title: 2014/306/UE: Decizia Consiliului din 13 mai 2014 privind încheierea, în numele Uniunii Europene, a Protocolului de stabilire a posibilităților de pescuit și a contribuției financiare prevăzute de Acordul de parteneriat în domeniul pescuitului dintre Uniunea Europeană și Republica Seychelles

text:
               29.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 160/4

         DECIZIA CONSILIULUI
   din 13 mai 2014
   privind încheierea, în numele Uniunii Europene, a Protocolului de stabilire a posibilităților de pescuit și a contribuției financiare prevăzute de Acordul de parteneriat în domeniul pescuitului dintre Uniunea Europeană și Republica Seychelles

      (2014/306/UE)

   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 43, coroborat cu articolul 218 alineatul (6) litera (a) și cu articolul 218 alineatul (7),
   având în vedere propunerea Comisiei Europene,
   având în vedere aprobarea Parlamentului European,
   întrucât:

               (1)

               La 5 octombrie 2006, Consiliul a aprobat Acordul de parteneriat în domeniul pescuitului între Comunitatea Europeană și Republica Seychelles (1) (denumit în continuare „acordul”) prin intermediul Regulamentului (CE) nr. 1562/2006 (2).

               (2)

               Posibilitățile de pescuit și contribuția financiară prevăzute de acord au fost stabilite într-un protocol (3). Cel mai recent protocol expiră la 17 ianuarie 2014.

               (3)

               Uniunea a negociat cu Republica Seychelles un nou protocol de stabilire a posibilităților de pescuit și a contribuției financiare prevăzute de acord (denumit în continuare „noul protocol”).

               (4)

               În conformitate cu Decizia 2014/5/UE a Consiliului (4), noul protocol a fost semnat și se aplică cu titlu provizoriu începând cu 18 ianuarie 2014.

               (5)

               Acordul instituie un comitet mixt responsabil cu monitorizarea punerii în aplicare a acordului. În plus, în conformitate cu protocolul, comitetul mixt poate aproba anumite modificări ale protocolului. Pentru a facilita aprobarea modificărilor respective, este oportună autorizarea Comisiei sub rezerva anumitor condiții, de a le aproba conform unei proceduri simplificate.

               (6)

               Este în interesul Uniunii să pună în aplicare acordul prin intermediul unui protocol de stabilire a posibilităților de pescuit și a contribuției financiare aferente și de definire a condițiilor de promovare a unui pescuit responsabil și durabil în apele Seychelles.

               (7)

               Noul protocol ar trebui aprobat,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   Protocolul de stabilire a posibilităților de pescuit și a contribuției financiare prevăzute în Acordul de parteneriat în domeniul pescuitului între Uniunea Europeană și Republica Seychelles (denumit în continuare „protocolul”) se aprobă în numele Uniunii (5).
   Articolul 2
   Președintele Consiliului procedează, în numele Uniunii, la notificarea prevăzută la articolul 16 din protocol.
   Articolul 3
   Sub rezerva dispozițiilor și a condițiilor stabilite în anexă, Comisia este autorizată să aprobe, în numele Uniunii, modificări ale protocolului în cadrul comitetului mixt.
   Articolul 4
   Prezenta decizie intră în vigoare în ziua următoare datei publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene
       (6).

      Adoptată la Bruxelles, 13 mai 2014.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         E. VENIZELOS

      (1)  JO L 290, 20.10.2006, p. 2.

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 1562/2006 al Consiliului din 5 octombrie 2006 privind încheierea Acordului de parteneriat în domeniul pescuitului dintre Comunitatea Europeană și Republica Seychelles (JO L 290, 20.10.2006, p. 1).

      (3)  JO L 345, 30.12.2010, p. 3.

      (4)  Decizia 2014/5/UE a Consiliului din 16 decembrie 2013 privind semnarea în numele Uniunii Europene și aplicarea cu titlu provizoriu a Protocolului de stabilire a posibilităților de pescuit și a contribuției financiare prevăzute de Acordul de parteneriat în domeniul pescuitului încheiat între Uniunea Europeană și Republica Seychelles (JO L 4, 9.1.2014, p. 1).

      (5)  Protocolul a fost publicat în JO L 4, 9.1.2014, p. 3 împreună cu decizia privind semnarea acestuia.

      (6)  Data intrării în vigoare a protocolului se va publica în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene de către Secretariatul General al Consiliului.

      ANEXĂ
      Sfera de competență conferită și procedura pentru stabilirea poziției Uniunii în cadrul comitetului mixt

                  1.

                  Comisia este autorizată să negocieze cu Republica Seychelles și, după caz, sub rezerva respectării punctului 3 din prezenta anexă, să convină asupra unor modificări ale protocolului în ceea ce privește următoarele aspecte:

                              (a)

                              revizuirea posibilităților de pescuit în conformitate cu articolul 5 alineatul (1) din protocol;

                              (b)

                              modalitățile sprijinului sectorial în conformitate cu articolul 3 din protocol;

                              (c)

                              revizuirea normelor tehnice privind sistemul de monitorizare a navelor de pescuit (VMS) în conformitate cu punctul 9 din apendicele 8 la protocol și a dispozițiilor tehnice similare în conformitate cu articolul 5 alineatul (3) din protocol.

                  2.

                  În cadrul comitetului mixt instituit prin acord, Uniunea:

                              (a)

                              acționează în conformitate cu obiectivele urmărite de Uniune în cadrul politicii comune în domeniul pescuitului;

                              (b)

                              acționează în conformitate cu Concluziile Consiliului din 19 martie 2012 privind o comunicare a Comisiei privind dimensiunea externă a politicii comune în domeniul pescuitului;

                              (c)

                              promovează poziții care sunt consecvente cu normele relevante adoptate de organizațiile regionale de gestionare a pescuitului.

                  3.

                  Atunci când se adoptă, în cadrul unei reuniuni a comitetului mixt, o decizie privind o modificare a protocolului, menționată la punctul 1, se iau măsurile necesare pentru ca poziția care urmează să fie exprimată în numele Uniunii să țină seama de cele mai recente informații relevante de ordin statistic, biologic sau de altă natură transmise Comisiei.
                  În acest scop și pe baza informațiilor respective, serviciile Comisiei transmit Consiliului sau grupurilor de pregătire ale acestuia, spre examinare și aprobare, un document pregătitor care prevede detaliile poziției Uniunii avute în vedere, cu suficient timp înainte de reuniunea relevantă a comitetului mixt.
                  În ceea ce privește aspectele menționate la punctul 1 litera (a), aprobarea de către Consiliu a poziției Uniunii avute în vedere necesită un vot cu majoritate calificată. În celelalte cazuri, se consideră că poziția Uniunii avută în vedere în documentul pregătitor este aprobată, cu excepția cazului în care un număr de state membre echivalent cu o minoritate de blocare obiectează în cadrul unei reuniuni a grupului de pregătire al Consiliului sau în termen de douăzeci de zile de la primirea documentului pregătitor, indiferent care dintre situații intervine mai întâi. În cazul exprimării unei astfel de obiecții, chestiunea este transmisă Consiliului.
                  În cazul în care, în cadrul unor reuniuni ulterioare, inclusiv la fața locului, nu se poate ajunge la un acord astfel încât poziția Uniunii să ia în considerare noile elemente, chestiunea este transmisă Consiliului sau grupurilor sale de pregătire.
                  Comisia este invitată să ia, în timp util, orice măsuri necesare ca urmare a deciziei comitetului mixt, inclusiv, după caz, publicarea deciziei relevante în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene și prezentarea eventualelor propuneri necesare pentru punerea în aplicare a deciziei respective.


title: Decizia Comitetului european pentru risc sistemic din 11 decembrie 2015 privind evaluarea semnificației țărilor terțe pentru sistemul bancar al Uniunii în ceea ce privește recunoașterea și stabilirea ratelor amortizoarelor anticiclice de capital (CERS/2015/3)

text:
               12.3.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 97/23

         DECIZIA COMITETULUI EUROPEAN PENTRU RISC SISTEMIC
   din 11 decembrie 2015
   privind evaluarea semnificației țărilor terțe pentru sistemul bancar al Uniunii în ceea ce privește recunoașterea și stabilirea ratelor amortizoarelor anticiclice de capital
   (CERS/2015/3)
   (2016/C 97/11)
   CONSILIUL GENERAL AL COMITETULUI EUROPEAN PENTRU RISC SISTEMIC,
   având în vedere Regulamentul (UE) nr. 1092/2010 al Parlamentului European și al Consiliului din 24 noiembrie 2010 privind supravegherea macroprudențială la nivelul Uniunii Europene a sistemului financiar și de înființare a unui Comitet european pentru risc sistemic (1), în special articolul 3 alineatul (2) literele (a) și (b) și articolul 15,
   având în vedere Directiva 2013/36/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 iunie 2013 cu privire la accesul la activitatea instituțiilor de credit și supravegherea prudențială a instituțiilor de credit și a firmelor de investiții, de modificare a Directivei 2002/87/CE și de abrogare a Directivelor 2006/48/CE și 2006/49/CE (2), în special articolul 138,
   având în vedere Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 680/2014 al Comisiei din 16 aprilie 2014 de stabilire a unor standarde tehnice de punere în aplicare cu privire la raportarea în scopuri de supraveghere a instituțiilor în conformitate cu Regulamentul (UE) nr. 575/2013 al Parlamentului European și al Consiliului (3), în special anexele I și II,
   având în vedere Decizia CERS/2015/2 a Comitetului european pentru risc sistemic din 21 iulie 2015 privind furnizarea și colectarea de informații în vederea supravegherii macroprudențiale a sistemului financiar în cadrul Uniunii și de abrogare a Deciziei CERS/2011/6 (4),
   întrucât:

               (1)

               Comitetul european pentru risc sistemic (CERS) răspunde de supravegherea macroprudențială pentru a contribui la prevenirea sau reducerea riscurilor sistemice pe teritoriul Uniunii.

               (2)

               Pentru a-și putea îndeplini responsabilitățile, CERS trebuie să evalueze riscurile macroprudențiale care decurg din evoluțiile din cadrul Uniunii și al țărilor terțe. Aceste riscuri ar putea apărea ca urmare a expunerilor transfrontaliere ale sistemului bancar al Uniunii față de țările terțe și ar putea constitui un canal de contagiune în cadrul Uniunii. În special, creșterea excesivă a creditelor într-o anumită țară terță ar putea conduce la pierderi importante ale sectorului bancar din Uniune dacă țara respectivă nu abordează problema prin adoptarea unor politici macroprudențiale și, în ultimă instanță, ar putea reprezenta un risc la adresa stabilității financiare a Uniunii.

               (3)

               Articolul 138 din Directiva 2013/36/UE acordă CERS un mandat specific pentru abordarea riscurilor care decurg din creșterea excesivă a creditelor în țări terțe. Mai exact, în cazul în care se consideră că acțiunile întreprinse de autoritățile unei țări terțe nu sunt suficiente, CERS poate acționa pentru a proteja sectorul bancar al Uniunii împotriva riscurilor rezultate din creșterea excesivă a creditelor în respectiva țară terță. În special, CERS poate să ofere autorităților desemnate din cadrul Uniunii orientări, prin intermediul unor recomandări, referitoare la rata adecvată a amortizorului anticiclic pentru expunerile față de o țară terță.

