Avis juridique important

|

31993D0485

93/485/EØF: KOMMISSIONENS AFGØRELSE af 6. september 1993 om afslutning af antidumpingproceduren vedrørende importen af cykler med oprindelse i Taiwan

EF-Tidende nr. L 227 af 08/09/1993 s. 0021 - 0021

KOMMISSIONENS AFGOERELSE af 6. september 1993 om afslutning af antidumpingproceduren vedroerende importen af cykler med oprindelse i Taiwan  (93/485/EOEF)KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR - under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab,  under henvisning til Raadets forordning (EOEF) nr. 2423/88 af 11. juli 1988 om beskyttelse mod dumpingimport eller subsidieret import fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab (1), saerlig artikel 9,  efter konsultation i det raadgivende udvalg, der er nedsat i henhold til forordning (EOEF) nr. 2423/88, og ud fra foelgende betragtninger:   PROCEDURE  (1) Kommissionen modtog i juli 1991 en klage indgivet af European Bicycle Manufacturers Association (EBMA) paa vegne af producenter, der tegner sig for en betydelig del af produktionen i Faellesskabet af cykler. Klagen indeholdt beviser for, at  der fandt dumping sted med hensyn til importen fra Taiwan og Den Kinesiske Folkerepublik, og at der forvoldtes vaesentlig skade som foelge heraf, hvilket ansaas for tilstraekkeligt til at begrunde ivaerksaettelsen af en procedure.  (2) Kommissionen offentliggjorde derfor en meddelelse i De Europaeiske Faellesskabers Tidende (2) om indledning af en antidumpingprocedure vedroerende importen af cykler med oprindelse i Taiwan og Den Kinesiske Folkerepublik.  (3) Kommissionen indfoerte senere ved forordning (EOEF) nr. 550/93 (3) en midlertidig antidumpingtold paa importen af cykler med oprindelse i Den Kinesiske Folkerepublik. Dumpingmargenen for Taiwan blev anset for at vaere ubetydelig, og foelgelig blev der  ikke indfoert antidumpingtold for importen af cykler med oprindelse i dette land.  (4) De beroerte parter fik lejlighed til at tilkendegive deres mening skriftligt og til at anmode om at blive hoert mundtligt af Kommissionen.  (5) Ingen af de beroerte parter fremlagde beviser, som fik Kommissionen til at aendre sin afgoerelse.  (6) Paa baggrund af Kommissionens oplysninger om, at der finder en ubetydelig dumping sted med hensyn til importen af cykler med oprindelse i Taiwan, boer denne procedure afsluttes i henhold til artikel 9, stk. 1, i forordning (EOEF) nr. 2423/88. Der blev  ikke gjort indsigelse mod denne afgoerelse i det raadgivende udvalg - TRUFFET FOELGENDE AFGOERELSE:   Eneste artikel  Antidumpingproceduren vedroerende importen af cykler uden motor (herunder trehjulede transportcykler), henhoerende under KN-kode 8712 00 og med oprindelse i Taiwan afsluttes.  Udfaerdiget i Bruxelles, den 6. september 1993.  Paa Kommissionens vegne Leon BRITTAN Naestformand  (1) EFT nr. L 209 af 2. 8. 1988, s. 1.  (2) EFT nr. C 266 af 12. 10. 1991, s. 6.  (3) EFT nr. L 58 af 11. 3. 1993, s. 12.


Avis juridique important

|

32003D0335

2003/335/RIA: Rådets afgørelse 2003/335/RIA af 8. maj 2003 om efterforskning og strafforfølgning af folkedrab, forbrydelser mod menneskeheden og krigsforbrydelser

