title: 2013/612/UE: Decizia Parlamentului European din 17 aprilie 2013 privind descărcarea de gestiune pentru execuția bugetului Agenției GNSS European aferent exercițiului financiar 2011

text:
               16.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 308/312

      DECIZIA PARLAMENTULUI EUROPEAN

   din 17 aprilie 2013
   privind închiderea conturilor Eurojust pentru exercițiul financiar 2011
   (2013/605/UE)
   PARLAMENTUL EUROPEAN,

               —

               având în vedere conturile anuale finale ale Eurojust pentru exercițiul financiar 2011,

               —

               având în vedere Raportul Curții de Conturi privind conturile anuale ale Eurojust pentru exercițiul financiar 2011, însoțit de răspunsurile Eurojust (1),

               —

               având în vedere Recomandarea Consiliului din 12 februarie 2013 (05753/2013 – C7-0041/2013),

               —

               având în vedere articolul 319 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,

               —

               având în vedere Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului din 25 iunie 2002 privind Regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităților Europene (2), în special articolul 185,

               —

               având în vedere Regulamentul (UE, Euratom) nr. 966/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 25 octombrie 2012 privind normele financiare aplicabile bugetului general al Uniunii și de abrogare a Regulamentului (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului (3), în special articolul 208,

               —

               având în vedere Decizia 2002/187/JAI a Consiliului din 28 februarie 2002 de instituire a Eurojust în scopul consolidării luptei împotriva formelor grave de criminalitate (4), în special articolul 36,

               —

               având în vedere Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2343/2002 al Comisiei din 19 noiembrie 2002 privind Regulamentul financiar cadru pentru organismele menționate la articolul 185 din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului privind Regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităților Europene (5), în special articolul 94,

               —

               având în vedere articolul 77 și anexa VI la Regulamentul său de procedură,

               —

               având în vedere raportul Comisiei pentru control bugetar și avizul Comisiei pentru libertăți civile, justiție și afaceri interne (A7-0072/2013),

               1.

               aprobă închiderea conturilor Eurojust pentru exercițiul financiar 2011;

               2.

               încredințează Președintelui sarcina de a transmite prezenta decizie directorului administrativ al Eurojust, Consiliului, Comisiei și Curții de Conturi și de a asigura publicarea acesteia în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene (seria L).

            Președintele

         Martin SCHULZ

            Secretarul general

         Klaus WELLE

      (1)  JO C 388, 15.12.2012, p. 180.

      (2)  JO L 248, 16.9.2002, p. 1.

      (3)  JO L 298, 26.10.2012, p. 1.

      (4)  JO L 63, 6.3.2002, p. 1.

      (5)  JO L 357, 31.12.2002, p. 72.


title: Decizia (UE, Euratom) 2016/1201 a Parlamentului European, a Consiliului și a Comisiei din 13 iulie 2016 de numire a membrilor Comitetului de supraveghere a Oficiului European de Luptă Antifraudă (OLAF)

text:
               23.7.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 198/40

         DECIZIA (UE, Euratom) 2016/1201 A PARLAMENTULUI EUROPEAN, A CONSILIULUI ȘI A COMISIEI
   din 13 iulie 2016
   de numire a membrilor Comitetului de supraveghere a Oficiului European de Luptă Antifraudă (OLAF)
   PARLAMENTUL EUROPEAN, CONSILIUL ȘI COMISIA EUROPEANĂ,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene a Energiei Atomice,
   având în vedere Regulamentul (UE, Euratom) nr. 883/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 septembrie 2013 privind investigațiile efectuate de Oficiul European de Luptă Antifraudă (OLAF) și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1073/1999 al Parlamentului European și al Consiliului și a Regulamentului (Euratom) nr. 1074/1999 al Consiliului (1), în special articolul 15 alineatul (2),
   întrucât:

               (1)

               Articolul 15 alineatul (2) din Regulamentul (UE, Euratom) nr. 883/2013 prevede că Comitetul de supraveghere a Oficiului European de Luptă Antifraudă (OLAF) este compus din cinci membri independenți cu experiență în funcții judiciare sau de investigare înalte ori în funcții comparabile având legătură cu domeniile de activitate ale oficiului. Aceștia sunt numiți de comun acord de către Parlamentul European, Consiliu și Comisie. Decizia de numire a membrilor Comitetului de supraveghere conține, de asemenea, o listă de rezervă cu membri potențiali care pot înlocui membrii Comitetului de supraveghere pentru perioada restantă a mandatului acestora în eventualitatea demisiei, decesului sau incapacității permanente a unuia sau mai multora dintre acești membri.

               (2)

               În conformitate cu articolul 15 alineatul (3), mandatul membrilor Comitetului de supraveghere este de cinci ani și nu poate fi reînnoit. Trei și, respectiv, doi membri se înlocuiesc alternativ pentru a se menține practica și cunoștințele Comitetului de supraveghere.

               (3)

               În conformitate cu articolul 21 alineatul (2), urmează ca atribuțiile a doi membri ai Comitetului de supraveghere, aleși prin tragere la sorți, să înceteze, prin derogare de la prima teză a articolului 15 alineatul (3), la expirarea primelor 36 de luni ale mandatului lor. Prin urmare, atribuțiile a doi membri numiți la data de 23 ianuarie 2012 au încetat la data de 22 ianuarie 2015. În conformitate cu articolul 15 alineatul (4) din Regulamentul (UE, Euratom) nr. 883/2013, acești membri au rămas în funcție după încheierea mandatului lor până la finalizarea procesului de numire a noilor membri ai Comitetului de supraveghere. În consecință, ar trebui numiți noi membri care să îi înlocuiască pe acești doi membri.

               (4)

               În urma unei proceduri de selecție, Parlamentul European, Consiliul și Comisia s-au convins că persoanele care urmează să fie numite în calitate de membri și de potențiali membri ai Comitetului de supraveghere îndeplinesc cerințele de independență și de experiență în funcții judiciare sau de investigare înalte ori în funcții comparabile având legătură cu domeniile de activitate ale Oficiului European de Luptă Antifraudă (OLAF), prevăzute la articolul 15 alineatul (2) din Regulamentul (UE, Euratom) nr. 883/2013,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   1.   Următoarele persoane sunt numite, prin prezenta decizie, membri ai Comitetului de supraveghere a Oficiului European de Luptă Antifraudă (OLAF) de la data intrării în vigoare a prezentei decizii:

               —

               doamna Colette DRINAN;

               —

               doamna Grażyna Maria STRONIKOWSKA.

         2.   Următoarele persoane sunt numite, prin prezenta decizie, membri ai Comitetului de supraveghere a Oficiului European de Luptă Antifraudă (OLAF) de la data de 23 ianuarie 2017:

               —

               doamna Maria Helena Pereira Loureiro Correia FAZENDA;

               —

               domnul Petr KLEMENT;

               —

               domnul Jan MULDER.

         3.   În cazul în care una dintre persoanele enumerate mai sus demisionează din Comitetul de supraveghere, decedează sau este afectată de incapacitate permanentă, aceasta este imediat înlocuită pentru perioada restantă din mandatul său cu prima persoană al cărei nume figurează pe lista următoare și care nu a înlocuit deja un membru al Comitetului de supraveghere:

               —

               domnul Rafael MUÑOZ LÓPEZ-CARMONA;

               —

               doamna Anca JURMA;

               —

               doamna Dobrinka MIHAYLOVA;

               —

               domnul Gerhard JAROSCH;

               —

               doamna Kalliopi THEOLOGITOU;

               —

               domnul Antonio BALSAMO;

               —

               domnul Angelo Maria QUAGLINI.

         Articolul 2
   La îndeplinirea atribuțiilor lor, membrii Comitetului de supraveghere nu solicită și nu acceptă instrucțiuni de la niciun guvern sau instituție, organism, oficiu ori agenție.
   Membrii comitetului nu tratează cazurile în care au, în mod direct sau indirect, orice interes personal care le-ar putea afecta independența și, în special, orice interes familial sau financiar.
   În exercitarea atribuțiilor lor, membrii Comitetului de supraveghere au obligația de a respecta secretul profesional și continuă să aibă această obligație după expirarea mandatului lor.
   Articolul 3
   Membrilor Comitetului de supraveghere li se rambursează cheltuielile efectuate în exercitarea atribuțiilor lor; membrii Comitetului de supraveghere primesc o diurnă pentru fiecare zi pe care o petrec pentru îndeplinirea atribuțiilor respective. Valoarea diurnei respective și procedura de rambursare se stabilesc de către Comisie.
   Articolul 4
   Comisia informează persoanele menționate mai sus cu privire la prezenta decizie și informează imediat orice persoană care înlocuiește un membru al Comitetului de supraveghere în temeiul articolului 1 alineatul (3).
   Articolul 5
   Decizia intră în vigoare la 13 iulie 2016.

      Adoptată la Bruxelles, 13 iulie 2016.

            Pentru Parlamentul European

            Președintele

         Martin SCHULZ

            Pentru Consiliu

            Președintele

         Peter KAŽIMÍR

            Pentru Comisie

            Vicepreședintele

         Kristalina GEORGIEVA

      (1)  JO L 248, 18.9.2013, p. 1.


title: Decizia 2005/191/PESC a Consiliului din 18 octombrie 2004 privind încheierea acordurilor dintre Uniunea Europeană și Republica Islanda, Regatul Norvegiei și România de stabilire a unui cadru pentru participarea Republicii Islanda, a Regatului Norvegiei și a României la operațiunile de gestionare a crizelor conduse de Uniunea Europeană

text:
               18/Volumul 03

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               157

         32005D0191

               L 067/1

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

      DECIZIA 2005/191/PESC A CONSILIULUI

   din 18 octombrie 2004
   privind încheierea acordurilor dintre Uniunea Europeană și Republica Islanda, Regatul Norvegiei și România de stabilire a unui cadru pentru participarea Republicii Islanda, a Regatului Norvegiei și a României la operațiunile de gestionare a crizelor conduse de Uniunea Europeană
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind Uniunea Europeană și, în special, articolul 24 al acestuia,
   având în vedere recomandarea președinției,
   întrucât:

               (1)

               Condițiile privind participarea țărilor terțe la operațiunile de gestionare a crizelor conduse de Uniunea Europeană nu ar trebui definite de la caz la caz pentru fiecare operațiune în cauză, ci prevăzute într-un acord de stabilire a unui cadru pentru o astfel de participare posibilă în viitor.

               (2)

               Ca urmare a autorizării de către Consiliu la 23 februarie 2004, președinția, asistată de secretarul general/înalt reprezentant, a negociat acorduri între Uniunea Europeană și Republica Islanda, Regatul Norvegiei și România de stabilire a unui cadru pentru participarea Republicii Islanda, a Regatului Norvegiei și a României la operațiunile de gestionare a crizelor conduse de Uniunea Europeană.

