title: Decizia (UE) 2015/1826 a Comisiei din 15 octombrie 2014 privind ajutorul de stat SA.33797 – (2013/C) (ex 2013/NN) (ex 2011/CP) pus în aplicare de Slovacia în favoarea întreprinderii NCHZ [notificată cu numărul C(2014) 7359] (Text cu relevanță pentru SEE)

text:
               15.10.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 269/71

         DECIZIA (UE) 2015/1826 A COMISIEI
   din 15 octombrie 2014
   privind ajutorul de stat SA.33797 – (2013/C) (ex 2013/NN) (ex 2011/CP) pus în aplicare de Slovacia în favoarea întreprinderii NCHZ

         [notificată cu numărul C(2014) 7359]

   (Numai versiunea în limba slovacă este autentică)
   (Text cu relevanță pentru SEE)
   COMISIA EUROPEANĂ,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 108 alineatul (2),
   având în vedere Acordul privind Spațiul Economic European, în special articolul 62 alineatul (1) litera (a),
   având în vedere deciziile prin care Comisia a hotărât inițierea procedurii prevăzute la articolul 108 alineatul (2) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (1),
   după ce părțile interesate au fost invitate să își prezinte observațiile în conformitate cu dispozițiile menționate mai sus și având în vedere observațiile acestora,
   întrucât:
   1.   PROCEDURĂ

               (1)

               Prin e-mailul din 13 octombrie 2011, Comisia a primit o reclamație (2) în care se susținea că Slovacia a acordat ajutoare ilegale întreprinderii cu numele Nováckéchemickézávody, a.s. v konkurze (denumită în continuare „NCHZ”).

               (2)

               Comisia a transmis reclamația autorităților slovace la 17 octombrie 2011, împreună cu o solicitare de informații. Autoritățile slovace au solicitat o versiune în limba slovacă a documentelor, care le-a fost trimisă prin e-mail la 16 ianuarie 2012.

               (3)

               Autoritățile slovace au comunicat informațiile solicitate prin scrisoarea din 17 februarie 2012. La 22 martie 2012 și la 21 iunie 2012, Comisia a transmis solicitări de informații suplimentare. Slovacia a răspuns la 23 aprilie 2012 și la 11 septembrie 2012.

               (4)

               Reclamantul a trimis informații suplimentare cu privire la plângerea sa la 14 iunie 2012. La cererea reclamantului, la 24 ianuarie 2013 a avut loc o reuniune între Comisie și reclamant. Reclamantul a transmis informații suplimentare prin e-mail-urile din 8 și 22 martie 2013.

               (5)

               Prin scrisoarea din 2 iulie 2013, Comisia a informat Slovacia cu privire la decizia sa de a iniția procedura prevăzută la articolul 108 alineatul (2) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene în ceea ce privește ajutorul în cauză.

               (6)

               Decizia Comisiei de inițiere a procedurii a fost publicată în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene
                   (3). Comisia a invitat părțile interesate să își prezinte observațiile cu privire la presupusa măsură de ajutor.

               (7)

               Slovacia și-a prezentat observațiile cu privire la decizia de inițiere a procedurii la 3 septembrie 2013 și la 2 și 30 decembrie 2013. La solicitarea autorităților slovace, la 7 octombrie 2013 și la 17 februarie 2014 a avut loc o reuniune între autoritățile slovace și Comisie.

               (8)

               Comisia a primit două observații de la părțile interesate (ambele la 12 noiembrie 2013). Comisia a transmis observațiile respective Slovaciei la 2 decembrie 2014, împreună cu o serie de întrebări suplimentare. Slovaciei i s-a acordat posibilitatea de a răspunde; comentariile acesteia au fost primite prin scrisoarea din 14 ianuarie 2014.

               (9)

               La 2 mai 2014, Comisia a solicitat Slovaciei clarificări suplimentare, care au fost trimise de Slovacia la 14 și 30 mai 2014. De asemenea, Comisia a trimis o nouă solicitare de clarificări prin e-mail uneia dintre părțile interesate terțe la 20 martie 2014, la care partea terță a răspuns în cele din urmă la 6 mai 2014.

         2.   INFORMAȚII GENERALE ȘI DESCRIEREA MĂSURII

   2.1.   Beneficiarul

               (10)

               NCHZ (ale cărei activități sunt desfășurate în prezent de întreprinderea Fortischem, a.s.) a fost un producător de substanțe chimice cu trei divizii. Activitățile principale ale întreprinderii au constat în producția de carbură de calciu și de gaze tehnice, în producția de policlorură de vinil (PVC) și de produse de prelucrare a acesteia și – într-o măsură tot mai mare – de substanțe chimice de bază și speciale de tonaj mic.

               (11)

               NCHZ a exploatat o uzină chimică (înființată în 1940), situată în regiunea Trenčín din vestul Slovaciei, care este o regiune eligibilă pentru asistență în temeiul articolului 107 alineatul (3) litera (a) din TFUE. Întreprinderea a fost în proprietate privată (4).

         2.2.   Procedura de faliment a întreprinderii NCHZ

               (12)

               Întreprinderea NCHZ a intrat în faliment la 8 octombrie 2009, susținând că nu a fost în măsură să își continue activitatea din cauza unei amenzi în valoare de 19,6 milioane EUR aplicată de Comisie pentru participarea la o înțelegere în sectorul carburii de calciu (5). Comisia observă, cu toate acestea, că amenda nu a fost singura datorie majoră a NCHZ și că întreprinderea a inițiat procedura de faliment înainte ca amenda să devină scadentă.

         2.2.1.   Legea privind societățile comerciale importante din punct de vedere strategic

               (13)

               La o lună după ce întreprinderea NCHZ a intrat în faliment, Slovacia a adoptat Legea nr. 493 din 5 noiembrie 2009 privind unele măsuri în ceea ce privește societățile comerciale importante din punct de vedere strategic, conferind statului un drept de preempțiune la cumpărarea întreprinderilor strategice în faliment și solicitând administratorului judiciar să asigure continuarea activității întreprinderii strategice pe durata procedurii. Guvernul a declarat NCHZ drept o întreprindere strategică în conformitate cu legea respectivă la 2 decembrie 2009, și anume la o zi după intrarea în vigoare a legii. Legea expiră la 31 decembrie 2010. NCHZ a fost singura întreprindere în cazul căreia s-a aplicat legea menționată.

         2.2.2.   Decizia de continuare a activității întreprinderii aflată în faliment

               (14)

               În ianuarie 2011, pe baza unei decizii a comitetului creditorilor și a creditorilor garantați, administratorului judiciar al întreprinderii i s-a solicitat să continue activitatea întreprinderii NCHZ aflată în faliment inclusiv după expirarea legii nr. 493 din 5 noiembrie 2009. Decizia s-a bazat pe un raport economic care cuprindea o analiză a situației întreprinderii și concluzionează că rezultatul procedurii de faliment ar fi mai favorabil creditorilor în cazul în care întreprinderea și-ar continua activitatea. Decizia de continuare a activității a fost aprobată, de asemenea, de instanța din Trenčín în februarie 2011.

               (15)

               Au existat două organisme ale creditorilor relevante implicate în luarea deciziei privind continuarea activității întreprinderii NCHZ: comitetul creditorilor, constând în 5 entități (6), dintre care patru private. Singura entitate publică din cadrul comitetului a fost Fondul slovac al proprietății de stat (Fond národnéhomajetku Slovenskej Republiky). De asemenea, întreprinderea NCHZ a avut șase creditori garantați. Dintre cei șase creditori garantați, patru erau entități publice – Fondul proprietății de stat, Fondul de mediu (Environmentálny fond), Banca slovacă de garantare și dezvoltare (Slovenskázáručná a rozvojovábanka, a. s.) și orașul Nováky.

         2.2.3.   Vânzarea întreprinderii NCHZ

               (16)

               În cursul procedurii de faliment, au existat două licitații deschise organizate de administratorul judiciar pentru vânzarea întreprinderii NCHZ. Prima dintre acestea a eșuat, întrucât doar un singur ofertant a participat în etapa finală, oferind suma de 2 milioane EUR. Administratorul judiciar a refuzat oferta, iar licitația a fost anulată printr-o hotărâre a instanței din Trenčín. Vânzarea a avut loc în urma unei a doua licitații, organizată în 2011. În cadrul acestei licitații, doi ofertanți s-au calificat pentru etapa finală, unul oferind 2 046 000 EUR și celălalt, 2 200 000 EUR. A fost selectat ofertantul cu oferta cea mai ridicată. Ofertantul câștigător a fost o întreprindere cehă numită Via Chem Slovakia. Contractul de vânzare cu Via Chem Slovakia a fost încheiat la 16 ianuarie 2012, iar vânzarea a fost finalizată la 31 iulie 2012. NCHZ a primit suma de […] (7), care a fost inclusă în câștigul obținut din vânzare. De asemenea, Via Chem Slovakia a acceptat să preia angajamentele private ale întreprinderii NCHZ din cursul procedurii de faliment, în valoare de [10-13] milioane EUR.

               (17)

               În conformitate cu condițiile de participare la a doua procedură de licitație, potențialii ofertanți au avut două opțiuni: aceștia puteau să prezinte o ofertă fie cu asumarea „angajamentelor întreprinderii cesionarului” menționate în articolul 1.7 din condițiile de participare la procedura de licitație, fie fără asumarea angajamentelor respective. Angajamentele au inclus următoarele condiții:

                           —

                           menținerea producției la un nivel de cel puțin 75 % din producția din 2010 pe parcursul unei perioade de cinci ani după achiziționarea întreprinderii NCHZ;

                           —

                           efectuarea unei investiții de cel puțin 11 milioane EUR în măsuri de conformare la normele de mediu necesare pentru continuarea producției de substanțe chimice;

                           —

                           interdicția cumpărătorului de a revinde sau de a transfera întreprinderea NCHZ în cursul unei perioade de cinci ani într-un mod care ar putea pune în pericol continuarea activității.

               (18)

               Regulamentul de licitație prevedea că, în cazul în care oferta cea mai ridicată provine de la un ofertant care nu își asumă angajamentele, ofertantul cu oferta cea mai ridicată care și-a asumat angajamentele respective are posibilitatea de a egala oferta cea mai ridicată. Potrivit informațiilor furnizate de Republica Slovacă, niciunul dintre participanții la a doua licitație nu a depus o ofertă cu asumarea angajamentelor. Prin urmare, întreprinderea NCHZ a fost vândută unui ofertant care nu și-a asumat angajamentele.

               (19)

               La 1 august 2012, la o zi după încheierea tranzacției dintre întreprinderea NCHZ aflată în faliment și Via Chem Slovakia, activitatea principală a NCHZ – divizia de produse chimice – a fost vândută de Via Chem Slovakia întreprinderii Fortischem în schimbul sumei de […]. Fortischem a preluat, de asemenea, toate angajamentele și contractele diviziei chimice. De asemenea, cea mai mare parte din cei 1 412 angajați ai întreprinderii NCHZ au fost transferați către întreprinderea Fortischem. Slovacia susține că au fost transferate mai puțin de 60 % din bunurile inițiale ale întreprinderii NCHZ, întrucât transferul nu a inclus bunurile imobile. Cu toate acestea, în baza contractului, Fortischem are permisiunea de a utiliza bunurile imobile care au aparținut inițial activității transferate, dar au rămas în proprietatea întreprinderii Via Chem Slovakia.

               (20)

               Chiar dacă toate activele întreprinderii NCHZ au fost vândute în cursul procedurii de faliment, aceasta nu a fost încă finalizată (un motiv fiind acțiunile în justiție pendinte cu privire la anumite creanțe). În 2012, o parte din creanțele creditorilor publici, în valoare de aproximativ 4 milioane EUR, au fost rambursate din veniturile realizate în urma vânzării activității întreprinderii NCHZ. Cu toate acestea, există în continuare venituri din vânzarea activelor care nu au fost încă repartizate.

         2.3.   Descrierea măsurilor

               (21)

               Măsurile în cauză sunt reprezentate de neachitarea unor datorii față de diferitele entități de stat în cursul procedurii de faliment a întreprinderii NCHZ.

               (22)

               Datoriile restante ale întreprinderii NCHZ față de entitățile publice sau față de întreprinderile de stat din cursul procedurii de faliment se ridicau la 13 353 877,46 EUR la 1 august 2012, data vânzării întreprinderii NCHZ. Datoriile reprezintă doar datoriile din cursul procedurii de faliment (nu reprezintă totalul datoriilor față de stat). Astfel de datorii sunt definite în articolul 87 din legea slovacă privind falimentul (8) drept „creanțe patrimoniale”. Creanțele patrimoniale includ creanțele acumulate după declararea falimentului în ceea ce privește administrarea și lichidarea activelor în faliment și creanțele apărute după declararea falimentului în ceea ce privește impozitele, taxele, drepturile, primele de asigurări de sănătate, primele de asigurări sociale și salariile angajaților întreprinderii în faliment. Orice datorii generate ca urmare a continuării activității întreprinderii în cursul procedurii de faliment, care nu pot fi plătite din veniturile obținute din continuarea activității, sunt tratate, de asemenea, drept creanțe patrimoniale.

               (23)

               Datoriile întreprinderii NCHZ către bugetul de stat care au rezultat în cursul procedurii de faliment sunt prezentate în tabelul 1 de mai jos.

