title: Decizia (UE) 2018/847 a Parlamentului European și a Consiliului din 30 mai 2018 privind mobilizarea Fondului european de ajustare la globalizare în urma unei cereri din partea Belgiei – EGF/2017/010 BE/Caterpillar

text:
               8.6.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 144/5

         DECIZIA (UE) 2018/847 A PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI A CONSILIULUI
   din 30 mai 2018
   privind mobilizarea Fondului european de ajustare la globalizare în urma unei cereri din partea Belgiei – EGF/2017/010 BE/Caterpillar
   PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
   având în vedere Regulamentul (UE) nr. 1309/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 decembrie 2013 privind Fondul european de ajustare la globalizare (2014-2020) și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1927/2006 (1), în special articolul 15 alineatul (4),
   având în vedere Acordul interinstituțional din 2 decembrie 2013 dintre Parlamentul European, Consiliu și Comisie privind disciplina bugetară, cooperarea în chestiuni bugetare și buna gestiune financiară (2), în special punctul 13,
   având în vedere propunerea Comisiei Europene,
   întrucât:

               (1)

               Fondul european de ajustare la globalizare (FEG) urmărește să ofere sprijin lucrătorilor disponibilizați și persoanelor care desfășoară activități independente a căror activitate a încetat ca urmare a schimbărilor structurale majore intervenite în practicile comerciale mondiale, generate de globalizare, ca urmare a continuării crizei economice și financiare mondiale, precum și să le ofere asistență în procesul de reintegrare pe piața muncii.

               (2)

               FEG nu trebuie să depășească un cuantum anual maxim de 150 de milioane EUR (la prețurile din 2011), astfel cum se prevede la articolul 12 din Regulamentul (UE, Euratom) nr. 1311/2013 al Consiliului (3).

               (3)

               La 18 decembrie 2017, Belgia a depus o cerere de mobilizare a FEG în ceea ce privește disponibilizările de la Caterpillar Solar Gosselies și de la cei cinci furnizori ai acestei întreprinderi. Cererea a fost completată cu informații suplimentare furnizate în conformitate cu articolul 8 alineatul (3) din Regulamentul (UE) nr. 1309/2013. Această cerere îndeplinește condițiile pentru stabilirea unei contribuții financiare din partea FEG, astfel cum sunt prevăzute la articolul 13 din Regulamentul (UE) nr. 1309/2013.

               (4)

               În conformitate cu articolul 6 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 1309/2013, Belgia a decis să furnizeze servicii personalizate cofinanțate prin FEG și unui număr de 300 de tineri care nu sunt încadrați profesional și nu urmează niciun program educațional sau de formare (tineri NEET).

               (5)

               Prin urmare, FEG ar trebui mobilizat pentru a se furniza o contribuție financiară în cuantum de 4 621 616 EUR ca răspuns la cererea depusă de Belgia.

               (6)

               În scopul de a reduce la minimum timpul necesar pentru mobilizarea FEG, prezenta decizie ar trebui să se aplice de la data adoptării sale,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   În cadrul bugetului general al Uniunii pentru exercițiul financiar 2018, se mobilizează Fondul european de ajustare la globalizare pentru a se furniza cuantumul de 4 621 616 EUR, sub formă de credite de angajament și credite de plată.
   Articolul 2
   Prezenta decizie intră în vigoare la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
   Se aplică de la 30 mai 2018.

      Adoptată la Strasbourg, 30 mai 2018.

            Pentru Parlamentul European

            Președintele

         A. TAJANI

            Pentru Consiliu

            Președintele

         L. PAVLOVA

      (1)  JO L 347, 20.12.2013, p. 855.

      (2)  JO C 373, 20.12.2013, p. 1.

      (3)  Regulamentul (UE, Euratom) nr. 1311/2013 al Consiliului din 2 decembrie 2013 de stabilire a cadrului financiar multianual pentru perioada 2014-2020 (JO L 347, 20.12.2013, p. 884).


               19.6.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 215/299

         P8_TA(2016)0410
   Decizia de a nu formula obiecție la un act delegat: standarde tehnice de reglementare pentru tehnici de minimizare a riscului pentru anumite contracte derivate extrabursiere
   Decizia Parlamentului European de a nu formula obiecțiuni la Regulamentul delegat al Comisiei din 4 octombrie 2016 de completare a Regulamentului (UE) nr. 648/2012 al Parlamentului European și al Consiliului privind instrumentele financiare derivate extrabursiere, contrapărțile centrale și registrele centrale de tranzacții în ceea ce privește standarde tehnice de reglementare pentru tehnici de minimizare a riscului pentru contracte derivate extrabursiere care nu sunt compensate printr-o contraparte centrală (C(2016)06329 – 2016/2930(DEA))
   (2018/C 215/57)

      Parlamentul European,

               —

               având în vedere regulamentul delegat al Comisiei (C(2016)06329),

               —

               având în vedere scrisoarea Comisiei din 4 octombrie 2016, prin care aceasta îi solicită Parlamentului să declare că nu va formula obiecțiuni la regulamentul delegat,

               —

               având în vedere scrisoarea Comisiei pentru afaceri economice și monetare adresată președintelui Conferinței președinților de comisie la 13 octombrie 2016,

               —

               având în vedere articolul 290 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,

               —

               având în vedere Regulamentul (UE) nr. 648/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 4 iulie 2012 privind instrumentele financiare derivate extrabursiere, contrapărțile centrale și registrele centrale de tranzacții (1) (Regulamentul privind infrastructura pieței europene – EMIR), în special articolul 11 alineatul (15),

               —

               având în vedere articolul 13 din Regulamentul (UE) nr. 1093/2010 al Parlamentului European și al Consiliului din 24 noiembrie 2010 de instituire a Autorității europene de supraveghere (Autoritatea bancară europeană), de modificare a Deciziei nr. 716/2009/CE și de abrogare a Deciziei 2009/78/CE a Comisiei (2), din Regulamentul (UE) nr. 1094/2010 al Parlamentului European și al Consiliului din 24 noiembrie 2010 de instituire a Autorității europene de supraveghere (Autoritatea europeană de asigurări și pensii ocupaționale), de modificare a Deciziei nr. 716/2009/CE și de abrogare a Deciziei 2009/79/CE a Comisiei (3), precum și din Regulamentul (UE) nr. 1095/2010 al Parlamentului European și al Consiliului din 24 noiembrie 2010 de instituire a Autorității europene de supraveghere (Autoritatea europeană pentru valori mobiliare și piețe), de modificare a Deciziei nr. 716/2009/CE și de abrogare a Deciziei 2009/77/CE a Comisiei (4),

               —

               având în vedere proiectele de standarde tehnice de reglementare prezentate de autoritățile europene de supraveghere (AES – Autoritatea Bancară Europeană, Autoritatea Europeană de Asigurări și Pensii Ocupaționale și Autoritatea Europeană pentru Valori Mobiliare și Piețe) la 8 martie 2016 în temeiul articolului 11 alineatul (15) din Regulamentul (UE) nr. 648/2012,

               —

               având în vedere recomandarea de decizie a Comisiei pentru afaceri economice și monetare,

               —

               având în vedere articolul 105 alineatul (6) din Regulamentul său de procedură,

               —

               având în vedere că nicio opoziție nu a fost exprimată în termenul prevăzut la articolul 105 alineatul (6) liniuța a treia și a patra din Regulamentul său de procedură, care a expirat la 25 octombrie 2016,

               A.

