal have støttet en negativ pris (-15,4 mio. EUR af nettonutidsværdien). Derfor vil prisantagelser sammenlignet med antagelser anvendt i beslutningen om strandede omkostninger være klart mere fordelagtige for den portugisiske stat, og afspejle en konservativ tilgang, som anlægges af begge institutioner i deres vurdering af forlængelsesprisen.

         6.   KONKLUSION

               (65)

               Kommissionen konkluderer derfor, at den foranstaltning, der giver EDP ret til at drive vandkraftværker i en forlænget periode mod betaling af en pris på 704 mio. EUR, ikke opfylder alle de kumulative betingelser i traktatens artikel 107, stk. 1, og derfor ikke udgør statsstøtte.

         VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   Den foranstaltning, som Portugal har gennemført for EDP — Energias de Portugal, S.A., vedrørende forlængelsen af benyttelsen af offentlige vandressourcer til vandkraftproduktion, udgør ikke statsstøtte som anført i artikel 107, stk. 1, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde.
   Artikel 2
   Denne afgørelse er rettet til Den Portugisiske Republik.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 15. maj 2017.

            På Kommissionens vegne

         Margrethe VESTAGER

            Medlem af Kommissionen

      (1)  Indtil 2004 »Electricidade de Portugal«.

      (2)  Statsstøtte SA.35429 (2013/C) (ex 2012/CP) — Forlængelse af benyttelsen af offentlige vandressourcer til vandkraftproduktion — Opfordring til at fremsætte bemærkninger efter artikel 108, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (EUT C 117 af 16.4.2014, s. 113).

      (3)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/54/EF af 26. juni 2003 om fælles regler for det indre marked for elektricitet og om ophævelse af direktiv 96/92/EF (EUT L 176 af 15.7.2003, s. 37).

      (4)  Vedtaget af Kommissionen den 26. juli 2001 og meddelt medlemsstaterne ved brev SG(2001) D/290869 af 6. august 2001.

      (5)  Dvs. EDP, Tejo Energia og Turbogas.

      (6)  Kommissionens afgørelse C(2004)3468 af 22. september 2004 i statsstøttesag N 161/2004, Strandede omkostninger i Portugal (EUT C 250 af 8.10.2005, s. 9).

      (7)  De portugisiske myndigheder har oplyst, at princippet om, at investeringer, der ikke er afskrevet, kompenseres, når de relevante aktiver falder tilbage til staten ved afslutningen af en koncession, allerede fandtes før liberaliseringen af sektoren i portugisisk lovgivning.

      (8)  Kommissionens afgørelse C(2004)3468 af 22. september 2004 i statsstøttesag N 161/2004, Strandede omkostninger i Portugal (EUT C 250 af 8.10.2005, s. 9).

      (9)  Vedtaget af Kommissionen den 26. juli 2001 og meddelt medlemsstaterne ved brev SG(2001) D/290869 af 6. august 2001.

      (10)  Se betragtning 16 i indledningsbeslutningen.

      (11)  Se betragtning 16 i indledningsbeslutningen.

      (12)  Se meddelelse fra Kommissionen om anvendelsen af Den Europæiske Unions statsstøtteregler på kompensation for levering af tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse (EUT C 8 af 11.1.2012, s. 4), punkt 33, hvori der henvises til Domstolens dom af 22. maj 2003, Connect Austria Gesellschaft für Telekommunikation GmbH mod Telekom-Control-Kommission, med deltagelse af Mobilkom Austria AG, C-462/99, ECLI:EU:C:2003:297, præmis 92 og 93, og til dom afsagt af Retten i første Instans den 4. juli 2007, Bouygues og Bouygues Télécom SA mod Kommissionen, T-475/04, ECLI:EU:T:2007:196, præmis 101, 104, 105 og 111.

      (13)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/60/EF af 23. oktober 2000 om fastlæggelse af en ramme for Fællesskabets vandpolitiske foranstaltninger (EFT L 327 af 22.12.2000, s. 1).

      (14)  Se Domstolens dom af 29. marts 2007, Scott mod Kommissionen, T-366/00, ECLI:EU:T:2007:99, præmis 134; og Domstolens dom af 16. december 2010, Seydaland Vereinigte Agrarbetriebe, C-239/09, ECLI:EU:C:2010:778, præmis 39.