EU-Tidende nr. L 118 af 14/05/2003 s. 0012 - 0014

Rådets afgørelse 2003/335/RIAaf 8. maj 2003om efterforskning og strafforfølgning af folkedrab, forbrydelser mod menneskeheden og krigsforbrydelserRÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -under henvisning til traktaten om Den Europæiske Union, særlig artikel 30 og 31 og artikel 34, stk. 2, litra c),under henvisning til initiativ fra Kongeriget Danmark(1),under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet(2), ogud fra følgende betragtninger:(1) De internationale krigsforbryderdomstole for henholdsvis det tidligere Jugoslavien og Rwanda har siden 1995 foretaget efterforskning, strafforfølgning og pådømmelse af krænkelser af folkeretten i forbindelse med krig, folkedrab og forbrydelser mod menneskeheden.(2) I Romstatutten for Den Internationale Straffedomstol af 17. juli 1998 - som er blevet ratificeret af alle Den Europæiske Unions medlemsstater - bekræftes det, at de alvorligste forbrydelser, der berører det internationale samfund som helhed, navnlig folkedrab, forbrydelser mod menneskeheden og krigsforbrydelser, ikke må passere ustraffet, og at den effektive strafforfølgning heraf må sikres gennem foranstaltninger på nationalt plan og gennem en styrkelse af det internationale samarbejde.(3) I Romstatutten erindres der om, at det er enhver stats pligt at udøve sin strafferetlige jurisdiktion over for de ansvarlige for sådanne internationale forbrydelser.(4) I Romstatutten understreges det, at Den Internationale Straffedomstol oprettet i henhold til Romstatutten skal være komplementær i forhold til national strafferetlig jurisdiktion. Der bør sikres effektiv efterforskning og, hvis det er relevant, strafforfølgning af folkedrab, forbrydelser mod menneskeheden og krigsforbrydelser uden at gribe ind i Den Internationale Straffedomstols jurisdiktion.(5) Efterforskning, strafforfølgning og udveksling af oplysninger vedrørende folkedrab, forbrydelser mod menneskeheden og krigsforbrydelser er fortsat de nationale myndigheders ansvar, medmindre folkeretten bestemmer andet.(6) Medlemsstaterne konfronteres med jævne mellemrum med personer, der har været involveret i sådanne forbrydelser, og som søger at rejse ind og tage ophold i Den Europæiske Union.(7) Når medlemsstaternes kompetente myndigheder modtager oplysninger om, at en person, som har søgt om opholdstilladelse, mistænkes for at have udført eller deltaget i udførelsen af folkedrab, forbrydelser mod menneskeheden eller krigsforbrydelser, skal de sikre, at de pågældende handlinger efterforskes, og, hvis det er begrundet, strafforfølges i henhold til national lovgivning.(8) De relevante nationale retshåndhævelses- og udlændingemyndigheder bør, til trods for at de har forskellige opgaver og ansvar, samarbejde meget tæt, således at de kompetente myndigheder, der har jurisdiktion på nationalt plan, kan gennemføre en effektiv efterforskning og strafforfølgning af disse forbrydelser.(9) Medlemsstaterne bør sikre, at de retshåndhævende myndigheder og udlændingemyndighederne har de ressourcer og den struktur, der er nødvendig for et effektivt samarbejde og en effektiv efterforskning og, hvis det er relevant, strafforfølgning af folkedrab, forbrydelser mod menneskeheden og krigsforbrydelser.(10) For at en effektiv efterforskning og strafforfølgning af sådanne forbrydelser kan føre til tilfredsstillende resultater, er der endvidere behov for et tæt samarbejde på tværs af grænserne mellem myndighederne i de stater, som deltager i Romstatutten, herunder medlemsstaterne.(11) Den 13. juni 2002 vedtog Rådet afgørelse 2002/494/RIA om oprettelse af et europæisk net af kontaktpunkter vedrørende personer, som er ansvarlige for folkedrab, forbrydelser mod menneskeheden og krigsforbrydelser(3). Medlemsstaterne bør sikre, at kontaktpunkterne udnyttes fuldt ud for at lette samarbejdet mellem de kompetente nationale myndigheder.(12) Medlemsstaterne gav i Rådets fælles holdning 2001/443/FUSP af 11. juni 2001 om Den Internationale Straffedomstol(4) udtryk for, at forbrydelser, der hører under Den Internationale Straffedomstols kompetence, berører alle medlemsstater, som er besluttet på at samarbejde om at bekæmpe sådanne forbrydelser og om at hindre, at gerningsmændene forbliver ustraffede -TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:Artikel 1FormålFormålet med denne afgørelse er at styrke samarbejdet mellem nationale enheder, således at de enkelte medlemsstaters retshåndhævende myndigheder i videst muligt omfang kan samarbejde effektivt om efterforskning og strafforfølgning af personer, der har udført eller deltaget i udførelsen af folkedrab, forbrydelser mod menneskeheden eller krigsforbrydelser, jf. artikel 6, 7 og 8 i Romstatutten for Den Internationale Straffedomstol af 17. juli 1998.Artikel 2Underretning af de retshåndhævende myndigheder1. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til, at de retshåndhævende myndigheder bliver underrettet, når der konstateres forhold, der giver anledning til mistanke om, at en ansøger om opholdstilladelse har begået forbrydelser som nævnt i artikel 1, der kan medføre strafforfølgning i en medlemsstat eller ved internationale straffedomstole.2. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at de relevante nationale retshåndhævelses- og udlændingemyndigheder har mulighed for at udveksle de oplysninger, der er nødvendige for, at de kan varetage deres opgaver effektivt.Artikel 3Efterforskning og strafforfølgning1. Medlemsstaterne bistår hinanden med efterforskning og strafforfølgning af de forbrydelser, der er nævnt i artikel 1, i overensstemmelse med relevante internationale aftaler og national ret.2. Hvis udlændingemyndighederne under behandlingen af en ansøgning om opholdstilladelse bliver opmærksomme på forhold, der giver grundlag for mistanke om, at ansøgeren har deltaget i forbrydelser som nævnt i artikel 1, og det kommer frem, at ansøgeren tidligere har søgt om opholdstilladelse i en anden medlemsstat, kan de retshåndhævende myndigheder rette henvendelse til de kompetente retshåndhævende myndigheder i denne anden medlemsstat med henblik på at indhente relevante oplysninger, herunder oplysninger fra udlændingemyndighederne.3. Såfremt de retshåndhævende myndigheder i en medlemsstat bliver opmærksomme på, at en person, der er mistænkt for at have begået forbrydelser som nævnt i artikel 1, befinder sig i en anden medlemsstat, underretter de de kompetente myndigheder i denne anden medlemsstat om mistanken og grundlaget herfor. Denne underretning sker i overensstemmelse med relevante internationale aftaler og national ret.Artikel 4StrukturerMedlemsstaterne overvejer behovet for at etablere eller udpege specialiserede enheder inden for de kompetente retshåndhævende myndigheder med særligt ansvar for efterforskning og, hvis det er relevant, strafforfølgning af de pågældende forbrydelser.Artikel 5Koordination og regelmæssige møder1. Medlemsstaterne koordinerer løbende indsatsen for at efterforske og strafforfølge personer, der mistænkes for at have udført eller deltaget i udførelsen af folkedrab, forbrydelser mod menneskeheden eller krigsforbrydelser.2. På formandskabets initiativ finder der regelmæssigt møder sted mellem de kontaktpunkter, der er udpeget ifølge artikel 1 i afgørelse 2002/494/RIA, med henblik på at udveksle oplysninger om erfaringer, praksis og metoder. Disse møder kan finde sted i tilknytning til møder i det europæiske retlige netværk, og efter omstændighederne kan tillige repræsentanter fra de internationale krigsforbryderdomstole for henholdsvis det tidligere Jugoslavien og Rwanda, Den Internationale Straffedomstol og andre internationale organisationer inviteres til at deltage i disse møder.Artikel 6Overholdelse af databeskyttelseslovgivningenEnhver form for informationsudveksling eller anden form for behandling af persondata i henhold til denne afgørelse finder sted under fuld overholdelse af kravene i den relevante internationale og nationale databeskyttelseslovgivning.Artikel 7GennemførelseMedlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til at efterkomme denne afgørelse senest den 8. maj 2005.Artikel 8Territorial anvendelseDenne afgørelse finder anvendelse på Gibraltar.Artikel 9IkrafttrædenDenne afgørelse har virkning fra dagen for offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.Udfærdiget i Bruxelles, den 8. maj 2003.På Rådets vegneM. ChrisochoïdisFormand(1) EFT C 223 af 19.9.2002, s. 19.(2) Udtalelse af 17.12.2002 (Endnu ikke offentliggjort i EUT).(3) EFT L 167 af 26.6.2002, s. 1.(4) EFT L 155 af 12.6.2001, s. 19.