               întrucât EMIR prevede cerințe privind compensarea și gestionarea bilaterală a riscurilor pentru contractele derivate extrabursiere, cerințe de reportare pentru contractele derivate și cerințe uniforme pentru desfășurarea activităților contrapărților centrale (CPC) și ale registrelor centrale de tranzacții;

               B.

               întrucât, la articolul 11 alineatul (15) din EMIR, se prevede că AES elaborează proiecte comune de standarde tehnice de reglementare în care precizează procedurile de gestionare a riscului, inclusiv nivelul și tipul garanțiilor, precum și mecanismele de segregare necesare în vederea respectării dispozițiilor de la articolul 11 alineatul (3) din EMIR, procedurile pe care trebuie să le urmeze contrapărțile și autoritățile competente relevante atunci când aplică exceptările prevăzute la articolul 11 alineatele (6)-(10) din EMIR și criteriile aplicabile menționate la articolul 11 alineatele (5)-(10) din EMIR, în special ceea ce trebuie considerat un impediment de ordin practic sau juridic în calea transferului rapid de fonduri proprii sau a stingerii rapide a obligațiilor între contrapărți;

               C.

               întrucât articolul 11 alineatul (15) din EMIR acordă Comisiei competența de a adopta, în funcție de natura juridică a contrapărții, aceste standardele tehnice de reglementare în conformitate cu articolele 10-14 din Regulamentul (UE) nr. 1093/2010 (Regulamentul ABE), Regulamentul (UE) nr. 1094/2010 (Regulamentul AEAPO) sau Regulamentul (UE) nr. 1095/2010 (Regulamentul ESMA);

               D.

               întrucât Comitetul de la Basel pentru supraveghere bancară (BCBS) și Organizația Internațională a Reglementatorilor de Valori Mobiliare (IOSCO) au publicat, în septembrie 2013, cadrul lor global comun de stabilire a cerințelor de marjă pentru instrumentele financiare derivate care nu sunt compensate la nivel central, pe care l-au revizuit în martie 2015;

               E.

               întrucât AES au prezentat Comisiei proiectele de standarde tehnice de reglementare la 8 martie 2016;

               F.

               întrucât, la 28 iulie 2016, Comisia a notificat AES intenția sa de a aproba proiectele de standarde tehnice de reglementare sub rezerva anumitor modificări în conformitate cu articolul 10 alineatul (1) din Regulamentele ABE, AEAPO și ESMA;

               G.

               întrucât AES au prezentat Comisiei un aviz oficial, în conformitate cu articolul 10 alineatul (1) din Regulamentele ABE, AEAPO și ESMA, și proiecte revizuite de standarde tehnice de reglementare la 8 septembrie 2016;

               H.

               întrucât Comisia a adoptat regulamentul delegat la 4 octombrie 2016;

               I.

               întrucât regulamentul delegat ar putea intra în vigoare la sfârșitul perioadei de examinare rezervate Parlamentului și Consiliului numai în cazul în care nu a fost formulată nicio obiecțiune de către Parlament sau de către Consiliu sau dacă, înainte de expirarea respectivei perioade, Parlamentul și Consiliul au informat Comisia că nu vor formula obiecțiuni;

               J.

               întrucât perioada de examinare prevăzută la articolul 13 alineatul (1) din Regulamentele ABE, AEAPO și ESMA este de trei luni de la data notificării standardelor tehnice de reglementare; întrucât această perioadă de examinare expiră, prin urmare, la 4 ianuarie 2017;

               K.

               întrucât calendarul de punere în aplicare a cerințelor de marjă pentru instrumentele financiare derivate care nu sunt compensate la nivel central a fost convenit la nivel internațional (BCBS și IOSCO); întrucât, deși Uniunea nu a respectat data de 1 septembrie 2016 convenită pentru prima fază a punerii în aplicare, ea poate încă să își pună la punct normele înaintea expirării celui de al doilea termen, la 1 martie 2017, când un număr mare de contrapărți financiare și de grupuri nefinanciare ar trebui să facă schimb de marje;

               L.

               întrucât ar trebui să se declare în cel mai scurt timp absența de obiecțiuni pentru a permite Uniunii să își îndeplinească angajamentul internațional și pentru a permite contrapărților să se pregătească pentru noile cerințe cu suficient de mult timp înainte; întrucât această abordare va contribui la asigurarea, în cel mai scurt timp, a securității juridice pentru participanții pe piață din Uniune și din țările terțe,

               1.

               declară că nu formulează obiecțiuni la regulamentul delegat;

               2.

               încredințează Președintelui sarcina de a transmite prezenta decizie Consiliului și Comisiei.

      (1)  JO L 201, 27.7.2012, p. 1.

      (2)  JO L 331, 15.12.2010, p. 12.

      (3)  JO L 331, 15.12.2010, p. 48.

      (4)  JO L 331, 15.12.2010, p. 84.


title: Decizia Biroului Parlamentului European din 11 iunie și 2 iulie 2018 de modificare a Normelor de aplicare a Statutului deputaților în Parlamentul European

text:
               17.7.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 250/2

         DECIZIA BIROULUI PARLAMENTULUI EUROPEAN
   din 11 iunie și 2 iulie 2018
   de modificare a Normelor de aplicare a Statutului deputaților în Parlamentul European
   (2018/C 250/03)
   BIROUL PARLAMENTULUI EUROPEAN,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 223 alineatul (2),
   având în vedere Statutul deputaților în Parlamentul European (1),
   având în vedere articolul 25 din Regulamentul de procedură al Parlamentului European,
   întrucât:

               (1)

               În conformitate cu versiunea actuală a articolului 12 alineatul (1) din Normele de aplicare a Statutului deputaților în Parlamentul European (2) („Normele de aplicare”), nu este posibilă atestarea prezenței deputaților prin mijloace electronice. În plus, registrul central de prezență necesită resurse umane substanțiale și implică o prelucrare manuală costisitoare, care generează adesea erori.

               (2)

               O etapă de testare voluntară în cursul căreia, pe lângă registrul central de prezență, va funcționa și un sistem informatizat care utilizează tehnologia biometrică ar trebui să fie introdus în vederea permiterii verificării garanțiilor de fiabilitate și confidențialitate care sunt necesare pentru a oferi asigurări rezonabile cu privire la prezența membrilor.

               (3)

               Ar trebui introdus un nou articol în Normele de aplicare pentru a oferi un temei juridic care să permită Parlamentului să asigure faptul că, atunci când se recunoaște că un asistent parlamentar acreditat a fost victimă a hărțuirii de către un deputat, obligațiile financiare cu privire la asistentul respectiv vor continua să fie îndeplinite din cheltuielile de asistență parlamentară ale deputatului în cauză, chiar dacă acesta nu are dreptul să beneficieze de servicii din partea asistentului respectiv,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   Normele de aplicare se modifică după cum urmează:

               1.