               (4)

               Pentru îndeplinirea acestui mandat, este necesar să se identifice țările terțe față de care sistemul bancar al Uniunii are expuneri semnificative (denumite în continuare „țările terțe semnificative”). Impactul pe care l-ar putea avea creșterea excesivă a creditelor dintr-o anumită țară terță asupra sistemului bancar al Uniunii depinde de dimensiunea și de natura expunerilor băncilor care își au sediile în Uniune față de țara terță respectivă. Având în vedere că CERS nu deține capacitatea de a monitoriza evoluțiile din toate țările terțe din lume, acesta consideră că cea mai bună modalitate de îndeplinire a mandatului care îi este conferit în temeiul articolului 138 din Directiva 2013/36/UE constă în monitorizarea doar a acelor țări terțe față de care expunerile sistemului bancar al Uniunii sunt semnificative dintr-o perspectivă a semnelor de creștere excesivă a creditelor.

               (5)

               În vederea identificării țărilor terțe semnificative, CERS intenționează să utilizeze datele de supraveghere colectate de Autoritatea Bancară Europeană (ABE) în conformitate cu Decizia EBA/DC/2015/130 a Autorității Bancare Europene din 23 septembrie 2015 (5). Decizia EBA/DC/2015/130 conține informații detaliate cu privire la expunerile, astfel cum apar în portofoliului bancar, față de toate țările terțe la nivel global ale unui eșantion compus din cele mai mari 191 de bănci din Uniune. Deși datele respective nu includ expunerile din portofoliul de tranzacționare și nu acoperă toate băncile din Uniune, CERS consideră ca aceste date sunt adecvate pentru identificarea țărilor terțe semnificative. Concentrarea pe expunerile din portofoliul bancar se consideră adecvată întrucât acestea reprezintă majoritatea expunerilor. În plus, acordurile de compensare și utilizarea, printre altele, a instrumentelor financiare derivate și a pozițiilor scurte fac dificilă alocarea unei expuneri din portofoliul de tranzacționare unei anumite țări terțe. Concentrarea asupra unui eșantion al celor mai mari bănci se consideră adecvată, întrucât aceste bănci tind să aibă cel mai mare volum de activități transfrontaliere și, în consecință, reprezintă băncile care ar fi cel mai afectate în cazul nerezolvării problemei creșterii excesive a creditelor într-o țară terță. În 2014, cele 191 de bănci incluse în eșantion reprezentau aproximativ 92 % din activele totale ale sistemului bancar din Uniune. Întrucât, pentru a identifica țările terțe semnificative, CERS nu are nevoie de date privind expunerile specifice unei bănci individuale, acesta intenționează să solicite ABE datele colectate în conformitate cu Decizia EBA/DC/2015/130, agregate la nivel de țară. Aceste solicitări de date sunt reglementate prin Decizia CERS/2015/2.

               (6)

               CERS va identifica țările terțe semnificative pe baza a trei indicatori de expunere: activele ponderate la risc, expunerea inițială și expunerile în stare de nerambursare raportate la țările terțe. Scopul principal al utilizării mai multor indicatori este de a reflecta o imagine cuprinzătoare a naturii expunerilor față de țările terțe. Concentrarea în mod exclusiv asupra activelor ponderate la risc ar putea conduce la o situație în care nu s-ar lua în considerare în mod corespunzător expunerile semnificative cu ponderare redusă în funcție de riscuri. Expunerile inițiale compensează această situație prin stabilirea dimensiunii expunerilor înainte de aplicarea ponderii de risc. În sfârșit, expunerile în stare de nerambursare vizează stabilirea acelor expuneri care implică un risc mai mare de credite pentru bănci.

               (7)

               De regulă, CERS definește o țară terță ca fiind semnificativă în cazul în care expunerile sistemului bancar al Uniunii față de respectiva țară terță sunt de cel puțin 1 % pentru cel puțin unul dintre indicatorii menționați mai sus. Spre deosebire de societățile nefinanciare, nivelurile capitalurilor proprii ale băncilor tind să fie mici raportat la activele lor. Aceasta înseamnă că, chiar și în cazul a ceea ce ar părea expuneri mici prin raportare la dimensiunea bilanțului unei bănci, pierderile ar putea atinge niveluri care amenință solvabilitatea băncilor și/sau care creează o stare de incertitudine a publicului cu privire la solvabilitatea acestor bănci. Acest argument ar necesita stabilirea unui prag scăzut, întrucât evoluțiile negative dintr-o anumită țară terță ar putea avea un impact semnificativ asupra poziției de capital a băncilor. În același timp, pragul utilizat pentru identificarea țărilor terțe semnificative nu ar trebui să ia în considerare țările terțe față de care este expus un singur stat membru, cu excepția cazului în care expunerile ar fi destul de mari pentru a crea un risc pentru Uniune, pe lângă statul membru individual în cauză. Pentru a minimiza aceste situații, ar trebui să se stabilească un prag înalt care să asigure că se iau în considerare numai cele mai mari expuneri de la nivelul statelor membre. CERS consideră că un prag de 1 % din expunerile totale reprezintă echilibrul optim între cele două rezultate dorite menționate mai sus.

               (8)

               CERS va compila o listă de țări terțe semnificative și va actualiza această listă anual, în funcție de criterii pe baza cărora se vor decide adăugările și eliminările de pe listă. Expunerile bancare evoluează de-a lungul timpului, reflectând atât evoluțiile ciclice, cât și evoluțiile structurale ale integrării economice și financiare din întreaga lume. Procesul de identificare a țărilor terțe semnificative trebuie să reflecte această evoluție. În acest sens, au fost definite criteriile pe baza cărora se efectuează adăugări sau eliminări de pe lista țărilor terțe semnificative. Aceste criterii sunt concepute astfel încât să aibă caracter: (a) conservator – o țară terță este mai ușor de adăugat decât de eliminat de pe listă; și (b) transparent – criteriile de adăugare pe listă și de eliminare de pe listă se bazează pe reguli simple. În plus, CERS dispune de puterea de a aprecia dacă o țară terță este semnificativă pentru sectorul bancar al Uniunii. Această putere de apreciere este cel mai probabil să fie exercitată în cazurile în care o țară terță se află la limita îndeplinirii criteriilor privind semnificația.

               (9)

               Consiliului general i se va solicita să aprobe fiecare revizuire a listei țărilor terțe semnificative prin procedură scrisă. În cazul în care se ridică obiecțiuni, Consiliul general va supune problema votului. Secretariatul CERS va pregăti anual un proiect de listă a țărilor terțe semnificative pe baza aplicării criteriilor de adăugare și de eliminare de pe listă. Comitetul consultativ tehnic va putea să își exercite puterea de apreciere și va putea modifica proiectul de listă înainte de transmiterea acestuia Consiliului general.

               (10)

               Țările terțe semnificative identificate în conformitate cu prezenta decizie vor fi monitorizate de către secretariatul CERS. Celelalte țări terțe ar putea fi monitorizate de alte jurisdicții din cadrul Uniunii, în funcție de semnificația lor pentru sistemul bancar național al unui anumit stat membru. Experiența dobândită în urma elaborării tabloului de riscuri și din lucrările anterioare asupra amortizorului anticiclic de capital va fi valorificată pentru identificarea acelor indicatori care prezintă cea mai mare relevanță pentru identificarea timpurie a creșterii excesive a creditelor.

               (11)

               CERS a identificat inițial șase țări terțe ca fiind semnificative, pe baza datelor de supraveghere cu data de referință 30 iunie 2014. Țările terțe identificate inițial ca fiind semnificative sunt: Republica Federativă a Braziliei, Regiunea Administrativă Specială Hong Kong a Republicii Populare Chineze, Republica Populară Chineză, Republica Turcia, Federația Rusă și Statele Unite ale Americii. Modificările aduse listei de țări terțe semnificative ar trebui să fie publicate pe website-ul CERS.

               (12)

               Prima revizuire a listei de țări terțe semnificative, astfel cum sunt acestea identificate de CERS, va avea loc în cursul celui de al doilea trimestru al anului 2017, pe baza datelor de supraveghere cu data de referință 31 decembrie 2016. Aceasta reflectă necesitatea existenței unor date suficiente pentru aplicarea criteriilor de adăugare pe listă. Datorită faptului că nu vor exista date suficiente pentru aplicarea criteriilor de eliminare din listă, prima revizuire va lua în considerare numai potențialele adăugări pe lista țărilor terțe semnificative.

               (13)

               Revizuirile ulterioare ale listei țărilor terțe semnificative vor avea loc pe baza datelor de supraveghere cu data de referință 31 decembrie a fiecărui an calendaristic relevant. În momentul în care vor fi disponibile date suficiente pentru aplicarea criteriilor de eliminare, revizuirile ulterioare vor lua în considerare și eliminări potențiale de pe lista țărilor terțe semnificative,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   Sfera de aplicare
   Prezenta decizie definește procedurile aplicate de CERS pentru evaluarea semnificației țărilor terțe pentru sectorul bancar al Uniunii în ceea ce privește recunoașterea și stabilirea ratelor amortizoarelor anticiclice în conformitate cu Directiva 2013/36/UE.
   Articolul 2
   Definiții
   În sensul prezentei decizii, se aplică următoarele definiții:

               (a)

               „rata amortizorului anticiclic” are sensul stabilit la articolul 128 alineatul (7) din Directiva 2013/36/UE;

               (b)

               „expunere” are sensul stabilit la articolul 5 punctul 1 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013 al Parlamentului European și al Consiliului (6);

               (c)

               „monitorizare/monitorizat de către Secretariatul CERS” înseamnă guvernanța, menținerea și actualizarea periodică a unui set de indicatori și de instrumente cantitative de către Secretariatul CERS cu scopul de a semnala o potențială creștere excesivă a creditelor în țările terțe semnificative;

               (d)

               „țară terță” are sensul stabilit în secțiunea 2 punctul 1 litera (g) din Recomandarea CERS/2015/1.

         Articolul 3
   Colectarea datelor
   (1)   În scopul evaluării țărilor terțe care sunt semnificative pentru sectorul bancar al Uniunii și în conformitate cu articolul 15 din Regulamentul (UE) nr. 1092/2010, Secretariatul CERS solicită ABE date de supraveghere agregate – astfel cum sunt prevăzute în anexa I la Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 680/2014 – colectate de ABE în conformitate cu Decizia EBA/DC/2015/130.
   (2)   Pentru a se evalua dacă o țară terță este semnificativă pentru sectorul bancar al Uniunii, se iau în considerare următorii indicatori:

               (a)

               cuantumurile aferente expunerilor ponderate la risc;

               (b)

               expunerile inițiale; și

               (c)

               expunerile în stare de nerambursare.