                  Tabelul 1

                  Datoriile întreprinderii NCHZ către bugetul de stat sau către întreprinderi de stat rezultate în cursul procedurii de faliment (situație la 1 august 2012)

                           Autorități publice/întreprindere de stat

                           Valoarea datoriei în EUR

                           Fondul de asigurări sociale

                           […]

                           Všeobecnázdravotnápoisťovňa (compania de asigurări de sănătate deținută de stat)

                           […]

                           Întreprinderea publică de gospodărire a apelor (Slovenskývodohospodárskypodnik, š.p.)

                           […]

                           Orașul Nováky (taxă pentru deșeuri, impozit pe proprietăți imobiliare)

                           […]

                           Fondul de mediu

                           […]

                           RTVS, s.r.o.

                           […]

                           Mai multe municipalități (taxă pentru deșeuri, impozit pe proprietăți imobiliare)

                           […]

                           Compania comună de asigurări de sănătate (Spoločnázdravotnápoisťovna)

                           […]

                           Autoritatea fiscală în domeniul autovehiculelor (Daň z motorovýchvozidiel)

                           […]

                              TOTAL

                              13 353 877,46

               (24)

               În temeiul articolului 88 alineatul (5) din legea slovacă privind falimentul, datoriile care decurg din desfășurarea activității sunt achitate de administratorul judiciar din veniturile din exploatare, în ordinea în care devin scadente.

               (25)

               Din informațiile aflate la dispoziția Comisiei, se pare că cel puțin anumite instituții de stat (de exemplu, compania de asigurări sociale) au încercat să își recupereze creanțele în cadrul procedurii de faliment. Cu toate acestea, continuarea activității întreprinderii NCHZ nu a generat venituri suficiente pentru a acoperi totalitatea costurilor de exploatare, inclusiv contribuțiile la asigurările sociale și alte creanțe de stat generate în cursul procedurii de faliment. Veniturile întreprinderii NCHZ au fost utilizate, în principal, pentru a acoperi costurile direct legate de desfășurarea activității (aprovizionarea cu materii prime, energie etc.) în vederea menținerii activității comerciale, în timp ce datoriilor față de stat nu au fost plătite și au continuat să crească pe parcursul continuării activității întreprinderii NCHZ în faliment.

               (26)

               Continuarea activității întreprinderii NCHZ, care a reprezentat principala cauză a acumulării datoriilor, s-a bazat pe două măsuri diferite în cursul procedurii de faliment: pe legea privind societățile comerciale importante din punct de vedere strategic – între decembrie 2009 și decembrie 2010 – și pe decizia creditorilor din ianuarie 2011.

         2.3.1.   Continuarea activității întreprinderii în temeiul legii privind societățile comerciale importante din punct de vedere strategic

               (27)

               De la data intrării în vigoare a legii nr. 493 la 1 decembrie 2009 și a deciziei guvernului din 2 decembrie 2009, până la expirarea legii la 31 decembrie 2010, întreprinderea NCHZ a beneficiat de statutul de „întreprindere strategică”. În temeiul legii respective, administratorul judiciar este obligat: i) să asigure continuarea activității unei întreprinderi strategice, chiar și în cazul în care veniturile acesteia nu acoperă în totalitate costurile de exploatare, inclusiv impozitele și contribuțiile la asigurările sociale și (ii) să prevină concedierea colectivă nejustificată a lucrătorilor.

               (28)

               Legea nr. 493 urma să se aplice societăților comerciale de importanță strategică care au făcut obiectul procedurii de faliment. Scopul legii respective a fost de a continua activitatea întreprinderilor aflate în faliment, dar care au fost declarate de către guvernul slovac ca fiind importante din punct de vedere strategic. De asemenea, legea a conferit guvernului slovac un drept de preempțiune la cumpărarea întreprinderilor strategice care au intrat în faliment.

               (29)

               Pentru ca o întreprindere să se încadreze în domeniul de aplicare a legii nr. 493, trebuie să fie îndeplinite condițiile următoare în mod cumulativ:

                           —

                           întreprinderea trebuie să fie o societate comercială ale cărei active au făcut obiectul unei proceduri de faliment declarate;

                           —

                           întreprinderea trebuie să fie importantă pentru protejarea sănătății, a securității naționale sau a funcționării eficiente a economiei;

                           —

                           întreprinderea trebuie să aibă peste 500 de angajați sau să furnizeze în mod semnificativ energie, gaz, căldură sau produse aferente industriei de rafinare pentru publicul larg, alte industrii și transport la nivel național sau să exploateze infrastructuri de aducțiune a apei, o instalație publică de tratare a apelor reziduale, o rețea publică de canalizare sau o rețea publică de alimentare cu apă;

                           —

                           întreprinderea trebuie să fie declarată ca fiind de importanță strategică de către guvernul slovac.

               (30)

               NCHZ a fost singura întreprindere care a beneficiat de legea respectivă. Legea a fost adoptată la 5 noiembrie 2009 și a intrat în vigoare la 1 decembrie 2009. La 2 decembrie 2009, guvernul slovac a declarat NCHZ ca fiind o întreprindere strategică prin decizia nr. 534/2009.

               (31)

               În luarea deciziei privind importanța strategică a întreprinderii NCHZ, guvernul slovac a subliniat faptul că falimentul întreprinderii ar putea conduce la o pierdere de peste 1 700 de locuri de muncă directe și ar putea pune în pericol alte 5 000 de locuri de muncă în cadrul furnizorilor întreprinderii NCHZ din Slovacia. De asemenea, guvernul slovac a declarat că încetarea producției la întreprinderea NCHZ ar afecta în mod negativ performanța și competitivitatea industriei chimice din Slovacia și ar afecta astfel în mod semnificativ poziția întregii economiei slovace (9).

         2.3.2.   Continuarea activității întreprinderii în temeiul deciziei comitetului creditorilor

               (32)

               După ce legea a expirat la 31 decembrie 2010, administratorul judiciar, care a urmat instrucțiunile comitetului creditorilor, a decis să continue activitatea întreprinderii NCHZ în conformitate cu dispozițiile legii slovace privind falimentul.

               (33)

               În temeiul legii slovace privind falimentul, deținătorii tuturor creanțelor negarantate înregistrate în cadrul procedurii de faliment trebuie să aleagă un comitet al creditorilor pentru a-și exercita drepturile în cursul procedurii de faliment. Comitetul are competența de a emite instrucțiuni către administratorul judiciar în situațiile prevăzute în mod explicit în legea slovacă privind falimentul, inclusiv în cazul în care costurile de exploatare ale întreprinderilor falimentare depășesc veniturile din exploatare și continuarea activității, prin urmare, conduce la o nouă acumulare de datorii. Într-o astfel de situație, administratorul judiciar trebuie să obțină instrucțiuni în ceea ce privește măsura în care va continua activitatea întreprinderii (articolul 88 din legea slovacă privind falimentul). Instrucțiunile trebuie să fie supuse votului în cadrul reuniunii comitetului creditorilor împreună cu creditorii garantați și ulterior să fie aprobate și să li se confere forță obligatorie de către un tribunal de insolvență.

               (34)

               În cazul procedurii de faliment a întreprinderii NCHZ, comitetul a fost alcătuit din cinci entități, dintre care patru private (10). Entitatea publică din cadrul comitetului a fost Fondul proprietății de stat (Fond národnéhomajetku). De asemenea, conform informațiilor de care dispune Comisia, întreprinderea NCHZ a avut șase creditori garantați. Patru dintre cei șase creditori garantați erau entități publice/deținute de stat: Fondul proprietății de stat, Fondul de mediu (Environmentálny fond), Banca slovacă de garantare și dezvoltare (Slovenskázáručná a rozvojovábanka, a.s.) și orașul Nováky.

               (35)

               În temeiul legii slovace privind falimentul, administratorul judiciar a informat atât creditorii garantați, cât și creditorii negarantați (în cadrul reuniunii comune a acestora din 26 ianuarie 2011) că toate costurile de exploatare a întreprinderii NCHZ sunt mai mari decât veniturile din exploatare. De asemenea, la 23 decembrie 2010, administratorul judiciar a pus la dispoziția creditorilor o analiză economică în care au fost identificate o serie de scenarii posibile și au fost comparate costurile și veniturile din punctul de vedere al creditorilor întreprinderii NCHZ. Analiza a concluzionat că este în interesul creditorilor să continue activitatea întreprinderii NCHZ și să o vândă în condiții de asigurare a continuității activității. Analiza administratorului judiciar a fost completată de o prezentare a conducerii întreprinderii NCHZ intitulată „NCHZNováky – Studiu privind fezabilitatea restructurării”, conform căreia, de asemenea, cea mai bună soluție pentru creditori era să vândă NCHZ ca o întreprindere activă. Ținând cont de studiile respective, toți creditorii din cadrul comitetului creditorilor și toți creditorii garantați au convenit, la 26 ianuarie 2011, să continue activitatea întreprinderii. Decizia a fost aprobată și, prin urmare, a fost declarată obligatorie pentru administratorul judiciar de către instanța din Trenčín prin hotărârea din 23 februarie 2011.

               (36)

               În urma aprobării de către creditori și de instanța din Trenčín, întreprinderea NCHZ a continuat să funcționeze fără întrerupere până la vânzarea acesteia, în condiții de asigurare a continuității activității, către întreprinderea Via Chem Slovakia în iulie 2012.

         2.3.3.   Decizia Comisiei de inițiere a procedurii oficiale de investigare

               (37)

               În decizia de inițiere a procedurii din 2 iulie 2013 s-a constatat că întreprinderea NCHZ nu a plătit integral contribuțiile la asigurările sociale pentru angajații săi sau orice alte datorii față de diferitele entități de stat în cursul procedurii de faliment. Cuantumul datoriei publice pentru perioada 2009-2011 s-a ridicat la 12,1 milioane EUR. Având în vedere dificultățile financiare ale întreprinderii NCHZ în perioada premergătoare procedurii de faliment, prin faptul că a permis continuarea activității NCHZ, statul s-a expus unui risc real ca NCHZ să acumuleze datorii publice pe care ulterior nu ar mai fi în măsură să le achite. Prin urmare, datoria neachitată ar fi putut fi evitată sau cel puțin redusă în mod semnificativ prin întreruperea activității întreprinderii NCHZ în cursul procedurii de faliment.

               (38)

               De asemenea, există indicii clare că decizia creditorilor de a continua activitatea întreprinderii NCHZ după expirarea legii nr. 493 este imputabilă statului și a conferit întreprinderii un avantaj economic selectiv necuvenit.

               (39)

               Prin urmare, Comisia concluzionează în mod preliminar că, întrucât întreprinderii NCHZ i s-a permis să își continue operațiunile și activitățile de piață fără a avea obligația de a plăti contribuțiile la asigurările sociale și alte datorii publice pe o perioadă importantă de timp, acesteia i s-a acordat un avantaj față de concurenții săi, de care nu ar fi beneficiat în condiții normale de piață.

               (40)

               De asemenea, Comisia și-a exprimat îndoielile cu privire la faptul că procedura de licitație în cadrul căreia a fost vândută NCHZ a fost necondiționată, întrucât unii ofertanți au avut posibilitatea de a-și majora ofertele într-o fază ulterioară, atunci când toate ofertele fuseseră deja prezentate. Prin urmare, Comisia și-a exprimat îndoiala cu privire la faptul că prețul plătit pentru activele întreprinderii de către ofertantul câștigător reprezintă prețul pieței, asigurând creșterea la maximum a veniturilor pentru a achita creanțele creditorilor, inclusiv statul. De asemenea, au existat indicii semnificative că nu a fost întreruptă continuitatea economică între NCHZ și noua entitate. Aceasta ar însemna că orice ajutor de stat incompatibil acordat NCHZ ar putea fi recuperat de la noul proprietar al activității întreprinderii.

               (41)

               Prin urmare, Comisia a hotărât inițierea procedurii prevăzute la articolul 108 alineatul (2) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene.

         3.   OBSERVAȚIILE PĂRȚILOR INTERESATE

               (42)

               Două părți terțe au transmis observații cu privire la decizia de inițiere a procedurii: reclamantul și o altă parte interesată terță, care a dorit să rămână anonimă. Ambele părți interesate au aprobat faptele și raționamentul expus de Comisie în decizia de inițiere a procedurii oficiale de investigare.

               (43)

               Părțile terțe au subliniat legătura temporală evidentă dintre dificultățile economice ale întreprinderii NCHZ și introducerea legii privind societățile comerciale importante din punct de vedere strategic, care a fost adoptată printr-o procedură legislativă accelerată. De asemenea, la numai o zi de la data intrării în vigoare a legii respective, guvernul slovac a adoptat decizia de declarare a NCHZ ca întreprindere strategică, în temeiul legii. Ambele părți interesate au susținut că statul ar fi putut împiedica riscul previzibil de acumulare de datorii publice neachitate dacă nu ar fi acordat întreprinderii NCHZ statutul de societate strategică.

               (44)

               De asemenea, NCHZ a beneficiat, eventual, de avantajul de a avea statutul unei întreprinderi în măsură să iasă de pe piață de drept și, prin urmare, a rămas un partener de afaceri credibil, în timp ce celelalte întreprinderi aflate în aceeași situație ca NCHZ, și anume în faliment, s-au confruntat cel mai probabil cu deteriorarea relațiilor de afaceri cu proprii furnizori și clienți din cauza posibilității de ieșire de pe piață.