               (3)

               Aceste acorduri ar trebui aprobate,

         DECIDE:
   Articolul 1
   Acordurile dintre Uniunea Europeană și Republica Islanda, Regatul Norvegiei și România de stabilire a unui cadru pentru participarea Republicii Islanda, a Regatului Norvegiei și a României la operațiunile de gestionare a crizelor conduse de Uniunea Europeană se aprobă în numele Uniunii Europene.
   Textele acordurilor se anexează la prezenta decizie.
   Articolul 2
   Președintele Consiliului este autorizat să numească persoana sau persoanele împuternicite să semneze acordul prin care Uniunea Europeană își asumă obligații.
   Articolul 3
   Prezenta decizie produce efecte de la data adoptării.
   Articolul 4
   Prezenta decizie se publică în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.

      Adoptată la Luxemburg, 18 octombrie 2004.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         C. VEERMAN


title: 2012/107/UE: Decizia Consiliului din 14 decembrie 2011 privind semnarea, în numele Uniunii, și aplicarea cu titlu provizoriu a Acordului sub formă de schimb de scrisori între Uniunea Europeană și guvernul Federației Ruse cu privire la menținerea angajamentelor privind comerțul cu servicii din acordul actual de parteneriat și cooperare UE-Rusia

text:
                  29.2.2012

                  RO

                  Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

                  L 57/43

         DECIZIA CONSILIULUI
         din 14 decembrie 2011
         privind semnarea, în numele Uniunii, și aplicarea cu titlu provizoriu a Acordului sub formă de schimb de scrisori între Uniunea Europeană și guvernul Federației Ruse cu privire la menținerea angajamentelor privind comerțul cu servicii din acordul actual de parteneriat și cooperare UE-Rusia
         (2012/107/UE)
         CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
         având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 91, articolul 100 alineatul (2) și articolul 207 alineatul (4) primul paragraf, coroborate cu articolul 218 alineatul (5),
         având în vedere propunerea Comisiei Europene,
         întrucât:

                     (1)

                     Având în vedere importanța economică pentru Uniune a accesului prestatorilor de servicii europeni pe piața din Federația Rusă, Comisia a negociat cu Federația Rusă angajamente ample din partea acesteia din urmă în ceea ce privește comerțul cu servicii.

                     (2)

                     Aceste angajamente, care vor fi incluse în Protocolul de aderare a Federației Ruse la Organizația Mondială a Comerțului (OMC), nu prevăd un nivel echivalent de acces pe piață, astfel cum este definit prin angajamentele existente ale Federației Ruse față de Uniune în cadrul Acordului de Parteneriat și Cooperare de instituire a unui parteneriat între Comunitățile Europene și statele membre ale acestora, pe de o parte, și Federația Rusă, pe de altă parte, de la 24 iunie 1994 („APC”).

                     (3)

                     Pentru a menține angajamentele asumate prin APC, este necesar ca acestea să fie cuprinse într-un acord cu caracter obligatoriu între guvernul Federației Ruse și Uniunea Europeană.

                     (4)

                     În contextul negocierilor privind aderarea Federației Ruse la OMC, Comisia a negociat, în numele Uniunii Europene, un Acord sub formă de schimb de scrisori între Uniunea Europeană și guvernul Federației Ruse cu privire la menținerea angajamentelor privind comerțul cu servicii din acordul actual de parteneriat și cooperare UE-Rusia („acordul”).

                     (5)

                     Acordul ar trebui semnat.

                     (6)

                     Ținând seama de necesitatea de a garanta că angajamentele asumate de Federația Rusă prin APC vor continua să se aplice începând de la data aderării Federației Ruse la OMC, acordul ar trebui să se aplice cu titlu provizoriu de la acea dată până la finalizarea procedurilor necesare încheierii sale,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

            Articolul 1
            Semnarea Acordului sub formă de schimb de scrisori între Uniunea Europeană și guvernul Federației Ruse cu privire la menținerea angajamentelor privind comerțul cu servicii conținute în acordul actual de parteneriat și cooperare UE-Rusia se aprobă prin prezenta în numele Uniunii, sub rezerva încheierii acordului menționat.
            Textul acordului este atașat la prezenta decizie.

            Articolul 2
            Președintele Consiliului este autorizat să desemneze persoana (persoanele) împuternicită (împuternicite) să semneze acordul în numele Uniunii.

            Articolul 3
            În conformitate cu dispozițiile acordului, acesta se aplică cu titlu provizoriu de la data aderării Federației Ruse la OMC până la finalizarea procedurilor necesare încheierii acordului (1).

            Articolul 4
            Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.

            Adoptată la Geneva, 14 decembrie 2011.

                  Pentru Consiliu

                  Președintele

               M. NOGAJ

            (1)  Data de la care acordul se aplică cu titlu provizoriu se va publica în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene de către Secretariatului General al Consiliului.


title: Decizia (UE) 2017/769 a Consiliului din 25 aprilie 2017 privind ratificarea de către statele membre a Protocolului din 2010 la Convenția internațională privind răspunderea și despăgubirile pentru prejudicii în legătură cu transportul pe mare al substanțelor periculoase și nocive, precum și aderarea statelor membre la respectivul protocol, în interesul Uniunii Europene, cu excepția aspectelor legate de cooperarea judiciară în materie civilă

text:
               4.5.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 115/15

         DECIZIA (UE) 2017/769 A CONSILIULUI
   din 25 aprilie 2017
   privind ratificarea de către statele membre a Protocolului din 2010 la Convenția internațională privind răspunderea și despăgubirile pentru prejudicii în legătură cu transportul pe mare al substanțelor periculoase și nocive, precum și aderarea statelor membre la respectivul protocol, în interesul Uniunii Europene, cu excepția aspectelor legate de cooperarea judiciară în materie civilă
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 100 alineatul (2) coroborat cu articolul 218 alineatul (6) litera (a) punctul (v),
   având în vedere propunerea Comisiei Europene,
   având în vedere aprobarea Parlamentului European (1),
   întrucât:

               (1)

               Convenția internațională din 1996 privind răspunderea și despăgubirile pentru prejudicii în legătură cu transportul pe mare al substanțelor periculoase și nocive („Convenția SPN din 1996”) urmărește să asigure acordarea de despăgubiri corespunzătoare, prompte și eficace persoanelor care suferă prejudicii cauzate de deversări ale unor substanțe periculoase și nocive în timpul transportului acestor substanțe pe mare. Convenția SPN din 1996 a acoperit o lacună importantă din reglementarea internațională în materie de răspundere în contextul transportului maritim.

               (2)

               În 2002, Consiliul a adoptat Decizia 2002/971/CE (2). În conformitate cu decizia menționată, statele membre trebuiau să ia măsurile necesare pentru a ratifica Convenția SPN din 1996 sau a adera la aceasta într-un termen rezonabil și, în măsura posibilului, înainte de 30 iunie 2006. Ulterior, patru state membre au ratificat convenția respectivă. Convenția SPN din 1996 nu a intrat în vigoare.

               (3)

               Convenția SPN din 1996 a fost modificată prin Protocolul din 2010 la Convenția SPN din 1996 („Protocolul din 2010”). În temeiul articolului 2 și al articolului 18 alineatul (1) din Protocolul din 2010, Convenția SPN din 1996 și Protocolul din 2010 trebuie citite, interpretate și aplicate împreună, ca singur și unic instrument, între părțile la Protocolul din 2010.

               (4)

               Secretariatul Organizației Maritime Internaționale („OMI”) a pregătit un text consolidat al Convenției SPN din 1996 și al Protocolului din 2010 („Convenția SPN din 2010”), text aprobat de Comitetul juridic al OMI în cadrul celei de a 98-a reuniuni a acestuia. Convenția SPN din 2010 nu este un instrument deschis spre semnare și ratificare. Convenția SPN din 2010 va produce efecte odată cu intrarea în vigoare a Protocolului din 2010 în statele membre.

               (5)

               În conformitate cu articolul 20 alineatul (8) din Protocolul din 2010, exprimarea de către un stat a acordului de a-și asuma obligații în temeiul Protocolului din 2010 anulează orice exprimare anterioară a acordului de către statul respectiv de a-și asuma obligații în temeiul Convenției SPN din 1996. În consecință, statele care sunt părți contractante la Convenția SPN din 1996 vor înceta să dețină această calitate în momentul în care își vor exprima acordul de a-și asuma obligații în temeiul Protocolului din 2010, în conformitate cu articolul 20, în special cu alineatele (2), (3) și (4) de la articolul menționat, din respectivul protocol.

               (6)

               Directiva 2004/35/CE a Parlamentului European și a Consiliului (3) are drept obiectiv prevenirea și remedierea daunelor aduse mediului cauzate de numeroase activități profesionale, printre care se numără și transportul maritim de mărfuri periculoase. Cu toate acestea, directiva nu se aplică vătămărilor corporale, daunelor aduse bunurilor private sau pierderilor economice și nu afectează drepturile la despăgubire pentru astfel de daune. Prin urmare, obiectul directivei respective și obiectul Convenției SPN din 2010 se suprapun parțial, dar nu în mare măsură. Statele membre își mențin competențele în ceea ce privește aspectele reglementate de Convenția SPN din 2010 care nu afectează normele comune.

               (7)

               Astfel cum a fost și cazul precursoarei sale, Convenția SPN din 2010 este deosebit de importantă pentru interesele Uniunii și ale statelor sale membre, deoarece prevede o protecție mai bună a victimelor pentru prejudicii în legătură cu transportul pe mare al substanțelor periculoase și nocive („SPN”), inclusiv în contextul daunelor aduse mediului, în concordanță cu Convenția Națiunilor Unite din 1982 asupra dreptului mării.

               (8)

               Pentru ca statele să devină părți contractante la Protocolul din 2010 și, în consecință, la Convenția SPN din 2010, acestea trebuie să îi transmită secretarului general al OMI, concomitent cu instrumentul lor de acord, date relevante privind cantitățile totale de încărcătură care face obiectul contribuției în temeiul Convenției SPN din 2010 („încărcătura SPN care face obiectul contribuției”), din cursul anului calendaristic anterior, în conformitate cu articolul 20 alineatul (4) din protocol. În acest scop, se solicită statelor să instituie un sistem pentru raportarea încărcăturii SPN care face obiectul contribuției înainte de exprimarea acordului de a-și asuma obligații în temeiul Protocolului din 2010.

               (9)

               În cadrul celei de a 100-a reuniuni din 2013, Comitetul juridic al OMI a aprobat orientări privind raportarea încărcăturii SPN care face obiectul contribuției, elaborate pentru a facilita adoptarea unei legislații privind raportarea de către statele aflate în curs de ratificare, înainte de intrarea în vigoare a Protocolului din 2010, și pentru a contribui la punerea în aplicare globală, uniformă și eficace a cerințelor relevante din Convenția SPN din 2010.

               (10)

               În vederea asigurării securității juridice pentru toate părțile interesate relevante, statele membre ar trebui să se informeze reciproc și să informeze Consiliul și Comisia în mod corespunzător cu privire la sistemele lor de raportare a încărcăturii SPN care face obiectul contribuției. Aceste informații ar putea fi puse la dispoziție într-un mod informal prin intermediul canalelor existente, cum ar fi grupurile de pregătire ale Consiliului.

               (11)

               Schimbul de bune practici între statele membre privind instituirea sistemului pentru raportarea încărcăturii SPN care face obiectul contribuției ar putea facilita eforturile statelor membre legate de dezvoltarea unui astfel de sistem de raportare.