         (3)   În special, următoarele puncte de date ale datelor de supraveghere menționate la alineatul (1) sunt colectate trimestrial de CERS în legătură cu fiecare țară terță semnificativă:

               (a)

               Modelul C 09.01: intersecția rândurilor 070, 080, 090, 100, 110, 120, 130, 140, 150, 160, și coloanele 010, 020 și 080; și

               (b)

               Modelul C 09.02: intersecția rândurilor 030, 060 și 140, și coloanele 010, 030 și 110.

         (4)   Secretariatul CERS păstrează legătura cu ABE în ceea ce privește transmiterea punctelor de date menționate la alineatul (3), precum și eventualele modificări viitoare ale modelelor de raportare.
   Articolul 4
   Evaluarea semnificației
   (1)   O țară terță este identificată drept țară terță semnificativă pentru sectorul bancar al Uniunii și este adăugată pe lista țărilor terțe semnificative în următoarele condiții:

               (a)

               media aritmetică a expunerilor față de țara terță respectivă în cele opt trimestre anterioare datei de referință a fost de cel puțin 1 % pentru cel puțin unul dintre indicatorii enumerați la articolul 3 alineatul (2); și

               (b)

               expunerile în fiecare dintre cele două trimestre anterioare datei de referință au fost de cel puțin 1 % pentru cel puțin unul dintre indicatorii enumerați la articolul 3 alineatul (2).

         (2)   O țară va fi eliminată de pe lista țărilor terțe semnificative în cazul în care:

               (a)

               media aritmetică a expunerilor față de țara respectivă în cele 12 trimestre anterioare datei de referință a fost mai mică de 1 % pentru toți indicatorii enumerați la articolul 3 alineatul (2); și

               (b)

               expunerile în fiecare dintre cele două trimestre anterioare datei de referință au fost mai mici de 1 % pentru toți indicatorii enumerați la articolul 3 alineatul (2).

         (3)   O țară terță care este identificată drept semnificativă pentru sectorul bancar al Uniunii pe baza criteriilor menționate la alineatul (1) este monitorizată de Secretariatul CERS.
   (4)   Lista țărilor terțe semnificative este revizuită anual de Secretariatul CERS, care transmite o propunere Comitetului consultativ tehnic. Propunerea se bazează pe datele de supraveghere colectate pentru cele 12 trimestre anterioare datei de 31 decembrie a anului calendaristic relevant. Propunerea se transmite Comitetului consultativ tehnic până la data de 30 iunie a anului relevant. Comitetul consultativ tehnic își poate exercita puterea de apreciere și poate modifica propunerea înainte de a o transmite pentru aprobare către Consiliul general, în special în cazurile în care CERS a emis o recomandare în conformitate cu articolul 138 din Directiva 2013/36/UE, iar țara terță care face obiectul recomandării respective trebuie eliminată de pe lista țărilor terțe semnificative.
   (5)   Consiliul general adoptă o decizie cu privire la modificările aduse listei țărilor terțe semnificative pe baza propunerii Comitetului consultativ tehnic. Orice modificări aduse listei de țări terțe semnificative sunt publicate pe site-ul web al CERS.
   Articolul 5
   Dispoziții tranzitorii
   (1)   Lista inițială a țărilor terțe semnificative, compilată pe baza datelor de referință corespunzătoare celui de al doilea trimestru al anului 2014, cuprinde: Republica Federativă a Braziliei, Regiunea Administrativă Specială Hong Kong a Republicii Populare Chineze, Republica Populară Chineză, Republica Turcia, Federația Rusă și Statele Unite ale Americii.
   (2)   În cadrul revizuirii listei țărilor terțe semnificative din 2017, care va utiliza datele de supraveghere cu data de referință 31 decembrie 2016, nu vor fi aplicate criteriile de eliminare a țărilor de pe listă stabilite la articolul 4 alineatul (2).
   Articolul 6
   Intrarea în vigoare
   Prezenta decizie se aplică de la 1 ianuarie 2016.

      Adoptată la Frankfurt pe Main, 11 decembrie 2015.

            Președintele CERS

         Mario DRAGHI

      (1)  JO L 331, 15.12.2010, p. 1.

      (2)  JO L 176, 27.6.2013, p. 338.

      (3)  JO L 191, 28.6.2014, p. 1.

      (4)  JO C 394, 27.11.2015, p. 4.

      (5)  Decizia EBA/DC/2015/130 a Autorității bancare europene din 23 septembrie 2015 privind raportarea autorităților competente către ABE, publicată pe site-ul web al ABE, la adresa www.eba.europa.eu

      (6)  Regulamentul (UE) nr. 575/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 26 iunie 2013 privind cerințele prudențiale pentru instituțiile de credit și societățile de investiții și de modificare a Regulamentului (UE) nr. 648/2012 (JO L 176, 27.6.2013, p. 1).


title: 2014/319/UE: Decizia Consiliului din 12 mai 2014 privind încheierea Protocolului la Acordul de parteneriat și cooperare între Comunitățile Europene și statele membre ale acestora, pe de o parte, și Georgia, pe de altă parte, referitor la un Acord-cadru între Uniunea Europeană și Georgia privind principiile generale pentru participarea Georgiei la programele Uniunii

text:
               4.6.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 165/16

         DECIZIA CONSILIULUI
   din 12 mai 2014
   privind încheierea Protocolului la Acordul de parteneriat și cooperare între Comunitățile Europene și statele membre ale acestora, pe de o parte, și Georgia, pe de altă parte, referitor la un Acord-cadru între Uniunea Europeană și Georgia privind principiile generale pentru participarea Georgiei la programele Uniunii

      (2014/319/UE)

   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 212 coroborat cu articolul 218 alineatul (6) litera (a),
   având în vedere propunerea Comisiei Europene,
   având în vedere aprobarea Parlamentului European,
   întrucât:

               (1)

               Protocolul la Acordul de parteneriat și cooperare între Comunitățile Europene și statele membre ale acestora, pe de o parte, și Georgia, pe de altă parte, referitor la un Acord-cadru între Uniunea Europeană și Georgia privind principiile generale pentru participarea Georgiei la programele Uniunii („protocolul”) a fost semnat în numele Uniunii la 12 decembrie 2013.

               (2)

               Obiectivul protocolului îl constituie stabilirea normelor financiare și tehnice care să permită Georgiei să participe la anumite programe ale Uniunii. Cadrul orizontal instituit de protocol constituie o măsură de cooperare economică, financiară și tehnică, care permite accesul la asistență, în special la asistență financiară, care urmează a fi furnizată de către Uniune în temeiul programelor Uniunii. Acest cadru se aplică numai programelor pentru care actele juridice constitutive relevante prevăd posibilitatea participării Georgiei. Prin urmare, încheierea protocolului nu presupune exercitarea unor competențe în cadrul diferitelor politici sectoriale urmărite de programe, care sunt exercitate la stabilirea programelor.

               (3)

               Protocolul ar trebui aprobat,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   Prin prezenta decizie se aprobă, în numele Uniunii, Protocolul la Acordul de parteneriat și cooperare între Comunitățile Europene și statele membre ale acestora, pe de o parte, și Georgia, pe de altă parte, referitor la un Acord-cadru între Uniunea Europeană și Georgia privind principiile generale pentru participarea Georgiei la programele Uniunii („protocolul”) (1).
   Articolul 2
   Președintele Consiliului procedează, în numele Uniunii, la notificarea prevăzută la articolul 10 din protocol (2).
   Articolul 3
   Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.

      Adoptată la Bruxelles, 12 mai 2014.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         C. ASHTON

      (1)  Protocolul a fost publicat în JO L 8, 11.1.2014, p. 3, împreună cu decizia de semnare.

      (2)  Data intrării în vigoare a protocolului va fi publicată în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene de către Secretariatul General al Consiliului.


title: Decizia 2012/152/PESC a Consiliului din 15 martie 2012 de modificare a Deciziei 2010/413/PESC privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului

text:
               16.3.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 77/18

         DECIZIA 2012/152/PESC A CONSILIULUI
   din 15 martie 2012
   de modificare a Deciziei 2010/413/PESC privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind Uniunea Europeană, în special articolul 29,
   întrucât:

               (1)

               La 26 iulie 2010, Consiliul a adoptat Decizia 2010/413/PESC privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului (1).

               (2)

               La 23 ianuarie 2012, Consiliul a adoptat Decizia 2012/35/PESC de modificare a Deciziei 2010/413/PESC (2), ca răspuns la îngrijorările serioase și din ce în ce mai profunde ale Consiliului cu privire la natura programului nuclear al Iranului.

               (3)

               În acest context, aplicarea de către furnizorii de servicii specializate de mesagerie financiară a unor măsuri financiare specifice ar trebui dezvoltată în continuare, în conformitate cu Decizia 2010/413/PESC.

               (4)

               Decizia 2010/413/PESC ar trebui modificată în consecință,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   La articolul 20 din Decizia 2010/413/PESC se adaugă următorul alineat:

      „(12)   Fără a aduce atingere derogărilor prevăzute la prezentul articol, se interzice furnizarea de servicii specializate de mesagerie financiară, care sunt utilizate în scopul schimbului de date financiare, către persoanele și entitățile menționate la alineatul (1).”

   Articolul 2
   Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.

      Adoptată la Bruxelles, 15 martie 2012.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         N. WAMMEN

      (1)  JO L 195, 27.7.2010, p. 39.

      (2)  JO L 19, 24.1.2012, p. 22.


title: Decizia Consiliului și a Comisiei din 13 decembrie 1993 privind încheierea Acordului privind Spațiul Economic European între Comunitățile Europene, statele membre ale acestora și Republica Austria, Republica Finlanda, Republica Islanda, Principatul Liechtenstein, Regatul Norvegiei, Regatul Suediei și Confederația Elvețiană

text:
Anunţ juridic important

|

31994D0001

Jurnalul Oficial L 001 , 03/01/1994 p. 0001 - 0001 ediţie specială finlandeză: capitol 2 volum 11 p. 0037  ediţie specială suedeză: capitol 2 volum 11 p. 0037  ediţie specială în limba cehă capitol 11 volum 19 p. 146  - 146 ediţie specială în limba estonă capitol 11 volum 19 p. 146  - 146 ediţie specială în limba maghiară capitol 11 volum 19 p. 146  - 146 ediţie specială în limba lituaniană capitol 11 volum 19 p. 146  - 146 LV.ES capitol 11 volum 19 p. 146  - 146 MT.ES capitol 11 volum 19 p. 146  - 146 PL.ES capitol 11 volum 19 p. 146  - 146 SK.ES capitol 11 volum 19 p. 146  - 146 ediţie specială în limba slovenă capitol 11 volum 19 p. 146  - 146