               (45)

               În ceea ce privește continuarea activității întreprinderii NCHZ în urma deciziei comitetului creditorilor, una dintre părțile interesate susține că membrul deținut de stat al comitetului creditorilor ar fi putut și ar fi trebuit să încerce să obțină un rezultat diferit, convingând ceilalți membri ai comitetului sau cel puțin votând împotriva continuării activității NCHZ. Același raționament se aplică statului, în calitatea sa de creditor garantat, care, potrivit părților interesate, are drept de veto asupra deciziei de aprobare a continuării activității NCHZ. Părțile interesate sunt de opinie că abținerea de la a acționa a însemnat că decizia comitetului creditorilor și a creditorilor garantați ar putea fi imputată statului.

               (46)

               În orice caz, părțile interesate au susținut, de asemenea, că hotărârea instanței din Trenčín de a permite continuarea activității întreprinderii NCHZ a fost, de asemenea, imputabilă statului.

               (47)

               Ambele părți interesate au susținut faptul că decizia de continuare a activității întreprinderii NCHZ a avut un efect de denaturare a concurenței, în special în ceea ce privește piața carburii de calciu, și că întreprinderea NCHZ a avut o politică foarte agresivă de prețuri în cursul perioadei respective.

               (48)

               În ceea ce privește vânzarea întreprinderii NCHZ, una dintre părțile interesate a susținut că angajamentele de licitație au făcut ca rezultatul procedurii să fie nesigur și că acesta este motivul pentru care nu a participat la licitație, deși ar fi fost interesată de achiziționarea întreprinderii NCHZ.

               (49)

               În cele din urmă, părțile interesate au afirmat că activitatea generală și prezența pe piață a întreprinderii Fortischem au fost, în esență, identice cu activitatea anterioară a întreprinderii NCHZ. Singura schimbare evidentă a fost cea a denumirii și a proprietarului.

         4.   OBSERVAȚIILE SLOVACIEI

      Existența unui avantaj economic pentru întreprinderea NCHZ

               (50)

               Slovacia a susținut că administratorul judiciar al NCHZ în cadrul procedurii de faliment a fost obligat să continue funcționarea întreprinderii în temeiul legii nr. 493 până la 31 decembrie 2010. În ceea ce privește natura legii respective, Slovacia a afirmat că aceasta constituie o măsură generală care se aplică tuturor întreprinderilor care îndeplinesc condițiile prevăzute.

               (51)

               Slovacia a declarat că, deși creditorii și instanța nu au luat nicio decizie în prima perioadă, este posibil ca, în lipsa legii în cauză, creditorii să fi decis, în orice caz, continuarea activității întreprinderii NCHZ. Slovacia a făcut referire la faza preliminară de analiză și la declarațiile publice ale administratorului judiciar din octombrie 2009 (și anume, înainte de intrarea în vigoare a legii) care indică o preferință pentru continuarea activității întreprinderii NCHZ. Prin urmare, legea nu a avut niciun efect material, întrucât întreprinderea NCHZ și-ar fi continuat activitatea – chiar și dacă legea nu ar fi fost adoptată – exclusiv pe baza normelor standard în materie de faliment.

               (52)

               Ulterior, după expirarea legii în decembrie 2010, administratorul judiciar a solicitat instrucțiuni cu privire la continuarea activității întreprinderii din partea comitetului creditorilor. Comitetul a fost de acord și decizia a fost confirmată de instanța din Trenčín (11). Slovacia a prezentat analiza economică care fusese elaborată ca bază pentru decizia comitetului creditorilor. Întreprinderea și-a continuat activitatea până în momentul vânzării în anul 2012.

               (53)

               Slovacia a furnizat, de asemenea, o analiză ipotetică elaborată de administratorul judiciar pe baza metodologiei utilizate pentru analiza efectuată în a doua perioadă (continuarea activității în temeiul deciziei creditorilor și a hotărârii instanței), care arată că, dacă lichidarea ar fi fost luată în considerare la începutul primei perioade (continuarea activității în temeiul legii), rezultatul analizei ar fi fost același. În pofida unui nivel mai scăzut al datoriilor curente în valoare totală de 8,5 milioane EUR, încasările din lichidare nu ar fi fost mai mari decât costurile și pasivele curente.

               (54)

               Având în vedere cele de mai sus, potrivit afirmațiilor Slovaciei, comportamentul statului în cursul procedurii de faliment a fost în conformitate cu principiul creditorului în economia de piață. Prin urmare, măsura nu a acordat niciun avantaj economic întreprinderii NCHZ și nu constituie ajutor de stat.

      Recuperarea creanțelor Slovaciei de la întreprinderea NCHZ în faliment

               (55)

               Slovacia a susținut că, în ceea ce privește administrarea și recuperarea creanțelor de la întreprinderea NCHZ, principalul creditor, societatea de asigurări sociale (Sociálnapoisťovňa), a acționat în conformitate cu legea nr. 461/2003 privind asigurările sociale, astfel cum a fost modificată, precum și în conformitate cu legea slovacă privind falimentul. Sociálnapoisťovňa a epuizat toate căile de atac prevăzute de legislația în vigoare. Aceasta nu a acceptat neplata primelor și a solicitat administratorului judiciar înscrierea creanței în pasivul întreprinderii.

               (56)

               Societatea de asigurări sociale nu a avut nicio creanță față de NCHZ înainte de declararea falimentului care ar fi trebuit înscrisă în pasivul întreprinderii în cadrul procedurii de faliment în conformitate cu articolul 28 din legea slovacă privind falimentul (12). Prin urmare, aceasta nu a putut să devină membru al organismelor creditorilor cu drept de decizie în ceea ce privește continuarea activității întreprinderii NCHZ.

               (57)

               Prin urmare, singurul mijloc disponibil pentru asigurarea plății creanțelor a fost de a le înregistra în cadrul procedurii de faliment în curs drept creanțe patrimoniale. Prin urmare, societatea de asigurări sociale (prin intermediul sucursalei sale din Prievidza) a luat această măsură, în condiții de asigurare a continuității activității, în conformitate cu articolele 87 și 88 din legea slovacă privind falimentul (pentru informații suplimentare, a se vedea tabelul 2).

               (58)

               În temeiul articolului 87 alineatul (3) din legea slovacă privind falimentul, creanțele patrimoniale trebuie să fie achitate de administratorul judiciar din încasările obținute ca urmare a lichidării activelor în cauză până la data scadenței plății. Administratorul judiciar este răspunzător față de creditorii titulari de creanțe patrimoniale pentru pierderile suferite de aceștia în cazul în care creanța lor patrimonială nu a fost recuperată în mod corect și cu promptitudine, în conformitate cu prezenta dispoziție, cu excepția cazului în care acesta poate dovedi că a acționat cu diligență necesară. La 24 august 2011, la sucursala din Prievidza a avut loc o reuniune a reprezentanților întreprinderii de asigurări sociale și NCHZ. În cadrul reuniunii, administratorul judiciar a informat reprezentanții întreprinderii de asigurări sociale că nu este în măsură să achite creanțele patrimoniale, întrucât trebuie să acorde prioritate continuării activității întreprinderii, astfel încât întreprinderea să poată fi vândută la cel mai bun preț posibil.

               (59)

               În temeiul articolului 47 alineatul (1) din legea slovacă privind falimentul, declararea falimentului suspendă toate procedurile judiciare și celelalte proceduri privind activele care fac obiectul procedurii de faliment și aparțin părții aflată în stare de faliment. Termenele stabilite sau prevăzute în cadrul procedurii de faliment nu expiră în timpul perioadei de suspendare.

               (60)

               În conformitate cu articolul 47 din legea slovacă privind falimentul, societatea de asigurări sociale nu poate să solicite plata unei creanțe prin intermediul unei decizii în temeiul legii asigurările sociale, și nici să recupereze ulterior o creanță prin inițierea procedurilor de executare (a se vedea articolul 48 din legea slovacă privind falimentul). Tabelul 2 de mai jos prezintă o imagine de ansamblu asupra creanțelor înregistrate de societatea de asigurări sociale în perioada cuprinsă între septembrie 2009 și ianuarie 2012.

               (61)

               Cu toate acestea, la 15 noiembrie 2011, societatea de asigurări sociale, prin sucursala din Prievidza, a prezentat o reclamație împotriva persoanelor autorizate să acționeze în numele întreprinderii NCHZ la parchetul din Prievidza, susținând că în perioada iunie 2011 – septembrie 2011 acestea au săvârșit infracțiunea de a nu percepe și a nu plăti contribuțiile de asigurări sociale în conformitate cu articolele 277 și 278 din legea nr. 300/2005 („Codul penal”), astfel cum a fost modificată. La 7 februarie 2012, anchetatorul din cadrul Direcției districtuale de poliție din Prievidza a suspendat procedura penală, întrucât nu au putut fi stabilite fapte care să permită urmărirea penală a persoanelor în cauză.

                  Tabelul 2

                  Creanțele înregistrate în pasivul întreprinderii în cadrul procedurii de faliment (în mii EUR)
                   (13)
                  de către societatea de asigurări sociale în perioada septembrie 2009 – ianuarie 2012

                           Descrierea creanței

                           Data înregistrării în pasivul întreprinderii de către administratorul judiciar

                           Valoare (în mii de EUR)

                           Asigurări sociale și asigurare de pensii

                           11.10.2010

                           […]

                           Asigurări sociale și asigurare de pensii

                           24.6.2011

                           […]

                           Asigurări sociale și asigurare de pensii

                           decembrie 2011

                           […]

                           Asigurare pentru garanții

                           11.10.2010

                           […]

                           Asigurare pentru garanții

                           24.6.2011

                           […]

                           Asigurare pentru garanții

                           18.1.2012

                           […]

                           Suma totală a creanțelor înregistrate până la 31 ianuarie 2012

                           […]

      Vânzarea întreprinderii NCHZ

               (62)

               În ceea ce privește vânzarea întreprinderii NCHZ, Slovacia a afirmat că vânzarea a fost realizată în mod deschis, transparent și necondiționat și că, prin intermediul procedurii de ofertare, a fost selectat în mod corespunzător ofertantul care oferă prețul cel mai mare. În ceea ce privește tipul de vânzare, Slovacia a declarat că acest caz ar trebui să fie considerat un caz specific al unei vânzări de active (asset deal), în care toate activele sunt transferate împreună cu drepturile și anumite pasive aferente acestora.

               (63)

               Slovacia a afirmat, de asemenea, că în cazul de față condițiile celei de a doua licitații nu au fost de natură să influențeze posibilitatea de a obține cel mai ridicat preț posibil, întrucât niciunul dintre cei doi ofertanți care au participat la cea de a doua licitație nu urmau să își asume datoriile. De asemenea, prețul obținut în cele din urmă (2,2 milioane EUR) a fost foarte apropiat de prețul primei licitații, care a fost anulată (2 milioane EUR). Prima licitație nu a inclus niciun angajament.

               (64)

               Având în vedere faptul că, în opinia Slovaciei, NCHZ a fost vândută în cadrul unei licitații cu un caracter suficient de deschis, de transparent și de necondiționat, s-a obținut prețul pieței pentru activele întreprinderii NCHZ. Slovacia consideră că nu există nicio legătură de continuitate economică între întreprinderile NCHZ, Via Chem Slovakia și, în prezent, Fortischem. Slovacia a susținut că în cadrul tranzacției între Via Chem Slovakia și Fortischem a fost transferată mai puțin de 60 % din activitatea întreprinderii, în special întrucât vânzarea nu a inclus bunuri imobile. În sfârșit, potrivit afirmațiilor Slovaciei, Comisia nu dispune de niciun element de probă care să demonstreze că întreprinderea NCHZ a fost vândută în condiții de asigurare a continuității activității cu scopul de a eluda recuperarea ajutorului de stat.

               (65)

               Slovacia a confirmat faptul că toate angajamentele nemonetare referitoare la contractele cu angajații au fost transferate, de asemenea, către noul cumpărător, Via Chem Slovakia. Slovacia a clarificat, de asemenea, faptul că nu a fost elaborat niciun raport care să evalueze activele totale sau întreprinderea în condiții de asigurare a continuității activității. De asemenea, Slovacia a confirmat faptul că toate datoriile către stat, acumulate în cursul procedurii de faliment, au rămas în sarcina întreprinderii NCHZ și vor fi achitate din câștigul obținut din vânzare.

         5.   EVALUAREA MĂSURII

   5.1.   Existența ajutorului de stat

               (66)

               În temeiul articolului 107 alineatul (1) din TFUE, sunt incompatibile cu piața internă ajutoarele acordate de state sau prin intermediul resurselor de stat, sub orice formă, care denaturează sau amenință să denatureze concurența prin favorizarea anumitor întreprinderi sau a producerii anumitor bunuri, în măsura în care acestea afectează schimburile comerciale dintre statele membre.

               (67)

               Pentru a stabili prezența ajutorului de stat, Comisia trebuie să evalueze așadar dacă în cazul de față sunt îndeplinite criteriile cumulative prevăzute la articolul 107 alineatul (1) din TFUE (și anume, transferul resurselor de stat, imputabilitatea statului, avantajul selectiv, denaturarea potențială a concurenței și afectarea schimburilor comerciale din cadrul UE). Îndeplinirea criteriilor trebuie să fie evaluată, în special, în ceea ce privește neplata contribuțiilor de securitate socială și a altor datorii față de stat în cursul continuării activității întreprinderii NCHZ în faliment: (i) ca urmare a aplicării legii nr. 493 în urma deciziei guvernului de declarare a NCHZ ca fiind o întreprindere strategică, în sensul legii (a se vedea punctul 5.2) și (ii) prin continuarea activității în temeiul deciziei comitetului creditorilor cu acordul creditorilor publici (a se vedea punctul 5.3).