               (12)

               Astfel cum a fost și cazul Convenției SPN din 1996, în lipsa unei clauze privind organizațiile de integrare economică regională („REIO”), la Protocolul din 2010 pot fi părți numai state suverane. Prin urmare, Uniunea nu poate nici să ratifice Protocolul din 2010, nici să adere la acesta și, în consecință, nici la Convenția SPN din 2010.

               (13)

               Ratificarea Protocolului din 2010 de către toate statele membre într-un termen dat ar trebui să asigure condiții echitabile la nivelul Uniunii pentru toți actorii vizați de aplicarea Convenției SPN din 2010.

               (14)

               Ținând seama de caracterul internațional al regimului SPN, ar trebui să se urmărească obținerea unor condiții echitabile la nivel global pentru toți actorii vizați de aplicarea Convenției SPN din 2010. Din acest motiv, este nevoie ca Protocolul din 2010 să aibă o acoperire globală.

               (15)

               Prin urmare, statele membre ar trebui să fie autorizate să ratifice sau să adere, după caz, la Protocolul din 2010 pentru părțile care intră în sfera de competență exclusivă a Uniunii, cu excepția aspectelor legate de cooperarea judiciară în materie civilă. Dispozițiile Convenției SPN din 2010 care intră în sfera competenței conferite Uniunii în ceea ce privește cooperarea judiciară în materie civilă vor face obiectul unei decizii adoptate în paralel cu prezenta decizie,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   Statele membre sunt autorizate în ceea ce privește părțile care intră în sfera de competență exclusivă a Uniunii, cu excepția aspectelor legate de cooperarea judiciară în materie civilă și în condițiile prevăzute în prezenta decizie, să ratifice Protocolul din 2010 sau să adere la acesta, după caz,în interesul Uniunii.
   Articolul 2
   (1)   Statele membre fac eforturi pentru a lua măsurile necesare pentru a depune instrumentele de ratificare a Protocolului din 2010 sau de aderare la acesta, într-un termen rezonabil și în măsura posibilului până la 6 mai 2021.
   (2)   Statele membre se informează reciproc și informează Consiliul și Comisia în mod corespunzător cu privire la momentul în care devine funcțional sistemul de raportare a încărcăturii SPN care face obiectul contribuției.
   (3)   Statele membre depun eforturi pentru a face schimb de bune practici, în special privind sistemul de raportare a încărcăturii SPN care face obiectul contribuției în temeiul Protocolului din 2010.
   Articolul 3
   Atunci când ratifică Protocolul din 2010 sau aderă la acesta, statele membre îl informează în scris pe secretarul general al Organizației Maritime Internaționale în legătură cu faptul că ratificarea sau aderarea respectivă a avut loc în conformitate cu prezenta decizie și cu Decizia (UE) 2017/770 a Consiliului (4).
   Articolul 4
   Prezenta decizie intră în vigoare în ziua următoare datei publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
   Articolul 5
   Prezenta decizie se adresează statelor membre în conformitate cu tratatele.

      Adoptată la Luxemburg, 25 aprilie 2017.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         I. BORG

      (1)  Aprobare dată la 5 aprilie 2017 (nepublicată încă în Jurnalul Oficial).

      (2)  Decizia 2002/971/CE a Consiliului din 18 noiembrie 2002 de autorizare a statelor membre să ratifice sau să adere, în interesul Comunității Europene, la Convenția internațională din 1996 privind răspunderea și despăgubirile pentru prejudicii în legătură cu transportul pe mare al substanțelor periculoase și nocive (Convenția HNS), (JO L 337, 13.12.2002, p. 55).

      (3)  Directiva 2004/35/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 aprilie 2004 privind răspunderea pentru mediul înconjurător în legătură cu prevenirea și repararea daunelor aduse mediului (JO L 143, 30.4.2004, p. 56).

      (4)  Decizia (UE) 2017/770 a Consiliului din 25 aprilie 2017 privind ratificarea de către statele membre a Protocolului din 2010 la Convenția internațională privind răspunderea și despăgubirile pentru prejudicii în legătură cu transportul pe mare al substanțelor periculoase și nocive, precum și aderarea statelor membre la respectivul protocol, în interesul Uniunii Europene, în ceea ce privește aspectele legate de cooperarea judiciară în materie civilă (a se vedea pagina 18 din prezentul Jurnal Oficial).


title: Decizia (PESC) 2016/1207 a Comitetului politic și de securitate din 20 iulie 2016 privind numirea șefului misiunii Uniunii Europene de sprijinire a supremației legii în Kosovo (Această denumire nu aduce atingere pozițiilor privind statutul și este conformă cu RCSONU 1244 (1999), precum și cu Avizul CIJ privind Declarația de independență a Kosovo.), EULEX KOSOVO (EULEX KOSOVO/1/2016)

text:
                  23.7.2016

                  RO

                  Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

                  L 198/49

            DECIZIA (PESC) 2016/1207 A COMITETULUI POLITIC ȘI DE SECURITATE
      din 20 iulie 2016
      privind numirea șefului misiunii Uniunii Europene de sprijinire a supremației legii în Kosovo (*), EULEX KOSOVO (EULEX KOSOVO/1/2016)
      COMITETUL POLITIC ȘI DE SECURITATE,
      având în vedere Tratatul privind Uniunea Europeană, în special articolul 38 al treilea paragraf,
      având în vedere Acțiunea comună 2008/124/PESC a Consiliului din 4 februarie 2008 privind misiunea Uniunii Europene de sprijinire a supremației legii în Kosovo, EULEX KOSOVO (1), în special articolul 12 alineatul (2),
      întrucât:

                  (1)

                  În temeiul articolului 12 alineatul (2) din Acțiunea comună 2008/124/PESC, Comitetul politic și de securitate (COPS) este autorizat, în conformitate cu articolul 38 din tratat, să adopte deciziile relevante în scopul exercitării controlului politic și a conducerii strategice ale misiunii Uniunii Europene de sprijinire a supremației legii în Kosovo (EULEX KOSOVO), inclusiv decizia de numire a șefului misiunii.

                  (2)

                  La 14 iunie 2016, Consiliul a adoptat Decizia (PESC) 2016/947 (2) de modificare a Acțiunii comune 2008/124/PESC și de prelungire a duratei EULEX KOSOVO până la 14 iunie 2018.

                  (3)

                  La 11 iulie 2016, Înaltul Reprezentant al Uniunii pentru afaceri externe și politica de securitate a propus numirea doamnei Alexandra PAPADOPOULOU în calitatea de șef al misiunii EULEX KOSOVO pentru perioada dintre 1 septembrie 2016 și 14 iunie 2017,

            ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
      Articolul 1
      Doamna Alexandra PAPADOPOULOU este numită în calitatea de șef al misiunii Uniunii Europene de sprijinire a supremației legii în Kosovo, EULEX KOSOVO, pentru perioada dintre 1 septembrie 2016 și 14 iunie 2017.
      Articolul 2
      Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.

         Adoptată la Bruxelles, 20 iulie 2016.

               Pentru Comitetul politic și de securitate

               Președintele

            W. STEVENS

         (*)  Această denumire nu aduce atingere pozițiilor privind statutul și este conformă cu RCSONU 1244 (1999), precum și cu Avizul CIJ privind Declarația de independență a Kosovo.

         (1)  JO L 42, 16.2.2008, p. 92.

         (2)  Decizia (PESC) 2016/947 a Consiliului din 14 iunie 2016 de modificare a Acțiunii comune 2008/124/PESC privind misiunea Uniunii Europene de sprijinire a supremației legii în Kosovo (EULEX KOSOVO) (JO L 157, 15.6.2016, p. 26).


title: Decizia Consiliului din 18 ianuarie 2005 privind încheierea, în numele Comunității Europene și al statelor membre, a unui Protocol la Acordul de cooperare și de uniune vamală dintre Comunitatea Economică Europeană și Republica San Marino privind participarea, în calitate de părți contractante, a Republicii Cehe, a Republicii Estonia, a Republicii Cipru, a Republicii Letonia, a Republicii Lituania, a Republicii Ungare, a Republicii Malta, a Republicii Polone, a Republicii Slovenia și a Republicii Slovace, ca urmare a aderării lor la Uniunea Europeană

text:
Anunţ juridic important

|

32005D0663

Jurnalul Oficial L 251 , 27/09/2005 p. 0001 - 0002 Jurnalul Oficial L 168 , 21/06/2006 p. 0320 - 0321

		20050118Decizia Consiliuluidin 18 ianuarie 2005privind încheierea, în numele Comunității Europene și al statelor membre, a unui Protocol la Acordul de cooperare și de uniune vamală dintre Comunitatea Economică Europeană și Republica San Marino privind participarea, în calitate de părți contractante, a Republicii Cehe, a Republicii Estonia, a Republicii Cipru, a Republicii Letonia, a Republicii Lituania, a Republicii Ungare, a Republicii Malta, a Republicii Polone, a Republicii Slovenia și a Republicii Slovace, ca urmare a aderării lor la Uniunea Europeană(2005/663/CE)CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolele 133 și 308, coroborate cu articolul 300 alineatul (2) primul paragraf a doua teză și alineatul (3) primul paragraf,având în vedere Tratatul de aderare din 2003, în special articolul 2 alineatul (3),având în vedere Actul de aderare din 2003, în special articolul 6 alineatul (2),având în vedere propunerea Comisiei,având în vedere avizul Parlamentului European [1],întrucât:(1) În urma autorizației acordate Comisiei la 23 februarie 2004, s-au încheiat negocierile purtate cu Republica San Marino în privința unui protocol la Acordul de cooperare și de uniune vamală dintre Comunitatea Economică Europeană și Republica San Marino privind participarea, în calitate de părți contractante, a Republicii Cehe, a Republicii Estonia, a Republicii Cipru, a Republicii Letonia, a Republicii Lituania, a Republicii Ungare, a Republicii Malta, a Republicii Polone, a Republicii Slovenia și a Republicii Slovace, ca urmare a aderării lor la Uniunea Europeană.(2) În conformitate cu articolul 6 alineatul (2) din Actul de aderare din 2003, Comisia a prezentat Consiliului un proiect de protocol.(3) Protocolul trebuie încheiat,DECIDE:Articolul 1Protocolul la Acordul de cooperare și de uniune vamală dintre Comunitatea Economică Europeană și Republica San Marino privind participarea, în calitate de părți contractante, a Republicii Cehe, a Republicii Estonia, a Republicii Cipru, a Republicii Letonia, a Republicii Lituania, a Republicii Ungare, a Republicii Malta, a Republicii Polone, a Republicii Slovenia și a Republicii Slovace, ca urmare a aderării lor la Uniunea Europeană, se aprobă în numele Comunității Europene și al statelor membre.Textul protocolului se atașează la prezenta decizie.Articolul 2Președintele Consiliului este autorizat să numească persoana împuternicită să semneze protocolul în numele Comunității și al statelor membre.Articolul 3Președintele Consiliului transmite, în numele Comunității și al statelor membre, instrumentele de aprobare prevăzute la articolul 3 din protocol.Adoptată la Bruxelles, 18 ianuarie 2005.Pentru ConsiliuPreședinteleJ.-C. Juncker[1] Aviz din 14 decembrie 2004 (nepublicat încă în Jurnalul Oficial).--------------------------------------------------


title: Decizia Comisiei din 1 august 2017 privind încheierea modificărilor la protocoalele 1 și 2 la Acordul dintre Republica Franceză, Comunitatea Europeană a Energiei Atomice și Agenția Internațională a Energiei Atomice privind aplicarea garanțiilor în legătură cu Tratatul privind interzicerea armelor nucleare în America Latină și Marea Caraibilor

text:
               2.8.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 251/2