               La articolul 12, alineatul (1) se înlocuiește cu următorul text:
               „(1)   Prezența deputaților se atestă prin semnătura personală în foaia de prezență disponibilă în hemiciclu sau în sala de reuniune sau prin semnătura personală în registrul central de prezență în timpul programului în care acesta este accesibil, stabilit de Birou. Un atestat electronic al prezenței deputatului poate fi folosit în locul semnăturii personale.”

               2.

               Se introduce următorul articol:
               „Articolul 34a
               Consecințele financiare ale unui caz dovedit de hărțuire a unui asistent parlamentar acreditat
               Dacă, în urma unei proceduri interne în materie de hărțuire în care ambele părți au fost audiate, Președintele stabilește că un deputat este vinovat de hărțuirea morală sau sexuală a unui asistent parlamentar acreditat, toate obligațiile pecuniare datorate de către deputat asistentului acreditat în cauză care decurg din contractul asistentului, în special remunerația acestuia, se deduc de către Parlament, prin derogare de la articolul 33, din cheltuielile de asistență parlamentară ale respectivului deputat, fără ca deputatul să mai aibă dreptul la prestarea de servicii din partea respectivului asistent.”

         Articolul 2
   Prezenta decizie intră în vigoare în ziua următoare datei publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
   Prezenta decizie se aplică de la 1 septembrie 2018.

      (1)  Decizia 2005/684/CE, Euratom a Parlamentului European din 28 septembrie 2005 de adoptare a Statutului deputaților în Parlamentul European (JO L 262, 7.10.2005, p. 1).

      (2)  Decizia Biroului Parlamentului European din 19 mai și 9 iulie 2008 privind normele de aplicare a Statutului deputaților în Parlamentul European (JO C 159, 13.7.2009, p. 1).


title: Decizia (PESC) 2018/1006 a Consiliului din 16 iulie 2018 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Republica Maldivelor

text:
               17.7.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 180/24

         DECIZIA (PESC) 2018/1006 A CONSILIULUI
   din 16 iulie 2018
   privind măsuri restrictive având în vedere situația din Republica Maldivelor
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind Uniunea Europeană, în special articolul 29,
   având în vedere propunerea Înaltului Reprezentant al Uniunii pentru afaceri externe și politica de securitate,
   întrucât:

               (1)

               La 26 februarie 2018, Consiliul a adoptat concluzii în care a luat act cu îngrijorare de recenta deteriorare a situației din Republica Maldivelor (denumită în continuare „Maldive”) și a condamnat arestările motivate politic și ingerințele în activitatea Curții Supreme a Maldivelor, precum și măsurile luate împotriva sistemului judiciar. Consiliul a subliniat că Parlamentul Maldivelor și sistemul judiciar al Maldivelor ar trebui să poată reveni la funcționarea lor normală în conformitate cu Constituția Maldivelor. De asemenea, Consiliul a invitat Guvernul Maldivelor să inițieze un dialog veritabil cu liderii opoziției care să pregătească terenul pentru organizarea unor alegeri prezidențiale credibile, transparente și incluzive.

               (2)

               Consiliul continuă să fie profund îngrijorat de deteriorarea constantă a statului de drept și a drepturilor omului în Maldive, în special în perioada premergătoare alegerilor prezidențiale.

               (3)

               În acest context, ar trebui impuse măsuri restrictive specifice împotriva persoanelor și entităților responsabile de subminarea statului de drept sau de obstrucționarea găsirii unei soluții politice incluzive în Maldive, precum și împotriva persoanelor și entităților responsabile de abuzuri sau de încălcări grave ale drepturilor omului.

               (4)

               Sunt necesare acțiuni suplimentare din partea Uniunii pentru a pune în aplicare anumite măsuri.

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   (1)   Statele membre iau măsurile necesare pentru a împiedica intrarea pe teritoriul lor sau tranzitarea acestuia de către persoanele fizice:

               (a)

               care subminează statul de drept sau obstrucționează găsirea unei soluții politice incluzive în Maldive, inclusiv prin acte de violență, represiune sau incitare la violență;

               (b)

               implicate în planificarea, orchestrarea sau comiterea de abuzuri sau de încălcări grave ale drepturilor omului;

               (c)

               asociate cu cele menționate la literele (a) și (b);

         astfel cum figurează în anexă.
   (2)   Un stat membru nu este obligat, în temeiul alineatului (1), să refuze intrarea pe teritoriul său a propriilor resortisanți.
   (3)   Alineatul (1) nu aduce atingere cazurilor în care unui stat membru îi revine o obligație de drept internațional, și anume:

               (a)

               în calitate de țară-gazdă a unei organizații internaționale interguvernamentale;

               (b)

               în calitate de țară-gazdă a unei conferințe internaționale convocate de Organizația Națiunilor Unite sau desfășurate sub auspiciile acesteia;

               (c)

               în temeiul unui acord multilateral care conferă privilegii și imunități; sau

               (d)

               în temeiul Tratatului de conciliere din 1929 (Tratatul de la Lateran) încheiat de Sfântul Scaun (Statul Cetății Vaticanului) și Italia.

         (4)   Alineatul (3) se consideră aplicabil, de asemenea, în cazul în care un stat membru este țară-gazdă a Organizației pentru Securitate și Cooperare în Europa (OSCE).
   (5)   Consiliul este informat în mod corespunzător în toate cazurile în care un stat membru acordă o derogare în temeiul alineatului (3) sau (4).
   (6)   Statele membre pot acorda derogări de la măsurile impuse în temeiul alineatului (1) în cazul în care deplasarea unei persoane este justificată de motive umanitare urgente sau de motive legate de participarea la reuniuni interguvernamentale și la reuniuni promovate sau găzduite de Uniune sau găzduite de un stat membru care deține președinția OSCE, în cadrul cărora se desfășoară un dialog politic care promovează în mod direct obiectivele politice ale măsurilor restrictive, inclusiv promovarea drepturilor omului și statului de drept în Maldive.
   (7)   Un stat membru care dorește să acorde derogările menționate la alineatul (6) notifică în scris Consiliul în acest sens. Derogarea se consideră acordată cu excepția cazului în care unul sau mai mulți membri ai Consiliului ridică obiecții în scris, în termen de două zile lucrătoare de la primirea notificării privind derogarea propusă. În cazul în care unul sau mai mulți membri ai Consiliului ridică o obiecție, Consiliul, hotărând cu majoritate calificată, poate decide să acorde derogarea propusă.
   (8)   În cazul în care, în conformitate cu alineatul (3), (4), (6) sau (7), un stat membru autorizează intrarea pe teritoriul său sau tranzitul unor persoane care figurează în lista din anexă, autorizația este strict limitată la scopul pentru care a fost acordată și la persoanele vizate în mod direct de aceasta.
   Articolul 2
   (1)   Se îngheață toate fondurile și resursele economice care aparțin, se află în proprietatea, sunt deținute sau controlate de:

               (a)

               persoane fizice sau juridice, entități sau organisme care subminează statul de drept sau obstrucționează găsirea unei soluții politice incluzive în Maldive, inclusiv prin acte de violență, represiune sau incitare la violență;

               (b)

               persoane fizice sau juridice, entități sau organisme implicate în planificarea, orchestrarea sau comiterea de încălcări grave ale drepturilor omului sau de abuzuri grave împotriva drepturilor omului;