      (15)  Se Rettens dom af 16. september 2004, Valmont Nederland BV mod Kommissionen, T-274/01, ECLI:EU:T:2004:266, præmis 71.

      (16)  Se Rettens dom af 29. marts 2007, Scott mod Kommissionen, T-366/00, ECLI:EU:T:2007:99, præmis 158.

      (17)  2020 svarer til elkøbsaftalernes gennemsnitlige udløbsår og kompensationsperioden for de strandede omkostninger for de 27 vandkraftanlæg, der var involveret i transaktionen. 2044 svarer til den gennemsnitlige dato for udløbet af koncessionernes forlængelsesperiode for de 27 vandkraftværker.

      (18)  Se betragtning 51 i indledningsbeslutningen.

      (19)  Det iberiske elektricitetsmarked (MIBEL) er blevet defineret i den internationale aftale mellem Den Portugisiske Republik og Kongeriget Spanien om oprettelse af et iberisk elektricitetsmarked. MIBEL blev gennemført ved en række love vedtaget i Spanien (f.eks. bekendtgørelse ITC/2129/2006 af 30. juni 2006) og i Portugal (f.eks. Portaria 643/2006 af 26. juni 2006).

      (20)  Se f.eks. Statsstøtte — Ungarn — SA.38454 (2015/C)(ex 2015/N) — Eventuel støtte til Paks-atomkraftværket — Opfordring til at fremsætte bemærkninger efter artikel 108, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (EUT C 8 af 12.1.2016, s. 2), og T-319/12 og T-321/12 — Spanien og Ciudad de la Luz mod Kommissionen, ECLI:EU:T:2014:604, præmis 40, T-233/99 og T-228/99 — Land Nordrhein-Westfalen mod Kommissionen, ECLI:EU:T:2003:57, præmis 245.

      (21)  Se betragtning 48 og 51 i indledningsbeslutningen.


title: 2008/567/EF: Kommissionens afgørelse af 4. juli 2008 om EF-tilskud for 2008 til OIE-initiativer vedrørende dyrevelfærd samt overvågning og kategorisering af dyresygdomme

text:
               10.7.2008

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 181/55

      KOMMISSIONENS AFGØRELSE

   af 4. juli 2008
   om EF-tilskud for 2008 til OIE-initiativer vedrørende dyrevelfærd samt overvågning og kategorisering af dyresygdomme
   (2008/567/EF)
   KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR —
   under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
   under henvisning til Rådets beslutning 90/424/EØF af 26. juni 1990 om visse udgifter på veterinærområdet (1), særlig artikel 20, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               I henhold til beslutning 90/424/EØF kan Fællesskabet iværksætte eller bistå medlemsstaterne eller internationale organisationer ved iværksættelsen af de tekniske og videnskabelige foranstaltninger, der er nødvendige for at udvikle Fællesskabets veterinærbestemmelser og for at udvikle undervisning og uddannelse på veterinærområdet.

               (2)

               I EF-handlingsplanen for dyrebeskyttelse og dyrevelfærd (2006-2010) fremhæves behovet for fortsat støtte til og iværksættelse af nye internationale initiativer, der skaber øget bevidsthed og konsensus om dyrevelfærd, som et af de fem hovedindsatsområder.

               (3)

               Verdensorganisationen for Dyresundhed (OIE) er den mellemstatslige organisation, der er ansvarlig for at forbedre dyresundheden på verdensplan. OIE vedtog i 2005 retningslinjer om dyrevelfærd i forbindelse med land- og søtransport af dyr, slagtning af dyr til konsum og human aflivning af dyr som led i sygdomsbekæmpelse. OIE har til hensigt at videreudvikle disse retningslinjer, at vedtage nye retningslinjer og at bidrage til implementeringen af de retningslinjer, der allerede er vedtaget af OIE-medlemslandene, især ved at tilbyde uddannelse og vejledning.