		Decizia Consiliului și a Comisieidin 13 decembrie 1993privind încheierea Acordului privind Spațiul Economic European între Comunitățile Europene, statele membre ale acestora și Republica Austria, Republica Finlanda, Republica Islanda, Principatul Liechtenstein, Regatul Norvegiei, Regatul Suediei și Confederația Elvețiană(94/1/CECO, CE)CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,COMISIA COMUNITĂȚILOR EUROPENE,având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene a Cărbunelui și Oțelului,având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 238, coroborat cu articolul 228 alineatul (3) al doilea paragraf,având în vedere avizul conform al Parlamentului European [1],întrucât Acordul privind Spațiul Economic European între Comunitățile Europene, statele membre ale acestora și Republica Austria, Republica Finlanda, Republica Islanda, Principatul Liechtenstein, Regatul Norvegiei, Regatul Suediei și Confederația Elvețiană, semnat la Oporto, la 2 mai 1992 ar trebui aprobat,DECID:Articolul 1Acordul privind Spațiul Economic European între Comunitățile Europene, statele membre ale acestora și Republica Austria, Republica Finlanda, Republica Islanda, Principatul Liechtenstein, Regatul Norvegiei, Regatul Suediei și Confederația Elvețiană, inclusiv protocoalele, anexele la acesta și declarațiile, procesele-verbale convenite și schimburile de scrisori atașate la Actul Final se aprobă în numele Comunității Europene și al Comunității Europene a Cărbunelui și Oțelului.Textele actelor menționate la primul paragraf sunt atașate la prezenta decizie.Articolul 2Actul de aprobare prevăzut la articolul 129 din Acord se depune de către președintele Consiliului în numele Comunității Europene și de către Președintele Comisiei în numele Comunității Europene a Cărbunelui și Oțelului [2].Adoptată la Bruxelles, 13 decembrie 1993.Pentru ConsiliuPreședintelePh. MaystadtPentru ComisiePreședinteleJ. Delors[1] JO C 305, 23.11.1992, p. 66.[2] JO L 1, 3.1.1994, p. 606.--------------------------------------------------


title: Decizia Autoritățiii AELS de Supraveghere nr. 28/13/COL din 30 ianuarie 2013 de modificare, pentru a optzeci și opta oară, a normelor procedurale și de fond în domeniul ajutoarelor de stat prin introducerea unui nou capitol privind asigurarea creditelor la export pe termen scurt

text:
               19.12.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 343/54

         DECIZIA AUTORITĂȚIII AELS DE SUPRAVEGHERE
   NR. 28/13/COL
   din 30 ianuarie 2013
   de modificare, pentru a optzeci și opta oară, a normelor procedurale și de fond în domeniul ajutoarelor de stat prin introducerea unui nou capitol privind asigurarea creditelor la export pe termen scurt
   AUTORITATEA AELS DE SUPRAVEGHERE,
   având în vedere Acordul privind Spațiul Economic European (1), în special articolele 61 - 63 și Protocolul 26 la acesta,
   având în vedere Acordul dintre statele AELS privind instituirea unei Autorități de Supraveghere și a unei Curți de Justiție (2), în special articolul 5 alineatul (2) litera (b) și articolul 24,
   reamintind normele procedurale și de fond în domeniul ajutoarelor de stat adoptate de Autoritate la 19 ianuarie 1994 (3),
   întrucât:
   În temeiul articolului 24 din Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea de Justiție, Autoritatea AELS de Supraveghere pune în aplicare dispozițiile Acordului privind SEE referitoare la ajutoarele de stat,
   În temeiul articolului 5 alineatul (2) litera (b) din Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea de Justiție, autoritatea emite notificări sau orientări privind aspectele tratate în Acordul privind SEE, în cazul în care acordul respectiv sau Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea de Justiție prevede în mod expres acest lucru sau în cazul în care autoritatea îl consideră necesar,
   La 6 decembrie 2012, Comisia Europeană a adoptat o nouă Comunicare privind aplicarea articolelor 107 și 108 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene în cazul asigurării creditelor la export pe termen scurt
       (4).
   Comunicarea menționată anterior are relevanță și pentru Spațiul Economic European,
   Aplicarea uniformă a normelor SEE privind ajutoarele de stat trebuie asigurată pe tot teritoriul Spațiului Economic European,
   În conformitate cu punctul II de la titlul „GENERALITĂȚI” de la sfârșitul anexei XV la Acordul privind SEE, autoritatea, după consultarea prealabilă a Comisiei, adoptă acte corespunzătoare celor adoptate de Comisia Europeană,
   Comisia Europeană și statele AELS au fost consultate,
   ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   Orientările privind ajutoarele de stat se modifică prin introducerea unui nou capitol privind asigurarea creditelor la export pe termen scurt. Noul capitol este inclus în anexa la prezenta decizie.
   Articolul 2
   Numai versiunea în limba engleză este autentică.

      Adoptată la Bruxelles, 30 ianuarie 2013.

            Pentru Autoritatea AELS de Supraveghere

         Oda Helen SLETNES

            Președinte

         Sabine MONAUNI-TÖMÖRDY

            Membru al Colegiului

      (1)  „Acordul privind SEE”.

      (2)  „Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea de Justiție”.

      (3)  Orientările privind aplicarea și interpretarea articolelor 61 și 62 din Acordul privind SEE și a articolului 1 din Protocolul 3 la Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea de Justiție, adoptate și emise de autoritate la 19 ianuarie 1994, publicate în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene (denumit în continuare JO) L 231 din 3.9.1994 p. 1 și în suplimentul SEE nr. 32 din 3.9.1994 p. 1, denumite în continuare „Orientările privind ajutoarele de stat”. Versiunea actualizată a Orientărilor privind ajutoarele de stat este publicată pe site-ul internet al autorității: http://www.eftasurv.int/state-aid/legal-framework/state-aid-guidelines/

      (4)  Comunicarea Comisiei către statele membre privind aplicarea articolelor 107 și 108 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene în cazul asigurării creditelor la export pe termen scurt (JO C 392, 19.12.2012, p. 1).

      ANEXĂ

         ORIENTĂRI PRIVIND ASIGURAREA CREDITELOR LA EXPORT PE TERMEN SCURT
          (1)

      1   Introducere

                  (1)

                  Subvențiile la export pot afecta în mod negativ concurența pe piață între furnizorii de bunuri și servicii care se află în situație de rivalitate potențială. Acesta este motivul pentru care Comisia Europeană și Autoritatea AELS de Supraveghere („autoritatea”), în calitate de gardieni ai concurenței în temeiul Tratatului CE și al Acordului privind SEE, au condamnat întotdeauna cu fermitate ajutoarele la export în favoarea comerțului intra-SEE și a exporturilor în afara SEE. Pentru ca sprijinul acordat de statele din SEE în vederea asigurării creditelor la export să nu denatureze concurența, trebuie clarificat modul în care sprijinul este evaluat în temeiul normelor SEE cu privire la ajutoarele de stat.

                  (2)

                  În 1998, autoritatea a stabilit principiile pentru intervenția statului în Orientările sale privind asigurarea creditelor la export pe termen scurt (2). Orientările din 1998 urmau să se aplice pentru o perioadă de aproape cinci ani, începând cu data de 1 iunie 1998. Acestea au fost ulterior modificate, iar perioada lor de aplicare a fost prelungită în 2001 (3).

                  (3)

                  Experiența dobândită în aplicarea orientărilor din 1998, în special în perioada crizei financiare dintre 2009 și 2011, arată că politica adoptată de autoritate în acest domeniu ar trebui revizuită.

                  (4)

                  Normele prevăzute în prezentele orientări vor contribui la asigurarea faptului că ajutoarele de stat nu denaturează concurența în rândul asigurătorilor de credite la export privați și publici sau care beneficiază de sprijin public și la crearea unor condiții de concurență echitabile în rândul exportatorilor.

                  (5)

                  Obiectivul este de a oferi statelor AELS orientări mai detaliate cu privire la principiile pe baza cărora autoritatea intenționează să își fundamenteze interpretarea articolelor 61 și 62 din Acordul privind SEE și cu privire la modul în care se aplică aceste articole în cazul asigurării creditelor la export pe termen scurt. Acestea ar trebui să asigure un grad de transparență cât mai ridicat al politicii autorității în domeniu, precum și caracterul previzibil și egalitatea de tratament. În acest scop, orientările prezintă o serie de condiții pe care trebuie să le îndeplinească asigurătorii de stat care doresc să intre pe piața asigurării creditelor la export pe termen scurt pentru riscurile asigurabile pe piața privată.

                  (6)

                  Riscurile care, în principiu, sunt neasigurabile pe piața privată nu intră în domeniul de aplicare al prezentelor orientări.

                  (7)

                  Secțiunea 2 descrie domeniul de aplicare al prezentelor orientări și definițiile utilizate. Secțiunea 3 se referă la aplicabilitatea articolului 61 alineatul (1) din Acordul privind SEE și la interdicția generală de a acorda ajutor de stat pentru asigurarea riscurilor asigurabile pe piața privată ale creditelor la export. În fine, secțiunea 4 prevede unele excepții de la definiția riscurilor asigurabile pe piața privată și precizează condițiile pentru intervenția statului în asigurarea riscurilor temporar neasigurabile pe piața privată.

            2   Domeniul de aplicare al orientărilor și definiții

      2.1   Domeniul de aplicare

                  (8)

                  Autoritatea va aplica principiile prevăzute în prezentele orientări numai în cazul asigurării creditelor la export cu o perioadă a riscului mai mică de doi ani. Toate celelalte instrumente de finanțare a exporturilor sunt excluse din domeniul de aplicare al prezentelor orientări.

            2.2   Definiții

                  (9)

                  În sensul prezentelor orientări, se aplică următoarele definiții:

                              „coasigurare” înseamnă procentajul din fiecare pierdere asigurată care nu este despăgubit de către asigurător și care este suportat de un alt asigurător;

                              „perioada creditului” înseamnă perioada de timp de care dispune cumpărătorul pentru a face plata aferentă bunurilor livrate și serviciilor prestate în cadrul unei tranzacții de credit la export;

                              „riscuri comerciale” înseamnă riscuri care includ, în special:

                                          —

                                          rezilierea arbitrară a contractului de către un cumpărător, adică decizia arbitrară luată de un cumpărător din afara sectorului public de a întrerupe sau de a rezilia contractul fără a avea un motiv întemeiat;

                                          —

                                          refuzul arbitrar al unui cumpărător din afara sectorului public de a accepta bunurile care fac obiectul contractului fără a avea un motiv întemeiat;

                                          —

                                          insolvența unui cumpărător din afara sectorului public și a garantului acestuia;

                                          —

                                          neplata prelungită, respectiv neonorarea de către un cumpărător din afara sectorului public și de către garantul acestuia a obligației de plată a datoriei care derivă în baza contractului.