               (c)

               persoane fizice sau juridice, entități sau organisme asociate cu persoanele, entitățile sau organismele menționate la literele (a) și (b),

         astfel cum figurează în lista din anexă.
   (2)   Niciun fond și nicio resursă economică nu se pun, în mod direct sau indirect, la dispoziția persoanelor fizice sau juridice, a entităților sau a organismelor enumerate în anexă și nici nu se pot utiliza în beneficiul acestora.
   (3)   Autoritatea competentă a unui stat membru poate autoriza deblocarea anumitor fonduri sau resurse economice înghețate sau punerea la dispoziție a anumitor fonduri sau resurse economice, în anumite condiții pe care le consideră corespunzătoare, după ce a stabilit că fondurile sau resursele economice în cauză:

               (a)

               sunt necesare pentru a satisface nevoile de bază ale persoanelor fizice sau juridice, ale entităților sau organismelor enumerate în anexă și ale membrilor de familie care se află în întreținerea respectivelor persoane fizice, inclusiv cheltuielile pentru alimente, chirii sau rate ipotecare, medicamente și tratamente medicale, impozite, prime de asigurare și plata serviciilor de utilități publice;

               (b)

               sunt destinate exclusiv plății de onorarii rezonabile și rambursării cheltuielilor efectuate în legătură cu prestarea unor servicii juridice;

               (c)

               sunt destinate exclusiv plății unor comisioane sau taxe aferente serviciilor de păstrare sau gestionare curentă a fondurilor sau a resurselor economice înghețate;

               (d)

               sunt necesare pentru cheltuieli extraordinare, cu condiția ca autoritatea competentă relevantă să fi notificat autorităților competente ale celorlalte state membre și Comisiei motivele pe baza cărora consideră că ar trebui acordată o autorizație specifică, cu cel puțin două săptămâni înainte de acordarea autorizației; sau

               (e)

               urmează să fie plătite în sau dintr-un cont al unei misiuni diplomatice sau consulare sau al unei organizații internaționale care beneficiază de imunități în conformitate cu dreptul internațional, în măsura în care astfel de plăți sunt destinate a fi utilizate în scopuri oficiale ale misiunii diplomatice sau consulare sau ale organizației internaționale.

         Statul membru în cauză informează celelalte state membre și Comisia în legătură cu orice autorizație acordată în temeiul prezentului alineat.
   (4)   Prin derogare de la alineatul (1), autoritățile competente ale unui stat membru pot autoriza deblocarea anumitor fonduri sau resurse economice înghețate, dacă sunt îndeplinite următoarele condiții:

               (a)

               fondurile sau resursele economice fac obiectul unei hotărâri arbitrale pronunțate anterior datei la care persoana fizică sau juridică, entitatea sau organismul menționat la alineatul (1) a fost înscris pe lista din anexă, sau al unei hotărâri judecătorești sau administrative pronunțate în Uniune, sau al unei hotărâri judecătorești executorii în statul membru respectiv, anterior sau ulterior datei respective;

               (b)

               fondurile sau resursele economice vor fi utilizate exclusiv pentru a satisface pretenții care sunt garantate printr-o astfel de hotărâre sau a căror valabilitate este recunoscută printr-o astfel de hotărâre, în limitele stabilite de actele cu putere de lege și normele administrative aplicabile care reglementează drepturile persoanelor care formulează astfel de pretenții;

               (c)

               hotărârea nu este în beneficiul unei persoane fizice sau juridice, entități sau organism care figurează în lista din anexă; și

               (d)

               recunoașterea hotărârii nu contravine ordinii publice din statul membru în cauză.

         Statul membru în cauză informează celelalte state membre și Comisia în legătură cu orice autorizație acordată în temeiul prezentului alineat.
   (5)   Alineatul (1) nu împiedică o persoană fizică sau juridică, o entitate sau un organism care figurează în lista din anexă să efectueze plăți datorate în temeiul unui contract încheiat anterior datei la care respectiva persoană fizică sau juridică, entitate sau organism a fost înscris pe listă, cu condiția ca statul membru în cauză să fi stabilit că beneficiarul plății nu este, în mod direct sau indirect, o persoană fizică sau juridică, o entitate sau un organism menționat la alineatul (1).
   (6)   Alineatul (2) nu se aplică sumelor vărsate în conturile înghețate sub formă de:

               (a)

               dobânzi sau alte venituri generate de conturile respective;

               (b)

               plăți cuvenite în temeiul unor contracte, acorduri sau obligații care au fost încheiate sau au survenit anterior datei la care respectivele conturi au făcut obiectul măsurilor prevăzute la alineatele (1) și (2); sau

               (c)

               plăți datorate în temeiul unor hotărâri judecătorești, administrative sau arbitrale pronunțate în Uniune sau executorii în statul membru în cauză,

         cu condiția ca orice astfel de dobânzi, alte venituri și plăți să rămână sub incidența măsurilor prevăzute la alineatul (1).
   Articolul 3
   (1)   Consiliul, hotărând în unanimitate la propunerea unui stat membru sau a Înaltului Reprezentant al Uniunii pentru afaceri externe și politica de securitate, întocmește și modifică lista din anexă.
   (2)   Consiliul comunică persoanei fizice sau juridice, entității sau organismului vizat decizia menționată la alineatul (1), inclusiv motivele includerii pe listă, fie direct, dacă adresa este cunoscută, fie prin publicarea unui anunț, acordând persoanei, entității sau organismului în cauză posibilitatea de a prezenta observații.
   (3)   Atunci când se transmit observații sau se prezintă dovezi substanțiale noi, Consiliul reexaminează decizia menționată la alineatul (1) și informează în consecință persoana fizică sau juridică, entitatea sau organismul vizat.
   Articolul 4
   (1)   Anexa cuprinde motivele includerii pe listă a persoanelor fizice și juridice, a entităților și a organismelor menționate la articolul 1 alineatul (1) și la articolul 2 alineatul (1).
   (2)   De asemenea, anexa include, dacă sunt disponibile, informațiile necesare identificării persoanelor fizice sau juridice, a entităților sau a organismelor vizate. În ceea ce privește persoanele fizice, astfel de informații pot cuprinde numele, inclusiv pseudonimele, data și locul nașterii, cetățenia, numărul pașaportului și al cărții de identitate, sexul, adresa, dacă este cunoscută, și funcția sau profesia. În ceea ce privește persoanele juridice, entitățile sau organismele, astfel de informații pot cuprinde denumirea, locul și data înregistrării, numărul de înregistrare și sediul.
   Articolul 5
   Nu se dă curs niciunei cereri în legătură cu orice contract sau tranzacție a cărei executare a fost afectată, în mod direct sau indirect, în totalitate sau în parte, de măsurile impuse în temeiul prezentei decizii, inclusiv cererilor de despăgubire sau oricărei alte cereri de acest tip, cum ar fi cererile de compensare sau cele în baza unei garanții, în special cererilor de prelungire sau de plată a unei obligațiuni, a unei garanții sau a unei indemnizații, în special a unei garanții financiare sau a unei indemnizații financiare, indiferent de formă, în cazul în care sunt formulate de:

               (a)

               persoanele fizice sau juridice, entitățile sau organismele desemnate, care figurează în lista din anexă;

               (b)

               orice persoană fizică sau juridică, entitate sau organism care acționează prin intermediul sau în numele uneia dintre persoanele, entitățile sau organismele menționate la litera (a).