               (68)

               Având în vedere dificultățile financiare ale întreprinderii NCHZ în perioada premergătoare inițierii procedurii de faliment, evaluarea va trebui să fie efectuată ținând cont de faptul că, declarând NCHZ o întreprindere strategică, guvernul a fost expus unui risc real de acumulare a datoriilor publice pe care NCHZ nu ar mai fi în măsură să le achite. A existat un risc considerabil ca, prin continuarea activității NCHZ în cursul procedurii de faliment, aceasta să nu genereze venituri suficiente pentru a acoperi toate costurile de exploatare, inclusiv contribuțiile la asigurările sociale și alte creanțe de stat și ca datoriile acumulate față de stat să nu fie plătite în totalitate. Întrucât acest scenariu s-a materializat în fapt în cursul anului 2010, riscul de acumulare a unor datorii neachitate suplimentare față de stat a fost și mai clar la începutul anului 2011, atunci când, după expirarea legii, comitetul creditorilor a decis continuarea activității întreprinderii NCHZ. În fapt, creditorii NCHZ au fost avertizați în mod special cu privire la această chestiune de către administratorul judiciar.

               (69)

               Continuarea activității întreprinderii în faliment a condus la creșterea datoriilor către stat. Valoarea datoriei neplătite acumulate în cursul procedurii de faliment (2009-2012) se ridică la peste 13,3 milioane EUR.

               (70)

               Ar trebui remarcat, de asemenea, faptul că este puțin probabil ca datoriile publice acumulate să fie recuperate integral din veniturile realizate în urma vânzării întreprinderii NCHZ (preț de vânzare de 2,2 milioane EUR și […] de rambursat pentru […]). Într-adevăr, până în prezent, din veniturile realizate în urma vânzării, s-a achitat numai suma de aproximativ 4,0 milioane EUR din creanțele entităților publice.

         5.2.   Aplicarea legii nr. 493 în cazul întreprinderii NCHZ

               (71)

               Timp de 13 luni (de la data intrării în vigoare a legii la 1 decembrie 2009 până la expirarea sa la 31 decembrie 2010), aplicarea legii nr. 493 în cazul NCHZ a oferit temeiul pentru continuarea activității întreprinderii, deși costurile de exploatare au fost în mod constant mai ridicate decât veniturile obținute, conducând astfel la creșterea nivelului de îndatorare.

               (72)

               În conformitate cu articolul 5 litera (a) din legea respectivă, administratorul judiciar a fost obligat să asigure funcționarea unei întreprinderi care a fost declarată de către guvern ca fiind importantă din punct de vedere strategic. Conform răspunsului administratorului judiciar la o solicitare de informații, continuarea funcționării întreprinderii în faliment este o consecință necesară a conformității cu obligațiile care decurg în mod direct din lege. Astfel, întreprinderea NCHZ a fost în măsură să își continue activitatea și să își mențină relațiile de afaceri, în pofida faptului că se afla într-o situație în care administratorul judiciar ar fi fost obligat să ia în considerare posibilitatea de a întrerupe funcționarea și de a lichida activitatea comercială (pentru că nu era în măsură să își achite toate datoriile).

         5.2.1.   Transferul resurselor de stat și imputabilitatea statului

               (73)

               Astfel cum s-a arătat mai sus, Slovacia a adoptat legea nr. 493 și, în temeiul acesteia, a declarat NCHZ ca fiind o întreprindere strategică. Prin urmare, administratorul judiciar a fost obligat, în temeiul legii, să continue activitatea întreprinderii NCHZ în cursul procedurii de faliment.

               (74)

               Ca urmare a declarării NCHZ ca fiind o întreprindere strategică, activitatea întreprinderii a fost menținută, chiar dacă a existat un risc evident (care s-a materializat, într-adevăr) ca veniturile să nu fie suficiente pentru a acoperi costurile de exploatare ale întreprinderii în cursul procedurii de faliment, inclusiv contribuțiile la asigurările sociale și alte datorii față de stat.

               (75)

               În consecință, riscul previzibil al acumulării de datorii neachitate față de stat ar fi putut fi evitat de către stat, prin exercitarea puterii sale de apreciere în temeiul legii și prin neacordarea către NCHZ a statutului de întreprindere strategică, care a obligat administratorul judiciar să continue activitatea NCHZ în cursul procedurii de faliment.

               (76)

               De asemenea, continuarea activității și acumularea de datorii suplimentare ca urmare a aplicării legii au făcut și mai dificilă recuperarea creanțelor existente de către creditorii publici existenți ai întreprinderii NCHZ.

               (77)

               Prin urmare, Comisia concluzionează că declararea NCHZ ca fiind o întreprindere strategică a condus la un transfer de resurse de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) din TFUE. Transferul respectiv a avut loc sub forma unei renunțări la veniturile din contribuțiile la asigurările sociale și la alte creanțe publice neachitate de către NCHZ în perioada de valabilitate a legii. De asemenea, Comisia ia notă de faptul că decizia de a declara NCHZ ca fiind o întreprindere strategică a fost adoptată de guvern și, prin urmare, este imputabilă în mod clar statului slovac.

         5.2.2.   Avantajul economic

               (78)

               Aplicarea legii nr. 493 în cazul întreprinderii NCHZ a furnizat acesteia un avantaj economic, întrucât a protejat-o împotriva desfășurării în condiții normale a procedurii de faliment în temeiul legislației standard în materie de faliment. Timp de aproape 13 luni, întreprinderea NCHZ și-a continuat activitatea exclusiv în virtutea aplicării legii. Administratorul judiciar a trebuit să asigure continuarea activității întreprinderii, chiar dacă veniturile acesteia nu au acoperit în totalitate costurile de exploatare, inclusiv impozitele sau contribuțiile la asigurările sociale. Aplicarea legii respective a privat astfel administratorul judiciar și creditorii de puterea de apreciere în a decide dacă continuarea activității întreprinderii este avantajoasă din punct de vedere economic.

               (79)

               Din cauza caracterului generator de pierderi al continuării activității, NCHZ nu a fost în măsură să își plătească datoriile în totalitate, inclusiv contribuțiile la asigurările sociale și de sănătate pentru propriii angajați și celelalte datorii către diferitele entități de stat în cursul procedurii de faliment.

               (80)

               Aplicarea legii nr. 493 în cazul întreprinderii NCHZ a impus administratorului judiciar obligația: (i) de a asigura funcționarea întreprinderii NCHZ și (ii) de a preveni concedierea colectivă nejustificată a lucrătorilor. Pe această bază, administratorul judiciar însuși a declarat că, în temeiul legii în cauză, a fost obligat să continue activitatea întreprinderii NCHZ în totalitate, fără nicio posibilitate de a analiza alternativele și de a o alege pe cea mai avantajoasă pentru creditorii întreprinderii în faliment.

               (81)

               În cursul perioadei în care a fost în vigoare legea respectivă, nu a putut avea loc nicio reuniune a creditorilor pentru a decide cu privire la viitorul economic al întreprinderii NCHZ și nu a fost efectuată nicio analiză pentru a evalua dacă continuarea activității întreprinderii NCHZ era în interesul creditorilor la momentul respectiv. Abia când legea era pe punctul de a expira, administratorul judiciar a dispus efectuarea unei analize economice și a convocat o reuniune a creditorilor întreprinderii pentru a decide dacă activitatea NCHZ va continua sau nu.

               (82)

               De asemenea, aplicarea legii în cazul întreprinderii NCHZ nu s-a bazat pe considerente pe care creditorii întreprinderii le-ar fi avut în vedere, ci pe alte considerente de politică publică. Expunerea de motive a deciziei guvernului din 2 decembrie 2009 de declarare a NCHZ ca fiind o întreprindere strategică în temeiul legii nr. 493 menționează amenințarea reprezentată de pierderea a 1 700 de locuri de muncă în cadrul întreprinderii NCHZ și a unui număr suplimentar de 5 000 de locuri de muncă în cadrul furnizorilor NCHZ, în cazul închiderii întreprinderii. De asemenea, expunerea de motive prevede faptul că încetarea producției la întreprinderea NCHZ ar afecta în mod negativ performanța și competitivitatea întregii industrii chimice din Slovacia și ar afecta astfel în mod semnificativ poziția întregii economiei slovace. Prin urmare, aplicarea legii de către guvern în cazul întreprinderii NCHZ a fost în mod evident nejustificată pe baza principiul creditorului în economia de piață. Slovacia susține că, deși instanța sau creditorii nu au luat nicio decizie în perioada inițială, este probabil ca aceștia din urmă să fi decis continuarea activității întreprinderii NCHZ, chiar și în cazul în care nu s-ar fi aplicat legea nr. 493. Slovacia face trimitere la o analiză preliminară din 26 octombrie 2009 și la declarațiile publice făcute de administratorul judiciar în octombrie 2009 (și anume, înainte de intrarea în vigoare a legii), în care se indică faptul că acesta prefera varianta continuării activității NCHZ.

               (83)

               Cu toate acestea, analiza preliminară elaborată de administratorul judiciar este destul de sumară, nu conține nicio analiză a opțiunilor alternative (vânzarea activelor sau lichidare) și, prin urmare, nu poate fi considerată o bază solidă pe care creditorii ar fi utilizat-o pentru a decide continuarea activității întreprinderii NCHZ. De asemenea, în decembrie 2009, instanța a înlocuit administratorul judiciar inițial al întreprinderii NCHZ cu unul nou, care ar fi putut ajunge la o concluzie diferită pe baza unei evaluări mai aprofundate. Cu toate acestea, orice analiză suplimentară în acest sens a fost suspendată de intrarea în vigoare a legii și, prin urmare, creditorii și instanța nu au avut posibilitatea de a dezbate și de a decide cu privire la această chestiune din punctul de vedere al propriilor interese economice.

               (84)

               Deși creditorii și instanța au decis să continue activitatea întreprinderii NCHZ după expirarea legii, decizia a fost adoptată într-un context economic diferit și s-a bazat pe o evaluare economică semnificativ mai complexă și mai aprofundată elaborată în decembrie 2010 înainte de expirarea legii. Analiza a trebuit să țină cont, în primul rând, de faptul că, în urma primei perioade, NCHZ avea datorii restante (atât publice, cât și private) din continuarea activității anterioare în valoare totală de 16 milioane EUR și că acestea aveau prioritate față de orice pasive din etapa premergătoare falimentului. Prin urmare, pentru creditori, situația nu a fost aceeași ca la începutul procedurii de faliment, când o mare parte din pasivele respective nu fuseseră încă acumulate.

               (85)

               De asemenea, incertitudinea implicată ipso facto de procesul decizional în temeiul normelor standard privind falimentul a fost eliminată prin aplicarea legii nr. 493 în cazul întreprinderii NCHZ, care garantează că, cel puțin până la expirarea legii la sfârșitul anului 2010, NCHZ va fi pe deplin operațională. Astfel, a fost transmis un semnal puternic furnizorilor și clienților întreprinderii, care au primit asigurări că vor putea continua relațiile comerciale cu NCHZ, întrucât, ca urmare a statutului său de întreprindere strategică în temeiul legii, aceasta va rămâne pe deplin operațională. Având în vedere că securitatea aprovizionării este un element important pentru clienții din sectorul chimic, aplicarea legii a oferit un avantaj semnificativ întreprinderii NCHZ în raport cu procedura standard în materie de faliment. Aceasta a oferit clienților întreprinderii NCHZ o asigurare mai solidă că, în pofida eventualelor pierderi și indiferent de opiniile și de interesele creditorilor săi, întreprinderea NCHZ va continua să funcționeze cel puțin până la expirarea legii. Astfel, NCHZ a beneficiat de tratament privilegiat în comparație cu concurenții săi aflați într-o situație similară.

               (86)

               Riscul ca proprii clienți să aleagă alți furnizori ca urmare a falimentului nu este doar unul ipotetic. În fapt, chiar dacă a beneficiat de protecția oferită de aplicarea legii, întreprinderea și-a pierdut o parte din clienți în 2009 și în 2010, astfel cum este indicat în analiza economică a administratorului judiciar elaborată după expirarea legii. Dacă legea nr. 493 nu ar fi fost aplicată, riscul pierderii tot mai multor vânzări din cauza incertitudinilor create ca urmare a procedurii de faliment ar fi fost mult mai ridicat. Acest lucru ar fi contribuit, de asemenea, la creșterea riscului ca, în opinia creditorilor, continuarea activității întreprinderii NCHZ să fie nejustificată din punct de vedere economic.

               (87)

               Slovacia a furnizat o analiză ipotetică elaborată de administratorul judiciar pe baza metodologiei utilizate pentru analiza efectuată în a doua perioadă, care arată că, dacă s-ar fi avut în vedere lichidarea la începutul primei perioade, rezultatul analizei nu ar fi fost diferit de rezultatul analizei din a doua perioadă. În pofida nivelului mai scăzut al datoriilor curente în valoare totală de 8,5 milioane EUR, încasările din lichidare nu ar fi fost mai mari decât costurile și pasivele curente. Cu toate acestea, analiza este foarte sintetică și ipotetică și a fost elaborată de administratorul judiciar doar după eveniment (14), aceasta fiind întocmită și prezentată abia în martie 2014.

               (88)

               Slovacia nu a demonstrat că, într-adevăr, continuarea activității întreprinderii NCHZ ar fi fost aprobată la începutul perioadei de faliment pe baza unei analize și a unei discuții aprofundate adecvate între toate părțile interesate, chiar dacă legea nr. 493 nu ar fi fost aplicată în cazul NCHZ. În fapt, în cazul în care legea nu ar fi fost aplicată în cazul întreprinderii NCHZ, aceasta s-ar fi confruntat cu consecințe negative suplimentare (precum pierderea clienților în favoarea unor furnizori mai siguri), care ar fi crescut în mod semnificativ riscul încetării activității de către creditori în stadiul respectiv.