                              „asigurarea creditului la export” înseamnă un produs de asigurare prin care asigurătorul oferă asigurare împotriva riscului comercial și politic aferent obligațiilor de plată în cadrul unei tranzacții de export;

                              „perioadă de fabricație” înseamnă perioada cuprinsă între data efectuării unei comenzi și livrarea mărfurilor sau a serviciilor;

                              „riscuri asigurabile pe piața privată” înseamnă riscuri comerciale și politice cu o perioadă maximă a riscului de mai puțin de doi ani, stabilite pentru cumpărători din sectorul public și din afara sectorului public din țările enumerate în apendice. În sensul prezentelor orientări, toate celelalte riscuri sunt considerate riscuri neasigurabile pe piața privată;

                              „riscuri politice” înseamnă riscuri care includ, în special:

                                          —

                                          riscul ca un cumpărător din sectorul public sau o țară să împiedice finalizarea unei tranzacții sau să nu plătească la timp;

                                          —

                                          riscul care nu depinde de un anumit cumpărător sau care nu ține de răspunderea unui anumit cumpărător;

                                          —

                                          riscul ca o țară să nu transfere în țara asiguratului sumele de bani plătite de către cumpărătorii domiciliați în țara respectivă;

                                          —

                                          riscul apariției unui caz de forță majoră în afara țării asigurătorului, care ar putea include evenimente de tipul războaielor, în măsura în care efectele sale nu ar fi altfel asigurate.

                              „asigurător privat al creditelor” înseamnă o societate sau o organizație, diferită de asigurătorul de stat, care oferă servicii de asigurare a creditelor la export;

                              „cotă-procentuală” înseamnă o reasigurare prin care asigurătorul are obligația de a transfera, iar reasigurătorul are obligația de a accepta, un anumit procentaj din fiecare risc din cadrul unei categorii de activități comerciale la care asigurătorul a subscris;

                              „reasigurare” înseamnă asigurarea cumpărată de un asigurător de la un alt asigurător ca modalitate de gestionare a riscului cu scopul de a-și reduce propriul risc;

                              „durata riscului” înseamnă perioada de fabricație, la care se adaugă perioada creditului;

                              „acoperirea unui singur risc” înseamnă acoperirea pentru toate vânzările către un cumpărător sau pentru un singur contract cu un singur cumpărător;

                              „asigurător de stat” înseamnă o societate sau o altă organizație care oferă servicii de asigurare a creditelor la export cu sprijinul sau în numele unui stat din SEE ori un stat din SEE care oferă servicii de asigurare a creditelor la export;

                              „acoperire complementară” înseamnă o acoperire suplimentară peste o limită a creditului stabilită de un alt asigurător;

                              „politica privind cifra de afaceri globală” înseamnă o politică de asigurare a creditelor diferită de acoperirea unui singur risc, și anume o politică de asigurare a creditelor care acoperă totalitatea sau cea mai mare parte a vânzărilor pe credit ale asiguratului, precum și sumele de încasat din vânzările către cumpărători multipli.

            3   Aplicabilitatea articolului 61 alineatul (1) din Acordul privind SEE

      3.1   Principii generale

                  (10)

                  Articolul 61 alineatul (1) din Acordul privind SEE prevede că „orice ajutor acordat de un stat membru al CE, de statele AELS sau din resurse de stat, sub orice formă, care denaturează sau amenință să denatureze concurența prin favorizarea anumitor întreprinderi sau a producției anumitor bunuri, în măsura în care afectează comerțul dintre părțile contractante, este incompatibil cu prezentul acord”.

                  (11)

                  În cazul în care asigurarea creditelor la export este acordată de asigurători de stat, aceasta implică resurse de stat. Implicarea statului poate conferi asigurătorilor și/sau exportatorilor un avantaj selectiv și ar putea, astfel, denatura sau ar putea amenința să denatureze concurența și să afecteze schimburile comerciale dintre statele din SEE. Obiectivul principiilor enunțate în cele ce urmează este de a oferi orientări cu privire la modul în care astfel de măsuri vor fi evaluate în conformitate cu normele privind ajutoarele de stat.

            3.2   Ajutor pentru asigurători

                  (12)

                  Dacă asigurătorii de stat au anumite avantaje comparativ cu asigurătorii privați ai creditelor, se poate vorbi de ajutor de stat. Avantajele pot avea forme diferite și ar putea include, de exemplu:

                              (a)

                              garanții de stat pentru împrumuturi și pierderi;

                              (b)

                              exceptare de la obligația de a constitui rezerve adecvate și de la celelalte cerințe care derivă din excluderea operațiunilor de asigurare a creditelor la export în numele statului sau garantate de stat, în temeiul Primei directive 73/239/CEE a Consiliului din 24 iulie 1973 de coordonare a actelor cu putere de lege și a actelor administrative privind inițierea și exercitarea activității de asigurare generală directă (4);

                              (c)

                              reducerea sau scutirea de la taxele și impozitele plătite în mod normal (cum ar fi impozitele și taxele aplicabile întreprinderilor și taxele și impozitele percepute pentru polițele de asigurare);

                              (d)

                              ajutoare de la stat sau capital pus la dispoziție de către stat sau alte forme de finanțare care nu sunt conforme cu principiul investitorului în economia de piață;

                              (e)

                              servicii în natură furnizate de stat, precum accesul la infrastructuri și structuri ale statului sau la informații privilegiate și utilizarea acestora în condiții care nu reflectă valoarea lor de piață;

                              (f)

                              reasigurarea directă de către stat sau o garanție pentru reasigurarea directă de către stat în condiții mai avantajoase decât cele disponibile pe piața reasigurărilor private, ceea ce duce la prețuri mai mici pentru acoperirea reasigurării sau la crearea artificială de capacitate care nu ar fi generată de piața privată.

            3.3   Interzicerea ajutoarelor de stat pentru creditele la export

                  (13)

                  Avantajele pentru asigurătorii de stat enumerate la punctul 12 în ceea ce privește riscurile asigurabile pe piața privată afectează comerțul cu serviciile de asigurare a creditelor în interiorul SEE. Aceste avantaje conduc la apariția de variații în ceea ce privește acoperirea asigurării disponibile pentru riscurile asigurabile pe piața privată în diferite state din SEE. Acest lucru denaturează concurența în rândul asigurătorilor din diferite state din SEE și are efecte secundare asupra schimburilor comerciale din interiorul SEE, indiferent dacă sunt vizate exporturile în cadrul SEE sau exporturile în afara SEE (5). Este necesară definirea condițiilor în care asigurătorii de stat își pot desfășura activitatea în cazul în care au astfel de avantaje comparativ cu asigurătorii privați ai creditelor, pentru a se asigura faptul că nu beneficiază de ajutor de stat. Astfel, ar fi necesar ca aceștia să nu poată asigura riscuri asigurabile pe piața privată.

                  (14)

                  De asemenea, avantajele pentru asigurătorii de stat sunt transferate uneori exportatorilor, cel puțin parțial. Aceste avantaje pot denatura concurența și schimburile comerciale și constituie ajutor de stat în sensul articolului 61 alineatul (1) din Acordul privind SEE. Cu toate acestea, în cazul în care s-au întrunit condițiile pentru asigurarea creditelor la export pentru riscuri temporar neasigurabile pe piața privată, astfel cum sunt prezentate în secțiunea 4.3 din prezentele orientări, autoritatea va considera că nu s-a transferat niciun avantaj necuvenit exportatorilor.

            4   Condiții pentru furnizarea serviciilor de asigurare a creditelor la export pentru riscurile temporar neasigurabile pe piața privată

      4.1   Principii generale

                  (15)

                  Astfel cum s-a arătat la punctul 13, dacă asigurătorii de stat au toate avantajele comparativ cu asigurătorii privați ai creditelor, astfel cum sunt descrise la punctul 12, aceștia nu trebuie să asigure riscuri asigurabile pe piața privată. În cazul în care asigurătorii de stat sau filialele acestora doresc să asigure riscuri asigurabile pe piața privată, trebuie să se garanteze că, acționând astfel, nu beneficiază în mod direct sau indirect de ajutoare de stat. În acest scop, trebuie să dețină un anumit nivel de fonduri proprii (o marjă de solvabilitate, inclusiv un fond de garantare) și provizioane tehnice (o rezervă de egalizare) și să fi obținut autorizația necesară în conformitate cu Directiva 73/239/CEE. De asemenea, trebuie cel puțin să păstreze evidențe separate privind administrarea și evidențe financiare distincte pentru asigurarea în numele statului sau cu garanția statului a riscurilor asigurabile pe piața privată și a riscurilor neasigurabile pe piața privată, pentru a demonstra că nu beneficiază de ajutor de stat pentru activitatea de asigurare a riscurilor asigurabile pe piața privată. Situațiile financiare pentru activitățile asigurate în numele asigurătorului ar trebui să respecte Directiva 91/674/CE a Consiliului (6).

                  (16)

                  Statele AELS care oferă acoperire pentru reasigurare unui asigurător al creditelor la export prin participare sau implicare în convențiile de reasigurare ale sectorului privat care reglementează riscurile asigurabile pe piața privată și riscurile neasigurabile pe piața privată trebuie să poată demonstra că acest regim nu implică ajutor de stat, astfel cum se menționează la punctul 12 litera (f).

                  (17)

                  Asigurătorii de stat pot furniza servicii de asigurare a creditelor la export pentru riscuri temporar neasigurabile pe piață, sub rezerva condițiilor expuse în prezentele orientări.

            4.2   Excepții de la definiția riscurilor asigurabile pe piața privată: riscuri temporar neasigurabile pe piața privată

                  (18)

                  Fără a aduce atingere definiției riscurilor asigurabile pe piața privată, anumite riscuri comerciale și politice suportate de cumpărătorii stabiliți în țările enumerate în apendice sunt considerate riscuri temporar neasigurabile pe piața privată în următoarele situații:

                              (a)

                              în cazul în care autoritatea decide să elimine temporar una sau mai multe țări din lista țărilor cu risc asigurabil pe piața privată din apendice, recurgând la mecanismul descris în secțiunea 5.2, deoarece capacitatea pieței asigurărilor private este insuficientă pentru a acoperi toate riscurile care pot fi justificate din punct de vedere economic în țara sau țările în cauză;

                              (b)

                              în cazul în care autoritatea, după ce a primit o notificare din partea unui stat AELS, decide că riscurile suportate de întreprinderile mici și mijlocii, astfel cum sunt definite în Recomandarea Comisiei din 6 mai 2003 privind definirea microîntreprinderilor și a întreprinderilor mici și mijlocii (7), și a căror cifră de afaceri anuală totală a exporturilor nu depășește 2 milioane EUR sunt considerate riscuri temporar neasigurabile pe piața privată pentru exportatorii din statul AELS care efectuează notificarea;

                              (c)

                              în cazul în care autoritatea, după ce a primit o notificare din partea unui stat AELS, decide că acoperirea unui singur risc cu o perioadă a riscului de cel puțin 181 de zile și mai mică de doi ani este un risc temporar neasigurabil pe piața privată pentru exportatorii din statul AELS care efectuează notificarea;

                              (d)

                              în cazul în care autoritatea, după ce a primit o notificare din partea unui stat AELS, decide că, din cauza unei penurii a serviciilor de asigurare a creditelor la export, anumite riscuri sunt temporar neasigurabile pe piața privată pentru exportatorii din statul AELS care efectuează notificarea.

                  (19)

                  Pentru a reduce la minimum denaturarea concurenței pe piața SEE, riscurile considerate temporar neasigurabile pe piața privată în conformitate cu punctul 18 pot fi acoperite de asigurători de stat dacă sunt întrunite condițiile menționate în secțiunea 4.3.