title: 2006/619/EF: Rådets afgørelse af 24. juli 2006 om indgåelse på Det Europæiske Fællesskabs vegne af protokollen om forebyggelse, bekæmpelse og retsforfølgning af menneskehandel, særlig handel med kvinder og børn, til supplering af De Forenede Nationers konvention om bekæmpelse af grænseoverskridende organiseret kriminalitet for så vidt angår protokollens bestemmelser, i det omfang protokollens bestemmelser falder ind under anvendelsesområdet for tredje del, afsnit IV, i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab

text:
               22.9.2006

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 262/51

      RÅDETS AFGØRELSE

   af 24. juli 2006
   om indgåelse på Det Europæiske Fællesskabs vegne af protokollen om forebyggelse, bekæmpelse og retsforfølgning af menneskehandel, særlig handel med kvinder og børn, til supplering af De Forenede Nationers konvention om bekæmpelse af grænseoverskridende organiseret kriminalitet for så vidt angår protokollens bestemmelser, i det omfang protokollens bestemmelser falder ind under anvendelsesområdet for tredje del, afsnit IV, i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab
   (2006/619/EF)
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
   under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 62, nr. 2), artikel 63, nr. 3), og artikel 66, sammenholdt med artikel 300, stk. 2, første afsnit, og artikel 300, stk. 3, første afsnit,
   under henvisning til forslag fra Kommissionen,
   under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (1), og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Kommissionen varetog på Fællesskabets vegne og efter bemyndigelse fra Rådet forhandlingerne om de dele af protokollen, der er omfattet af Fællesskabets kompetence.

               (2)

               Rådet bemyndigede Kommissionen til at forhandle om Fællesskabets tiltrædelse af den pågældende internationale aftale.

               (3)

               Efter afslutningen af forhandlingerne blev de instrumenter, man havde forhandlet sig frem til, undertegnet af Fællesskabet den 12. december 2000 i overensstemmelse med Rådets afgørelse 2001/87/EF af 8. december 2000 (2).

               (4)

               Nogle medlemsstater er allerede parter i protokollen, mens ratifikationsprocessen er i gang i andre medlemsstater.

               (5)

               Denne afgørelse berører ikke Det Forenede Kongeriges og Irlands stilling i henhold til protokollen om integration af Schengen-reglerne i Den Europæiske Union og protokollen om Det Forenede Kongeriges og Irlands stilling, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union, og til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, og Det Forenede Kongerige og Irland er derfor ikke bundet af denne afgørelse, idet den vedrører Fællesskabets udøvelse af ekstern kompetence på områder, hvor dets interne lovgivning ikke binder Det Forenede Kongerige og/eller Irland.

               (6)

               Denne afgørelse berører ikke Danmarks stilling i henhold til protokollen om Danmarks stilling, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, og Danmark deltager ikke i vedtagelsen af afgørelsen, som ikke er bindende for Danmark.

               (7)

               Indgåelsen af konventionen på Fællesskabets vegne blev godkendt ved Rådets afgørelse 2004/579/EF af 29. april 2004 (3), hvilket er en forudsætning for, at Fællesskabet kan blive part i protokollen, jf. konventionens artikel 37, stk. 2.

               (8)

               De øvrige betingelser, der gør det muligt for Fællesskabet at deponere godkendelsesinstrumentet som omhandlet i konventionens artikel 36, stk. 3, og i protokollens artikel 16, stk. 3, er opfyldt.

               (9)

               I det omfang protokollens bestemmelser falder ind under traktatens tredje del, afsnit IV, skal indgåelsen af protokollen godkendes på Fællesskabets vegne.

               (10)

               I det omfang protokollens bestemmelser falder ind under traktatens artikel 179 og 181 A, skal indgåelsen af protokollen på Fællesskabets vegne godkendes ved hjælp af en særskilt rådsafgørelse (4).

               (11)

               Fællesskabet bør, når det deponerer sit godkendelsesinstrument, også deponere en erklæring om udstrækningen af Fællesskabets kompetence med hensyn til de spørgsmål, protokollen omhandler, jf. protokollens artikel 16, stk. 3 —

         TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   Protokollen om forebyggelse, bekæmpelse og retsforfølgning af menneskehandel, særlig handel med kvinder og børn, til supplering af De Forenede Nationers konvention om bekæmpelse af grænseoverskridende organiseret kriminalitet, der er gengivet i bilag I, godkendes hermed på Fællesskabets vegne.
   Fællesskabets instrument til formel bekræftelse ledsages af en kompetenceerklæring, jf. protokollens artikel 16, stk. 3. Erklæringen er gengivet i bilag II.
   Artikel 2
   Denne afgørelse finder anvendelse, i det omfang protokollens bestemmelser falder ind under traktatens tredje del, afsnit IV.
   Artikel 3
   Rådets formand bemyndiges til at udpege den person, der er beføjet til at deponere det for Fællesskabet bindende instrument til formel bekræftelse.
   Denne afgørelse offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende.

      Udfærdiget i Bruxelles, den 24. juli 2006.

            På Rådets vegne

         K. RAJAMÄKI

            Formand

      (1)  Endnu ikke offentliggjort i EUT.

      (2)  EFT L 30 af 1.2.2001, s. 44.

      (3)  EUT L 261 af 6.8.2004, s. 69.

      (4)  Se side 44 i denne EUT.