               (89)

               Astfel, aplicarea legii nr. 493 a furnizat întreprinderii NCHZ un avantaj economic, întrucât a protejat-o împotriva desfășurării în condiții normale a procedurii de faliment în temeiul legii standard privind falimentul. Aplicarea legii respective a împiedicat administratorul judiciar, creditorii și instanța să întrerupă activitatea întreprinderii NCHZ sau să facă reduceri de personal semnificative (a se vedea considerentul 27), la începutul procedurii de faliment sau într-o etapă ulterioară (și anume, în cursul anului 2010), având în vedere evoluția situației economice a NCHZ. Aceasta a oferit, de asemenea, întreprinderii NCHZ și terților (precum clienții și furnizorii) certitudinea continuării activității, care nu este garantată în temeiul normelor standard privind falimentul.

               (90)

               Având în vedere cele de mai sus, Comisia consideră că aplicarea legii nr. 493 a oferit întreprinderii NCHZ un avantaj economic nejustificat.

         5.2.3.   Selectivitatea măsurii

               (91)

               Decizia de a aplica legea nr. 493 în cazul întreprinderii NCHZ, garantând astfel continuarea activității, este o măsură individuală adoptată de guvern în mod expres pentru întreprinderea NCHZ și, astfel, prin definiție, este selectivă.

               (92)

               Autoritățile slovace susțin că legea respectivă a fost o măsură generală care se aplică tuturor întreprinderilor care îndeplinesc criteriile prevăzute în aceasta. Lăsând la o parte faptul că măsura în cauză nu este reprezentată de legea în sine, ci de aplicarea acesteia în cazul întreprinderii NCHZ prin hotărâre de guvern, Comisia constată că, în conformitate cu jurisprudența consacrată a instanțelor UE, faptul că legea a fost o măsură generală nu exclude posibilitatea ca aceasta să acorde un avantaj selectiv pentru o anumită entitate.

               (93)

               În primul rând, chiar dacă legea a fost o măsură legislativă generală, împrejurările din cazul de față sugerează că aceasta a vizat în mod specific întreprinderea NCHZ (unele articole din presă chiar au supranumit-o „lexNCHZ”). Legea a fost adoptată la o lună după ce întreprinderea a fost declarată în stare de faliment și NCHZ a fost singura întreprindere pentru care s-a aplicat aceasta.

               (94)

               În al doilea rând, pentru ca legea nr. 493 să se aplice unei anumite întreprinderi, este necesară o decizie a guvernului prin care întreprinderea să fie declarată „strategică”, întrucât legea nu se aplică în mod automat fiecărei întreprinderi care îndeplinește condițiile stabilite în articolul 1 alineatul (2) din lege. De asemenea, având în vedere formularea generală a condițiilor respective, guvernul a dispus de o putere de apreciere considerabilă în ceea ce privește întreprinderile pe care le consideră strategice (15).

               (95)

               Prin urmare, Comisia consideră că măsura care permite acumularea datoriilor neplătite ale întreprinderii NCHZ față de stat constituie o măsură selectivă în sensul articolului 107 alineatul (1) din TFUE.

         5.2.4.   Denaturarea concurenței și efectul asupra schimburilor comerciale între statele membre

               (96)

               Continuarea activității întreprinderii NCHZ în temeiul legii nr. 493 a avut ca efect reducerea costurilor pe care NCHZ ar fi trebuit să le suporte în caz contrar. Funcționarea întreprinderii NCHZ nu a generat venituri suficiente pentru a acoperi totalitatea costurilor de exploatare, inclusiv contribuțiile la asigurările sociale și alte creanțe de stat generate în cursul procedurii de faliment. În pofida incapacității de a-și acoperi toate datoriile și, în special, cele față de stat (care au rămas neachitate pe întreaga perioadă de 13 luni în care legea a fost în vigoare), întreprinderea NCHZ a rămas activă pe piață, oferindu-și produsele în concurență cu alți producători europeni de substanțe chimice.

               (97)

               De asemenea, astfel cum se arată mai sus, aplicarea legii a oferit NCHZ avantaje economice de care alte întreprinderi aflate într-o situație similară nu ar fi beneficiat. În special, aceasta ar fi putut reduce în mod semnificativ riscurile de pierdere a clienților și furnizorilor în cursul procedurii de faliment. Faptul că, în temeiul legii, întreprinderea a fost obligată să își continue activitatea a încurajat partenerii NCHZ să mențină relația cu întreprinderea. Securitatea aprovizionării pentru clienții întreprinderii NCHZ, deosebit de importantă în sectorul industriei chimice, a fost garantată prin continuarea activității întreprinderii, astfel cum este prevăzut în lege. În cazul în care legea nu s-ar mai fi aplicat, ar fi crescut probabilitatea pentru clienții NCHZ de a căuta surse alternative de aprovizionare de teama unei întreruperi bruște a activității, având în vedere deteriorarea situației economice și financiare a întreprinderii în faliment.

               (98)

               Reducerea costurilor unei singure întreprinderi constituie ajutor de exploatare și, prin urmare, denaturează concurența, întrucât concurenții întreprinderii NCHZ au trebuit să suporte costurile respective sau consecințele incapacității de plată. De asemenea, măsurile ar fi putut denatura concurența prin menținerea întreprinderii NCHZ în mod artificial pe piața carburii de calciu și pe alte piețe pe care aceasta a fost activă.

               (99)

               Întrucât există numai un număr limitat de producători de carbură de calciu în UE, iar produsele sunt tranzacționate la nivel european, măsura în cauză afectează în mod clar, de asemenea, schimburile comerciale între statele membre.

         5.2.5.   Concluzie privind prezența ajutorului de stat

               (100)

               Având în vedere cele de mai sus, Comisia concluzionează că declararea NCHZ ca fiind o întreprindere strategică în temeiul legii nr. 493 a constituit un avantaj selectiv în favoarea întreprinderii, a fost imputabilă statului și a implicat utilizarea resurselor de stat având ca efect denaturarea concurenței pe o piață deschisă comerțului între statele membre. Prin urmare, măsura constituie ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) din TFUE.

               (101)

               Valoarea ajutorului corespunde datoriilor neplătite datorate statului și entităților de stat acumulate pe parcursul perioadei de aplicare a legii nr. 493 în cazul întreprinderii NCHZ. Pe baza informațiilor puse la dispoziție de Slovacia, datoria neplătită la începutul perioadei s-a ridicat la 735 817,44 EUR (16). La expirarea legii, datoriile neachitate s-au ridicat la 5 519 241,54 EUR (17). Prin urmare, cuantumul ajutorului este de 4 783 424,10 EUR.

         5.3.   Continuarea activității în temeiul deciziei comitetului creditorilor

               (102)

               După expirarea legii, administratorul judiciar nu a mai fost obligat din punct de vedere juridic să continue activitatea întreprinderii. Acesta a informat creditorii (atât pe cei garantați, cât și pe cei negarantați) că pierderile întreprinderii NCHZ au crescut în mod continuu de la declararea falimentului, iar costurile de exploatare au fost mai mari decât veniturile obținute din exploatare. Deși erau conștienți de situația precară a întreprinderii, toți membrii comitetului creditorilor și creditorii garantați au convenit în ianuarie 2011 asupra faptului că întreprinderea NCHZ ar trebui să își continue activitatea. Decizia a fost confirmată ulterior de tribunalul de insolvență în conformitate cu legea slovacă privind falimentul și, prin urmare, a devenit obligatorie pentru administratorul judiciar.

         5.3.1.   Imputabilitatea și avantajul economic

               (103)

               Continuarea activității întreprinderii NCHZ după expirarea legii nr. 493 s-a bazat pe o decizie a comitetului creditorilor (organismul reprezentativ al creditorilor negarantați), ai cărui membri erau în principal întreprinderi private. Procedura oficială de investigare a arătat că niciun membru al comitetului creditorilor sau creditorii garantați nu au drept de veto în temeiul legii slovace privind falimentul. În fapt, votarea în cadrul acestor organisme are loc cu majoritate de voturi. Prin urmare, nicio entitate de stat nu ar fi putut să își exercite interesele în împiedicarea acumulării de noi datorii.

               (104)

               Prin urmare, se poate concluziona că această continuare a activității întreprinderii NCHZ s-a bazat pe o decizie determinată de creditorii privați, întrucât creditorii publici nu au fost în măsură să își exercite dreptul de veto în cazul continuării activității întreprinderii NCHZ. Din acest motiv, decizia de a continua activitatea întreprinderii NCHZ după expirarea legii nr. 493 nu poate fi considerată imputabilă statului.

               (105)

               Aceasta arată, de asemenea, că decizia diferiților creditori publici de a sprijini în mod activ continuarea activității întreprinderii NCHZ în a doua perioadă a fost luată în același timp și în aceleași condiții (pari passu) precum deciziile creditorilor privați comparabili și, prin urmare, creditorii publici au acționat în conformitate cu principiul creditorului în economia de piață.

               (106)

               De asemenea, din motive de exhaustivitate, Comisia a verificat analiza economică elaborată de administratorul judiciar, care a fost pusă la dispoziția creditorilor și a instanței la momentul respectiv. Analiza identifică o serie de scenarii posibile și compară costurile și veniturile din punctul de vedere al creditorilor întreprinderii NCHZ. În special, analiza arată faptul că întreruperea activității întreprinderii NCHZ ar conduce la costuri semnificative, cu o valoare totală de peste 48 de milioane EUR. Cea mai mare parte a costurilor erau legate de închiderea și de curățarea siturilor de producție chimică (aproximativ 37,3 milioane EUR) și de cheltuielile de personal (10,5 milioane EUR, în cazul îndeplinirii tuturor obligațiilor juridice). În același timp, veniturile preconizate din vânzarea de active individuale erau de aproximativ 47-52 de milioane EUR (fără a lua în considerare costurile suplimentare de demontare și de mutare a echipamentelor).

               (107)

               Întrucât datoriile restante (publice și private) acumulate în timpul funcționării în cursul procedurii de faliment (16 milioane EUR la momentul respectiv) beneficiază de tratament preferențial, nu ar fi achitată niciuna dintre creanțele din etapa premergătoare falimentului. Cu toate acestea, conform analizei, vânzarea întreprinderii în vederea continuării activității era de natură să genereze venituri mai mari, întrucât anumite echipamente tehnologice ar fi fost afectate iremediabil în cazul întreruperii activității. De asemenea, analiza arată că, în pofida eșecului primei licitații, au existat mai mulți cumpărători interesați. În ansamblu, analiza concluzionează că este în interesul creditorilor să continue activitatea întreprinderii NCHZ și să o vândă în condiții de asigurare a continuității activității.

               (108)

               Analiza economică prezentată de administratorul judiciar a fost însoțită, de asemenea, de o analiză elaborată de conducerea întreprinderii NCHZ. Analiza a luat în considerare o valoare reală estimată a activelor întreprinderii în eventualitatea întreruperii activității de doar 15,5 milioane EUR, ceea ce făcea întreruperea activității întreprinderii NCHZ și mai puțin atractivă pentru creditori. De asemenea, studiul arăta că întreprinderea ar putea fi vândută cu succes ca urmare a adoptării unor măsuri de restructurare; întrucât legea nr. 493 a făcut destul de dificilă concedierea personalului, reducerile de personal au fost puse în aplicare de către întreprinderea NCHZ numai după ce legea a încetat să se mai aplice, la începutul celei de a doua perioade. În ansamblu, studiul a concluzionat, de asemenea, că varianta cea mai bună pentru creditori ar fi ca întreprinderea NCHZ să fie vândută în condiții de asigurare a continuității activității.

               (109)

               Propunerea de continuare a activității în temeiul acestor documente a fost acceptată ulterior de toți creditorii, atât publici, cât și privați. Comisia observă că datoriile față de cel puțin o parte dintre creditorii privați au crescut în cursul perioadei de faliment, ridicându-se în final la 11,5 milioane EUR.

               (110)

               De asemenea, investigarea detaliată a arătat că numai doi dintre cei patru creditori publici reprezentați în organismele creditorilor (Fondul proprietății de stat, Fondul de mediu, Banca slovacă de garantare și dezvoltare și orașul Nováky) au fost vizați direct de amenințarea reprezentată de acumularea suplimentară a datoriilor din partea NCHZ în cursul perioadei de continuare a activității. Aceștia erau Fondul de mediu, ale cărui creanțe suplimentare în cursul celei de a doua perioade au fost de numai [100-500] de mii EUR, și orașul Nováky, ale cărui creanțe restante suplimentare în cursul celei de a doua perioade s-au ridicat la [300-800] de mii EUR. Principalii creditori publici față de care sumele datorate s-au mărit în cursul procedurii de faliment, în special cei din sectorul sănătății publice și companiile de asigurări sociale, nu au fost reprezentanți în cadrul niciunuia dintre organismele creditorilor care au luat decizia cu privire la continuarea activității întreprinderii NCHZ. Prin urmare, aceștia nu au avut posibilitatea de a influența în mod direct procesul decizional și, în consecință, nu au putut să prevină continuarea activității întreprinderii NCHZ. Creditorii publici respectivi au depus toate eforturile posibile pentru a-și recupera datoriile, solicitând administratorului judiciar înscrierea creanțelor în pasivul întreprinderii și utilizând toate mecanismele disponibile în temeiul legii privind falimentul.