         DECIZIA COMISIEI
   din 1 august 2017
   privind încheierea modificărilor la protocoalele 1 și 2 la Acordul dintre Republica Franceză, Comunitatea Europeană a Energiei Atomice și Agenția Internațională a Energiei Atomice privind aplicarea garanțiilor în legătură cu Tratatul privind interzicerea armelor nucleare în America Latină și Marea Caraibilor
   (2017/C 251/02)
   COMISIA EUROPEANĂ,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene a Energiei Atomice, în special articolul 101 al doilea paragraf,
   având în vedere aprobarea Consiliului,
   întrucât:

               (1)

               Ar trebui încheiate modificările la protocoalele 1 și 2 la Acordul dintre Republica Franceză, Comunitatea Europeană a Energiei Atomice și Agenția Internațională a Energiei Atomice privind aplicarea garanțiilor în legătură cu Tratatul privind interzicerea armelor nucleare în America Latină și Marea Caraibilor,

         DECIDE:
   Articolul 1
   Modificările la protocoalele 1 și 2 la Acordul dintre Republica Franceză, Comunitatea Europeană a Energiei Atomice și Agenția Internațională a Energiei Atomice privind aplicarea garanțiilor în legătură cu Tratatul privind interzicerea armelor nucleare în America Latină și Marea Caraibilor se aprobă în numele Comunității Europene a Energiei Atomice. Textul modificărilor susmenționate este atașat la prezenta decizie.
   Articolul 2
   Comisarul pentru politici climatice și energie sau Directorul general al Direcției Generale Energie sau reprezentantul desemnat al acestuia este autorizat să semneze modificările și să întreprindă toate măsurile necesare pentru intrarea în vigoare a acestor modificări care urmează să fie încheiate în numele Comunității Europene a Energiei Atomice.

      Adoptată la Bruxelles, 1 august 2017.

            Pentru Comisie

         Miguel ARIAS CAÑETE

            Membru al Comisiei

      ANEXĂ
      Paragraful I din protocolul 1 la Acordul dintre Republica Franceză, Comunitatea Europeană a Energiei Atomice și Agenția Internațională a Energiei Atomice (AIEA) privind aplicarea garanțiilor în legătură cu Tratatul privind interzicerea armelor nucleare în America Latină și Marea Caraibilor (denumit în continuare „acordul de garanții”) se modifică și va avea următorul cuprins:

                  „I.

                              (A)

                              Atât timp cât:

                                          1.

                                          teritoriile franceze care intră sub incidența protocolului I dispun, în scopul desfășurării unor activități nucleare pașnice, de material nuclear în cantități care depășesc limitele stabilite, pentru tipul de material în cauză, la articolul 35 din Acordul dintre Franța, comunitate și agenție privind aplicarea garanțiilor în legătură cu Tratatul privind interzicerea armelor nucleare în America Latină și în Marea Caraibilor (denumit în continuare «acordul»); sau

                                          2.

                                          a fost luată decizia de a se construi sau de a se autoriza construirea unei instalații, astfel cum este definită la «Definiții», pe teritoriile franceze care intră sub incidența protocolului I,
                                          punerea în aplicare a dispozițiilor din partea II a acordului se suspendă, cu excepția articolelor 31-37, 39, 47, 48, 58, 60, 66, 67, 69, 71-75, 81, 83-89, 93 și 94.

                              (B)

                              Informațiile care trebuie raportate în temeiul articolului 32 literele (a) și (b) din acord pot fi grupate și prezentate într-un raport anual; în mod similar, dacă este cazul, se prezintă un raport anual cu privire la importul și exportul materialului nuclear descris la articolul 32 litera (c).

                              (C)

                              Pentru a permite încheierea la timp a înțelegerilor subsidiare prevăzute la articolul 37 din acord, comunitatea:

                                          1.

                                          notifică agenției, cu suficient timp înainte, faptul că teritoriile franceze care intră sub incidența protocolului I dispun de material nuclear pentru activități nucleare pașnice în cantități care depășesc limitele menționate în secțiunea (A); sau

                                          2.

                                          notifică Agenția de îndată ce este luată decizia de a se construi sau de a se autoriza construirea unei instalații pe teritoriile franceze care intră sub incidența protocolului I,
                                          în funcție de care dintre aceste evenimente survine mai întâi. În momentul respectiv, se stabilesc de comun acord, după caz, între Franța, comunitate și agenție, proceduri pentru cooperarea în vederea aplicării garanțiilor prevăzute în temeiul acordului.”

            Paragraful I din protocolul 2 la acordul de garanții se modifică și va avea următorul cuprins:

                  „I.

                  În momentul în care comunitatea notifică agenției, în conformitate cu secțiunea 1 (C) din protocolul 1 la prezentul acord, faptul că, pe teritoriile franceze care intră sub incidența protocolului I, există material nuclear pentru activități nucleare pașnice în cantități care depășesc limitele menționate în secțiunea 1 (A) punctul 1 din protocolul 1 la prezentul acord sau faptul că s-a luat decizia de a se construi sau de a se autoriza construirea unei instalații, astfel cum este definită la «Definiții», pe teritoriile franceze care intră sub incidența protocolului I, în conformitate cu secțiunea 1 (A) punctul 2 din protocolul 1 la prezentul acord, în funcție de care dintre aceste evenimente survine mai întâi, se încheie un protocol între Franța, comunitate și agenție privind procedurile de cooperare în vederea aplicării garanțiilor prevăzute în temeiul acordului. Astfel de proceduri vor amplifica anumite dispoziții ale acordului și, în special, vor preciza condițiile și mijloacele prin care se va realiza cooperarea sus-menționată astfel încât să se evite repetarea inutilă a activităților legate de garanții. În măsura posibilului, procedurile trebuie să se bazeze pe cele care sunt în vigoare în temeiul protocoalelor la alte acorduri de garanții dintre statele membre ale comunității, comunitate și agenție și al înțelegerilor subsidiare aferente unor astfel de acorduri, inclusiv înțelegerile speciale conexe convenite de comunitate și de agenție.”


title: Decizia Băncii Centrale Europene din 18 decembrie 2003 de stabilire a termenilor și condițiilor privind transferurile cotelor din capitalul Băncii Centrale Europene între băncile centrale naționale și de ajustare a capitalului vărsat (BCE/2003/20)

text:
Anunţ juridic important

|

32003D0020(01)

Jurnalul Oficial L 009 , 15/01/2004 p. 0032 - 0035 ediţie specială în limba cehă capitol 10 volum 003 p. 331  - 334 ediţie specială în limba estonă capitol 10 volum 003 p. 331  - 334 ediţie specială în limba maghiară capitol 10 volum 003 p. 331  - 334 ediţie specială în limba lituaniană capitol 10 volum 003 p. 331  - 334 LV.ES capitol 10 volum 003 p. 331  - 334 MT.ES capitol 10 volum 003 p. 331  - 334 PL.ES capitol 10 volum 003 p. 331  - 334 SK.ES capitol 10 volum 003 p. 331  - 334 ediţie specială în limba slovenă capitol 10 volum 003 p. 331  - 334