      BILAG I

         PROTOCOL
         to Prevent, Suppress and Punish Trafficking in Persons, Especially Women and Children, supplementing the United Nations Convention against Transnational Organised Crime
         PREAMBLE
         THE STATES PARTIES TO THIS PROTOCOL,
         DECLARING that effective action to prevent and combat trafficking in persons, especially women and children, requires a comprehensive international approach in the countries of origin, transit and destination that includes measures to prevent such trafficking, to punish the traffickers and to protect the victims of such trafficking, including by protecting their internationally recognised human rights,
         TAKING INTO ACCOUNT the fact that, despite the existence of a variety of international instruments containing rules and practical measures to combat the exploitation of persons, especially women and children, there is no universal instrument that addresses all aspects of trafficking in persons,
         CONCERNED that, in the absence of such an instrument, persons who are vulnerable to trafficking will not be sufficiently protected,
         RECALLING General Assembly resolution 53/111 of 9 December 1998, in which the Assembly decided to establish an open-ended intergovernmental ad hoc committee for the purpose of elaborating a comprehensive international convention against transnational organised crime and of discussing the elaboration of, inter alia, an international instrument addressing trafficking in women and children,
         CONVINCED that supplementing the United Nations Convention against Transnational Organised Crime with an international instrument for the prevention, suppression and punishment of trafficking in persons, especially women and children, will be useful in preventing and combating that crime,
         HAVE AGREED AS FOLLOWS:
         I.   GENERAL PROVISIONS
         Article 1
         Relation with the United Nations Convention against Transnational Organised Crime
         1.   This Protocol supplements the United Nations Convention against Transnational Organised Crime. It shall be interpreted together with the Convention.
         2.   The provisions of the Convention shall apply, mutatis mutandis, to this Protocol unless otherwise provided herein.
         3.   The offences established in accordance with article 5 of this Protocol shall be regarded as offences established in accordance with the Convention.
         Article 2
         Statement of purpose
         The purposes of this Protocol are:

                     (a)

                     to prevent and combat trafficking in persons, paying particular attention to women and children;

                     (b)

                     to protect and assist the victims of such trafficking, with full respect for their human rights; and

                     (c)

                     to promote cooperation among States Parties in order to meet those objectives.

               Article 3
         Use of terms
         For the purposes of this Protocol:

                     (a)

                     ‘trafficking in persons’ shall mean the recruitment, transportation, transfer, harbouring or receipt of persons, by means of the threat or use of force or other forms of coercion, of abduction, of fraud, of deception, of the abuse of power or of a position of vulnerability or of the giving or receiving of payments or benefits to achieve the consent of a person having control over another person, for the purpose of exploitation. Exploitation shall include, at a minimum, the exploitation of the prostitution of others or other forms of sexual exploitation, forced labour or services, slavery or practices similar to slavery, servitude or the removal of organs;

                     (b)

                     the consent of a victim of trafficking in persons to the intended exploitation set forth in subparagraph (a) of this article shall be irrelevant where any of the means set forth in subparagraph (a) have been used;

                     (c)

                     the recruitment, transportation, transfer, harbouring or receipt of a child for the purpose of exploitation shall be considered ‘trafficking in persons’ even if this does not involve any of the means set forth in subparagraph (a) of this article;

                     (d)

                     ‘child’ shall mean any person under 18 years of age.

               Article 4
         Scope of application
         This Protocol shall apply, except as otherwise stated herein, to the prevention, investigation and prosecution of the offences established in accordance with article 5 of this Protocol, where those offences are transnational in nature and involve an organised criminal group, as well as to the protection of victims of such offences.
         Article 5
         Criminalisation
         1.   Each State Party shall adopt such legislative and other measures as may be necessary to establish as criminal offences the conduct set forth in article 3 of this Protocol, when committed intentionally.
         2.   Each State Party shall also adopt such legislative and other measures as may be necessary to establish as criminal offences:

                     (a)

                     subject to the basic concepts of its legal system, attempting to commit an offence established in accordance with paragraph 1 of this article;

                     (b)

                     participating as an accomplice in an offence established in accordance with paragraph 1 of this article; and

                     (c)

                     organising or directing other persons to commit an offence established in accordance with paragraph 1 of this article.

               II.   PROTECTION OF VICTIMS OF TRAFFICKING IN PERSONS
         Article 6
         Assistance to and protection of victims of trafficking in persons
         1.   In appropriate cases and to the extent possible under its domestic law, each State Party shall protect the privacy and identity of victims of trafficking in persons, including, inter alia, by making legal proceedings relating to such trafficking confidential.
         2.   Each State Party shall ensure that its domestic legal or administrative system contains measures that provide to victims of trafficking in persons, in appropriate cases:

                     (a)

                     information on relevant court and administrative proceedings;

                     (b)

                     assistance to enable their views and concerns to be presented and considered at appropriate stages of criminal proceedings against offenders, in a manner not prejudicial to the rights of the defence.

               3.   Each State Party shall consider implementing measures to provide for the physical, psychological and social recovery of victims of trafficking in persons, including, in appropriate cases, in cooperation with non-governmental organisations, other relevant organisations and other elements of civil society, and, in particular, the provision of:

                     (a)

                     appropriate housing;

                     (b)

                     counselling and information, in particular as regards their legal rights, in a language that the victims of trafficking in persons can understand;

                     (c)

                     medical, psychological and material assistance; and

                     (d)

                     employment, educational and training opportunities.