         Articolul 6
   Pentru ca măsurile prevăzute de prezenta decizie să aibă un impact cât mai mare, Uniunea încurajează statele terțe să adopte măsuri restrictive similare celor prevăzute de prezenta decizie.
   Articolul 7
   Prezenta decizie se aplică până la 17 iulie 2019. Prezenta decizie se reexaminează permanent. Decizia se reînnoiește sau se modifică, după caz, dacă Consiliul consideră că obiectivele acesteia nu au fost atinse.
   Articolul 8
   Prezenta decizie intră în vigoare la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.

      Adoptată la Bruxelles, 16 iulie 2018.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         F. MOGHERINI

      ANEXĂ

         Lista persoanelor fizice și juridice, a entităților și a organismelor menționate la articolele 1 și 2

      […]


title: Decizia (UE) 2018/1041 a Consiliului din 13 iulie 2018 privind încheierea, în numele Uniunii Europene și al statelor membre ale acesteia, a unui protocol la Acordul-cadru dintre Uniunea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de o parte, și Republica Coreea, pe de altă parte, pentru a se ține seama de aderarea Republicii Croația la Uniunea Europeană

text:
                  25.7.2018

                  RO

                  Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

                  L 188/1

         DECIZIA (UE) 2018/1041 A CONSILIULUI
         din 13 iulie 2018
         privind încheierea, în numele Uniunii Europene și al statelor membre ale acesteia, a unui protocol la Acordul-cadru dintre Uniunea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de o parte, și Republica Coreea, pe de altă parte, pentru a se ține seama de aderarea Republicii Croația la Uniunea Europeană
         CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
         având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolele 207 și 212, coroborate cu articolul 218 alineatul (6) litera (a),
         având în vedere Actul de aderare a Republicii Croația, în special articolul 6 alineatul (2),
         având în vedere propunerea Comisiei Europene,
         având în vedere aprobarea Parlamentului European (1),
         întrucât:

                     (1)

                     În temeiul articolului 6 alineatul (2) din Actul de aderare, aderarea Croației la Acordul-cadru dintre Uniunea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de o parte, și Republica Coreea, pe de altă parte (2), trebuie convenită prin intermediul unui protocol la acord. Se aplică o procedură simplificată, prin care protocolul se încheie de către Consiliu, care hotărăște în unanimitate în numele statelor membre, și de către țările terțe în cauză.

                     (2)

                     La 14 septembrie 2012, Consiliul a autorizat Comisia să înceapă negocieri cu țările terțe respective. Negocierile cu Republica Coreea s-au încheiat cu succes și protocolul a fost semnat în numele Uniunii și al statelor membre ale acesteia la Bruxelles, la data de 21 iunie 2017 (3).

                     (3)

                     Prin urmare, protocolul respectiv ar trebui să fie aprobat,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

            Articolul 1
            Prin prezenta decizie se aprobă, în numele Uniunii și al statelor membre ale acesteia, protocolul la Acordul-cadru dintre Uniunea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de o parte, și Republica Coreea, pe de altă parte, pentru a se ține seama de aderarea Republicii Croația la Uniunea Europeană (4).

            Articolul 2
            Președintele Consiliului transmite, în numele Uniunii și al statelor membre ale acesteia, notificarea prevăzută la articolul 4 alineatul (1) din protocol.

            Articolul 3
            Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.

            Adoptată la Bruxelles, 13 iulie 2018.

                  Pentru Consiliu

                  Președintele

               H. LÖGER

            (1)  Aprobarea Parlamentului European din 3 mai 2018.

            (2)  JO L 20, 23.1.2013, p. 2.

            (3)  Decizia (UE) 2018/902 a Consiliului din 21 aprilie 2016 privind semnarea, în numele Uniunii Europene și al statelor membre ale acesteia, și punerea în aplicare cu titlu provizoriu a unui protocol la Acordul-cadru dintre Uniunea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de o parte, și Republica Coreea, pe de altă parte, pentru a se ține seama de aderarea Republicii Croația la Uniunea Europeană (JO L 161, 26.6.2018, p. 1).

            (4)  Protocolul a fost publicat în JO L 161, 26.6.2018, p. 3, împreună cu decizia privind semnarea sa.


Decizia Comisiei din 20/08/2018 de declarare a unei concentrări compatibilă cu piaţa comună (Cazul COMP/M.8969 - FSN Capital V / Saferoad Holding ASA) în temeiul Regulamentului (CE) nr. 139/2004 al Consiliului (Numai textul în limba engleză este autentic.)


Decizia Comisiei din 20/08/2018 de declarare a unei concentrări compatibilă cu piaţa comună (Cazul COMP/M.9013 - Amey UK plc / CarillionAmey / CarillionAmey (Housing Prime)) în temeiul Regulamentului (CE) nr. 139/2004 al Consiliului (Numai textul în limba engleză este autentic.)


Decizia Comisiei din 22/08/2018 de declarare a unei concentrări compatibilă cu piaţa comună (Cazul COMP/M.8978 - Stena Adactum AB / AMF Pensionforsakring AB / Kommunal Landspensjonskasse gjensidig forsikringsselskap) în temeiul Regulamentului (CE) nr. 139/2004 al Consiliului (Numai textul în limba engleză este autentic.)


               18.9.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 331/155

      P8_TA(2017)0259
      Cerere de ridicare a imunității lui Jean-Marie Le Pen
      Decizia Parlamentului European din 14 iunie 2017 privind cererea de ridicare a imunității lui Jean-Marie Le Pen (2017/2020(IMM))
      (2018/C 331/24)

         Parlamentul European,

                  —

                  având în vedere cererea de ridicare a imunității lui Jean-Marie Le Pen, transmisă la 22 decembrie 2016 de către dl Jean-Jacques Urvoas, Ministrul de Justiție al Franței, în legătură cu o solicitare a procurorului general de la Curtea de Apel din Paris, și anunțată în plen la 16 ianuarie 2017,

                  —

                  în urma audierii lui Jean-Marie Le Pen, în conformitate cu articolul 9 alineatul (6) din Regulamentul de procedură,

                  —

                  având în vedere articolele 8 și 9 din Protocolul nr. 7 privind privilegiile și imunitățile Uniunii Europene, precum și articolul 6 alineatul (2) din Actul din 20 septembrie 1976 privind alegerea membrilor Parlamentului European prin vot universal direct,

                  —

                  având în vedere hotărârile Curții de Justiție a Uniunii Europene din 12 mai 1964, 10 iulie 1986, 15 și 21 octombrie 2008, 19 martie 2010, 6 septembrie 2011 și 17 ianuarie 2013 (1),

                  —

                  având în vedere articolul 26 din Constituția Republicii Franceze,

                  —

                  având în vedere articolul 5 alineatul (2), articolul 6 alineatul (1) și articolul 9 din Regulamentul său de procedură,

                  —

                  având în vedere raportul Comisiei pentru afaceri juridice (A8-0217/2017),

                  A.