            4.3   Condiții pentru oferirea acoperirii pentru riscuri temporar neasigurabile pe piața privată

      4.3.1   Calitatea acoperirii

                  (20)

                  Calitatea acoperirii oferite de asigurătorii de stat trebuie să fie consecventă cu standardele pieței. În mod concret, pot face obiectul acoperirii numai riscurile justificate din punct de vedere economic, respectiv riscurile care sunt acceptabile în baza unor principii de subscriere solide. Procentul maxim al acoperirii trebuie să fie de 95 % pentru riscurile comerciale și politice, iar perioada de așteptare a obținerii despăgubirii trebuie să fie de cel puțin 90 de zile.

            4.3.2   Principii de subscriere

                  (21)

                  La evaluarea riscurilor trebuie să se aplice întotdeauna principii de subscriere solide. Așadar, riscul unor tranzacții neviabile din punct de vedere financiar trebuie să nu fie eligibil pentru acoperire în temeiul schemelor care beneficiază de sprijin public. În ceea ce privește astfel de principii, criteriile de acceptare a riscurilor trebuie să fie explicite. În cazul în care există deja o relație comercială, exportatorii trebuie să aibă o experiență pozitivă în ceea ce privește schimburile comerciale și istoricul plăților. Cumpărătorii trebuie să aibă un istoric curat în ceea ce privește despăgubirile, probabilitatea de neplată în cazul cumpărătorilor trebuie să fie acceptabilă, iar ratingul financiar intern și/sau extern al cumpărătorilor trebuie, de asemenea, să fie acceptabil.

            4.3.3   Prețul adecvat

                  (22)

                  Suportarea unui risc în baza unui contract de asigurare a creditului la export trebuie remunerată printr-o primă adecvată. Pentru a reduce la minimum eliminarea de pe piață a asigurătorilor privați ai creditelor, primele medii percepute în baza schemelor care beneficiază de sprijin public trebuie să fie mai mari decât primele medii percepute de asigurătorii privați ai creditelor pentru riscuri similare. Această cerință garantează eliminarea treptată a intervenției statului, deoarece prima mai mare va asigura că exportatorii se reîntorc la asigurătorii privați ai creditelor de îndată ce condițiile de piață le permit să acționeze astfel și de îndată ce riscul devine din nou asigurabil pe piața privată.

                  (23)

                  Se consideră că prețul este adecvat în cazul în care se percepe prima minimă (8) („prima safe-harbour”) pentru categoria de risc a cumpărătorilor relevantă (9), conform tabelului de mai jos. Prima safe-harbour se aplică, cu excepția cazului în care statele AELS dovedesc că aceste valori nu sunt adecvate pentru riscul în cauză. Pentru politica privind cifra de afaceri globală, categoria de risc trebuie să corespundă riscului mediu al cumpărătorilor care fac obiectul politicii.

                              Categoria de risc

                              Prima de risc anuală (10)

                              (% din volumul asigurat)

                              Excelent (11)

                              0,2 – 0,4

                              Bine (12)

                              0,41 – 0,9

                              Satisfăcător (13)

                              0,91 – 2,3

                              Slab (14)

                              2,31 – 4,5

                  (24)

                  În cazul coasigurării, al cotei procentuale și al acoperirii complementare se consideră că prețurile sunt adecvate numai dacă prima percepută este cu cel puțin 30 % mai mare decât prima percepută pentru acoperirea (inițială) asigurată de un asigurător privat al creditelor.

                  (25)

                  O taxă administrativă trebuie să se adauge primei de risc indiferent de durata contractului pentru ca prețul să fie considerat adecvat.

            4.3.4.   Transparență și raportare

                  (26)

                  Statele AELS trebuie să publice schemele instituite pentru riscurile considerate temporar neasigurabile pe piața privată în conformitate cu punctul 18 pe site-urile internet ale asigurătorilor de stat, indicând toate condițiile aplicabile.

                  (27)

                  Statele AELS trebuie să prezinte autorității rapoarte anuale cu privire la riscurile considerate temporar neasigurabile pe piața privată în conformitate cu punctul 18 și care sunt acoperite de asigurători de stat. Rapoartele trebuie prezentate până cel târziu la data de 31 iulie a anului următor intervenției.

                  (28)

                  Raportul trebuie să conțină informații privind utilizarea fiecărei scheme, în special volumul total al limitelor de credit acordate, cifra de afaceri asigurată, primele percepute, cererile de despăgubiri înregistrate și plătite, sumele recuperate și costurile administrative ale schemei. Autoritatea va publica rapoartele pe site-ul său internet.

            5   Aspecte procedurale

      5.1   Principii generale

                  (29)

                  Riscurile menționate la punctul 18 litera (a) pot fi acoperite de asigurători de stat sub rezerva condițiilor menționate în secțiunea 4.3. Autoritatea nu trebuie notificată în aceste cazuri.

                  (30)

                  Riscurile menționate la punctul 18 literele (b), (c) și (d) pot fi acoperite de asigurători de stat sub rezerva condițiilor din secțiunea 4.3 și după notificarea autorității și obținerea aprobării acesteia.

                  (31)

                  Neîndeplinirea uneia dintre condițiile enunțate în secțiunea 4.3 nu înseamnă că asigurarea creditelor la export sau că schema de asigurare este automat interzisă. În cazul în care un stat AELS dorește să se abată de la oricare dintre condiții sau în cazul în care există îndoieli cu privire la întrunirea, de către schema de asigurare a creditelor la export preconizată, a condițiilor enunțate în prezentele orientări, statul AELS respectiv trebuie să notifice schema autorității.

                  (32)

                  Analiza efectuată în temeiul normelor privind ajutoarele de stat nu aduce atingere compatibilității unei anumite măsuri cu alte prevederi ale Acordului privind SEE.

            5.2   Modificarea listei țărilor cu riscuri asigurabile pe piața privată

                  (33)

                  Atunci când stabilește dacă lipsa unei capacități private suficiente justifică eliminarea temporară a unei țări de pe lista țărilor cu riscuri asigurabile pe piața privată, astfel cum se menționează la punctul 18 litera (a), autoritatea va lua în considerare următorii factori, în ordinea priorității:

                              (a)

                              contractarea capacității sectorului privat de asigurare a creditelor: în special, decizia unui important asigurător al creditelor de a nu acoperi riscurile suportate de cumpărători în țara în cauză, reducerea semnificativă a totalului sumelor asigurate sau reducerea semnificativă a ratelor de acceptare pentru țara în cauză în cursul unei perioade de șase luni;

                              (b)

                              deteriorarea ratingurilor sectorului suveran: în special, variația bruscă a ratingurilor de credit într-o perioadă de șase luni, de exemplu retrogradarea în repetate rânduri de către agențiile independente de rating sau creșterea semnificativă a spreadurilor la swapul pe riscul de credit;

                              (c)

                              deteriorarea performanței sectorului corporativ: în special, creșterea bruscă a cazurilor de insolvență în țara în cauză în cursul unei perioade de șase luni.

                  (34)

                  Atunci când capacitatea pieței devine insuficientă pentru a acoperi toate riscurile justificabile din punct de vedere economic, autoritatea poate revizui lista țărilor cu riscuri asigurabile pe piața privată la cererea scrisă a unui stat AELS sau din proprie inițiativă.

                  (35)

                  În cazul în care autoritatea intenționează să modifice lista țărilor cu riscuri asigurabile pe piața privată din apendice, va consulta și va solicita informații de la statele AELS, de la asigurătorii privați ai creditelor și de la părțile interesate. Consultarea și tipul de informații solicitate vor fi anunțate pe site-ul internet al autorității. De obicei, perioada de consultare nu va depăși 20 de zile lucrătoare. În cazul în care, pe baza informațiilor obținute, autoritatea decide să modifice lista țărilor cu riscuri asigurabile pe piața privată, aceasta informează în scris statele AELS și comunică decizia pe site-ul său internet.

                  (36)

                  Eliminarea temporară a unei țări din lista țărilor cu riscuri asigurabile pe piața privată va fi valabilă o perioadă de cel puțin 12 luni. Polițele de asigurare aferente țării eliminate temporar de pe listă care sunt semnate în această perioadă pot fi valabile pentru o perioadă de cel mult 180 de zile de la data la care încetează eliminarea temporară. După această dată nu pot fi semnate noi polițe de asigurare. Cu trei luni înainte de încetarea eliminării temporare, autoritatea va analiza o eventuală prelungire a perioadei de eliminare de pe listă a țării în cauză. În cazul în care autoritatea stabilește că în țara respectivă capacitatea pieței este încă insuficientă pentru a acoperi toate riscurile justificabile din punct de vedere economic, ținând seama de factorii prevăzuți la punctul 33, poate prelungi eliminarea temporară de pe listă a țării în cauză, în conformitate cu punctul 35.

            5.3   Obligația de notificare în cazul excepțiilor de la punctul 18 literele (b) și (c)

                  (37)

                  Dovezile de care dispune în prezent autoritatea sugerează că poate fi vorba de o lacună a pieței în ceea ce privește riscurile menționate la punctul 18 literele (b) și (c) și că riscurile respective sunt, prin urmare, riscuri neasigurabile pe piața privată (15). Trebuie avut în vedere, totuși, faptul că lipsa acoperirii nu este o situație întâlnită în fiecare stat din SEE și că situația s-ar putea schimba în decursul timpului, întrucât sectorul privat ar putea să devină interesat de acest segment al pieței. Intervenția statului ar trebui admisă doar pentru riscurile pe care piața nu le-ar acoperi altfel.

                  (38)

                  Din aceste motive, în cazul în care un stat AELS dorește să acopere riscurile menționate la punctul 18 litera (b) sau (c), trebuie să notifice autoritatea, în temeiul Protocolului 3 la Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea de Justiție, și să demonstreze în notificare că a contactat principalii asigurători și brokeri de credite din statul AELS respectiv (16) și că le-a oferit posibilitatea să prezinte dovezi că acoperirea pentru riscurile în cauză este disponibilă pe teritoriul său. În cazul în care asigurătorii de credite vizați nu oferă statului AELS sau autorității informații cu privire la condițiile acoperirii și la volumele asigurate pentru tipul de risc pe care statul AELS dorește să îl acopere în termen de 30 de zile de la primirea cererii statului AELS în acest sens sau în cazul în care informațiile furnizate nu demonstrează că în statul AELS respectiv acoperirea pentru riscul vizat este disponibilă, autoritatea va considera că riscul este temporar neasigurabil pe piața privată.

            5.4   Obligația de notificare în celelalte cazuri

                  (39)

                  În ceea ce privește riscurile menționate la punctul 18 litera (d), statul AELS în cauză trebuie să demonstreze în notificarea adresată autorității în temeiul Protocolului 3 la Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea de Justiție că acoperirea nu este disponibilă pentru exportatorii din acel stat membru din cauza unui șoc al ofertei pe piața asigurărilor private a creditelor, în special din cauza retragerii din statul AELS respectiv a unui asigurător al creditelor important, capacității reduse sau unei game limitate de produse comparativ cu alte state AELS.