		20031218Decizia Băncii Centrale Europenedin 18 decembrie 2003de stabilire a termenilor și condițiilor privind transferurile cotelor din capitalul Băncii Centrale Europene între băncile centrale naționale și de ajustare a capitalului vărsat(BCE/2003/20)(2004/46/CE)CONSILIUL GUVERNATORILOR BĂNCII CENTRALE EUROPENE,având în vedere Statutul Sistemului European al Băncilor Centrale și al Băncii Centrale Europene, în special articolul 28.5,întrucât:(1) Ajustarea ponderilor atribuite băncilor centrale naționale (BCN) în grila de repartiție pentru subscrierea capitalului Băncii Centrale Europene (BCE) (denumite în continuare "ponderile în grila de repartiție pentru capital" și, respectiv, "grila de repartiție pentru capital"), astfel cum este prevăzută de Decizia BCE/2003/17 din 18 decembrie 2003 privind cotele procentuale ale băncilor centrale naționale în grila de repartiție pentru subscrierea la capital Băncii Centrale Europene [1], impune Consiliului guvernatorilor să stabilească termenii și condițiile privind transferurile cotelor din capitalul Băncii Centrale Europene între BCN pentru a asigura că distribuirea acestor cote corespunde ajustărilor efectuate.(2) Decizia BCE/2003/18 din 18 decembrie 2003 de stabilire a măsurilor necesare pentru vărsarea capitalului Băncii Centrale Europene de către băncile centrale naționale participante [2] stabilește modalitatea și măsura în care BCN ale statelor membre care au adoptat moneda euro (numite în continuare BCN participante) sunt supuse obligației de a vărsa capitalul BCE având în vedere grila extinsă de repartiție pentru capital. Decizia BCE/2003/19 din 18 decembrie 2003 de stabilire a măsurilor necesare pentru vărsarea capitalului Băncii Centrale Europene de către băncile centrale naționale neparticipante [3] stabilește cota procentuală din capital pe care BCN ale statelor membre care nu au adoptat moneda euro (numite în continuare BCN neparticipante) trebuie să o verse la 1 ianuarie 2004 având în vedere grila extinsă de repartiție pentru capital.(3) BCN participante au vărsat cotele la capitalul subscris al BCE în temeiul Deciziei BCE/1998/2 [4] și, în cazul Bank of Greece, în temeiul articolului 2 din Decizia BCE/2000/14 [5] și cu Decizia BCE/1998/14 [6]. Având în vedere acest fapt, articolul 2 din Decizia BCE/2003/18 prevede că fie o BCN participantă trebuie să transfere o sumă suplimentară către BCE, fie BCE trebuie să restituie o sumă unei BCN participante, după caz, pentru a se ajunge la sumele prevăzute în tabelul din articolul 1 din Decizia BCE/2003/18. În mod asemănător, BCN neparticipante au vărsat cotele din capitalul subscris al BCE în temeiul Deciziei BCE/1998/14. Având în vedere acest fapt, articolul 2 din Decizia BCE/2003/19 prevede ca fie o BCN neparticipantă trebuie să transfere o sumă suplimentară către BCE, fie BCE să restituie o sumă unei BCN neparticipante, după caz, pentru a se ajunge la sumele prevăzute în tabelul din articolul 1 din Decizia BCE/2003/19,ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:Articolul 1Transferul cotelor din capitalȚinând cont de cota din capitalul BCE pe care fiecare BCN a subscris-o până la 31 decembrie 2003 și de cota din capitalul BCE pe care fiecare BCN o subscrie de la 1 ianuarie 2004 ca urmare a ajustării ponderilor în grila de repartiție pentru capital subscris prevăzută în articolul 2 din Decizia BCE/2003/17, băncile centrale naționale își transferă cotele din capital între ele, prin intermediul transferurilor către și de la BCE, astfel încât să se asigure că distribuția cotelor din capital la 1 ianuarie 2004 corespunde ponderilor ajustate. În acest scop, în temeiul prezentului articol și fără a fi necesară orice altă formalitate sau acțiune, fiecare BCN, transferă sau primește la 1 ianuarie 2004 cota din capitalul subscris al BCE indicată în dreptul numelui său în cea de a patra coloană din tabelul din anexa I la prezenta decizie, unde "+" se referă la cota din capital pe care BCE trebuie să o transfere către BCN, iar "–" la cota din capital pe care BCN trebuie să o transfere către BCE.Articolul 2Ajustarea capitalului vărsat(1) Ținând cont de capitalul BCE vărsat de fiecare BCN și de suma din capitalul BCE pe care fiecare BCN trebuie să o verse la 1 ianuarie 2004, în temeiul articolului 1 din Decizia BCE/2003/18 în ceea ce privește BCN participante, și, respectiv, în temeiul articolului 1 din Decizia BCE/2003/19 în ceea ce privește BCN neparticipante, la 2 ianuarie 2004, fiecare BCN fie transferă, fie primește suma netă (în euro) indicată în dreptul numelui său în cea de-a patra coloană din tabelul din anexa II la prezenta decizie, unde "+" se referă la suma pe care BCN o transferă către BCE, iar "–" la suma pe care BCE o transferă către acea BCN.(2) La 2 ianuarie 2004, BCE și BCN care sunt supuse obligației de a transfera unele sume în temeiul alineatului (1) transferă fiecare, separat, dobânzile acumulate în perioada de la 1 ianuarie 2004 la 2 ianuarie 2004 aferente sumelor respective datorate de către BCE sau de către BCN în temeiul alineatului (1). Părțile care transferă și cele care primesc aceste dobânzi trebuie să fie aceleași cu părțile care au transferat și au primit sumele purtătoare de dobânzi.Articolul 3Dispoziții generale(1) Transferurile menționate în articolul 2 se efectuează prin Sistemul transeuropean automat de transfer rapid cu decontare pe bază brută în timp real (TARGET).(2) Dobânzile acumulate în temeiul articolului 2 alineatul (2) se calculează zilnic, prin utilizarea metodei de calcul "actual/360" la o rată egală cu rata marginală a dobânzii utilizată de Sistemul European al Băncilor Centrale în cea mai recentă operațiune principală de refinanțare.(3) BCE și BCN supuse obligației de a efectua un transfer în temeiul articolului (2) de asemenea transmit, în timp util, instrucțiunile necesare pentru efectuarea în mod corespunzător a și la timp a acestui transfer.Articolul 4Dispoziții finale(1) Prezenta decizie intră în vigoare la 19 decembrie 2003.(2) Prezenta decizie se publică în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.Adoptată la Frankfurt pe Main, 18 decembrie 2003.Pentru Consiliul Guvernatorilor BCEJean-Claude Trichet[1] JO L 9, 15.1.2004, p. 27.[2] JO L 9, 15.1.2004, p. 29.[3] JO L 9, 15.1.2004, p. 31.[4] JO L 8, 14.1.1999, p. 33.[5] JO L 336, 30.12.2000, p. 110.[6] JO L 110, 28.4.1999, p. 33.--------------------------------------------------20031218ANEXA ICAPITAL SUBSCRIS DE CĂTRE BCN(în EUR) |BCN | Cota subscrisă la 31 decembrie 2003 | Cota subscrisă la 1 ianuarie 2004 | Cota de transferat |Nationale Bank van België/Banque Nationale de Belgique | 143290000 | 141485000 | –1805000 |Deutsche Bundesbank | 1224675000 | 1170200000 | –54475000 |Bank of Greece | 102820000 | 108070000 | +5250000 |Banco de España | 444675000 | 439005000 | –5670000 |Banque de France | 841685000 | 825875000 | –15810000 |Central Bank and Financial Services Authority of Ireland | 42480000 | 51270000 | +8790000 |Banca d'Italia | 744750000 | 728630000 | –16120000 |Banque centrale du Luxembourg | 7460000 | 8540000 | +1080000 |De Nederlandsche Bank | 213900000 | 221615000 | +7715000 |Oesterreichische Nationalbank | 117970000 | 115095000 | –2875000 |Banco de Portugal | 96160000 | 100645000 | +4485000 |Suomen Pankki | 69850000 | 71490000 | +1640000 |Danmarks Nationalbank | 83545000 | 86080000 | +2535000 |Sveriges Riksbank | 132685000 | 133180000 | +495000 |Bank of England | 734055000 | 798820000 | +64765000 |Total: | 5000000000 | 5000000000 | 0 |--------------------------------------------------20031218ANEXA IICAPITAL VĂRSAT DE BCN(în EUR) |BCN | Cota vărsată la 31 decembrie 2003 | Cota vărsată de la 1 ianuarie 2004 | Suma de transferat |Nationale Bank van België/Banque Nationale de Belgique | 143290000 | 141485000 | –1805000 |Deutsche Bundesbank | 1224675000 | 1170200000 | –54475000 |Bank of Greece | 102820000 | 108070000 | +5250000 |Banco de España | 444675000 | 439005000 | –5670000 |Banque de France | 841685000 | 825875000 | –15810000 |Central Bank and Financial Services Authority of Ireland | 42480000 | 51270000 | +8790000 |Banca d'Italia | 744750000 | 728630000 | –16120000 |Banque centrale du Luxembourg | 7460000 | 8540000 | +1080000 |De Nederlandsche Bank | 213900000 | 221615000 | +7715000 |Oesterreichische Nationalbank | 117970000 | 115095000 | –2875000 |Banco de Portugal | 96160000 | 100645000 | +4485000 |Suomen Pankki | 69850000 | 71490000 | +1640000 |Danmarks Nationalbank | 4177250 | 4304000 | +126750 |Sveriges Riksbank | 6634250 | 6659000 | +24750 |Bank of England | 36702750 | 39941000 | +3238250 |Total | 4097229250 | 4032824000 | –64405250 |--------------------------------------------------


title: 2014/419/UE: Decizia Consiliului din 23 iunie 2014 privind poziția care urmează să fie adoptată de Uniunea Europeană în cadrul Comitetului mixt instituit prin Acordul dintre Comunitatea Economică Europeană și Confederația Elvețiană de la 22 iulie 1972 , în legătură cu înlocuirea Protocolului nr. 3 la respectivul acord, privind definirea conceptului de „produse originare” și metodele de cooperare administrativă, cu un nou protocol care, în ceea ce privește regulile de origine, să facă trimitere la Convenția regională cu privire la regulile de origine preferențiale pan-euro-mediteraneene

text:
               3.7.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 196/4

         DECIZIA CONSILIULUI
   din 23 iunie 2014
   privind poziția care urmează să fie adoptată de Uniunea Europeană în cadrul Comitetului mixt instituit prin Acordul dintre Comunitatea Economică Europeană și Confederația Elvețiană de la 22 iulie 1972, în legătură cu înlocuirea Protocolului nr. 3 la respectivul acord, privind definirea conceptului de „produse originare” și metodele de cooperare administrativă, cu un nou protocol care, în ceea ce privește regulile de origine, să facă trimitere la Convenția regională cu privire la regulile de origine preferențiale pan-euro-mediteraneene

      (2014/419/UE)

   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 207 alineatul (4) primul paragraf, coroborat cu articolul 218 alineatul (9),
   având în vedere propunerea Comisiei Europene,
   întrucât:

               (1)

               Protocolul nr. 3 la Acordul dintre Comunitatea Economică Europeană și Confederația Elvețiană (1) (denumit în continuare „acordul”), vizează definirea noțiunii de „produse originare” și metodele de cooperare administrativă (denumit în continuare „protocolul nr. 3”).

               (2)

               Convenția regională cu privire la regulile de origine preferențiale pan-euro-mediteraneene (2), (denumită în continuare „convenția”), stabilește dispoziții referitoare la originea mărfurilor comercializate în temeiul acordurilor relevante încheiate între părțile contractante.

               (3)

               Uniunea și Elveția au semnat convenția la 15 iunie 2011.

               (4)

               Uniunea și Elveția și-au depus instrumentele de acceptare pe lângă depozitarul convenției la 26 martie 2012, respectiv la 28 noiembrie 2011. În consecință, în aplicarea articolul 10 alineatul (3) din convenție, aceasta a intrat în vigoare pentru Uniune și Elveția la 1 mai 2012, respectiv la 1 ianuarie 2012.

               (5)

               Articolul 6 din convenție prevede că fiecare parte contractantă ia măsurile adecvate pentru a asigura aplicarea efectivă a convenției. În acest sens, Comitetul mixt instituit prin acord ar trebui să adopte o decizie de înlocuire a protocolului nr. 3 cu un nou protocol care, în ceea ce privește regulile de origine, să facă trimitere la convenție.

               (6)

               Prin urmare, poziția Uniunii în cadrul Comitetului mixt ar trebui să se bazeze pe proiectul de decizie atașat,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   Poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii în cadrul Comitetului mixt instituit prin Acordul dintre Comunitatea Economică Europeană și Confederația Elvețiană, în legătură cu înlocuirea Protocolului nr. 3 la respectivul acord, privind definirea conceptului de „produse originare” și metodele de cooperare administrativă, cu un nou protocol care, în ceea ce privește regulile de origine, să facă trimitere la Convenția regională cu privire la regulile de origine preferențiale pan-euro-mediteraneene, se bazează pe proiectul de decizie a Comitetului mixt atașat la prezenta decizie.
   Reprezentanții Uniunii în cadrul Comitetului mixt pot accepta modificări minore ale proiectului de decizie, fără a mai fi necesară o nouă decizie a Consiliului.
   Articolul 2
   Decizia Comitetului mixt se publică în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
   Articolul 3
   Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.

      Adoptată la Luxemburg, 23 iunie 2014.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         C. ASHTON

      (1)  JO L 300, 31.12.1972, p. 189.

      (2)  JO L 54, 26.2.2013, p. 4.

      PROIECT
      DECIZIA NR. […] A COMITETULUI MIXT UE-ELVEȚIA
      din
      de modificare a Protocolului nr. 3 la Acordul dintre Comunitatea Economică Europeană și Confederația Elvețiană, privind definirea conceptului de „produse originare” și metodele de cooperare administrativă
      COMITETUL MIXT,
      având în vedere Acordul dintre Comunitatea Economică Europeană și Confederația Elvețiană, semnat la Bruxelles la 22 iulie 1972 (1) (denumit în continuare „acordul”), în special articolul 11,
      având în vedere Protocolul nr. 3 la acord, privind definirea conceptului de „produse originare” și metodele de cooperare administrativă (denumit în continuare „protocolul nr. 3”),
      întrucât:

                  (1)

                  Articolul 11 din acord face trimitere la protocolul nr. 3 care stabilește regulile de origine și prevede cumulul de origine între UE, Elveția (inclusiv Liechtenstein), Islanda, Norvegia, Turcia, Insulele Feroe și participanții la Procesul de la Barcelona (2).