               (4)

               De uddannelses- og kommunikationsinitiativer, OIE har i støbeskeen, er nødvendige for udviklingen af gældende veterinærlovgivning og for udviklingen af undervisning og uddannelse på veterinærområdet i alle deltagerlandene. Forbedringerne i tredjelande er nært forbundet med udviklingen af EF-lovgivning på veterinærområdet og med behovet for at sikre, at denne lovgivning gør det muligt at opfylde de opstillede mål på effektiv vis. De planlagte uddannelses- og kommunikationsinitiativer er desuden i overensstemmelse med holdningen blandt flertallet af EU’s borgere (2), nemlig at dyrevelfærdsforholdene i lande, der eksporterer til Fællesskabet, skal svare til dem, der gør sig gældende i Fællesskabet. Fællesskabet bør derfor bidrage til finansieringen af disse initiativer.

               (5)

               OIE’s anden globale konference om dyrevelfærd, som afholdes under overskriften »Gennemførelse af OIE’s standarder i praksis« (Putting the OIE Standards to Work), har til formål at fremme implementeringen på verdensplan af OIE’s retningslinjer for sø- og landtransport af husdyr, slagtning af husdyr til konsum og aflivning som led i sygdomsbekæmpelse. Konferencen skal ligeledes skabe øget opmærksomhed om dyrevelfærd og tilskynde dyrlæger og veterinærtjenester til at påtage sig et større ansvar for dyrs velfærd.

               (6)

               OIE’s anden globale konference om dyrevelfærd vil kunne få væsentlig indflydelse på udviklingen af Fællesskabets veterinærlovgivning. Formålet med konferencen er i tråd med de mål, der er opstillet i EF-handlingsplanen for dyrebeskyttelse og dyrevelfærd (2006-2010). Der bør derfor ydes EF-tilskud til OIE-konferencen.

               (7)

               I meddelelsen fra Kommissionen til Rådet, Europa-Parlamentet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget om en ny dyresundhedsstrategi for EU (2007-2013) beskrives prioritering af EU’s foranstaltninger som en af hjørnestenene i den nye dyresundhedsstrategi. I denne sammenhæng ville en undersøgelse af udgifterne til overvågning og kategorisering af dyresygdomme i forbindelse med OIE’s opfølgning af det globale dyresundhedsinitiativ tilvejebringe oplysninger, som kunne bruges ved kategoriseringen af dyresygdomme og prioriteringen af overvågningsforanstaltninger.

               (8)

               OIE indtager reelt en monopolstilling på dette område som omhandlet i artikel 168, stk. 1, litra c), i Kommissionens forordning (EF, Euratom) nr. 2342/2002 af 23. december 2002 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (3); en indkaldelse af forslag er derfor ikke påkrævet.

               (9)

               Foranstaltningerne i denne afgørelse er i overensstemmelse med udtalelse fra Den Stående Komité for Fødevarekæden og Dyresundhed —

         TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   Tildelingen af et EF-tilskud til finansiering af et uddannelsesseminar om implementering af OIE’s retningslinjer om dyrevelfærd, organiseret af Verdensorganisationen for Dyresundhed (OIE), på 100 000 EUR, dvs. 65 % af de samlede støtteberettigede udgifter, godkendes.
   Artikel 2
   Tildelingen af et EF-tilskud til finansiering af OIE’s anden globale konference om dyrevelfærd, som afholdes af OIE i 2008 under overskriften »Gennemførelse af OIE’s standarder i praksis« (Putting the OIE Standards to Work), på 200 000 EUR, dvs. 50 % af de samlede støtteberettigede udgifter, godkendes.
   Artikel 3
   Tildelingen af et EF-tilskud til finansiering af en undersøgelse af udgifterne til overvågning og kategorisering af dyresygdomme, som gennemføres af OIE i 2008, på 200 000 EUR, dvs. 67 % af de samlede støtteberettigede udgifter, godkendes.
   Artikel 4
   De i artikel 1, 2 og 3 omhandlede tilskud finansieres over budgetpost 17 04 02 01 i De Europæiske Fællesskabers budget for 2008.
   Der indgås en tilskudsaftale med OIE om de i artikel 1, 2 og 3 omhandlede tilskud uden indkaldelse af forslag, da OIE er den mellemstatslige organisation, der er ansvarlig for at forbedre dyresundheden på verdensplan og reelt indtager en monopolstilling.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 4. juli 2008.