               4.   Each State Party shall take into account, in applying the provisions of this article, the age, gender and special needs of victims of trafficking in persons, in particular the special needs of children, including appropriate housing, education and care.
         5.   Each State Party shall endeavour to provide for the physical safety of victims of trafficking in persons while they are within its territory.
         6.   Each State Party shall ensure that its domestic legal system contains measures that offer victims of trafficking in persons the possibility of obtaining compensation for damage suffered.
         Article 7
         Status of victims of trafficking in persons in receiving States
         1.   In addition to taking measures pursuant to article 6 of this Protocol, each State Party shall consider adopting legislative or other appropriate measures that permit victims of trafficking in persons to remain in its territory, temporarily or permanently, in appropriate cases.
         2.   In implementing the provision contained in paragraph 1 of this article, each State Party shall give appropriate consideration to humanitarian and compassionate factors.
         Article 8
         Repatriation of victims of trafficking in persons
         1.   The State Party of which a victim of trafficking in persons is a national or in which the person had the right of permanent residence at the time of entry into the territory of the receiving State Party shall facilitate and accept, with due regard for the safety of that person, the return of that person without undue or unreasonable delay.
         2.   When a State Party returns a victim of trafficking in persons to a State Party of which that person is a national or in which he or she had, at the time of entry into the territory of the receiving State Party, the right of permanent residence, such return shall be with due regard for the safety of that person and for the status of any legal proceedings related to the fact that the person is a victim of trafficking and shall preferably be voluntary.
         3.   At the request of a receiving State Party, a requested State Party shall, without undue or unreasonable delay, verify whether a person who is a victim of trafficking in persons is its national or had the right of permanent residence in its territory at the time of entry into the territory of the receiving State Party.
         4.   In order to facilitate the return of a victim of trafficking in persons who is without proper documentation, the State Party of which that person is a national or in which he or she had the right of permanent residence at the time of entry into the territory of the receiving State Party shall agree to issue, at the request of the receiving State Party, such travel documents or other authorisation as may be necessary to enable the person to travel to and re-enter its territory.
         5.   This article shall be without prejudice to any right afforded to victims of trafficking in persons by any domestic law of the receiving State Party.
         6.   This article shall be without prejudice to any applicable bilateral or multilateral agreement or arrangement that governs, in whole or in part, the return of victims of trafficking in persons.
         III.   PREVENTION, COOPERATION AND OTHER MEASURES
         Article 9
         Prevention of trafficking in persons
         1.   States Parties shall establish comprehensive policies, programmes and other measures:

                     (a)

                     to prevent and combat trafficking in persons; and

                     (b)

                     to protect victims of trafficking in persons, especially women and children, from revictimisation.

               2.   States Parties shall endeavour to undertake measures such as research, information and mass media campaigns and social and economic initiatives to prevent and combat trafficking in persons.
         3.   Policies, programmes and other measures established in accordance with this article shall, as appropriate, include cooperation with non-governmental organisations, other relevant organisations and other elements of civil society.
         4.   States Parties shall take or strengthen measures, including through bilateral or multilateral cooperation, to alleviate the factors that make persons, especially women and children, vulnerable to trafficking, such as poverty, underdevelopment and lack of equal opportunity.
         5.   States Parties shall adopt or strengthen legislative or other measures, such as educational, social or cultural measures, including through bilateral and multilateral cooperation, to discourage the demand that fosters all forms of exploitation of persons, especially women and children, that leads to trafficking.
         Article 10
         Information exchange and training
         1.   Law enforcement, immigration or other relevant authorities of States Parties shall, as appropriate, cooperate with one another by exchanging information, in accordance with their domestic law, to enable them to determine:

                     (a)

                     whether individuals crossing or attempting to cross an international border with travel documents belonging to other persons or without travel documents are perpetrators or victims of trafficking in persons;

                     (b)

                     the types of travel document that individuals have used or attempted to use to cross an international border for the purpose of trafficking in persons; and

                     (c)

                     the means and methods used by organised criminal groups for the purpose of trafficking in persons, including the recruitment and transportation of victims, routes and links between and among individuals and groups engaged in such trafficking, and possible measures for detecting them.

               2.   States Parties shall provide or strengthen training for law enforcement, immigration and other relevant officials in the prevention of trafficking in persons. The training should focus on methods used in preventing such trafficking, prosecuting the traffickers and protecting the rights of the victims, including protecting the victims from the traffickers. The training should also take into account the need to consider human rights and child- and gender-sensitive issues and it should encourage cooperation with non-governmental organisations, other relevant organisations and other elements of civil society.
         3.   A State Party that receives information shall comply with any request by the State Party that transmitted the information that places restrictions on its use.
         Article 11
         Border measures
         1.   Without prejudice to international commitments in relation to the free movement of people, States Parties shall strengthen, to the extent possible, such border controls as may be necessary to prevent and detect trafficking in persons.
         2.   Each State Party shall adopt legislative or other appropriate measures to prevent, to the extent possible, means of transport operated by commercial carriers from being used in the commission of offences established in accordance with article 5 of this Protocol.
         3.   Where appropriate, and without prejudice to applicable international conventions, such measures shall include establishing the obligation of commercial carriers, including any transportation company or the owner or operator of any means of transport, to ascertain that all passengers are in possession of the travel documents required for entry into the receiving State.
         4.   Each State Party shall take the necessary measures, in accordance with its domestic law, to provide for sanctions in cases of violation of the obligation set forth in paragraph 3 of this article.
         5.   Each State Party shall consider taking measures that permit, in accordance with its domestic law, the denial of entry or revocation of visas of persons implicated in the commission of offences established in accordance with this Protocol.
         6.   Without prejudice to article 27 of the Convention, States Parties shall consider strengthening cooperation among border control agencies by, inter alia, establishing and maintaining direct channels of communication.
         Article 12
         Security and control of documents
         Each State Party shall take such measures as may be necessary, within available means:

                     (a)

                     to ensure that travel or identity documents issued by it are of such quality that they cannot easily be misused and cannot readily be falsified or unlawfully altered, replicated or issued; and

                     (b)

                     to ensure the integrity and security of travel or identity documents issued by or on behalf of the State Party and to prevent their unlawful creation, issuance and use.