                  întrucât procurorul general de la Curtea de Apel Paris a cerut ridicarea imunității parlamentare a deputatului în Parlamentul European Jean-Marie Le Pen, în cadrul unei proceduri penale;

                  B.

                  întrucât cererea procurorului general se referă la acuzația că Jean-Marie Le Pen ar fi făcut, în timpul unei emisiuni radio, o declarație care incita la discriminare, ură și violență rasială, ceea ce constituie o infracțiune penală conform Codului penal francez;

                  C.

                  întrucât articolul 26 din Constituția Republicii Franceze prevede că „niciun membru al Parlamentului nu poate fi cercetat, urmărit, arestat, deținut sau judecat pentru opiniile sau voturile exprimate în exercițiul funcțiilor sale” și întrucât niciun membru al Parlamentului nu poate face obiectul, în materie penală sau corecțională, unei arestări sau unei alte măsuri privative sau restrictive de libertate” fără autorizația Parlamentului;

                  D.

                  întrucât, potrivit articolului 8 din Protocolul nr. 7 privind privilegiile și imunitățile Uniunii Europene, deputații în Parlamentul European nu pot fi sub nicio formă cercetați, reținuți sau urmăriți datorită opiniilor sau voturilor exprimate în cadrul exercitării funcțiilor lor;

                  E.

                  întrucât, în conformitate cu articolul 5 alineatul (2) din Regulamentul său de procedură, imunitatea parlamentară nu este un privilegiu personal al deputaților, ci o garanție a independenței Parlamentului în ansamblu și a deputaților săi;

                  F.

                  întrucât dispozițiile privind imunitatea parlamentară trebuie interpretate ținând seama de valorile, obiectivele și principiile consacrate în tratate;

                  G.

                  întrucât, pentru deputații în Parlamentul European, această imunitate absolută se referă nu numai la opiniile exprimate de deputat în reuniunile oficiale ale Parlamentului, ci și la cele exprimate în afara acestuia, cum ar fi în media, atunci când există „o legătură între opinia formulată și funcțiile parlamentare” (2);

                  H.

                  întrucât nu există nicio legătură între declarația incriminată și activitatea parlamentară a lui Jean-Marie Le Pen și întrucât, prin urmare, Jean-Marie Le Pen nu acționa în calitatea sa de deputat în Parlamentul European;

                  I.

                  întrucât, în conformitate cu articolul 9 din Protocolul nr. 7, deputații în Parlamentul European beneficiază, pe teritoriul statului din care provin, de aceleași imunități ca și cele acordate deputaților parlamentului național respectiv;

                  J.

                  întrucât doar imunitatea conferită prin articolul 9 poate fi ridicată (3);

                  K.

                  întrucât scopul acestei imunități este acela de a proteja Parlamentul și deputații săi de procedurile judiciare deschise în legătură cu activități desfășurate în exercitarea funcțiilor parlamentare și care nu pot fi disociate de aceste funcții;

                  L.

                  întrucât, în cazul în care procedurile nu privesc exercițiul funcțiilor unui deputat, imunitatea trebuie ridicată, cu excepția situației în care există indicii potrivit cărora intenția subiacentă procedurilor judiciare este de a prejudicia activitatea politică a deputatului și, prin urmare, independența Parlamentului (fumus persecutionis);

                  M.

                  întrucât, pe baza informațiilor furnizate în acest caz, nu există niciun motiv pentru a suspecta că procedurile din cazul lui Jean-Marie Le Pen sunt motivate de o intenție de prejudicia activitatea sa politică de deputat în Parlamentul European;

                  1.

                  decide să-i ridice imunitatea lui Jean-Marie Le Pen;

                  2.

                  Încredințează Președintelui sarcina de a transmite imediat prezenta decizie, precum și raportul comisiei competente, autorităților competente din Republica Franceză și lui Jean-Marie Le Pen.

         (1)  Hotărârea Curții de Justiție din 12 mai 1964, Wagner/Fohrmann și Krier, 101/63, ECLI:EU:C:1964:28, hotărârea Curții de Justiție din 10 iulie 1986, Wybot/Faure și alții, 149/85, ECLI:EU:C:1986:310, hotărârea Tribunalului din 15 octombrie 2008, Mote/Parlamentul, T-345/05, ECLI:EU:T:2008:440, hotărârea Curții de Justiție din 21 octombrie 2008, Marra/De Gregorio și Clemente, pronunțată în cauzele conexe C-200/07 și C-201/07, ECLI:EU:C:2008:579, hotărârea Tribunalului din 19 martie 2010, Gollnisch/Parlamentul, T-42/06, ECLI:EU:T:2010:102, hotărârea Curții de Justiție din 6 septembrie 2011, Patriciello, C-163/10, ECLI: EU:C:2011:543, hotărârea Tribunalului din 17 ianuarie 2013, Gollnisch/Parlamentul, pronunțată în cauzele conexe T-346/11 și T-347/11, ECLI:EU:T:2013:23.

         (2)  Hotărârea pronunțată în cauza Patriciello, menționată mai sus, punctul 33.

         (3)  Hotărârea pronunțată în cauza Marra, menționată mai sus, punctul 45.


               18.9.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 331/157

      P8_TA(2017)0266
      Cerere de ridicare a imunității lui Marine Le Pen
      Decizia Parlamentului European din 15 iunie 2017 privind cererea de ridicare a imunității lui Marine Le Pen (2017/2021(IMM))
      (2018/C 331/25)

         Parlamentul European,

                  —

                  având în vedere cererea de ridicare a imunității lui Marine Le Pen, transmisă la 9 decembrie 2016 de Pascal Guinot, procurorul general al Curții de Apel Aix-en-Provence și comunicată în ședința plenară din 19 ianuarie 2017,

                  —

                  având în vedere că dna Le Pen a fost invitată pentru a fi audiată la 29 mai și 12 iunie 2017, în conformitate cu articolul 9 alineatul (6) din Regulamentul său de procedură,

                  —

                  având în vedere articolele 8 și 9 din Protocolul nr. 7 privind privilegiile și imunitățile Uniunii Europene, precum și articolul 6 alineatul (2) din Actul din 20 septembrie 1976 privind alegerea deputaților în Parlamentul European prin vot universal direct,

                  —

                  având în vedere hotărârile Curții de Justiție a Uniunii Europene din 12 mai 1964, 10 iulie 1986, 15 și 21 octombrie 2008, 19 martie 2010, 6 septembrie 2011 și 17 ianuarie 2013 (1),

                  —

                  având în vedere articolul 23 primul paragraf, articolul 29 primul paragraf, articolul 30 și articolul 31 primul paragraf din Legea din 29 iulie 1881 și articolele 93-2 și 93-3 din Legea din 29 iulie 1982;

                  —

                  având în vedere articolul 5 alineatul (2), articolul 6 alineatul (1) și articolul 9 din Regulamentul său de procedură,

                  —

                  având în vedere raportul Comisiei pentru afaceri juridice (A8-0223/2017),

                  A.

                  întrucât procurorul general al Curții de Apel din Aix-en-Provence a solicitat ridicarea imunității parlamentare a deputatei în Parlamentul European Marine Le Pen, în legătură cu o acțiune în justiție pentru o infracțiune prezumată;

                  B.