            På Kommissionens vegne

         Androulla VASSILIOU

            Medlem af Kommissionen

      (1)  EFT L 224 af 18.8.1990, s. 19. Senest ændret ved forordning (EF) nr. 1791/2006 (EUT L 363 af 20.12.2006, s. 1).

      (2)  Special Eurobarometer 270: Attitudes of EU citizens towards Animal Welfare, http://ec.europa.eu/food/animal/welfare/survey/sp_barometer_aw_en.pdf, s. 32

      (3)  EFT L 357 af 31.12.2002, s. 1. Senest ændret ved forordning (EF, Euratom) nr. 478/2007 (EUT L 111 af 28.4.2007, s. 13).


title: Rådets afgørelse (EU) 2017/866 af 11. maj 2017 om undertegnelse på Den Europæiske Unions vegne af Europarådets konvention til forebyggelse og bekæmpelse af vold mod kvinder og vold i hjemmet, for så vidt angår asyl og nonrefoulement

text:
               20.5.2017

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 131/13

         RÅDETS AFGØRELSE (EU) 2017/866
   af 11. maj 2017
   om undertegnelse på Den Europæiske Unions vegne af Europarådets konvention til forebyggelse og bekæmpelse af vold mod kvinder og vold i hjemmet, for så vidt angår asyl og nonrefoulement
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 78, stk. 2, sammenholdt med artikel 218, stk. 5,
   under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Unionen deltog sammen med medlemsstaterne som observatør ved forhandlingerne om Europarådets konvention til forebyggelse og bekæmpelse af vold mod kvinder og vold i hjemmet (»konventionen«), som blev vedtaget af Europarådets Ministerkomité den 7. april 2011. Konventionen blev åbnet for undertegnelse den 11. maj 2011.

               (2)

               I henhold til konventionens artikel 75 er den åben for Unionens undertegnelse.

               (3)

               Konventionen skaber en omfattende og mangesidet retlig ramme til beskyttelse af kvinder mod alle former for vold. Den sigter mod at forebygge, retsforfølge og udrydde vold mod kvinder og piger samt vold i hjemmet. Den omfatter en lang række foranstaltninger fra indsamling af data og oplysningsaktiviteter til retlige foranstaltninger med henblik på at gøre forskellige former for vold mod kvinder strafbare. Den omfatter foranstaltninger til beskyttelse af ofre og støttetjenester samt bekæmpelse af kønsbetinget vold i forbindelse med asyl og migration. Ved konventionen oprettes der en særlig overvågningsmekanisme, der skal sikre, at parterne effektivt gennemfører konventionens bestemmelser.

               (4)

               Undertegnelsen af konventionen på Unionens vegne vil bidrage til at skabe ligestilling mellem kvinder og mænd på alle områder, hvilket er blandt Unionens centrale mål og værdier, som skal afspejles i alle dens aktiviteter, jf. artikel 2 og 3 i traktaten om Den Europæiske Union (TEU), artikel 8 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) og artikel 23 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder. Vold mod kvinder udgør en krænkelse af menneskerettighederne og en ekstrem form for diskrimination, der skyldes ulighed mellem kønnene, og den er med til at fastholde og forværre denne ulighed. Ved sit tilsagn om at gennemføre konventionen bekræfter Unionen sin vilje til at bekæmpe vold mod kvinder på dens område og globalt og styrker sin nuværende politiske indsats og den gældende materielle retlige ramme inden for den del af strafferetsplejen, der har særlig relevans for kvinder og piger.

               (5)

               Både Unionen og dens medlemsstater er kompetente på de områder, der er omfattet af konventionen.

               (6)

               Konventionen bør undertegnes på Unionens vegne, for så vidt angår spørgsmål, der falder inden for Unionens kompetence, for så vidt konventionen kan berøre fælles regler eller ændre deres rækkevidde. Dette vedrører navnlig visse bestemmelser i konventionen vedrørende retligt samarbejde i straffesager og bestemmelserne i konventionen vedrørende asyl og nonrefoulement. Medlemsstaterne bevarer deres kompetence, for så vidt konventionen ikke berører fælles regler eller ændrer deres rækkevidde.

               (7)

               Unionen har også enekompetence til at acceptere de forpligtelser, der er fastsat i konventionen, for så vidt angår dens egne institutioner og offentlige forvaltning.