               Article 13
         Legitimacy and validity of documents
         At the request of another State Party, a State Party shall, in accordance with its domestic law, verify within a reasonable time the legitimacy and validity of travel or identity documents issued or purported to have been issued in its name and suspected of being used for trafficking in persons.
         IV.   FINAL PROVISIONS
         Article 14
         Saving clause
         1.   Nothing in this Protocol shall affect the rights, obligations and responsibilities of States and individuals under international law, including international humanitarian law and international human rights law and, in particular, where applicable, the 1951 Convention (1) and the 1967 Protocol (2) relating to the Status of Refugees and the principle of non-refoulement as contained therein.
         2.   The measures set forth in this Protocol shall be interpreted and applied in a way that is not discriminatory to persons on the ground that they are victims of trafficking in persons. The interpretation and application of those measures shall be consistent with internationally recognised principles of non-discrimination.
         Article 15
         Settlement of disputes
         1.   States Parties shall endeavour to settle disputes concerning the interpretation or application of this Protocol through negotiation.
         2.   Any dispute between two or more States Parties concerning the interpretation or application of this Protocol that cannot be settled through negotiation within a reasonable time shall, at the request of one of those States Parties, be submitted to arbitration. If, six months after the date of the request for arbitration, those States Parties are unable to agree on the organisation of the arbitration, any one of those States Parties may refer the dispute to the International Court of Justice by request in accordance with the Statute of the Court.
         3.   Each State Party may, at the time of signature, ratification, acceptance or approval of or accession to this Protocol, declare that it does not consider itself bound by paragraph 2 of this article. The other States Parties shall not be bound by paragraph 2 of this article with respect to any State Party that has made such a reservation.
         4.   Any State Party that has made a reservation in accordance with paragraph 3 of this article may at any time withdraw that reservation by notification to the Secretary-General of the United Nations.
         Article 16
         Signature, ratification, acceptance, approval and accession
         1.   This Protocol shall be open to all States for signature from 12 to 15 December 2000 in Palermo, Italy, and thereafter at United Nations Headquarters in New York until 12 December 2002.
         2.   This Protocol shall also be open for signature by regional economic integration organisations provided that at least one member State of such organisation has signed this Protocol in accordance with paragraph 1 of this article.
         3.   This Protocol is subject to ratification, acceptance or approval. Instruments of ratification, acceptance or approval shall be deposited with the Secretary-General of the United Nations. A regional economic integration organisation may deposit its instrument of ratification, acceptance or approval if at least one of its member States has done likewise. In that instrument of ratification, acceptance or approval, such organisation shall declare the extent of its competence with respect to the matters governed by this Protocol. Such organisation shall also inform the depositary of any relevant modification in the extent of its competence.
         4.   This Protocol is open for accession by any State or any regional economic integration organisation of which at least one Member State is a Party to this Protocol. Instruments of accession shall be deposited with the Secretary-General of the United Nations. At the time of its accession, a regional economic integration organisation shall declare the extent of its competence with respect to matters governed by this Protocol. Such organisation shall also inform the depositary of any relevant modification in the extent of its competence.
         Article 17
         Entry into force
         1.   This Protocol shall enter into force on the 90th day after the date of deposit of the 40th instrument of ratification, acceptance, approval or accession, except that it shall not enter into force before the entry into force of the Convention. For the purpose of this paragraph, any instrument deposited by a regional economic integration organisation shall not be counted as additional to those deposited by Member States of such organisation.
         2.   For each State or regional economic integration organisation ratifying, accepting, approving or acceding to this Protocol after the deposit of the 40th instrument of such action, this Protocol shall enter into force on the 30th day after the date of deposit by such State or organisation of the relevant instrument or on the date this Protocol enters into force pursuant to paragraph 1 of this article, whichever is the later.
         Article 18
         Amendment
         1.   After the expiry of five years from the entry into force of this Protocol, a State Party to the Protocol may propose an amendment and file it with the Secretary-General of the United Nations, who shall thereupon communicate the proposed amendment to the States Parties and to the Conference of the Parties to the Convention for the purpose of considering and deciding on the proposal. The States Parties to this Protocol meeting at the Conference of the Parties shall make every effort to achieve consensus on each amendment. If all efforts at consensus have been exhausted and no agreement has been reached, the amendment shall, as a last resort, require for its adoption a two-thirds majority vote of the States Parties to this Protocol present and voting at the meeting of the Conference of the Parties.
         2.   Regional economic integration organisations, in matters within their competence, shall exercise their right to vote under this article with a number of votes equal to the number of their Member States that are Parties to this Protocol. Such organisations shall not exercise their right to vote if their Member States exercise theirs and vice versa.
         3.   An amendment adopted in accordance with paragraph 1 of this article is subject to ratification, acceptance or approval by States Parties.
         4.   An amendment adopted in accordance with paragraph 1 of this article shall enter into force in respect of a State Party 90 days after the date of the deposit with the Secretary-General of the United Nations of an instrument of ratification, acceptance or approval of such amendment.
         5.   When an amendment enters into force, it shall be binding on those States Parties which have expressed their consent to be bound by it. Other States Parties shall still be bound by the provisions of this Protocol and any earlier amendments that they have ratified, accepted or approved.
         Article 19
         Denunciation
         1.   A State Party may denounce this Protocol by written notification to the Secretary-General of the United Nations. Such denunciation shall become effective one year after the date of receipt of the notification by the Secretary-General.
         2.   A regional economic integration organisation shall cease to be a Party to this Protocol when all of its Member States have denounced it.
         Article 20
         Depositary and languages
         1.   The Secretary-General of the United Nations is designated depositary of this Protocol.
         2.   The original of this Protocol, of which the Arabic, Chinese, English, French, Russian and Spanish texts are equally authentic, shall be deposited with the Secretary-General of the United Nations.
         IN WITNESS WHEREOF, the undersigned plenipotentiaries, being duly authorised thereto by their respective Governments, have signed this Protocol.

         (1)  United Nations, Treaty Series, vol. 189, No 2545.

         (2)  Ibid., vol. 606, No 8791.