            6   Data aplicării și durata

                  (40)

                  Autoritatea va aplica principiile enunțate în prezentele orientări de la data adoptării lor până la 31 decembrie 2018.

         (1)  Aceste orientări corespund Comunicării Comisiei către statele membre privind aplicarea articolelor 107 și 108 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene în cazul asigurării creditelor la export pe termen scurt, 6.12.2012 (JO C 392, 19.12.2012, p. 1).

         (2)  JO L 120, 23.4.1998, p. 27 și suplimentul SEE nr. 16, 23.4.1998, p. 1.

         (3)  JO L 30, 31.1.2002, p. 52 și suplimentul SEE nr. 7, 31.1.2002, p. 1.

         (4)  JO L 228, 16.8.1973, p. 3, a se vedea punctul 2 din anexa IX la Acordul privind SEE.

         (5)  În hotărârea sa în cauza C-142/87, Regatul Belgiei/Comisia Comunităților Europene, Curtea Europeană de Justiție a statuat că nu numai ajutoarele pentru exporturile din cadrul Uniunii, ci și ajutorul pentru exporturile în afara Uniunii pot afecta concurența și schimburile comerciale din cadrul Uniunii. Ambele tipuri de operațiuni sunt asigurate de asigurătorii creditelor la export, iar ajutorul pentru ambele tipuri de operațiuni poate afecta, prin urmare, concurența și comerțul din cadrul Uniunii.

         (6)  Directiva 91/674/CE a Consiliului din 19.12.1991 privind situațiile financiare anuale și situațiile financiare consolidate ale întreprinderilor de asigurare (JO L 374, 31.12.1991, p. 7), astfel cum a fost adaptată în sensul Acordului privind SEE prin Decizia nr. 7/94 a Comitetului mixt al SEE (JO L 160, 28.6.1994; suplimentul SEE nr. 17, 28.6.1994).

         (7)  JO L 124, 20.5.2003, p. 36.

         (8)  Pentru fiecare categorie de risc relevantă, intervalul de valori al primei de risc safe-harbour a fost stabilit în funcție de spreadurile la swapul pe riscul de credit (CDS) la un an, pe baza unui rating compus, care includea ratingurile tuturor celor trei agenții principale de rating (Standard & Poor, Moody's și Fitch), pentru ultimii cinci ani (2007 – 2011), plecând de la premisa că rata medie a recuperării în cazul asigurării creditului la export pe termen scurt este de 40 %. Intervalele de valori au fost definite apoi ca fiind continue pentru a lua mai bine în considerare faptul că primele de risc nu sunt constante în timp.

         (9)  Categoriile de risc ale cumpărătorilor au la bază ratinguri de credit. Nu este necesar ca ratingurile să fie obținute de la anumite agenții de rating. Atât sistemele naționale de rating, cât și sistemele de rating utilizate de bănci sunt acceptabile. În cazul firmelor fără un rating public, s-ar putea aplica un rating ce are la bază informații verificabile.

         (10)  Prima safe-harbour pentru un contract de asigurare de 30 de zile se poate obține prin împărțirea primei de risc anuale la 12.

         (11)  Categoria de risc „excelent” include riscurile echivalente ratingului de credit AAA, AA+, AA, AA–, A+, A, A– al agenției Standard & Poor’s.

         (12)  Categoria de risc „bine” include riscurile echivalente ratingului de credit BBB+, BBB sau BBB– al agenției Standard & Poor’s.

         (13)  Categoria de risc „satisfăcător” include riscurile echivalente ratingului de credit BB+, BB sau BB– al agenției Standard & Poor’s.

         (14)  Categoria de risc „slab” include riscurile echivalente ratingului de credit B+, B sau B– al agenției Standard & Poor’s.

         (15)  A se vedea Comunicarea Comisiei către statele membre UE privind aplicarea articolelor 107 și 108 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene în cazul asigurării creditelor la export pe termen scurt, 6.12.2012 (JO C 392, 19.12.2012, p. 1), punctul 37.

         (16)  Asigurătorii și brokerii de credite contactați ar trebui să fie reprezentativi în ceea ce privește produsele oferite (de exemplu, furnizori specializați pentru riscuri unice) și dimensiunea pieței pe care o deservesc (de exemplu, reprezentarea în comun a unei cote minime de 50 % din piață).

         Apendice

            Lista țărilor cu riscuri asigurabile pe piața privată

                     Toate statele membre ale UE și statele AELS care fac parte din SEE

                     Australia

                     Canada

                     Japonia

                     Noua Zeelandă

                     Elveția

                     Statele Unite ale Americii


title: Decizia nr. 441/12/COL a Autorității AELS de Supraveghere din 29 noiembrie 2012 privind desemnarea de noi consilieri-auditori în anumite proceduri din domeniul concurenței

text:
               11.7.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 190/92

      DECIZIA NR. 441/12/COL A AUTORITĂȚII AELS DE SUPRAVEGHERE

   din 29 noiembrie 2012
   privind desemnarea de noi consilieri-auditori în anumite proceduri din domeniul concurenței
   AUTORITATEA AELS DE SUPRAVEGHERE,
   AVÂND ÎN VEDERE regulamentul de procedură al Autorității AELS de Supraveghere, în special articolul 15,
   AVÂND ÎN VEDERE Decizia nr. 442/12/COL a Autorității AELS de Supraveghere din 29 noiembrie 2012 privind funcția și mandatul consilierilor-auditori în anumite proceduri din domeniul concurenței, în special articolul 2,
   întrucât:
   Pentru a garanta faptul că procedura în domeniul concurenței se desfășoară în mod eficient și că drepturile părților care urmează să fie audiate sunt garantate în cadrul unei astfel de proceduri, se desemnează unul sau mai mulți consilieri-auditori.
   Membrul din cadrul Autorității responsabil de domeniul concurenței poate decide ca funcționarul din cadrul Autorității să își exercite în continuare atribuțiile de consilier-auditor în cauza respectivă după încetarea exercitării atribuțiilor care i-au fost încredințate în cadrul Autorității.
   Atunci când un consilierul-auditor se află în imposibilitatea de a-și exercita atribuțiile, acestea sunt preluate de un alt consilier-auditor. În cazul în care niciun consilier-auditor nu este în măsură să își exercite atribuțiile, membrul competent al Colegiului desemnează un alt funcționar competent din cadrul Autorității, care nu este implicat în investigarea cazului respectiv, pentru a exercita atribuțiile consilierului-auditor,
   ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   Numirea consilierilor-auditori
   1.   Dna Clémence Perrin și dna Auður Steinarsdóttir, juriști, sunt numiți consilieri-auditori pentru procedurile din domeniul concurenței.
   2.   În cazul în care niciun consilier-auditor nu este în măsură să își exercite atribuțiile, membrul Colegiului responsabil de domeniul concurenței este împuternicit, prin prezenta, să desemneze un alt funcționar competent al Autorității AELS de Supraveghere, care nu este implicat în investigarea cazului respectiv, pentru a exercita atribuțiile consilierului-auditor.
   Articolul 2
   Abrogarea deciziilor anterioare
   Decizia nr. 554/08/COL și decizia nr. 7/10/COL ale Autorității AELS de Supraveghere se abrogă, iar foștii consilieri-auditori își încetează activitatea.
   Articolul 3
   Informații
   Statele AELS și Comisia Europeană sunt informate în acest sens prin intermediul unei copii a prezentei decizii.
   Articolul 4
   Intrarea în vigoare
   Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.

      Adoptată la Bruxelles, 29 noiembrie 2012.

            Pentru Autoritatea AELS de Supraveghere

         Oda Helen SLETNES

            Președinte

         Sverrir Haukur GUNNLAUGSSON

            Membru al Colegiului


title: Decizia Consiliului din 21 decembrie 1988 privind aplicarea cu titlu provizoriu a Acordului internațional din 1987 privind cauciucul natural

text:
Anunţ juridic important

|

31988D0662

Jurnalul Oficial L 382 , 31/12/1988 p. 0039 - 0039 ediţie specială finlandeză: capitol 11 volum 14 p. 0209  ediţie specială suedeză: capitol 11 volum 14 p. 0209  ediţie specială în limba cehă capitol 11 volum 16 p. 271  - 271 ediţie specială în limba estonă capitol 11 volum 16 p. 271  - 271 ediţie specială în limba maghiară capitol 11 volum 16 p. 271  - 271 ediţie specială în limba lituaniană capitol 11 volum 16 p. 271  - 271 LV.ES capitol 11 volum 16 p. 271  - 271 MT.ES capitol 11 volum 16 p. 271  - 271 PL.ES capitol 11 volum 16 p. 271  - 271 SK.ES capitol 11 volum 16 p. 271  - 271 ediţie specială în limba slovenă capitol 11 volum 16 p. 271  - 271

		19881221Decizia Consiliuluidin 21 decembrie 1988privind aplicarea cu titlu provizoriu a Acordului internațional din 1987 privind cauciucul natural(88/662/CEE)CONSILIUL COMUNITĂȚILOR EUROPENE,având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Economice Europene, în special articolele 113 și 116,având în vedere propunerea Comisiei,întrucât Acordul internațional din 1979 privind cauciucul natural a expirat;întrucât, în conformitate cu Decizia 88/107/CEE [1], Acordul internațional din 1987 privind cauciucul natural, denumit în continuare "Acordul din 1987", a fost semnat de către Comunitate și statele sale membre la 18 decembrie 1987;întrucât este necesar să se asigure intrarea în vigoare cu titlu provizoriu a acordului din 1987 la 1 ianuarie 1989 cel târziu; întrucât, în acest scop, este necesar ca, în conformitate cu procedurile lor interne necesare în acest scop și după îndeplinirea acestora, Comunitatea și statele membre să notifice Secretarului General al Organizației Națiunilor Unite intenția lor de a aplica acordul din 1987 cu titlu provizoriu,DECIDE:Articolul 1Comunitatea și statele membre, după îndeplinirea procedurilor interne necesare în acest scop, notifică Secretarului General al Organizației Națiunile Unite intenția lor de a aplica Acordul internațional din 1987 privind cauciucul natural cu titlu provizoriu, în conformitate cu articolul 59 alineatul (1) și articolul 60 alineatul (2).Articolul 2Președintele Consiliului este autorizat să desemneze persoana abilitată să depună notificarea de aplicare cu titlu provizoriu a acordului din 1987 din partea Comunității.Adoptată la Bruxelles, 21 decembrie 1988.Pentru ConsiliuPreședinteleV. Papandreou[1] JO L 58, 3.3.1988, p. 18.--------------------------------------------------


title: 2007/409/CE: Decizia Consiliului din 11 iunie 2007 de modificare a Deciziei 2004/585/CE de instituire a Consiliilor consultative regionale în cadrul politicii comune în domeniul pescuitului

text:
               15.6.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 155/68

      DECIZIA CONSILIULUI

   din 11 iunie 2007
   de modificare a Deciziei 2004/585/CE de instituire a Consiliilor consultative regionale în cadrul politicii comune în domeniul pescuitului
   (2007/409/CE)
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 37,
   având în vedere propunerea Comisiei,
   având în vedere avizul Parlamentului European,
   întrucât:

               (1)

               Regulamentul (CE) nr. 2371/2002 al Consiliului din 20 decembrie 2002 privind conservarea și exploatarea durabilă a resurselor piscicole în conformitate cu politica comună în domeniul pescuitului (1), în special articolele 31 și 32, stabilește noi forme de participare a părților interesate la politica comună în domeniul pescuitului, prin instituirea Consiliilor consultative regionale.