                  (2)

                  Conform articolului 39 din protocolul nr. 3, Comitetul mixt prevăzut la articolul 29 din acord poate decide să modifice dispozițiile respectivului protocol.

                  (3)

                  Obiectivul Convenției regionale cu privire la regulile de origine preferențiale pan-euro-mediteraneene (3) (denumită în continuare „convenția”) este să înlocuiască protocoalele privind regulile de origine, aflate în prezent în vigoare în țările din zona pan-euro-mediteraneeană, cu un act juridic unic.

                  (4)

                  UE și Elveția au semnat convenția la 15 iunie 2011.

                  (5)

                  UE și Elveția și-au depus instrumentele de acceptare pe lângă depozitarul convenției la 26 martie 2012, respectiv la 28 noiembrie 2011. În consecință, în aplicarea articolul 10 alineatul (3), convenția a intrat în vigoare pentru UE și Elveția la 1 mai 2012, respectiv la 1 ianuarie 2012.

                  (6)

                  Convenția a inclus participanții la procesul de stabilizare și de asociere în zona de cumul de origine pan-euro-mediteraneeană.

                  (7)

                  În cazul în care trecerea la convenție nu are loc simultan pentru toate părțile contractante din zona de cumul, acest fapt nu ar trebui să conducă la o situație mai puțin favorabilă decât cea existentă anterior, în temeiul protocolului.

                  (8)

                  Protocolul nr. 3 la acord ar trebui prin urmare modificat, astfel încât să facă trimitere la convenție,

            ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
      Articolul 1
      Protocolul nr. 3 la acord, privind definirea conceptului de „produse originare” și metodele de cooperare administrativă, se înlocuiește cu textul prevăzut în anexa la prezenta decizie.
      Articolul 2
      Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.
      Prezenta decizie se aplică de la ….

         Adoptată la …, ….

               Pentru Comitetul mixt

               Președintele

         (1)  JO L 300, 31.12.1972, p. 189.

         (2)  Algeria, Egipt, Israel, Iordania, Liban, Maroc, Palestina, Siria și Tunisia.

         (3)  JO L 54, 26.2.2013, p. 4.

         ANEXĂ

            Protocolul nr. 3

            privind definirea conceptului de „produse originare” și metodele de cooperare administrativă

         Articolul 1
         Reguli de origine aplicabile
         În sensul punerii în aplicare a prezentului acord, se aplică apendicele I și dispozițiile pertinente din apendicele II la Convenția regională cu privire la regulile de origine preferențiale pan-euro-mediteraneene (1) (denumită în continuare „convenția”).
         Toate trimiterile la „acordul relevant” din apendicele I și din dispozițiile pertinente prevăzute în apendicele II la Convenția regională cu privire la regulile de origine preferențiale pan-euro-mediteraneene se interpretează ca trimiteri la prezentul acord.
         Articolul 2
         Soluționarea litigiilor
         Atunci când procedurile de verificare prevăzute la articolul 32 din apendicele I la convenție dau naștere unor litigii ce nu pot fi soluționate între autoritățile vamale care solicită verificarea și autoritățile vamale responsabile cu efectuarea verificării, aceste litigii sunt înaintate Comitetului mixt.
         În toate cazurile, soluționarea litigiilor dintre importator și autoritățile vamale din țara importatoare se efectuează în conformitate cu legislația țării respective.
         Articolul 3
         Modificări ale protocolului
         Comitetul mixt poate decide să modifice dispozițiile prezentului protocol.
         Articolul 4
         Denunțarea convenției
         (1)   Dacă fie UE, fie Elveția notifică în scris depozitarului convenției intenția lor de a denunța convenția conform articolul 9 al acesteia, UE și Elveția declanșează imediat negocieri privind regulile de origine, în scopul punerii în aplicare a prezentului acord.
         (2)   Până la intrarea în vigoare a respectivelor reguli de origine nou negociate, prezentului acord i se aplică în continuare regulile de origine prevăzute în apendicele I și, după caz, dispozițiile pertinente ale apendicelui II la convenție, aplicabile la momentul denunțării. Cu toate acestea, din momentul denunțării, regulile de origine prevăzute în apendicele I și, după caz, dispozițiile pertinente din apendicele II la convenție se interpretează astfel încât să permită cumulul bilateral doar între UE și Elveția.
         Articolul 5
         Dispoziții tranzitorii — cumulul
         (1)   Fără a aduce atingere articolului 3 din apendicele I la convenție, regulile privind cumulul prevăzute la articolele 3 și 4 din Protocolul nr. 3 la prezentul acord, astfel cum a fost modificat prin Decizia nr. 3/2005 a Comitetului mixt UE-Elveția din 15 decembrie 2005 (2), continuă să se aplice între UE și Elveția până în momentul în care convenția intră în vigoare în raport cu toate părțile contractante enumerate în respectivele articole 3 și 4 din Protocolul nr. 3 la acord.
         (2)   Fără a aduce atingere articolului 16 alineatul (5) și articolului 21 alineatul (3) din apendicele I la convenție, în cazul în care cumulul implică numai statele AELS, Insulele Feroe, UE, Turcia și participanții la procesul de stabilizare și de asociere, dovada originii poate fi constituită de un certificat de circulație a mărfurilor EUR.1 sau de o declarație de origine.

            (1)  JO L 54, 26.2.2013, p. 4.

            (2)  JO L 45, 15.2.2006, p. 2.


title: Decizia (UE) 2015/894 a Comisiei din 10 iunie 2015 de numire a unui membru al Comitetului consultativ european pentru statistică

text:
               11.6.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 146/29

         DECIZIA (UE) 2015/894 A COMISIEI
   din 10 iunie 2015
   de numire a unui membru al Comitetului consultativ european pentru statistică
   COMISIA EUROPEANĂ,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
   având în vedere Decizia nr. 234/2008/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 martie 2008 de instituire a Comitetului consultativ european pentru statistică și de abrogare a Deciziei 91/116/CEE a Consiliului (1), în special articolul 4 alineatul (1) litera (a),
   întrucât:

               (1)

               Comitetul consultativ european pentru statistică (ESAC) este alcătuit din 24 de membri.

               (2)

               În temeiul articolului 4 alineatul (1) din Decizia nr. 234/2008/CE, 12 membri ai ESAC sunt numiți de către Comisie.

               (3)

               Prin Decizia 2014/C 138/02 a Comisiei din 5 mai 2014, Comisia a numit 8 membri ai ESAC și a stabilit o listă de rezervă care trebuie utilizată în cazul demisiei sau al indisponibilității neprevăzute a unui membru numit.

               (4)

               Întrucât unul dintre membrii numiți prin Decizia 2014/C 138/02 a demisionat, Comisia ar trebui să numească un nou membru al ESAC de pe lista de rezervă, pentru un mandat care va expira în aceeași zi ca și cel al membrilor numiți prin Decizia 2014/C 138/02.

               (5)

               Selecția efectuată de pe lista de rezervă ar trebui să vizeze menținerea echilibrului între grupurile de utilizatori,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   Doamna Asta Manninen este numită în calitate de membru al Comitetului consultativ european pentru statistică pentru un mandat care expiră la 8 mai 2019.
   Articolul 2
   Prezenta decizie intră în vigoare în ziua următoare datei publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.

      Adoptată la Bruxelles, 10 iunie 2015.

            Pentru Comisie

            Președintele

         Jean-Claude JUNCKER

      (1)  JO L 73, 15.3.2008, p. 13.


title: 2014/723/UE: Decizia Băncii Centrale Europene din 17 septembrie 2014 privind punerea în aplicare a separării dintre funcțiile de politică monetară și de supraveghere ale Băncii Centrale Europene (BCE/2014/39)

text:
               18.10.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 300/57

         DECIZIA BĂNCII CENTRALE EUROPENE
   din 17 septembrie 2014
   privind punerea în aplicare a separării dintre funcțiile de politică monetară și de supraveghere ale Băncii Centrale Europene

      (BCE/2014/39)

      (2014/723/UE)

   CONSILIUL GUVERNATORILOR BĂNCII CENTRALE EUROPENE,
   având în vedere Regulamentul (UE) nr. 1024/2013 al Consiliului din 15 octombrie 2013 de conferire a unor atribuții specifice Băncii Centrale Europene în ceea ce privește politicile legate de supravegherea prudențială a instituțiilor de credit (1), în special articolul 25 alineatele (1), (2) și (3),
   întrucât:

               (1)

               Regulamentul (UE) nr. 1024/2013 (denumit în continuare „Regulamentul privind MUS”) instituie Mecanismul unic de supraveghere (MUS) compus din Banca Centrală Europeană (BCE) și autoritățile naționale competente (ANC) din statele membre participante.

               (2)

               Articolul 25 alineatul (2) din Regulamentul privind MUS prevede ca BCE să își îndeplinească atribuțiile de supraveghere separat de atribuțiile sale legate de politica monetară și de orice alte atribuții și fără să aducă atingere acestora. Atribuțiile de supraveghere ale BCE nu ar trebui să interfereze cu atribuțiile sale legate de politica monetară și nici să fie determinate de acestea din urmă. Totodată, aceste atribuții de supraveghere nu ar trebui să interfereze cu atribuțiile BCE referitoare la Comitetul european pentru risc sistemic (CERS) sau cu orice alte atribuții. BCE trebuie să raporteze Parlamentului European și Consiliului în legătură cu modul în care s-a conformat acestei dispoziții. Atribuțiile de supraveghere ale BCE nu impietează asupra monitorizării pe bază continuă a solvabilității contrapărților sale în contextul punerii în aplicare a politicii monetare. În plus, personalul implicat în îndeplinirea atribuțiilor de supraveghere ar trebui separat din punct de vedere organizațional de personalul implicat în îndeplinirea altor atribuții conferite BCE și ar trebui să facă obiectul unei raportări ierarhice separate.

               (3)

               Articolul 25 alineatul (3) din Regulamentul privind MUS prevede ca BCE, în sensul articolului 25 alineatele (1) și (2), să adopte și să publice toate normele interne necesare, inclusiv cele privind secretul profesional și schimbul de informații între cele două domenii funcționale.

               (4)

               Articolul 25 alineatul (4) din Regulamentul privind MUS prevede ca BCE să asigure funcționarea complet diferențiată a Consiliului guvernatorilor în ceea ce privește atribuțiile monetare și, respectiv, de supraveghere. O astfel de diferențiere cuprinde o separare strictă a reuniunilor și ordinilor de zi.