               (8)

               Eftersom Unionens kompetence og medlemsstaternes kompetencer hænger sammen, bør Unionen blive part i konventionen sammen med dens medlemsstater, således at de sammen kan opfylde de forpligtelser, der er fastsat i konventionen, og på samordnet vis udøve de rettigheder, som den giver dem.

               (9)

               Denne afgørelse vedrører kun artikel 60 og 61 i konventionen. Den vedrører ikke bestemmelserne i konventionen vedrørende retligt samarbejde i straffesager, som er omhandlet i en særskilt rådsafgørelse, der vil blive vedtaget parallelt med nærværende afgørelse.

               (10)

               I medfør af artikel 1 og 2 i protokol nr. 21 om Det Forenede Kongeriges og Irlands stilling, for så vidt angår området med frihed, sikkerhed og retfærdighed, der er knyttet som bilag til TEU og til TEUF, og med forbehold af artikel 4 i samme protokol, deltager disse medlemsstater ikke i vedtagelsen af denne afgørelse.

               (11)

               I medfør af artikel 1 og 2 i protokol nr. 22 om Danmarks stilling, der er knyttet som bilag til TEU og til TEUF, deltager Danmark ikke i vedtagelsen af denne afgørelse, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Danmark.

               (12)

               Konventionen bør undertegnes —

         VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   Der gives herved bemyndigelse til undertegnelse på Den Europæiske Unions vegne af Europarådets konvention til forebyggelse og bekæmpelse af vold mod kvinder og vold i hjemmet, for så vidt angår asyl og nonrefoulement, med forhold af indgåelse af konventionen (1).
   Artikel 2
   Formanden for Rådet bemyndiges herved til at udpege den eller de personer, der er beføjet til at undertegne konventionen på Unionens vegne.
   Artikel 3
   Denne afgørelse træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 11. maj 2017.

            På Rådets vegne

         R. GALDES

            Formand

      (1)  Teksten til konventionen vil blive offentliggjort sammen med afgørelsen om dens indgåelse.


Avis juridique important

|

32000D0742

2000/742/EF: Rådets afgørelse af 16. november 2000 om indgåelse af aftalen om videnskabeligt og teknologisk samarbejde mellem Det Europæiske Fællesskab og regeringen for Den Russiske Føderation

EF-Tidende nr. L 299 af 28/11/2000 s. 0014 - 0014

Rådets afgørelseaf 16. november 2000om indgåelse af aftalen om videnskabeligt og teknologisk samarbejde mellem Det Europæiske Fællesskab og regeringen for Den Russiske Føderation(2000/742/EF)RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 170 i forbindelse med artikel 300, stk. 2, første led, første sætning, og artikel 300, stk. 3, første led,under henvisning til forslag fra Kommissionen(1),under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet(2), ogud fra følgende betragtninger:(1) Det Europæiske Fællesskab og Den Russiske Føderation udfører særlige forskningsprogrammer på områder, som er af fælles interesse.(2) Den Russiske Føderation på den ene side og Det Europæisk Fællesskab og dets medlemsstater på den anden side har underskrevet en partnerskabs- og samarbejdsaftale(3). Aftalens artikel 62 giver mulighed for at indgå særlige aftaler inden for videnskab og teknologi.(3) Ved sin afgørelse af 10. november 1997 gav Rådet Kommissionen bemyndigelse til at føre forhandlinger om en aftale om videnskabeligt og teknologisk samarbejde mellem Det Europæiske Fællesskab og regeringen for Den Russiske Føderation af samme varighed som det femte rammeprogram, som blev oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 182/1999/EF(4).(4) Aftalen om videnskabeligt og teknologisk samarbejde mellem Det Europæiske Fællesskab og regeringen for Den Russiske Føderation bør godkendes -TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:Artikel 1Herved godkendes aftalen om videnskabeligt og teknologisk samarbejde mellem Det Europæiske Fællesskab og regeringen for Den Russiske Føderation på Fællesskabets vegne.Aftalens tekst er knyttet til denne afgørelse.Artikel 2Rådets formand foretager på Fællesskabets vegne den meddelelse, der er omhandlet i aftalens artikel 12(5).Udfærdiget i Bruxelles, den 16. november 2000.På Rådets vegneR. SchwartzenbergFormand(1) EFT C 370 E af 26.10.1999, s. 22.(2) Endnu ikke offentliggjort i EFT.(3) EFT L 327 af 28.11.1997, s. 3.(4) EFT L 26 af 1.2.1999, s. 1.(5) Datoen for aftalens ikrafttræden offentliggøres i EFT på foranledning af Rådets Generalsekretariat.