               (2)

               Decizia 2004/585/CE a Consiliului (2) definește un cadru comun pe care trebuie să îl respecte fiecare Consiliu consultativ regional.

               (3)

               Articolul 9 din Decizia 2004/585/CE prevede acordarea unui sprijin financiar comunitar pentru asigurarea funcționării eficiente a Consiliilor consultative regionale, precum și pentru a acoperi cheltuielile cu traducerea și interpretarea.

               (4)

               Consiliile consultative regionale oferă consiliere Comisiei și statelor membre în legătură cu politica comună în domeniul pescuitului și asigură participarea efectivă a părților interesate, ceea ce reprezintă unul dintre pilonii esențiali ai politicii comune reformate în domeniul pescuitului și o condiție prealabilă pentru o bună guvernare.

               (5)

               Prin urmare, Consiliile consultative regionale ar trebui să fie considerate drept organisme care urmăresc un obiectiv de interes european general în sensul articolului 162 litera (b) din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2342/2002 al Comisiei din 23 decembrie 2002 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului privind regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităților Europene (3).

               (6)

               Este necesar să se asigure stabilitatea financiară a Consiliilor consultative regionale, prin acordarea unei finanțări suficiente și permanente, care să le permită acestora să-și îndeplinească în continuare, în mod eficient, rolul consultativ în cadrul politicii comune în domeniul pescuitului.

               (7)

               Pentru a simplifica gestionarea fondurilor comunitare primite de Consiliile consultative regionale, ar trebui să existe un instrument financiar unic pentru acoperirea tuturor cheltuielilor.

               (8)

               Ținând seama de sprijinul financiar comunitar alocat Consiliilor consultative regionale, este important ca, pe lângă controalele de audit, Comisia să poată verifica în orice moment faptul că funcționarea Consiliilor consultative regionale este conformă sarcinilor care le-au fost atribuite.

               (9)

               Prin urmare, Decizia 2004/585/CE ar trebui modificată în consecință,

         DECIDE:
   Articolul 1
   Decizia 2004/585/CE se modifică prin prezenta după cum urmează:

               1.

               Articolul 9 se înlocuiește cu următorul text:
               „Articolul 9
               Finanțare
               (1)   Un Consiliu consultativ regional care a dobândit personalitate juridică poate solicita sprijin financiar din partea Comunității în calitate de organism care urmărește un obiectiv de interes european general în sensul articolului 162 litera (b) din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2342/2002 al Comisiei din 23 decembrie 2002 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului privind regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităților Europene (4).
               (2)   Comisia semnează un acord de subvenționare cu fiecare Consiliu consultativ regional în vederea acoperirii cheltuielilor de funcționare, inclusiv a cheltuielilor cu traducerea și interpretarea, în conformitate cu anexa II.

               2.

               Se introduce următorul articol:
               „Articolul 9a
               Verificări ale Comisiei
               Comisia poate efectua toate verificările pe care le consideră necesare pentru a asigura respectarea sarcinilor atribuite Consiliilor consultative regionale prin Regulamentul (CE) nr. 2371/2002 și prin prezenta decizie.”

               3.

               Anexa II se înlocuiește cu anexa stabilită prin prezenta.

         Articolul 2
   Prezenta decizie intră în vigoare în a șaptea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.

      Adoptată la Luxemburg, 11 iunie 2007.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         H. SEEHOFER

      (1)  JO L 358, 31.12.2002, p. 59.

      (2)  JO L 256, 3.8.2004, p. 17.

      (3)  JO L 357, 31.12.2002, p. 1. Regulament, astfel cum a fost modificat ultima dată prin Regulamentul (CE, Euratom) nr. 478/2007 (JO L 111, 28.4.2007, p. 13).

      (4)  JO L 357, 31.12.2002, p. 1. Regulament, astfel cum a fost modificat ultima dată prin Regulamentul (CE, Euratom) nr. 478/2007 (JO L 111, 28.4.2007, p. 13).”

      ANEXĂ

            „ANEXA II
            Contribuția comunitară la cheltuielile efectuate de Consiliile consultative regionale
            Comunitatea contribuie la o parte din cheltuielile de funcționare ale Consiliilor consultative regionale, în calitate de organisme care urmăresc un obiectiv de interes european general. Subvenția alocată de Comunitate fiecărui Consiliu consultativ regional pentru acoperirea cheltuielilor de funcționare nu depășește 90 % din bugetul operațional al Consiliului consultativ regional. În următorii ani, contribuția financiară este permanentă și depinde de bugetul disponibil. Comisia încheie anual cu fiecare Consiliu consultativ regional un «acord de subvenționare pentru funcționare», care stabilește termeni și condiții precise, precum și procedura pentru acordarea subvenției.
            Cheltuielile eligibile constau în cheltuielile necesare pentru a asigura funcționarea normală a Consiliilor consultative regionale și pentru a permite acestora să-și îndeplinească obiectivele. Numai cheltuielile efective vor face obiectul contribuției comunitare, care se va acorda sub rezerva alocării altor surse de finanțare.
            Următoarele cheltuieli sunt eligibile:

                        —

                        cheltuielile cu personalul (cheltuielile cu personalul pe zi de lucru pe durata proiectului);

                        —

                        săli de ședință;

                        —

                        echipamente noi sau folosite;

                        —

                        materiale și stocuri;

                        —

                        diseminarea de informații către membri;

                        —

                        cheltuielile de deplasare și cazare pentru experții care iau parte la reuniunile comitetului (pe baza grilelor sau a normelor stabilite de serviciile Comisiei);

                        —

                        audituri;

                        —

                        cheltuieli cu traducerea și interpretarea;

                        —

                        rezervă pentru situații neprevăzute de cel mult 5 % din cheltuielile directe eligibile.”


title: Decizia Consiliului din 22 martie 2004 privind încheierea Acordului sub forma unui schimb de scrisori privind aplicarea provizorie a Protocolului de stabilire, pentru perioada 1 ianuarie 2004 - 31 decembrie 2008, a posibilităților de pescuit și a contribuției financiare prevăzute de Acordul dintre Comunitatea Economică Europeană și Republica Guineea privind pescuitul în largul coastelor Guineei

text:
Anunţ juridic important

|

32004D0305

Jurnalul Oficial L 099 , 03/04/2004 p. 0009 - 0010 ediţie specială în limba cehă capitol 11 volum 51 p. 82  - 83 ediţie specială în limba estonă capitol 11 volum 51 p. 82  - 83 ediţie specială în limba maghiară capitol 11 volum 51 p. 82  - 83 ediţie specială în limba lituaniană capitol 11 volum 51 p. 82  - 83 LV.ES capitol 11 volum 51 p. 82  - 83 MT.ES capitol 11 volum 51 p. 82  - 83 PL.ES capitol 11 volum 51 p. 82  - 83 SK.ES capitol 11 volum 51 p. 82  - 83 ediţie specială în limba slovenă capitol 11 volum 51 p. 82  - 83

		20040322Decizia Consiliuluidin 22 martie 2004privind încheierea Acordului sub forma unui schimb de scrisori privind aplicarea provizorie a Protocolului de stabilire, pentru perioada 1 ianuarie 2004 - 31 decembrie 2008, a posibilităților de pescuit și a contribuției financiare prevăzute de Acordul dintre Comunitatea Economică Europeană și Republica Guineea privind pescuitul în largul coastelor Guineei(2004/305/CE)CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 37 coroborat cu articolul 300 alineatul (2),având în vedere propunerea Comisiei,întrucât:(1) În temeiul articolului 15 al doilea paragraf din Acordul dintre Comunitatea Economică Europeană și Republica Guineea privind pescuitul în largul coastelor Guineei [1], cele două părți au purtat negocieri pentru a decide asupra modificărilor sau adăugirilor la acord la sfârșitul perioadei de aplicare a protocolului anexat la acesta.(2) La sfârșitul respectivelor negocieri, a fost introdus un nou protocol la 27 iunie 2003.(3) Protocolul oferă pescarilor comunitari posibilități de pescuit în apele aflate sub suveranitatea sau jurisdicția Guineei în perioada 1 ianuarie 2004- 31 decembrie 2008.(4) Pentru a garanta continuitatea activităților de pescuit de către navele comunitare, noul protocol ar trebui aprobat cât mai curând posibil. În acest sens, cele două părți au parafat un acord sub forma unui schimb de scrisori privind aplicarea provizorie a protocolului parafat de la 1 ianuarie 2004.(5) Metoda de alocare a posibilităților de pescuit între statele membre ar trebui stabilită pe baza alocării tradiționale a posibilităților de pescuit în conformitate cu acordul privind pescuitul.(6) Acordul sub forma unui schimb de scrisori ar trebui aprobat, sub rezerva încheierii definitive a acestuia de către Consiliu,DECIDE:Articolul 1Acordul sub forma unui schimb de scrisori privind aplicarea provizorie a Protocolului de stabilire, pentru perioada 1 ianuarie 2004 - 31 decembrie 2008, a posibilităților de pescuit și a contribuției financiare prevăzute de Acordul dintre Comunitatea Economică Europeană și Republica Guineea privind pescuitul în largul coastelor Guineei este aprobat în numele Comunității.Textul acordului sub forma unui schimb de scrisori este anexat la prezenta decizie.Articolul 2(1) Posibilitățile de pescuit prevăzute în prezentul protocol pentru 2004 se alocă între statele membre după cum urmează:(a) pești cu înotătoare/cefalopode:- Spania: 844 tonaj registru brut (GRT)- Italia: 750 tonaj registru brut (GRT)- Grecia: 906 tonaj registru brut (GRT)(b) pescuit de crevete:- Spania: 1050 tonaj registru brut (GRT)- Portugalia: 300 tonaj registru brut (GRT)- Grecia: 150 tonaj registru brut (GRT)(c) nave de pescuit ton cu plasă pungă:- Franța: 17 nave- Spania:17 nave(d) nave de pescuit ton cu platformă și paragate:- Franța: 7 nave- Spania:7 nave(e) nave de pescuit cu paragate de suprafață:- Spania: 8- Portugalia: 1.(2) În cazul în care solicitările de licențe de la aceste state membre nu acoperă toate posibilitățile de pescuit prevăzute în protocol, Comisia poate lua în considerare solicitările de licențe de la oricare alte state membre.Articolul 3Președintele Consiliului este autorizat să numească persoana împuternicită (persoanele împuternicite) să semneze acordul sub forma unui schimb de scrisori prin care Comunitatea își asumă obligații.Adoptată la Bruxelles, 22 martie 2004.Pentru ConsiliuPreședinteleJ. Walsh[1] JO L 111, 27.4.1983, p. 1.--------------------------------------------------