               (5)

               Pentru a asigura separarea atribuțiilor de politică monetară de cele de supraveghere, articolul 25 alineatul (5) din Regulamentul privind MUS prevede ca BCE să instituie un grup de mediere pentru a soluționa diferențele de opinii exprimate de autoritățile competente din statele membre participante vizate cu privire la o anumită obiecție a Consiliului guvernatorilor la un proiect de decizie a Consiliului de supraveghere. Acesta va include câte un membru din partea fiecărui stat membru participant, ales de fiecare stat membru dintre membrii Consiliului guvernatorilor și ai Consiliului de supraveghere. Deciziile sale se adoptă cu majoritate simplă, fiecare membru având dreptul la câte un vot. BCE este obligată să adopte și să publice un regulament de instituire a grupului de mediere și regulamentul de procedură al acestuia; în acest context, BCE a adoptat Regulamentul (UE) nr. 673/2014 al Băncii Centrale Europene (BCE/2014/26) (2).

               (6)

               Regulamentul de procedură al BCE a fost modificat (3) pentru a adapta organizarea internă a BCE și a organelor de decizie ale acesteia la noile cerințe care decurg din Regulamentul privind MUS și pentru a clarifica interacțiunile dintre organismele implicate în procesul de pregătire și adoptare a deciziilor în materie de supraveghere.

               (7)

               Articolele 13g-13j din Regulamentul de procedură al BCE oferă detalii privind adoptarea deciziilor Consiliului guvernatorilor în chestiuni legate de Regulamentul privind MUS. În special, articolul 13g se referă la adoptarea deciziilor în scopul îndeplinirii atribuțiilor prevăzute la articolul 4 din Regulamentul privind MUS, iar articolul 13h se referă la adoptarea deciziilor în scopul îndeplinirii atribuțiilor prevăzute la articolul 5 din Regulamentul privind MUS, punând în aplicare cerințele prevăzute la articolul 26 alineatul (8) din Regulamentul privind MUS.

               (8)

               Articolul 13k din Regulamentul de procedură al BCE prevede că BCE trebuie să își îndeplinească atribuțiile de supraveghere separat de atribuțiile sale legate de politica monetară și de orice alte atribuții și fără să aducă atingere acestora. În această privință, BCE trebuie să ia toate măsurile necesare pentru a asigura separarea între funcțiile de politică monetară și cele de supraveghere. Totodată, separarea funcțiilor de politică monetară și de supraveghere nu ar trebui să împiedice schimbul de informații între aceste două domenii funcționale, necesar pentru îndeplinirea atribuțiilor BCE și ale Sistemului European al Băncilor Centrale (SEBC).

               (9)

               Articolul 13l din Regulamentul de procedură al BCE prevede că reuniunile Consiliului guvernatorilor referitoare la atribuțiile de supraveghere trebuie să se desfășoare separat de reuniunile obișnuite ale Consiliului guvernatorilor și să aibă ordini de zi separate.

               (10)

               În conformitate cu articolul 13m din Regulamentul de procedură al BCE privind structura internă în ceea ce privește atribuțiile de supraveghere, competența Comitetului executiv în ceea ce privește structura internă a BCE și personalul BCE include atribuțiile de supraveghere. Comitetul executiv trebuie să consulte președintele și vicepreședintele Consiliului de supraveghere cu privire la această structură internă. Consiliul de supraveghere, de comun acord cu Comitetul executiv, poate înființa și dizolva substructuri de natură temporară, precum grupuri de lucru sau grupuri operative. Acestea furnizează asistență în ceea ce privește atribuțiile de supraveghere și sunt subordonate Consiliului de supraveghere. De asemenea, articolul 13m prevede desemnarea secretarului Consiliului de supraveghere și al comitetului director de către președintele BCE, după consultarea președintelui Consiliului de supraveghere. Secretarul trebuie să coopereze cu secretarul Consiliului guvernatorilor pentru pregătirea reuniunilor Consiliului guvernatorilor în ceea ce privește atribuțiile de supraveghere și este responsabil de întocmirea proceselor-verbale ale acestor reuniuni.

               (11)

               Considerentul 66 din Regulamentul privind MUS prevede că separarea personalului din punct de vedere organizațional ar trebui să vizeze toate serviciile necesare unei politici monetare independente și ar trebui să asigure faptul că exercitarea atribuțiilor de supraveghere este pe deplin supusă controlului democratic și monitorizării prevăzute de Regulamentul privind MUS. Personalul implicat în îndeplinirea atribuțiilor de supraveghere ar trebui să fie subordonat președintelui Consiliului de supraveghere. În acest cadru, pentru a îndeplini cerințele prevăzute la articolul 25 alineatul (2) din Regulamentul privind MUS (4), BCE a înființat o structură de patru direcții generale pentru îndeplinirea atribuțiilor de supraveghere și un secretariat al Consiliului de supraveghere, subordonat funcțional președintelui și vicepreședintelui Consiliului de supraveghere. De asemenea, BCE a identificat câteva departamente care vor acorda asistență atât pentru funcția de politică monetară, cât și pentru funcția de supraveghere ale BCE, fiind considerate servicii comune, acolo unde această asistență nu va conduce la conflicte de interese între obiectivele de supraveghere și cele de politică monetară ale BCE. În cadrul câtorva departamente considerate servicii comune au fost înființate servicii dedicate atribuțiilor de supraveghere.

               (12)

               Articolul 37 din Statutul Sistemului European al Băncilor Centrale și al Băncii Centrale Europene stabilește obligația păstrării secretului profesional pentru membrii organelor de conducere și personalul BCE și al băncilor centrale naționale. Potrivit considerentului 74 din Regulamentul privind MUS, Consiliul de supraveghere, comitetul director și personalul BCE care îndeplinește atribuții de supraveghere ar trebui să facă obiectul unor cerințe corespunzătoare privind secretul profesional. Articolul 27 din Regulamentul privind MUS extinde obligația păstrării secretului profesional asupra membrilor Consiliului de supraveghere și personalului detașat de statele membre participante care îndeplinește sarcini de supraveghere.

               (13)

               Schimbul de informații între funcțiile de politică monetară și de supraveghere ale BCE ar trebui organizat în strictă conformitate cu limitele stabilite de dreptul Uniunii (5), ținând seama de principiului separării. Se vor aplica obligațiile de protejare a informațiilor confidențiale, astfel cum sunt prevăzute în actele cu putere de lege și actele administrative aplicabile, precum Regulamentul (CE) nr. 2533/98 al Consiliului (6), cu privire la colectarea informațiilor statistice confidențiale, și dispozițiile Directivei 2013/36/UE a Parlamentului European și a Consiliului (7), cu privire la schimbul de informații în materie de supraveghere. Sub rezerva condițiilor stabilite în prezenta decizie, principiul separării se aplică schimbului de informații confidențiale, atât dinspre funcția de politică monetară spre funcția de supraveghere, cât și dinspre funcția de supraveghere către funcția de politică monetară a BCE.

               (14)

               În conformitate cu considerentul 65 din Regulamentul privind MUS, BCE este responsabilă cu îndeplinirea funcțiilor legate de politica monetară, în vederea menținerii stabilității prețurilor, în conformitate cu articolul 127 alineatul (1) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE). Atribuțiilor sale de supraveghere au drept obiectiv protejarea siguranței și solidității instituțiilor de credit și a stabilității sistemului financiar. Prin urmare, acestea ar trebui îndeplinite complet separat de funcția de politică monetară,pentru a evita conflictele de interese și a asigura exercitarea fiecăreia dintre aceste funcții în conformitate cu obiectivele sale specifice. Totodată, separarea efectivă între funcțiile de politică monetară și de supraveghere nu ar trebui să împiedice, atunci când este posibil și dezirabil, culegerea tuturor beneficiilor preconizate a fi generate de combinarea acestor două funcții în aceeași instituție, inclusiv utilizarea experienței vaste a BCE în probleme de stabilitate macroeconomică și financiară și reducerea duplicării activității cu ocazia colectării informațiilor. Prin urmare, este necesar să se instituie mecanisme care să permită un flux adecvat de date și alte informații confidențiale între cele două funcții,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   Domeniu de aplicare și obiective
   (1)   Prezenta decizie stabilește mecanisme conforme cu cerința de separare a funcției de politică monetară a BCE de funcția de supraveghere a acesteia (denumite împreună „funcții”), în special în ceea ce privește secretul profesional și schimbul de informații între cele două funcții.
   (2)   BCE își îndeplinește atribuțiile de supraveghere separat de atribuțiile sale privind politica monetară și de orice alte atribuții și fără să aducă atingere acestora. Atribuțiile de supraveghere ale BCE nu interferează cu atribuțiile acesteia privind politica monetară și nici sunt determinate de acestea din urmă. Totodată, atribuțiile de supraveghere ale BCE nu interferează cu atribuțiile acesteia referitoare la CERS sau cu orice alte atribuții. Atribuțiile de supraveghere ale BCE și monitorizarea pe bază continuă a solidității financiare și a solvabilității contrapărților Eurosistemului în contextul punerii în aplicare a politicii monetare sunt articulate într-un mod care nu conduce la denaturarea finalității oricăreia dintre aceste funcții.
   (3)   BCE asigură funcționarea complet diferențiată a Consiliului guvernatorilor în ceea ce privește atribuțiile monetare și, respectiv, de supraveghere. O astfel de diferențiere cuprinde o separare strictă a reuniunilor și ordinilor de zi.
   Articolul 2
   Definiții
   În sensul prezentei decizii:

               1.

               „informații confidențiale” înseamnă informații clasificate ca „ECB-CONFIDENTIAL” sau „ECB-SECRET” în cadrul regimului de confidențialitate al BCE; alte informații confidențiale, inclusiv informațiile acoperite de normele privind protecția datelor sau de obligația păstrării secretului profesional, create în cadrul BCE sau transmise acesteia de alte organisme sau persoane; orice informații confidențiale care intră în sfera de aplicare a normelor privind secretul profesional prevăzute de Directiva 2013/36/UE; precum și informațiile statistice confidențiale în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 2533/98;

               2.

               „necesitatea de a cunoaște” înseamnă necesitatea de a avea acces la informațiile confidențiale necesare pentru îndeplinirea unei funcții statutare sau a unei atribuții a BCE, care, în cazul informațiilor etichetate „ECB-CONFIDENTIAL”, este suficient de amplă pentru a permite personalului să aibă acces la informațiile relevante pentru sarcinile acestuia și să preia sarcinile colegilor cu întârzieri minime;

               3.

               „date brute” înseamnă datele transmise de agenții raportori, după prelucrare statistică și validare, sau datele generate de BCE prin îndeplinirea funcțiilor sale;

               4.

               „regimul de confidențialitate al BCE” înseamnă regimul BCE care definește modul de clasificare, tratare și protejare a informațiilor confidențiale ale BCE.