Avis juridique important

|

32000D0068

Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 68/2000/EF af 13. december 1999 om ændring af den grundlæggende afgørelse vedrørende Socrates-programmet med det formål at medtage Tyrkiet blandt modtagerlandene

EF-Tidende nr. L 010 af 14/01/2000 s. 0001 - 0002

EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS AFGØRELSE Nr. 68/2000/EFaf 13. december 1999om ændring af den grundlæggende afgørelse vedrørende Socrates-programmet med det formål at medtage Tyrkiet blandt modtagerlandeneEUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 149 og 150,under henvisning til forslag fra Kommissionen(1),under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg(2),under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget(3),i henhold til fremgangsmåden i traktatens artikel 251(4), ogud fra følgende betragtninger:(1) Ved Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 819/95/EF af 14. marts 1995 har Fællesskabet iværksat handlingsprogrammet Socrates(5), som Tyrkiet ikke deltager i;(2) Tyrkiet er et associeret land, og dets forbindelser med Fællesskabet er blevet stærkt styrket ved ikrafttrædelsen af den endelige fase af toldunionen;(3) de økonomiske og handelsmæssige forbindelser, der er skabt med toldunionen, bør styrkes ved et snævere samarbejde på området uddannelse, erhvervsuddannelse og ungdom;(4) det kan forventes, at der vil gå lang tid, dels mellem den ændring af afgørelsen om det program, som denne afgørelse omhandler, som skal muliggøre Tyrkiets deltagelse, og afslutning af forhandlingerne om de nærmere (bl.a. finansielle) bestemmelser for dette lands deltagelse, dels mellem afslutningen af disse forhandlinger og landets faktiske deltagelse;(5) en principiel åbning er ikke desto mindre et konkret bevis på Den Europæiske Unions vilje til udvikling af et samarbejde på et bestemt område med dette land, hvilket Unionen flere gange har givet udtryk for; desuden muliggør den, at der træffes forberedende og oplysende foranstaltninger med henblik på fuldstændig deltagelse i nævnte program eller i det kommende rammeprogram, der er under udarbejdelse -TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:Artikel 1Artikel 7, stk. 3, andet punktum, i afgørelse nr. 819/95/EF affattes således: "Programmet er åbent for deltagelse af Cypern, Malta og Tyrkiet på grundlag af supplerende bevillinger efter procedurer, der skal aftales med disse lande med udgangspunkt i de regler, der gælder for EFTA-landene, og under overholdelse af bestemmelserne i artikel 3 i den gældende finansforordning."Artikel 2Denne afgørelse sigter mod, at Tyrkiet så hurtigt som muligt fuldt eller delvis deltager i det nuværende Socrates-program i den udstrækning, forhandlingerne tillader det, og mod iværksættelse af enhver forberedende eller oplysende foranstaltning med henblik på denne deltagelse eller deltagelse i det kommende rammeprogram (2000-2004).Artikel 3Formålet med Tyrkiets deltagelse i Socrates-programmet er at muliggøre reelle udvekslinger mellem begge parters unge og deres ledere, idet der tages hensyn til deres sproglige, uddannelsesmæssige og kulturelle mangfoldighed, jf. traktatens artikel 149, stk. 1, og idet mindretallenes rettigheder respekteres.Artikel 4Europa-Parlamentet holdes underrettet om de forskellige foranstaltninger, der træffes til gennemførelse af denne afgørelse.Artikel 5Denne afgørelse træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.Udfærdiget i Bruxelles, den 13. december 1999.På Europa-Parlamentets vegneN. FONTAINEFormandPå Rådets vegneS. HASSIFormand(1) EFT C 186 af 26.6.1996, s. 8.(2) EFT C 158 af 26.5.1997, s. 74.(3) EFT C 293 af 13.10.1999, s. 23.(4) Europa-Parlamentets udtalelse af 25. februar 1999 (EFT C 153 af 1.6.1999, s. 19), Rådets fælles holdning af 12. juli 1999 (EFT C 249 af 1.9.1999, s. 1) og Europa-Parlamentets afgørelse af 28. oktober 1999 (endnu ikke offentliggjort i EFT).(5) EFT L 87 af 20.4.1995, s. 10.