               (111)

               Având în vedere cele de mai sus, Comisia consideră că modul în care s-au comportat diferitele entități de stat a fost în conformitate cu testul creditorului privat.

               (112)

               Prin urmare, Comisia concluzionează că întreprinderea NCHZ nu a beneficiat de un avantaj față de concurenții săi, pe care nu l-ar fi primit în condiții normale de piață, în a doua perioadă, după expirarea legii nr. 493, și că NCHZ și-a continuat activitatea în temeiul deciziei comitetului creditorilor.

         5.3.2.   Concluzie privind existența ajutorului de stat

               (113)

               Având în vedere că cel puțin două dintre condițiile cumulative ale definiției ajutorului de stat (imputabilitatea statului și existența unui avantaj economic) nu sunt îndeplinite, Comisia concluzionează că desfășurarea în continuare a activității întreprinderii NCHZ în temeiul deciziei comitetului creditorilor nu constituie ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) din TFUE.

         5.4.   Ajutor de stat ilegal

               (114)

               Comisia constată că, întrucât aplicarea legii nr. 493 în cazul întreprinderii NCHZ constituie ajutor de stat, acesta a fost acordat prin încălcarea obligației de notificare și a clauzei de standstill prevăzute la articolul 108 alineatul (3) din TFUE. Prin urmare, Comisia constată că ajutorul acordat întreprinderii NCHZ constituie ajutor de stat ilegal.

         5.5.   Compatibilitatea măsurilor cu piața internă

               (115)

               Întrucât măsura de mai sus constituie ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) din TFUE, compatibilitatea acesteia trebuie evaluată din perspectiva exceptărilor prevăzute la alineatele (2) și (3) din articolul respectiv.

               (116)

               În conformitate cu jurisprudența Curții de Justiție, este de competența statului membru să invoce eventualele motive care ar justifica această compatibilitate și să facă dovada îndeplinirii condițiilor pentru o astfel de compatibilitate (18). Autoritățile slovace consideră că măsurile nu constituie ajutor de stat și nu au invocat niciun motiv posibil pe baza căruia să evalueze compatibilitatea.

               (117)

               Cu toate acestea, Comisia a evaluat dacă oricare dintre motivele prevăzute în TFUE pot fi aplicabile prima facie pentru măsurile în cauză.

               (118)

               Întrucât întreprinderea NCHZ a făcut obiectul procedurii de faliment la momentul acordării măsurilor, este evident că aceasta este o întreprindere aflată în dificultate în sensul Liniilor directoare privind ajutorul de stat pentru salvarea și restructurarea întreprinderilor aflate în dificultate (denumite în continuare „orientările privind ajutoarele pentru salvare și restructurare”) (19).

               (119)

               Prin urmare, orice evaluare a compatibilității ajutoarelor de stat cu piața internă ar trebui să fie efectuată, în principiu, pe baza criteriilor stabilite în orientările respective.

               (120)

               Comisia ia act de faptul că nu par să fie îndeplinite condițiile pentru acordare ajutorului pentru salvare prevăzute la punctul 3.1 din orientările privind ajutoarele pentru salvare și restructurare: în special, măsurile nu constă în sprijin cu lichidități sub forma unor garanții pentru credite sau credite și acestea nu au fost însoțite de un angajament din partea Slovaciei de a comunica Comisiei un plan de restructurare sau un plan de lichidare etc.

               (121)

               În ceea ce privește ajutorul de restructurare, astfel cum este definit la punctul 3.2 din orientările privind ajutoarele pentru salvare și restructurare, Comisia observă că Slovacia nu a notificat niciuna dintre măsurile identificate mai sus drept ajutor de restructurare și că nu a reușit să demonstreze prezența niciunuia dintre elementele necesare pentru ca acestea să fie considerate ca atare (planul de restructurare, contribuția proprie, măsurile compensatorii etc.).

               (122)

               Conform punctului 34 din orientările privind ajutoarele pentru salvare și restructurare, acordarea ajutorului trebuie să fie condiționată de punerea în aplicare a planului de restructurare, care trebuie să fie aprobat de Comisie în toate cazurile de ajutor individual. Ajutorul în cauză a fost acordat fără un plan de restructurare credibil care să îndeplinească condițiile prevăzute în orientările privind ajutoarele pentru salvare și restructurare. Această împrejurare ar fi suficientă în sine pentru a exclude compatibilitatea măsurilor cu piața internă.

               (123)

               De asemenea, Comisia observă că Slovacia nu a adus în atenția Comisiei niciun fapt care ar asigura respectarea cerințelor necesare pentru constatarea compatibilității ajutorului de restructurare: restabilirea viabilității pe termen lung a întreprinderii NCHZ, niveluri acceptabile ale contribuției proprii, măsuri compensatorii adecvate etc.

               (124)

               Comisia concluzionează că măsura identificată mai sus nu este compatibilă în temeiul orientărilor privind ajutoarele pentru salvare și restructurare și, prin urmare, constituie ajutor de stat incompatibil cu piața internă.

         5.6.   Recuperarea ajutorului

               (125)

               În conformitate cu tratatul și cu jurisprudența consacrată a Curții de Justiție, Comisia ar trebui să decidă în mod normal dacă statul membru în cauză trebuie să anuleze ajutorul acordat în mod ilegal atunci când constată că acesta este incompatibil cu piața internă (20). De asemenea, Curtea de Justiție a susținut în mod consecvent că obligația impusă unui stat membru de a elimina ajutorul declarat ca fiind incompatibil cu piața internă are rolul de a restabili situația existentă anterior (21).

               (126)

               În acest context, Curtea a stabilit că obiectivul este atins odată cu rambursarea de către beneficiar a sumelor acordate sub formă de ajutor ilegal, pierzând astfel avantajul de care a beneficiat față de concurenții săi de pe piață, și după restabilirea situației anterioare acordării ajutorului (22).

               (127)

               În conformitate cu jurisprudența, articolul 14 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului prevede că „atunci când adoptă decizii negative în cazuri de ajutor ilegal, Comisia decide ca statul membru în cauză să ia toate măsurile necesare pentru recuperarea ajutorului de la beneficiar […]” (23).

               (128)

               Astfel, având în vedere că niciuna dintre măsurile în cauză nu a fost notificată Comisiei, încălcând articolul 108 din tratat, dar urmează să fie considerate ajutor ilegal și incompatibil, sumele acordate trebuie să fie recuperate pentru a restabili situația existentă pe piață înainte de a fi acordate. Recuperarea ar trebui să acopere intervalul de timp cuprins între data la care beneficiarul a obținut un avantaj, adică data la care ajutorul a fost pus la dispoziția sa, și data recuperării efective, iar sumele care urmează să fie recuperate ar trebui să fie purtătoare de dobândă până la recuperarea lor efectivă. Recuperarea va lua în considerare sumele datoriilor restante care constituie ajutor de stat, pentru care s-a dovedit deja că au fost rambursate din veniturile realizate în urma vânzării activelor întreprinderii NCHZ.

               (129)

               Având în vedere vânzarea întreprinderii NCHZ către Via Chem Slovakia și Fortischem, Comisia va examina posibilitatea continuității economice între cele două întreprinderi pentru a analiza dacă recuperarea ajutorului ar trebui să fie extinse sau nu către acestea.

         5.7.   Continuitatea economică a întreprinderii NCHZ prin vânzarea activității

               (130)

               Astfel cum s-a arătat mai sus, în eventualitatea unei decizii negative din partea Comisiei cu privire la recuperarea ajutorului incompatibil acordat unei întreprinderi în sensul articolelor 107 și 108 din TFUE, statul membru în cauză este obligat să recupereze ajutorul incompatibil. Obligația de recuperare poate fi extinsă la o nouă întreprindere către care întreprinderea în cauză a transferat sau a vândut o parte din activele proprii, atunci când transferul sau structura vânzării conduc la concluzia că există o continuitate economică între cele două întreprinderi (24).

               (131)

               În ceea ce privește scopul tranzacției, Comisia remarcă faptul că, deși nu deține elemente de probă directe din care să reiasă că scopul tranzacției a fost de a eluda efectele unei eventuale decizii de recuperare, era totuși pentru autoritățile slovace că anterior Comisia investigase o plângere împotriva întreprinderii NCHZ începând cu 17 octombrie 2011 (a se vedea considerentul 2) și că a existat o cerere de plată a amenzii pentru participarea la o înțelegere în sectorul carburii de calciu, în valoare de 19,6 milioane EUR, impusă întreprinderii NCHZ prin decizia din 22 iulie 2009 (a se vedea considerentul 12).

               (132)

               În conformitate cu hotărârea Curții de Justiție în cauza Italia și SIM 2/Comisia
                   (25), pe care Comisia și-a întemeiat deciziile în ceea ce privește întreprinderile Olympic Airlines, Alitalia și SERNAM (26), evaluarea continuității economice între beneficiarul ajutorului și întreprinderea către care au fost transferate activele acestuia este stabilită pe baza unei serii de indicatori. Următorii factori pot fi luați în considerare: prețul de vânzare care corespunde sau nu unui preț de piață, sfera activelor vândute (active și pasive, menținerea forței de muncă, activele în ansamblu), identitatea cumpărătorului (cumpărătorilor), momentul vânzării (după inițierea evaluării preliminare, după procedura oficială de investigare sau după decizia finală) și logica economică a operațiunii. Indicatorii au fost confirmați de Curtea de Justiție în hotărârea din 28 martie 2012, Ryanair/Comisia, care a confirmat hotărârea în cauza Alitalia
                   (27).

               (133)

               Având în vedere vânzarea întreprinderii NCHZ către Via Chem Slovakia și, ulterior, către Fortischem, Comisia va analiza, prin urmare, pe baza criteriilor enumerate mai sus, dacă există o continuitate economică între NCHZ și activitatea achiziționată în cele din urmă și desfășurată în prezent de Fortischem.

               (134)

               Comisia consideră că nu este necesar să se analizeze separat continuitatea economică a celor două tranzacții care au condus la achiziția activităților comerciale ale întreprinderii NCHZ de către Fortischem, și anume, vânzarea inițială către Via Chem Slovakia și vânzarea ulterioară către Fortischem. Via Chem Slovakia a vândut întreprinderea către Fortischem în cadrul celei de a doua tranzacții la 1 august 2012, și anume la numai o zi după încheierea primei tranzacții. Prin urmare, Via Chem Slovakia nu a administrat și nu a exploatat niciodată activitățile întreprinderii NCHZ pe care le-a achiziționat.

               (135)

               Comisia ia act de faptul că domeniul de aplicare a celor două tranzacții nu este exact același, întrucât Via Chem Slovakia a rămas în continuare proprietara anumitor bunuri imobile (clădiri și terenuri). Cu toate acestea, din informațiile furnizate reiese că toate activitățile economice ale întreprinderii NCHZ achiziționate de Via Chem Slovakia au fost transferate imediat către Fortischem. Cu singura excepție a bunurilor imobile, Fortischem a preluat de la Via Chem Slovakia toate activele și drepturile asupra producției de substanțe chimice (mașinile și echipamentele de producție, contractele etc.), precum și angajamentele privind producția de substanțe chimice (inclusiv toate contractele de muncă). Bunurile imobile care nu au fost vândute către Fortischem, dar care au fost necesare pentru continuarea activităților economice ale întreprinderii NCHZ, au fost puse la dispoziția Fortischem pe baza unui contract de închiriere. Prin urmare, Comisia va analiza în mod direct dacă există continuitate economică între NCHZ și activitățile sale comerciale achiziționate de Fortischem. Caracteristicile specifice ale celor două tranzacții vor fi luate în considerare în măsura în care sunt relevante pentru prezenta evaluare.

         5.7.1.   Prețul de vânzare

               (136)

               În decizia sa de inițiere a procedurii oficiale de investigare, Comisia a exprimat îndoieli cu privire la măsura în care prețul de 2,2 milioane EUR plătit pentru activele întreprinderii de către Via Chem Slovakia, ofertantul câștigător, a reprezentat prețul pieței.

               (137)

               Licitația a implicat anumite condiții care par să fi redus valoarea activelor. Conform condițiilor de participare la licitație, potențialii ofertanți au avut libertatea de a decide dacă să își prezinte oferta cu sau fără asumarea „angajamentelor întreprinderii cesionare” (pentru informații suplimentare, a se vedea considerentele 17 și 18).

               (138)

               Regulile de participare la licitație prevedeau că, în cazul în care oferta cea mai ridicată provine de la un ofertant care nu își asumă angajamentele, ofertantul cu oferta cea mai ridicată care și-a asumat angajamentele respective are posibilitatea de a egala oferta cea mai ridicată. Comisia consideră că posibilitatea pentru un singur ofertant de a-și mări valoarea ofertei după prezentarea tuturor ofertelor este de natură să descurajeze potențialii participanți și/sau să aibă un impact negativ asupra ofertelor prezentate.

               (139)

               De fapt, unul dintre elementele care asigură obținerea prețului cel mai ridicat în cadrul unei licitații este incertitudinea în ceea ce privește prețurile oferite de ceilalți ofertanți. În cazul în care un ofertant care prezintă o ofertă cu angajamente știe că oferta sa nu trebuie decât să fie cea mai ridicată dintre ofertele cu angajamente și că va fi în măsură să o egaleze pe cea a ofertantului cu oferta cea mai ridicată care nu își asumă angajamentele, acesta poate la fel de bine să prezinte o ofertă mai scăzută decât cea pe care ar prezenta-o în cazul în care condițiile de participare la licitație nu ar prevedea posibilitatea de egalare a ofertei.