                  întrucât, în conformitate cu dispozițiile articolului 8 din Protocolul nr. 7 privind privilegiile și imunitățile Uniunii Europene, deputații în Parlamentul European nu pot fi cercetați, reținuți sau urmăriți datorită opiniilor sau voturilor exprimate în cadrul exercitării funcțiilor lor;

                  C.

                  întrucât, în conformitate cu articolul 9 din Protocolul nr. 7, deputații în Parlamentul European beneficiază, pe teritoriul statului din care provin, de aceleași imunități ca și cele acordate deputaților parlamentului național respectiv;

                  D.

                  întrucât, în conformitate cu articolul 26 al doilea paragraf din Constituția Republicii Franceze, niciun membru al Parlamentului nu poate face obiectul unei arestări sau al vreunei alte măsuri privative sau restrictive de libertate, în materie penală sau corecțională, decât cu autorizarea Biroului adunării din care face parte; această autorizare nu este necesară în caz de infracțiune penală gravă sau altă infracțiune majoră în flagrant delict ori de condamnare definitivă;

                  E.

                  întrucât Marine Le Pen este acuzată de defăimare publică a unui funcționar ales, infracțiune prevăzută în dreptul francez la articolul 23 primul paragraf, articolul 29 primul paragraf, articolul 30 și articolul 31 primul paragraf din Legea din 29 iulie 1881 și la articolele 93-2 și 93-3 din Legea 29 iulie 1982;

                  F.

                  întrucât, la 28 iulie 2015, Christian Estrosi a depus la decanul judecătorilor Tribunalului din Nisa o plângere însoțită de constituirea ca parte civilă împotriva lui Marine Le Pen pentru acuzația de defăimare publică a unui funcționar public ales cu mandat temporar; întrucât el a susținut că, la 3 mai 2015, în cursul emisiunii Le Grand Rendez-vous, difuzată simultan pe iTÉLÉ și Europe1, Marine Le Pen a făcut următoarele afirmații care constituiau acuzații sau imputări ale unor fapte susceptibile de a aduce atingere onoarei sau reputației sale:
                  „Ascultați-mă, ce știu este că dl ESTROSI a finanțat UOIF (Uniunea organizațiilor islamice din Franța); acesta a fost condamnat de justiția administrativă pentru faptul de a fi cerut o chirie atât de redusă unei moschei aparținând UOIF încât până și instanța administrativă l-a admonestat cu severitate; aceasta corespunde, de fapt, modului în care acești primari finanțează în mod ilegal moscheile, încălcând Legea din 1905; în cazul în care cineva este prins în flagrant delict de clientelism cu iz de comunitarism religios, trebuie faci valuri și să spui lucruri șocante, însă pentru mine nu cuvintele contează, ci faptele…”; ca răspuns la întrebarea jurnalistului: „Deci Estrosi este un complice al jihadiștilor?”, dna Le Pen ar fi răspuns următoarele: „Ajutorul, furnizarea de mijloace, sprijinul acordat: atunci când ajuți fundamentalismul islamist să se instaleze, să se difuzeze, să recruteze, ei bine, într-un anumit mod, moralmente vorbind, da, ești puțin complice.”;

                  G.

                  întrucât Marine Le Pen a fost invitată de două ori la audiere, în conformitate cu articolul 9 alineatul (6) din Regulamentul de procedură; întrucât ea nu a răspuns invitației și nu și-a prezentat observațiile comisiei competente;

                  H.

                  întrucât faptele prezumate nu au o legătură directă sau evidentă cu exercitarea de către Marine Le Pen a funcțiilor sale de deputată în Parlamentul European și nici nu reprezintă opinii sau voturi exprimate în exercitarea funcțiilor sale de deputată în Parlamentul European, în sensul articolului 8 din Protocolul nr. 7 privind privilegiile și imunitățile Uniunii Europene;

                  I.

                  întrucât, din perspectiva articolului 8 din Protocolul nr. 7 privind privilegiile și imunitățile Uniunii Europene, acuzațiile sunt clar fără legătură cu poziția lui Marine Le Pen de deputată în Parlamentul European, fiind în schimb legate de activități de natură pur națională sau regională, ceea ce face ca articolul 8 să nu fie aplicabil;

                  J.

                  întrucât doar imunitatea prevăzută la articolul 9 din Protocolul nr. 7 privind privilegiile și imunitățile Uniunii Europene poate fi ridicată;

                  K.

                  întrucât, ținând seama de articolul 9 din Protocolul nr. 7 privind privilegiile și imunitățile Uniunii Europene, nu există niciun motiv pentru a suspecta că cererea de ridicare a imunității a fost înaintată cu scopul de a obstrucționa activitatea parlamentară a lui Marine Le Pen sau cu intenția de a-i cauza prejudicii politice (fumus persecutionis);

                  1.

                  hotărăște să ridice imunitatea lui Marine Le Pen;

                  2.

                  încredințează Președintelui sarcina de a transmite imediat prezenta decizie, precum și raportul comisiei competente, autorităților competente din Republica Franța și lui Marine Le Pen.

         (1)  Hotărârea Curții de Justiție din 12 mai 1964, Wagner/Fohrmann și Krier, 101/63, ECLI:EU:C:1964:28, hotărârea Curții de Justiție din 10 iulie 1986, Wybot/Faure și alții, 149/85, ECLI:EU:C:1986:310, hotărârea Tribunalului din 15 octombrie 2008, Mote/Parlamentul, T-345/05, ECLI:EU:T:2008:440, hotărârea Curții de Justiție din 21 octombrie 2008, Marra/De Gregorio și Clemente, pronunțată în cauzele conexe C-200/07 și C-201/07, ECLI:EU:C:2008:579, hotărârea Tribunalului din 19 martie 2010, Gollnisch/Parlamentul, T-42/06, ECLI:EU:T:2010:102, hotărârea Curții de Justiție din 6 septembrie 2011, Patriciello, C-163/10, ECLI: EU:C:2011:543, hotărârea Tribunalului din 17 ianuarie 2013, Gollnisch/Parlamentul, pronunțată în cauzele conexe T-346/11 și T-347/11, ECLI:EU:T:2013:23.