title: Den Udenrigs- og Sikkerhedspolitiske Komités afgørelse BiH/8/2006 af  15. marts 2006  om ændring af afgørelse BiH/1/2004 om accept af bidrag fra tredjelande til EU's militæroperation i Bosnien-Hercegovina og afgørelse BiH/3/2004 om nedsættelse af bidragyderkomitéen for Den Europæiske Unions militæroperation i Bosnien-Hercegovina

text:
               5.4.2006

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 96/14

      DEN UDENRIGS- OG SIKKERHEDSPOLITISKE KOMITÉS AFGØRELSE BiH/8/2006
   af 15. marts 2006
   om ændring af afgørelse BiH/1/2004 om accept af bidrag fra tredjelande til EU's militæroperation i Bosnien-Hercegovina og afgørelse BiH/3/2004 om nedsættelse af bidragyderkomitéen for Den Europæiske Unions militæroperation i Bosnien-Hercegovina
   (2006/267/FUSP)
   DEN UDENRIGS- OG SIKKERHEDSPOLITISKE KOMITÉ HAR —
   under henvisning til traktaten om Den Europæiske Union, særlig artikel 25, stk. 3, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Den Udenrigs- og Sikkerhedspolitiske Komité vedtog afgørelse BiH/1/2004 (1) den 21. september 2004 og afgørelse BiH/3/2004 (2) den 29. september 2004.

               (2)

               Efter henstilling fra EU-operationens øverstbefalende om Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedoniens bidrag vedtog EU's Militærkomité at anbefale Den Udenrigs- og Sikkerhedspolitiske Komité at acceptere Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedoniens bidrag.

               (3)

               I medfør af artikel 6 i protokollen om Danmarks stilling, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, deltager Danmark ikke i udarbejdelsen og gennemførelsen af de af Den Europæiske Unions afgørelser og aktioner, som har indvirkning på forsvarsområdet. Danmark deltager derfor ikke i finansieringen af operationen.

               (4)

               Det Europæiske Råd i København den 12. og 13. december 2002 vedtog en erklæring, hvorefter »Berlin plus«-ordningerne og gennemførelsen heraf kun gælder for de EU-medlemsstater, der også er enten NATO-medlemmer eller parter i »partnerskab for fred«, og som derfor har indgået bilaterale sikkerhedsaftaler med NATO —

         TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   Bilaget til afgørelse BiH/1/2004 affattes således:

         »BILAG
         LISTE OVER DE I ARTIKEL 1 OMHANDLEDE STATER

                     —

                     Albanien

                     —

                     Argentina

                     —

                     Bulgarien

                     —

                     Canada

                     —

                     Chile

                     —

                     Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien

                     —

                     Marokko

                     —

                     New Zealand

                     —

                     Norge

                     —

                     Rumænien

                     —

                     Schweiz

                     —

                     Tyrkiet«.

   Artikel 2
   Bilaget til afgørelse BiH/3/2004 affattes således:

         »BILAG
         LISTE OVER DE I ARTIKEL 3, STK. 1, OMHANDLEDE STATER

                     —

                     Albanien

                     —

                     Argentina

                     —

                     Bulgarien

                     —

                     Canada

                     —

                     Chile

                     —

                     Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien

                     —

                     Marokko

                     —

                     New Zealand

                     —

                     Norge

                     —

                     Rumænien

                     —

                     Schweiz

                     —

                     Tyrkiet«.

   Artikel 3
   Denne afgørelse træder i kraft på dagen for vedtagelsen.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 15. marts 2006.

            På Den Udenrigs- og Sikkerhedspolitiske Komités vegne

         F. J. KUGLITSCH

            Formand

      (1)  EUT L 324 af 27.10.2004, s. 20. Ændret ved afgørelse BiH/5/2004 (EUT L 357 af 2.12.2004, s. 39).

      (2)  EUT L 325 af 28.10.2004, s. 64. Ændret ved afgørelse BiH/5/2004.