      BILAG II

         Erklæring om udstrækningen af Det Europæiske Fællesskabs kompetence med hensyn til de spørgsmål, der er omhandlet i protokollen om forebyggelse, bekæmpelse og retsforfølgning af menneskehandel, særlig handel med kvinder og børn, til supplering af De Forenede Nationers konvention om bekæmpelse af grænseoverskridende organiseret kriminalitet
         I henhold til protokollens artikel 16, stk. 3, skal tiltrædelsesinstrumentet fra en regional organisation for økonomisk integration indeholde en erklæring om udstrækningen af organisationens kompetence med hensyn til de spørgsmål, protokollen omhandler, dvs. den kompetence, som organisationen har fået overdraget fra sine medlemsstater, der er parter i protokollen.
         Protokollen om forebyggelse, bekæmpelse og retsforfølgning af menneskehandel, særlig handel med kvinder og børn, finder, for så vidt angår de beføjelser, der er blevet overdraget til Det Europæiske Fællesskab, anvendelse på de områder, hvor traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab finder anvendelse, og på de betingelser, der er fastsat i nævnte traktat, særlig i artikel 299 og i protokollerne knyttet som bilag til traktaten.
         Denne erklæring berører ikke Det Forenede Kongeriges og Irlands stilling i henhold til protokollen om integration af Schengen-reglerne i Den Europæiske Union og protokollen om Det Forenede Kongeriges og Irlands stilling, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab.
         Denne erklæring berører heller ikke Danmarks stilling i henhold til protokollen om Danmarks stilling, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab.
         I henhold til artikel 299 gælder denne erklæring heller ikke for de af medlemsstaternes territorier, hvor nævnte traktat ikke finder anvendelse, og den er uden betydning for de love eller beslutninger, som de pågældende medlemsstater måtte vedtage i henhold til protokollen på disse territoriers vegne eller i deres interesse. I overensstemmelse med ovennævnte bestemmelse indeholder denne erklæring en angivelse af den kompetence, som medlemsstaterne i henhold til traktaterne har overdraget til Fællesskabet med hensyn til de spørgsmål, protokollen omhandler. Udstrækningen og udøvelsen af denne kompetence udvikler sig ifølge sagens natur til stadighed, efterhånden som Fællesskabet vedtager yderligere relevante bestemmelser, og Fællesskabet vil om nødvendigt supplere eller ændre denne erklæring i overensstemmelse med protokollens artikel 16, stk. 3.
         Fællesskabet påpeger, at det har kompetence til at vedtage foranstaltninger vedrørende passage af medlemsstaternes ydre grænser, hvori der fastlægges standarder og procedurer, som medlemsstaterne skal følge ved udøvelse af personkontrol ved disse grænser, og visumregler for forventet ophold i højst tre måneder.
         Fællesskabet har også kompetence til at vedtage foranstaltninger vedrørende indvandringspolitikken, herunder betingelserne for indrejse og ophold og foranstaltninger til at imødegå ulovlig indvandring og ulovligt ophold, herunder repatriering af personer med ulovligt ophold. Det kan desuden tage skridt til at etablere et samarbejde mellem de relevante offentlige myndigheder i medlemsstaterne og mellem disse myndigheder og Kommissionen på førnævnte områder. På disse områder har Fællesskabet vedtaget bestemmelser, og det er derfor Fællesskabet alene, der skal indgå eksterne aftaler med tredjelande eller kompetente internationale organisationer, hvor det har vedtaget sådanne bestemmelser.
         Desuden supplerer Fællesskabets politik inden for udviklingssamarbejde medlemsstaternes politikker og omfatter bestemmelser til forebyggelse og bekæmpelse af menneskehandel.


title: 2007/649/EF: Rådets afgørelse af 1. oktober 2007 om beskikkelse af fire svenske medlemmer af og tre svenske suppleanter til Regionsudvalget

text:
               9.10.2007

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 262/27

      RÅDETS AFGØRELSE

   af 1. oktober 2007
   om beskikkelse af fire svenske medlemmer af og tre svenske suppleanter til Regionsudvalget
   (2007/649/EF)
   RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
   under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 263,
   under henvisning til indstilling fra den svenske regering, og
   ud fra følgende betragtninger:

               (1)

               Rådet vedtog den 24. januar 2006 afgørelse 2006/116/EF om beskikkelse af medlemmerne af og suppleanterne til Regionsudvalget for perioden 26. januar 2006 til 25. januar 2010 (1).

               (2)

               Der er blevet fire pladser ledige som medlemmer af Regionsudvalget, efter at Ann BESKOWs, Kent JOHANSSONs, Anders KNAPEs og Anneli STARKs mandat er ændret. Der er blevet tre pladser ledige som suppleanter til Regionsudvalget, efter at Bernth JOHNSONs, Ewa-May KARLSSONs og Jens NILSSONs mandat er ændret —

         TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:
   Artikel 1
   Følgende beskikkes til Regionsudvalget for den resterende del af mandatperioden, dvs. indtil den 25. januar 2010:

               a)

               som medlemmer:

                           Ann BESKOW, Orsa kommun, som efterfølger for Ann BESKOW, ordförande i kommunstyrelsen, Orsa kommun

                           Kent JOHANSSON, Västra Götalands läns landsting, som efterfølger for Kent JOHANSSON, Regionråd, ledamot i regionstyrelsen i Västra Götalands läns landsting

                           Anders KNAPE, Karlstads kommun, som efterfølger for Anders KNAPE, Kommunalråd, ledamot i kommunstyrelsen, Karlstads kommun

                           Anneli STARK, Västra Götalands läns landsting, som efterfølger for Anneli STARK, Regionråd, ledamot i regionstyrelsen i Västra Götalands läns landsting

                     og

               b)

               som suppleanter:

                           Bernth JOHNSON, Blekinge läns landsting, som efterfølger for Bernth JOHNSON, Landstingsråd, ledamot i landstingsstyrelsen, Blekinge läns landsting

                           Ewa-May KARLSSON, Vindelns kommun, som efterfølger for Ewa-May KARLSSON, ordförande i kommunstyrelsen, Östersunds kommun

                           Jens NILSSON, Östersunds kommun, som efterfølger for Jens NILSSON, ordförande i kommunstyrelsen, Östersunds kommun.

         Artikel 2
   Denne afgørelse har virkning fra dagen for vedtagelsen.

      Udfærdiget i Luxembourg, den 1. oktober 2007.

            På Rådets vegne

         M. LINO

            Formand

      (1)  EUT L 56 af 25.2.2006, s. 75.