               (140)

               De asemenea, această condiție ar putea descuraja ofertanții care nu doresc să liciteze cu asumare de angajamente deoarece știu că, deși oferta lor este cea mai ridicată, aceasta poate fi respinsă pentru că un alt cumpărător care este pregătit să își asume angajamentele poate să ofere un preț mai mare. În cazul în care apare o astfel de situație, ofertantul care nu își asumă angajamentele nu are posibilitatea de a licita din nou și de a oferi un preț de cumpărare mai mare.

               (141)

               Având în vedere cele de mai sus, condițiile de participare la licitație par să trateze în mod preferențial ofertanții care își asumă angajamentele, întrucât, în cazul în care doi ofertanți oferă același preț, unul asumându-și angajamentele și altul nu, oferta cu angajamente este preferată în detrimentul celeilalte. Aceasta pare să fie o indicație a faptului că prețul obținut în absența angajamentelor ar putea fi mai mare decât prețul propus de ofertantul câștigător. Este rezonabil să se presupună că obligația de a îndeplini angajamentele are implicații financiare pentru cumpărător, pe care acesta le ia în considerare în momentul depunerii ofertei. În absența angajamentelor, prețul oferit de către cumpărător, prin urmare, ar putea fi mai mare.

               (142)

               Slovacia susține că până și un ofertant dispus să accepte angajamentele nu poate fi sigur că nu va exista niciun alt ofertant care să accepte asumarea angajamentelor și să prezinte o ofertă mai ridicată. Cu toate acestea, acest lucru nu aduce atingere faptului că, în general, ofertanții care nu și-au asumat angajamentele au fost tratați în mod mai puțin favorabil decât ofertanții care și le-au asumat și că, prin urmare, ofertanții potențiali care nu au fost dispuși să își asume angajamentele ar putea să fi fost descurajați să participe.

               (143)

               Slovacia susține, de asemenea, că, având în vedere volumul total al angajamentelor, care a depășit suma de 11 milioane EUR, era puțin probabil ca un ofertant să fi prezentat o ofertă prin care să își asume aceste angajamente. Slovacia susține că, având în vedere în special prețul de numai 2 milioane EUR oferit în cadrul primei licitații, niciun participant rațional la licitație nu și-ar fi asumat angajamente cu astfel de implicații financiare. În realitate, angajamentele includ investiții de cel puțin 11 milioane EUR. Cu toate acestea, investiția este alocată pentru a finanța măsuri care să asigure respectarea normelor de mediu aplicabile necesare pentru continuarea producției de substanțe chimice. Orice ofertant care dorește să continue producția de substanțe chimice va trebui să efectueze o astfel de investiție și, prin urmare, suma ar trebui să fie luată în considerare, de asemenea, de ofertanții care nu își asumă angajamentele. În timp ce celelalte două angajamente (menționate la considerentul 17) au avut un efect potențial asupra prețului, un cumpărător care intenționează să mențină sau chiar să extindă activitățile întreprinderii NCHZ nu ar considera angajamentele respective atât de împovărătoare, având în vedere avantajul acordat în cadrul licitației ofertanților care și le asumă. Prin urmare, posibilitatea prezentării unei oferte cu asumare de angajamente nu poate fi scoasă din discuție pe motivul că este „foarte improbabilă” și această posibilitate ar fi putut, prin urmare, să influențeze prețul propus în ofertă.

               (144)

               Deși, în cele din urmă, nu au fost primite oferte care să implice asumarea angajamentelor, condițiile de participare la licitație nu au permis includerea unui număr cât mai mare de ofertanți care să concureze unul împotriva celuilalt cu cele mai bune oferte, măsură care reprezintă o condiție prealabilă pentru vânzarea la cel mai bun preț al pieței.

               (145)

               De asemenea, vânzarea a fost organizată ca o vânzare a întregii întreprinderi în condiții de asigurare a continuității activității, și anume cu toate activele grupate și fără posibilitatea pentru niciun ofertant de a cumpăra activele separat. Aceasta a exclus posibilitatea de creștere la maximum a prețului final prin prezentarea de oferte pentru anumite părți ale activității întreprinderii NCHZ (evitând sau limitând, în același timp, eventualele dificultăți care decurg din posibila întrerupere a activității). Comisia remarcă faptul că documentele prezentate de autoritățile slovace arată că au existat potențiali ofertanți interesați să achiziționeze numai anumite părți ale întreprinderii NCHZ (de exemplu, întreprinderea bluO Epsilon Limited a fost interesată doar de instalațiile de producție a carburii). Prin urmare, nu poate fi exclus faptul că o vânzare a anumitor părți din activitatea întreprinderii NCHZ ar fi condus la un preț total de vânzare mai ridicat.

               (146)

               În ceea ce privește vânzarea de la Via Chem Slovakia către Fortischem, aceasta a fost o tranzacție între două părți private în cazul căreia nu a fost organizată o licitație. Prețul a fost pur și simplu negociat între cele două părți private, fără nicio posibilitate pentru alte părți de a oferi un preț mai ridicat. Prin urmare, îndoielile referitoare la întrebarea dacă prețul plătit de Via Chem Slovakia a corespuns unui preț de piață se referă, de asemenea, la prețul plătit de Fortischem.

               (147)

               Având în vedere cele de mai sus, pare probabil că activele întreprinderii NCHZ nu au fost vândute într-un mod care a asigurat creșterea la maximum a veniturilor pentru activitatea transferată.

               (148)

               Având în vedere cele de mai sus, Comisia concluzionează că probabil prețul plătit de Via Chem Slovakia pentru activitatea întreprinderii NCHZ, nu a fost un preț al pieței veritabil, întrucât condițiile de participare la procedura de ofertare, precum și faptul că ofertanții au trebuit să liciteze pentru toate activele grupate au avut un impact asupra prețului.

         5.7.2.   Domeniul de aplicare a tranzacției

               (149)

               Pentru a evita continuitatea economică, activele și alte elemente ale activității transferate trebuie să reprezinte doar o parte a întreprinderii anterioare sau a activităților acesteia. Cu cât este mai amplă partea activității inițiale transferată către o nouă entitate, cu atât este mai ridicată probabilitatea ca activitatea economică aferentă activelor în cauză să beneficieze în continuare de ajutorul incompatibil.

               (150)

               Deși Slovacia susține că vânzarea a fost o vânzare de active (asset deal), condițiile vânzării indică faptul că întreprinderea a fost vândută în condiții de asigurare a continuității activității. Astfel cum este indicat în considerentul 19 de mai sus, toate activele și cel puțin o parte din angajamentele transferabile au fost vândute către noul proprietar.

               (151)

               Vânzarea NCHZ către Via Chem Slovakia a fost aprobată de autoritatea slovacă de concurență la 19 iulie 2012. Din decizie reiese clar că întreaga activitate a întreprinderii NCHZ, în condiții de asigurare a continuității activității, a făcut obiectul concentrării notificate și, prin urmare, al vânzării (28).

               (152)

               Domeniul de activitate a activelor achiziționate de Fortischem rămâne același ca domeniul de activitate anterior al întreprinderii NCHZ. Acest lucru este demonstrat de comparația dintre programul de producție al întreprinderii NCHZ chiar la începutul procedurii de faliment (29) și programul de producție actual, conform site-ului Fortischem (30). În ambele cazuri, principalele domenii de activitate ale întreprinderilor NCHZ și, respectiv, Fortischem, constă în producerea de substanțe chimice anorganice (electrolitice), inclusiv carbură de calciu, produse chimice organice, polimeri și produse de prelucrare a PVC-ului. Toate cele 14 produse principale din aceste domenii de producție, reprezentând 99 % din veniturile întreprinderii NCHZ în 2008 (31), sunt produse, de asemenea, de Fortischem. Veniturile generate de produsele de mai sus vândute de Fortischem s-au ridicat la 161,3 milioane EUR în 2013 (32). Veniturile sunt comparabile cu veniturile întreprinderii NCHZ în valoare de aproximativ 150-160 de milioane EUR în cursul procedurii de faliment (33). Prin urmare, atât programul de producție, cât și veniturile din activitățile transferate au rămas aceleași ca cele ale întreprinderii NCHZ. Peste 95 % din cei 1 412 angajați ai întreprinderii NCHZ au fost transferați, de asemenea, întreprinderii Fortischem. Angajații nu au fost concediați și apoi reangajați de Fortischem, ci contractele de muncă ale acestora au fost transferate pur și simplu către Fortischem.

               (153)

               Slovacia susține că a fost transferată mai puțin de 60 % din activitatea întreprinderii, în special pentru că nu a fost inclus niciun bun imobil. Cu toate acestea, astfel cum s-a explicat mai sus (a se vedea considerentul 134), Fortischem închiriază bunurile imobile (terenuri și clădiri) necesare pentru producția de substanțe chimice de la Via Chem Slovakia. În afară de bunurile imobile, toate celelalte active, drepturi și obligații aferente activității transferate au fost preluate de Fortischem. Prin urmare, Fortischem desfășoară activitatea întreprinderii NCHZ și continuă să ofere aceeași gamă de produse.

               (154)

               Mai mult decât atât, Fortischem a păstrat, de asemenea, conducerea existentă a întreprinderii NCHZ. De exemplu, directorul general al întreprinderii NCHZ înainte de transferul activității a devenit președintele Consiliului de administrație al Fortischem.

               (155)

               De asemenea, la data achiziționării întreprinderii NCHZ, Fortischem a anunțat public în presă că nu planifică nicio schimbare majoră în ceea ce privește personalul sau producția și că va menține conducerea existentă (34).

               (156)

               Prin urmare, în ceea ce privește domeniul de aplicare a tranzacției, Fortischem a preluat efectiv toate activitățile economice ale întreprinderii NCHZ, împreună cu toate activele, drepturile și obligațiile asociate. Faptul că o parte din active sunt utilizate pe baza unui contract de închiriere mai degrabă decât prin deținerea lor directă nu schimbă faptul că Fortischem continuă pur și simplu activitățile economice ale întreprinderii NCHZ în același domeniu de activitate ca înaintea tranzacției.

               (157)

               De asemenea, cele două părți interesate care au prezentat observații susțin, de asemenea, că Fortischem continuă să procedeze în același mod ca NCHZ, oferind aceeași gamă de produse pe aceleași piețe geografice și că singura modificare evidentă este schimbarea denumirii.

               (158)

               Prin urmare, Fortischem continuă activitatea întreprinderii NCHZ fără nicio schimbare majoră în ceea ce privește politica comercială, personalul sau producția.

         5.7.3.   Identitatea proprietarilor

               (159)

               În cazul în care proprietarii unei întreprinderi achizitoare sunt aceiași ca proprietarii întreprinderii vânzătoare, acesta ar fi un indiciu clar de continuitate economică.

               (160)

               În cazul de față, Comisia nu a fost în măsură să colecteze niciun element de probă care ar putea confirma afirmațiile reclamantului potrivit căruia există legături între proprietarii inițiali și noii proprietari finali ai întreprinderii NCHZ. În timp ce proprietarii direcți sunt diferiți, nu este posibil să se verifice din surse independente și de încredere cine sunt proprietarii finali care se află în spatele unora dintre întreprinderile-mamă directe sau indirecte, cu sediul în Cipru.

               (161)

               Cu toate acestea, autoritățile slovace au prezentat declarații pe proprie răspundere din partea Energochemica, actuala întreprindere-mamă a Fortischem, în care se susține că proprietarii Fortischem nu au nicio legătură cu proprietarii anteriori ai întreprinderii NCHZ.

               (162)

               În absența oricăror elemente de probă care să demonstreze contrariul, Comisia presupune că nu există legături între proprietarii inițiali și noii proprietari ai activității întreprinderii NCHZ transferate către Fortischem.

         5.7.4.   Calendarul vânzării

               (163)

               Vânzarea a avut loc după ce Comisia a inițiat ancheta preliminară cu privire la reclamație și a transmis plângerea către statul în cauză pentru observații. Prin urmare, cel puțin statul slovac avea cunoștință de faptul că exista posibilitatea ca măsurile în cauză să constituie ajutor ilegal și incompatibil care trebuie să fie recuperat.

         5.7.5.   Logica economică a operațiunii

               (164)

               Scopul criteriului privind logica economică este de a verifica dacă dobânditorul activelor le utilizează în același mod ca vânzătorul sau dacă, dimpotrivă, acesta integrează activele în propriile strategii comerciale și, astfel, realizează sinergii care justifică interesul său în achiziționarea activelor respective.

               (165)

               Achiziționarea de către Fortischem a acoperit întreaga divizie de substanțe chimice a întreprinderii NCHZ, și anume partea principală a activității întreprinderii NCHZ, în condiții de asigurare a continuității activității, împreună cu peste 95 % din numărul angajaților și drepturile și obligațiile conexe. Astfel cum s-a demonstrat mai sus, portofoliul de producție și domeniul de activitate al Fortischem sunt identice celor ale întreprinderii NCHZ.

               (166)

               De asemenea, Fortischem a anunțat public în presă că nu intenționează să efectueze nicio schimbare majoră a modului în care își desfășoară activitatea întreprinderea NCHZ și a domeniului de activitate al acesteia (35). Deși Fortischem face parte dintr-un grup mai mare de întreprinderi, grupul Energochemica, nu par să existe sinergii importante cu alți membri ai grupului. Chiar dacă unele dintre întreprinderi sunt active, de asemenea, în industria chimică, domeniul lor de activitate este diferit (stabilizatori de lumină, rășini fenolice, detergenți etc.) și, în consecință, nu pare să existe o legătură majoră cu activitățile Fortischem.