         Articolul 3
   Separarea din punct de vedere organizațional
   (1)   BCE păstrează proceduri autonome de luare a deciziilor pentru funcțiile sale de supraveghere și de politică monetară.
   (2)   Toate unitățile operative din cadrul BCE sunt plasate sub conducerea Comitetului executiv. Competența Comitetului executiv în ceea ce privește structura internă a BCE și personalul BCE include atribuțiile de supraveghere. Comitetul executiv consultă președintele și vicepreședintele Consiliului de supraveghere cu privire la această structură internă.
   (3)   Personalul BCE implicat în îndeplinirea atribuțiilor de supraveghere este separat din punct de vedere organizațional de personalul implicat în îndeplinirea altor atribuții conferite BCE. Personalul implicat în îndeplinirea atribuțiilor de supraveghere este subordonat Comitetului executiv în chestiuni organizaționale, de resurse umane și administrative, dar face obiectul raportării funcționale față de președintele și vicepreședintele Consiliului de supraveghere, sub rezerva excepției de la alineatul (4).
   (4)   BCE poate stabili servicii comune care să ofere asistență atât pentru funcția de politică monetară, cât și pentru cea de supraveghere, pentru a se asigura că asistența nu este duplicată, contribuind astfel la garantarea unei prestări eficiente și eficace a serviciilor. Aceste servicii nu fac obiectul articolului 6 în ceea ce privește orice schimburi de informații ale acestora cu funcțiile relevante.
   Articolul 4
   Secretul profesional
   (1)   Membrii Consiliului de supraveghere, ai comitetului director și ai oricăror substructuri înființate de Consiliul de supraveghere, personalul BCE și personalul detașat de statele membre participante care îndeplinește sarcini de supraveghere sunt obligați, chiar și după încetarea atribuțiilor acestora, să nu divulge informații care, prin natura lor, intră sub incidența obligației de păstrare a secretului profesional.
   (2)   Persoanele care au acces la date care intră sub incidența legislației Uniunii care impune obligația păstrării secretului profesional se supun acestei legislații.
   (3)   BCE supune persoanele fizice care, în mod direct sau indirect, permanent sau ocazional, furnizează orice fel de servicii legate de îndeplinirea sarcinilor de supraveghere, unor cerințe echivalente de păstrare a secretului profesional prin intermediul unor aranjamente contractuale.
   (4)   Normele privind secretul profesional cuprinse în Directiva 2013/36/UE se aplică persoanelor prevăzute la alineatele (1)-(3). În special, informațiile confidențiale pe care astfel de persoane le obțin în cursul îndeplinirii atribuțiilor lor pot fi divulgate numai sub formă de rezumat sau în formă agregată, astfel încât să nu se poată identifica instituțiile de credit individuale, fără a aduce însă atingere situațiilor care fac obiectul dreptului penal.
   (5)   Cu toate acestea, în cazul în care o instituție de credit a fost declarată în faliment sau se află în executare silită, informațiile confidențiale care nu se referă la părți terțe implicate în eforturile de salvare a instituției de credit respective pot fi divulgate în cursul unor acțiuni în instanțe civile sau comerciale.
   (6)   Prezentul articol nu împiedică funcția de supraveghere a BCE să facă schimb de informații cu alte autorități ale Uniunii sau naționale, în conformitate cu legislația aplicabilă a Uniunii. Informațiile care fac obiectul acestui schimb sunt supuse alineatelor (1)-(5).
   (7)   Regimul de confidențialitate al BCE se aplică membrilor BCE ai Consiliului de supraveghere, personalului BCE și personalului detașat de statele membre participante care îndeplinesc sarcini de supraveghere, chiar și după încetarea atribuțiilor acestora.
   Articolul 5
   Principii generale pentru accesul la informații între funcții și clasificare
   (1)   Fără a aduce atingere articolului 4, funcțiile pot face schimb de informații, cu condiția ca acest lucru să fie permis de legislația relevantă a Uniunii.
   (2)   Informațiile, cu excepția datelor brute, sunt clasificate în conformitate cu regimul de confidențialitate al BCE de către funcția BCE care deține informațiile. Datele brute se clasifică separat. Schimbul de informații confidențiale între cele două funcții face obiectul normelor de guvernanță și procedurale instituite în acest sens și al unei cerințe privind necesitatea de a cunoaște, care este demonstrată de funcția BCE solicitantă.
   (3)   Accesul la informațiile confidențiale ale funcției de supraveghere sau de politică monetară de către cealaltă funcție este determinat de funcția BCE care deține informațiile în conformitate cu regimul de confidențialitate al BCE, cu excepția cazului în care se precizează altfel în prezenta decizie. În cazul unui conflict între cele două funcții ale BCE în ceea ce privește accesul la informații confidențiale, acesta este soluționat de Comitetul executiv în conformitate cu principiul separării. Se asigură consecvența deciziilor privind drepturile de acces și înregistrarea adecvată a acestor decizii.
   Articolul 6
   Schimbul de informații confidențiale între funcții
   (1)   Funcțiile BCE divulgă informații confidențiale sub forma datelor neanonimizate de raportare comună (COREP) și raportare financiară (FINREP) (8), precum și alte date brute, celeilalte funcții a BCE la cerere, pe baza principiului necesității de a cunoaște, sub rezerva aprobării Comitetului executiv, cu excepția cazului în care legislația Uniunii prevede altfel. Funcția de supraveghere a BCE divulgă informații confidențiale sub forma datelor anonimizate COREP și FINREP funcției de politică monetară a BCE la cerere, pe baza principiului necesității de a cunoaște, cu excepția cazului în care legislația Uniunii prevede altfel.
   (2)   Funcțiile BCE divulgă celeilalte funcții informații confidențiale care cuprind evaluări sau recomandări cu privire la politici doar la cerere pe baza principiului necesității de a cunoaște, asigurându-se că fiecare funcție este exercitată în conformitate cu obiectivele aplicabile și atunci când această divulgare a fost autorizată în mod expres de către Comitetul executiv.
   Funcțiile BCE pot divulga celeilalte funcții informații confidențiale agregate care nu conțin nici informații bancare individuale, nici informații sensibile cu privire la politici legate de pregătirea deciziilor, la cerere pe baza principiului necesității de a cunoaște și asigurându-se că fiecare funcție este exercitată în conformitate cu obiectivele aplicabile.
   (3)   Analiza informațiilor confidențiale primite în temeiul prezentului articol este realizată în mod autonom de către funcția destinatară, în conformitate cu obiectivul acesteia. Orice decizie ulterioară se ia exclusiv pe această bază.
   Articolul 7
   Schimbul de informații confidențiale care conțin date cu caracter personal
   Schimbul de informații care conțin date cu caracter personal face obiectul legislației aplicabile a Uniunii privind protecția persoanelor fizice cu privire la prelucrarea datelor cu caracter personal și privind libera circulație a acestor date.
   Articolul 8
   Schimbul de informații confidențiale în situații de urgență
   Fără a aduce atingere articolului 6, într-o situație de urgență, astfel cum este definită la articolul 114 din Directiva 2013/36/UE, funcțiile BCE își transmit reciproc fără întârziere informații confidențiale, atunci când aceste informații sunt relevante pentru exercitarea atribuțiilor acestora în legătură cu respectiva urgență.
   Articolul 9
   Dispoziție finală
   Prezenta decizie intră în vigoare în ziua publicării sale în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.

      Adoptată la Frankfurt pe Main, 17 septembrie 2014.

            Președintele BCE

         Mario DRAGHI

      (1)  JO L 287, 29.10.2013, p. 63.

      (2)  Regulamentul (UE) nr. 673/2014 al Băncii Centrale Europene din 2 iunie 2014 privind instituirea unui grup de mediere și regulamentul de procedură al acestuia (BCE/2014/26) (JO L 179, 19.6.2014, p. 72).

      (3)  Decizia BCE/2014/1 din 22 ianuarie 2014 de modificare a Deciziei BCE/2004/2 de adoptare a Regulamentului de procedură al Băncii Centrale Europene (JO L 95, 29.3.2014, p. 56).

      (4)  A se vedea și considerentul O din Acordul interinstituțional între Parlamentul European și Banca Centrală Europeană privind modalitățile practice de exercitare a controlului democratic și de monitorizare a exercitării atribuțiilor conferite Băncii Centrale Europene în cadrul mecanismului unic de supraveghere (2013/694/UE) (JO L 320, 30.11.2013, p. 1); și considerentul G din Memorandumul de înțelegere între Consiliul Uniunii Europene și Banca Centrală Europeană privind cooperarea în procedurile legate de Mecanismul unic de supraveghere (MUS).

      (5)  A se vedea considerentul H din Acordul interinstituțional. În conformitate cu considerentul 74 din Regulamentul privind MUS, cerințele privind schimbul de informații cu personalul care nu este implicat în activități de supraveghere nu ar trebui să împiedice BCE să facă schimb de informații, în limitele și condițiile prevăzute de legislația relevantă a Uniunii, inclusiv cu Comisia, în vederea îndeplinirii atribuțiilor ce îi revin în temeiul articolelor 107 și 108 din TFUE și în conformitate cu dreptul Uniunii privind supravegherea economică și bugetară îmbunătățite.

      (6)  Regulamentul (CE) nr. 2533/98 al Consiliului din 23 noiembrie 1998 privind colectarea informațiilor statistice de către Banca Centrală Europeană (JO L 318, 27.11.1998, p. 8).

      (7)  Directiva 2013/36/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 iunie 2013 cu privire la accesul la activitatea instituțiilor de credit și supravegherea prudențială a instituțiilor de credit și a firmelor de investiții, de modificare a Directivei 2002/87/CE și de abrogare a Directivelor 2006/48/CE și 2006/49/CE (JO L 176, 27.6.2013, p. 338).

      (8)  A se vedea Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 680/2014 al Comisiei din 16 aprilie 2014 de stabilire a unor standarde tehnice de punere în aplicare cu privire la raportarea în scopuri de supraveghere a instituțiilor în conformitate cu Regulamentul (UE) nr. 575/2013 al Parlamentului și al Consiliului, (JO L 191, 28.6.2014, p. 1).

      ANEXĂ
      EXTRAS DIN REGIMUL DE CONFIDENȚIALITATE AL BCE
      Fiecare document creat de BCE trebuie să primească una din cele cinci clasificări de securitate de mai jos.
      Documentele primite de la părți din afara BCE trebuie tratate în conformitate cu eticheta de clasificare a documentului. În cazul în care un asemenea document nu are etichetă de clasificare sau clasificarea este evaluată de destinatar ca fiind prea scăzută, documentul trebuie reetichetat, nivelul corespunzător al clasificării BCE fiind indicat cel puțin pe prima pagină. Clasificarea ar trebui redusă numai cu permisiunea scrisă a organizației inițiatoare.
      Cele cinci clasificări de securitate ale BCE, împreună cu drepturile de acces ale acestora, sunt enumerate mai jos.

                  ECB-SECRET:

                  Accesul în cadrul BCE este limitat strict pe baza principiului necesității de a cunoaște, fiind aprobat de un cadru de conducere superior al BCE din departamentul inițiator sau la un nivel superior.

                  ECB-CONFIDENTIAL:

                  Accesul în cadrul BCE este limitat pe baza principiului necesității de a cunoaște, aplicat suficient de larg pentru a permite personalului să aibă acces la informații relevante sarcinilor acestuia și să preia sarcinile colegilor cu întârzieri minime.

                  ECB-RESTRICTED:

                  Poate fi pus la dispoziția personalului BCE și, după caz, personalului SEBC cu un interes legitim.

                  ECB-UNRESTRICTED

                  Poate fi pus la dispoziția întregului personal BCE și, după caz, personalului SEBC.

                  ECB-PUBLIC

                  Autorizat să fie pus la dispoziția publicului larg.