Avis juridique important

|

31979D0691

79/691/EØF: Rådets afgørelse af 3. august 1979 om gennemførelse af forordning (EØF) nr. 1736/79 om rentegodtgørelse ved visse lån, ydet inden for rammerne af Det europæiske monetære System

EF-Tidende nr. L 200 af 08/08/1979 s. 0018 - 0018 den græske specialudgave: Kapitel 10 bind 1 s. 0189

++++  RAADETS AFGOERELSE  af 3 . august 1979  om gennemfoerelse af forordning ( EOEF ) nr . 1736/79 om rentegodtgoerelse ved visse laan , ydet inden for rammerne af Det europaeiske monetaere System   ( 79/691/EOEF )  RAADET FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR _  under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab ,  under henvisning til Raadets forordning ( EOEF ) nr . 1736/79 af 3 . august 1979 om rentegodtgoerelse ved visse laan , ydet inden for rammerne af Det europaeiske monetaere System ( 1 ) , saerlig artikel 2 ,  under henvisning til forslag fra Kommissionen , og  ud fra foelgende betragtninger :  I artikel 2 i forordning ( EOEF ) nr . 1736/79 bestemmes det , at Raadet udpeger den eller de medlemsstater , der kan drage fordel af de i naevnte forordning fastsatte foranstaltninger ;  i medfoer af artikel 1 i forordning ( EOEF ) nr . 1736/79 skal de medlemsstater , der saaledes udpeges , baade effektivt og fuldt ud deltage i Det europaeiske monetaere System og anses for at vaere mindre velstillede ;  Irland og Den italienske Republik opfylder disse to betingelser _  TRUFFET FOELGENDE AFGOERELSE :  Eneste artikel  Irland og Italien kan drage fordel af de i forordning ( EOEF ) nr . 1736/79 fastsatte foranstaltninger .  Udfaerdiget i Bruxelles , den 3 . august 1979 .   ( 1 ) Se side 1 i denne Tidende .  Paa Raadets vegne  M . O'KENNEDY  Formand


title: Europa-Parlamentets afgørelse (EU) 2017/1663 af 27. april 2017 om decharge for gennemførelsen af budgettet for Det Europæiske Miljøagentur for regnskabsåret 2015

text:
               29.9.2017

               DA

               Den Europæiske Unions Tidende

               L 252/215

         EUROPA-PARLAMENTETS AFGØRELSE (EU) 2017/1663
   af 27. april 2017
   om decharge for gennemførelsen af budgettet for Det Europæiske Miljøagentur for regnskabsåret 2015
   EUROPA-PARLAMENTET,

               —

               der henviser til det endelige årsregnskab for Det Europæiske Miljøagentur for regnskabsåret 2015,

               —

               der henviser til Revisionsrettens beretning om årsregnskabet for Det Europæiske Miljøagentur for regnskabsåret 2015 med agenturets svar (1),

               —

               der henviser til Revisionsrettens erklæring (2) for regnskabsåret 2015 om regnskabernes rigtighed og de underliggende transaktioners lovlighed og formelle rigtighed, jf. artikel 287 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,

               —

               der henviser til Rådets henstilling af 21. februar 2017 om decharge til agenturet for gennemførelsen af budgettet for regnskabsåret 2015 (05873/2017 — C8-0052/2017),

               —

               der henviser til artikel 319 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,

               —

               der henviser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 af 25. oktober 2012 om de finansielle regler vedrørende Unionens almindelige budget og om ophævelse af Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 (3), særlig artikel 208,

               —

               der henviser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 401/2009 af 23. april 2009 om Det Europæiske Miljøagentur og Det Europæiske Miljøoplysnings- og Miljøovervågningsnet (4), særlig artikel 13,

               —

               der henviser til Kommissionens delegerede forordning (EU) nr. 1271/2013 af 30. september 2013 om rammefinansforordningen for de organer, der er omhandlet i artikel 208 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 (5), særlig artikel 108,

               —

               der henviser til forretningsordenens artikel 94 og bilag IV,

               —

               der henviser til betænkning fra Budgetkontroludvalget og udtalelse fra Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed (A8-0085/2017),

               1.

               meddeler den administrerende direktør for Det Europæiske Miljøagentur decharge for gennemførelsen af agenturets budget for regnskabsåret 2015;

               2.

               fremsætter sine bemærkninger i nedenstående beslutning;

               3.

               pålægger sin formand at sende denne afgørelse og beslutningen, der er en integrerende del heraf, til den administrerende direktør for Det Europæiske Miljøagentur, Rådet, Kommissionen og Revisionsretten og drage omsorg for, at de offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende (L-udgaven).

         Antonio TAJANI

            Formand

         Klaus WELLE

            Generalsekretær

      (1)  EUT C 449 af 1.12.2016, s. 87.

      (2)  Se fodnote 1.

      (3)  EUT L 298 af 26.10.2012, s. 1.

      (4)  EUT L 126 af 21.5.2009, s. 13.

      (5)  EUT L 328 af 7.12.2013, s. 42.


Avis juridique important

|

31982D0821

82/821/EØF: Rådets afgørelse af 15. november 1982 om indgåelse af en aftale på grundlag af forhandlingerne mellem Norge og Det europæiske økonomiske Fællesskab om samhandelen med ost

EF-Tidende nr. L 345 af 06/12/1982 s. 0024

++++  RAADETS AFGOERELSE  af 15 . november 1982  om indgaaelse af en aftale paa grundlag af forhandlingerne mellem Norge og Det europaeiske oekonomiske Faellesskab om samhandelen med ost   ( 82/821/EOEF )  RAADET FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR -  under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab , saerlig artikel 113 ,  under henvisning til henstilling fra Kommissionen , og  ud fra foelgende betragtning :  Kommissionen indledte i medfoer af Raadets bemyndigelse af 16 . december 1980 forhandlinger med Norge om samhandelen med ost , og den er paa et gensidigt grundlag naaet frem til en tilfredsstillende aftale med dette land -  TRUFFET FOELGENDE AFGOERELSE :  Artikel 1  Aftalen mellem Norge og Det europaeiske oekonomiske Faellesskab , der omfatter :   - et midlertidigt arrangement i form af aftalte regler mellem Norge og Det europaeiske oekonomiske Faellesskab om samhandelen med ost ;   - en brevveksling om ikke-anvendelse af et monetaert udligningsbeloeb ved indfoersel i Faellesskabet af Jarlsberg ost ,  godkendes herved paa Faellesskabets vegne .  Teksten til aftalen er knyttet som bilag til denne afgoerelse .  Artikel 2  Formanden for Raadet bemyndiges til at udpege den person , der er befoejet til at undertegne aftalen med bindende virkning for Faellesskabet .  Udfaerdiget i Bruxelles den 15 . november 1982 .  Paa Raadets vegne  N . A . KOFOED  Formand