               (167)

               Prin urmare, nu a existat nicio modificare în strategia comercială și Fortischem utilizează pur și simplu activele în același mod ca vânzătorul.

         5.7.6.   Concluzie privind continuitatea economică între întreprinderea NCHZ și activitățile economice achiziționate și exploatate de Fortischem

               (168)

               În ansamblu, se pare că singurele modificări se referă la denumirea întreprinderii și la entitatea juridică de care aparține. Articolul 1.2 din condițiile de participare la licitație prevede că NCHZ urmează să fie vândută în ansamblu, ca un set de active corporale și necorporale, împreună cu personalul aferent. Articolul 3.1 din contractul de vânzare încheiat între Via Chem Slovakia și NCHZ la 16 ianuarie 2012 prevede că „transferul în condiții de asigurare a continuității activității în conformitate cu prezentul contract cuprinde toate bunurile imobile, bunurile mobile, alte drepturi și valori patrimoniale care: (i) servesc continuității activității sau care, prin natura lor, sunt destinate să deservească acest scop și (ii) aparțin vânzătorului la data prevăzută”. De asemenea, cumpărătorul continuă portofoliul de producție și politica comercială ale întreprinderii NCHZ. În cele din urmă, prețul plătit pentru întreprinderea NCHZ probabil nu constituie un preț de piață.

               (169)

               Prin urmare, Comisia concluzionează că există continuitate economică între întreprinderile NCHZ și Fortischem.

               (170)

               Ca urmare a celor de mai sus, Comisia este de opinie că avantajul acordat de Slovacia în favoarea întreprinderii NCHZ constituie ajutor de stat ilegal și incompatibil și că recuperarea ajutorului de stat incompatibil acordat întreprinderii NCHZ urmează să fie extinsă, de asemenea, la noul proprietar al întreprinderii. Prin continuarea activității pe piață, Fortischem continuă să beneficieze de ajutorul de stat acordat pentru activitățile economice ale întreprinderii NCHZ și denaturează în continuare piața.

         6.   CONCLUZIE

               (171)

               Comisia concluzionează că decizia guvernului slovac de a declara NCHZ drept o întreprindere strategică în conformitate cu Legea privind societățile comerciale importante din punct de vedere strategic, contribuind astfel la protejarea acesteia față de aplicarea normală a legislației în materie de faliment, constituie ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) din tratat.

               (172)

               Comisia consideră, de asemenea, că ajutorul în cauză a fost acordat în mod ilegal, încălcând obligația de notificare și clauza de standstill prevăzute în articolul 108 alineatul (3) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene.

               (173)

               În cele din urmă, Comisia concluzionează că un astfel de ajutor este incompatibil cu piața internă, întrucât condițiile relevante din Orientările din 2004 privind salvarea și restructurarea nu au fost respectate și nu au fost identificate alte motive de stabilire a compatibilității.

               (174)

               Ajutorul trebuie să fie recuperat de la întreprinderea NCHZ și ordinul de recuperare ar trebui să fie extins, de asemenea, la întreprinderea Fortischem, care are o legătură de continuitate economică cu NCHZ,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   Ajutorul de stat în valoare de 4 783 424,10 EUR acordat întreprinderii NCHZ, prin declararea acesteia ca fiind o întreprindere strategică în conformitate cu legea privind societățile comerciale importante din punct de vedere strategic și protejarea acesteia împotriva aplicării normale a legii privind falimentul, a fost pus în aplicare în mod ilegal de către Slovacia, cu încălcarea articolului 108 alineatul (3) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene și este incompatibil cu piața internă.
   Articolul 2
   Decizia de a permite continuarea activității întreprinderii NCHZ după expirarea legii privind societățile comerciale importante din punct de vedere strategic, în temeiul deciziei comitetului creditorilor, nu constituie ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) din TFUE.
   Articolul 3
   1.   Slovacia recuperează de la întreprinderea NCHZ ajutorul incompatibil menționat la articolul 1.
   2.   Având în vedere continuitatea economică între întreprinderile NCHZ și Fortischem, obligația de rambursare a ajutorului ar trebui extinsă, de asemenea, la întreprinderea Fortischem.
   3.   Sumele care urmează să fie recuperate sunt purtătoare de dobândă începând cu data la care au fost puse la dispoziția întreprinderii NCHZ și până la momentul recuperării lor efective.
   4.   Dobânda se calculează pe o bază compusă în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 794/2004 (36) și cu Regulamentul (CE) nr. 271/2008 (37) de modificare a Regulamentului (CE) nr. 794/2004.
   Articolul 4
   1.   Recuperarea ajutorului menționat la articolul 1 este imediată și efectivă.
   2.   Slovacia are obligația de a se asigura că prezenta decizie este pusă în aplicare în termen de patru luni de la data notificării.
   Articolul 5
   1.   În termen de două luni de la notificarea prezentei decizii, Slovacia trebuie să pună la dispoziția Comisiei următoarele informații:

               (a)

               suma totală (principalul și dobânda de recuperare) care urmează să fie recuperată de la beneficiar;

               (b)

               o descriere detaliată a măsurilor deja adoptate sau planificate în vederea respectării prezentei decizii;

               (c)

               documente justificative care demonstrează că beneficiarul a primit ordinul de restituire a ajutorului.

         2.   Slovacia informează în mod regulat Comisia cu privire la situația măsurilor luate la nivel național în vederea punerii în aplicare a prezentei decizii până la finalizarea recuperării ajutorului menționat la articolul 1. La cererea Comisiei, Slovacia transmite fără întârziere informațiile cu privire la măsurile deja luate și la cele programate, în vederea respectării prezentei decizii. De asemenea, Slovacia trebuie să furnizeze informații detaliate privind cuantumurile ajutorului și ale dobânzilor de recuperare care au fost deja recuperate de la beneficiari.
   Articolul 6
   Prezenta decizie se adresează Slovaciei.

      Adoptată la Bruxelles, 15 octombrie 2014

            Pentru Comisie

         Joaquín ALMUNIA

            Vicepreședinte

      (1)  Decizia Comisiei C(2013) 3555 final din 2 iulie 2013 (JO C 297, 12.10.2013, p. 85).

      (2)  Reclamantul a solicitat ca identitatea să nu îi fie divulgată.

      (3)  A se vedea nota de subsol 1.

      (4)  Proprietarul întreprinderii a fost Disor Holdings Limited, o întreprindere fără activitate comercială declarată înregistrată în Cipru, ai cărei proprietari finali nu sunt cunoscuți în mod public.

      (5)  Amenda a fost impusă prin Decizia Comisiei din 22 iulie 2009 în cazul COMP/39.396 – Reactivi pe bază de carbură de calciu și magneziu pentru industriile oțelului și gazului (JO C 301, 11.12.2009, p. 18).

      (6)  În conformitate cu normele aplicabile, membrii comitetului creditorilor sunt creditori negarantați, aleși în cadrul reuniunii tuturor creditorilor, în care voturile fiecărui creditor corespund cuantumului creanțelor proprii.

      (7)  Informație confidențială.

      (8)  Zákon č. 7/2005 Z.z. z 9. decembra 2004 o konkurze a reštrukturalizácii a o zmene a doplneníniektorýchzákonov (Legea nr. 7/2005 din 9 decembrie 2004 privind falimentul și restructurarea și modificarea anumitor legi).

      (9)  Expunerea de motive a Deciziei Guvernului nr. 534/2009 din 2 decembrie 2009 de declarare a NCHZ drept întreprindere strategică.

      (10)  Membrii privați ai comitetului creditorilor au fost INVEST – KREDIT, s.r.o. –Kredit, s.r.o. (deținută de DISOR HOLDINGS LIMITED, unicul acționar al întreprinderii NCHZ); NováckáEnergetika, a.s. (inițial, o filială a întreprinderii NCHZ, acționarul majoritar începând cu luna ianuarie 2011 fiind STUPEFY HOLDINGS LIMITED); M-ENERGO, s.r.o. (acționarul majoritar fiind STUPEFY HOLDINGS LIMITED) și DAKKIABA, s.r.o.

      (11)  Obchodnývestník (Monitorul Comercial) nr. 37B, 23.2.2011.

      (12)  Societatea de asigurări sociale nu a fost un creditor garantat, întrucât datoriile față de aceasta au fost acumulate abia după inițierea procedurii de faliment.

      (13)  Toate cifrele sunt rotunjite.

      (14)  Hotărârea din 5 iunie 2012, Comisia/EDF, C-124/10, EU:C:2012:318, punctele 83-85 și 105, hotărârea din 16 mai 2002, Franța/Comisia, C-482/99, EU:C:2002:294, punctele 71 și 72, hotărârea din 30 aprilie 1998, City Flyer Express Ltd/Comisia, T-16/96, EU:T:1998:78, punctul 76.

      (15)  În acest sens, a se vedea, în special, cauza T-152/99, Hijos de Andrés Molina, S.A. (HAMSA)/Comisia, EU:T:2002:188, punctul 157.

      (16)  Suma corespunde datoriilor restante către creditorii publici la 31 decembrie 2009. Autoritățile slovace susțin că nu există informații exacte cu privire la sumele existente la data exactă la care NCHZ a fost declarată ca fiind o întreprindere strategică. Prin urmare, cifra este cea mai precisă estimare disponibilă (și una destul de prudentă) a cuantumului datoriilor restante la începutul perioadei de aplicare a legii.

      (17)  Suma corespunde datoriilor restante către creditorii publici la 31 decembrie 2010. Autoritățile slovace susțin că nu există informații exacte cu privire la sumele existente la data exactă la care NCHZ a încetat să mai fie o întreprindere strategică în temeiul legii. Prin urmare, cifra este cea mai precisă estimare disponibilă (și una destul de prudentă) a cuantumului datoriilor restante la sfârșitul perioadei de aplicare a legii.

      (18)  Cauza C-364/90, Italia/Comisia, EU:C:1993:157, punctul 20.

      (19)  JO C 244, 1.10.2004, p. 2.

      (20)  A se vedea cauza C-70/72, Comisia/Germania, EU:C:1973:87, punctul 13.

      (21)  A se vedea cauzele conexate C-278/92, C-279/92 și C-280/92, Spania/Comisia, EU:C:1994:325, punctul 75.

      (22)  A se vedea cauza C-75/97 Belgia/Comisia, EU:C:1999:311, punctele 64 și 65.

      (23)  Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE (JO L 83, 27.3.1999, p. 1).

      (24)  Hotărârea Tribunalului din 28 martie 2012, Ryanair Ltd/Comisia Europeană, cauza T-123/09, punctul 155.

      (25)  Hotărârea Curții de Justiție din 8 mai 2003, Republica Italiană și SIM 2 Multimedia Spa/Comisia Comunităților Europene, cauzele conexate C-328/99 și C-399/00.

      (26)  Decizia Comisiei din 17 septembrie 2008, Ajutoarele de stat N 321/2008, N 322/2008 și N 323/2008 – Grecia – Vente de certains actifs d'Olympic Airlines/Olympic Airways Services, decizia Comisiei din 12 noiembrie 2008, Ajutorul de stat N 510/2008 – Italia – Vânzarea activelor întreprinderii Alitalia, decizia Comisiei din 4 aprilie 2012, Ajutorul de stat SA.34547 – Franța – Reprise des actifs du groupe SERNAM dans le cadre de son redressementjudiciaire.

      (27)  Hotărârea Tribunalului din 28 martie 2012 în cauza T-123/09, Ryanair Ltd/Comisia.

      (28)  A se vedea, în special, considerentele 25-29 din decizia de aprobare a concentrării (decizia nr. 2012/FH/3/1/032), disponibilă la: http://www.antimon.gov.sk/2012fh31032/.

      (29)  A se vedea prezentarea administratorului judiciar din 26 octombrie 2009„Nováckéchemickézávody, a.s. – Prezentáciasprávcu”, slide-urile 4 și 5.

      (30)  A se vedea site-ul www.fortischem.sk.

      (31)  A se vedea slide-ul 5 din prezentarea administratorului judiciar din 26 octombrie 2009„Nováckéchemickézávody, a.s. – Prezentáciasprávcu”.

      (32)  A se vedea Raportul anual pentru anul 2013 al grupului Energochemica, din care face parte Fortischem, fiind cel mai mare membru, http://www.energochemica.eu/data/files/Vyrocka_ECH_2013.pdf.

      (33)  A se vedea, de exemplu, analiza economică elaborată de administratorul judiciar în decembrie 2010, pagina 3 (a se vedea considerentul 106).

      (34)  A se vedea, de exemplu, articolul „Nováckuchemičku bude prevádzkovaťspoločnosťFortischem” (Activitatea întreprinderii NCHZ va fi preluată de Fortischem) din 2 august 2012, publicat pe site-ul Webnoviny: http://www.webnoviny.sk/ekonomika/novacku-chemicku-bude-prevadzkovat-s/526742-clanok.html

      (35)  A se vedea nota de subsol 31.

      (36)  Regulamentul (CE) nr. 794/2004 al Comisiei din 21 aprilie 2004 de punere în aplicare a Regulamentului (CE) nr. 659/1999 al Consiliului de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE (JO L 140, 30.4.2004, p. 1).

      (37)  Regulamentul (CE) nr. 271/2008 al Comisiei din 30 ianuarie 2008 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 794/2004 de punere în aplicare a Regulamentului (CE) nr. 659/1999 al Consiliului de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE (JO L 82, 25.3.2008, p. 1).