               18.9.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 331/151

      P8_TA(2017)0257
      Cererea de ridicare a imunității lui Rolandas Paksas
      Decizia Parlamentului European din 14 iunie 2017 privind cererea de ridicare a imunității lui Rolandas Paksas (2016/2070(IMM))
      (2018/C 331/22)

         Parlamentul European,

                  —

                  având în vedere cererea de ridicare a imunității lui Rolandas Paksas, transmisă de Procurorul General al Republicii Lituania la 31 martie 2016 și comunicată în ședința plenară din 13 aprilie 2016,

                  —

                  în urma audierii lui Rolandas Paksas, în conformitate cu articolul 9 alineatul (6) din Regulamentul de procedură,

                  —

                  în urma schimbului de opinii cu Procurorul General al Lituaniei și procurorul șef al parchetului Secției de anchetă în domeniul criminalității organizate și corupției din cadrul biroului Procurorului General,

                  —

                  având în vedere articolul 9 din Protocolul nr. 7 privind privilegiile și imunitățile Uniunii Europene, precum și articolul 6 alineatul (2) din Actul din 20 septembrie 1976 privind alegerea membrilor Parlamentului European prin vot universal direct,

                  —

                  având în vedere hotărârile Curții de Justiție a Uniunii Europene din 12 mai 1964, 10 iulie 1986, 15 și 21 octombrie 2008, 19 martie 2010, 6 septembrie 2011 și 17 ianuarie 2013 (1),

                  —

                  având în vedere articolul 62 din Constituția Lituaniei,

                  —

                  având în vedere articolul 4 din Legea privind statutul și condițiile de muncă ale deputaților în Parlamentul European aleși în Republica Lituania,

                  —

                  având în vedere articolul 22 din Statutul Seimas,

                  —

                  având în vedere articolul 5 alineatul (2), articolul 6 alineatul (1) și articolul 9 din Regulamentul său de procedură,

                  —

                  având în vedere raportul Comisiei pentru afaceri juridice (A8-0219/2017),

                  A.

                  întrucât Procurorul General al Republicii Lituania a cerut ridicarea imunității parlamentare a lui Rolandas Paksas, deputat în Parlamentul European, în cadrul unor cercetări penale;

                  B.

                  întrucât cererea Procurorului General se referă la faptul că Rolandas Paksas este suspectat că a fost de acord să accepte mită, la 31 august 2015, pentru a influența autoritățile publice și demnitari ai statului în exercitarea puterii, ceea ce constituie o infracțiune în temeiul Codului penal lituanian;

                  C.

                  întrucât, în conformitate cu articolul 9 din Protocolul nr. 7, pe durata sesiunilor Parlamentului European deputații beneficiază, pe teritoriul statului lor de proveniență, de imunitățile acordate deputaților parlamentului național respectiv;

                  D.

                  întrucât, în conformitate cu articolul 62 din Constituția Republicii Lituania, deputații în parlamentul național (Seimas) nu pot fi trași la răspundere penal, nu pot fi arestați și nu le poate fi restricționată libertatea în niciun alt mod fără acordul Seimas-lui;

                  E.

                  întrucât, în conformitate cu articolul 4 din Legea privind statutul și condițiile de muncă ale deputaților în Parlamentul European aleși în Republica Lituania, aceștia din urmă beneficiază de aceeași imunitate personală pe teritoriul Republicii Lituania ca și membrii Seimas-ului Republicii Lituania, cu excepția cazului în care legislația UE prevede altfel;

                  F.

                  întrucât, în conformitate cu articolul 22 din Statutul Seimas-ului, membrii acestei instituții nu pot fi urmăriți penal, arestați sau supuși oricărei alte restricții a libertății personale fără acordul Seimas-ului, cu excepția cazurilor în care sunt prinși în flagrant delict săvârșind o infracțiune penală, situație în care Procurorul General trebuie să notifice imediat Seimas-ului acest lucru;

                  G.

                  întrucât, în conformitate cu articolul 5 alineatul (2) din Regulamentul său de procedură, imunitatea parlamentară nu este un privilegiu personal al deputaților, ci o garanție a independenței Parlamentului în ansamblu și a deputaților săi;

                  H.

                  întrucât scopul imunității parlamentare este acela de a proteja Parlamentul și pe membrii acestuia de proceduri judiciare deschise în legătură cu activități desfășurate în exercitarea funcțiilor parlamentare și care nu pot fi disociate de aceste funcții.

                  I.

                  întrucât, dacă aceste proceduri nu sunt legate de exercitarea funcțiilor unui deputat, imunitatea sa ar trebui ridicată, cu excepția cazului în care există indicii potrivit cărora intenția subiacentă procedurilor judiciare ar putea fi aceea de a prejudicia activitatea politică a deputatului și, în felul acesta, independența Parlamentului (fumus persecutionis).

                  J.

                  întrucât, pe baza numeroaselor informații detaliate puse la dispoziție în acest caz, nu există niciun motiv pentru a suspecta că procedurile deschise împotriva lui Rolandas Paksas pornesc dintr-o intenție de a-i prejudicia activitatea politică în calitate de deputat în Parlamentul European;

                  K.

                  întrucât nu este de competența Parlamentului European să adopte o poziție cu privire la vinovăția sau nevinovăția deputatului sau să se pronunțe dacă actele imputate acestuia justifică punerea în mișcare a acțiunii penale, și nici să se pronunțe pe fond cu privire la sistemele juridice și judiciare naționale;

                  1.

                  hotărăște să retragă imunitatea lui Rolandas Paksas;

                  2.

                  încredințează Președintelui sarcina de a transmite imediat prezenta decizie, precum și raportul comisiei competente, autorităților competente ale Republicii Lituania și lui Rolandas Paksas.

         (1)  Hotărârea Curții de Justiție din 12 mai 1964, Wagner/Fohrmann și Krier, 101/63, ECLI:EU:C:1964:28, hotărârea Curții de Justiție din 10 iulie 1986, Wybot/Faure și alții, 149/85, ECLI:EU:C:1986:310, hotărârea Tribunalului din 15 octombrie 2008, Mote/Parlamentul, T-345/05, ECLI:EU:T:2008:440, hotărârea Curții de Justiție din 21 octombrie 2008, Marra/De Gregorio și Clemente, pronunțată în cauzele conexe C200/07 și C-201/07, ECLI:EU:C:2008:579; hotărârea Tribunalului din 19 martie 2010, Gollnisch/Parlamentul, T-42/06, ECLI:EU:T:2010:102, hotărârea Curții de Justiție din 6 septembrie 2011, Patriciello, C-163/10, ECLI: EU:C:2011:543, hotărârea Tribunalului din 17 ianuarie 2013, Gollnisch/Parlamentul, pronunțată în cauzele conexe T-346/11 și T-347/11, ECLI:EU:T:2013:23.


               18.9.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 331/153

      P8_TA(2017)0258
      Cerere de ridicare a imunității lui Mylène Troszczynski
      Decizia Parlamentului European din 14 iunie 2017 privind cererea de ridicare a imunității lui Mylène Troszczynski (2017/2019(IMM))
      (2018/C 331/23)

         Parlamentul European,

                  —

                  având în vedere cererea de ridicare a imunității lui Mylène Troszczynski, transmisă la 1 decembrie 2016 de Ministrul Justiției al Republicii Franceze în cadrul unei anchete judiciare conduse de procurorul din cadrul parchetului Bobigny, deschise pentru acuzația de defăimare publică a unei persoane sau grup de persoane pe motive legate de originea ori apartenența sau neapartenența lor la o etnie, națiune, rasă sau la o religie anume, precum și pentru acuzația de instigare la ură sau violență împotriva unei persoane sau grup de persoane pe motive legate de originea ori apartenența sau neapartenența lor la o etnie, națiune, rasă sau la o religie anume, și comunicată în ședința plenară din 16 ianuarie 2017,

                  —

                  în urma audierii lui Mylène Troszczynski, în conformitate cu articolul 9 alineatul (6) din Regulamentul de procedură,

                  —

                  având în vedere articolele 8 și 9 din Protocolul nr. 7 privind privilegiile și imunitățile Uniunii Europene, precum și articolul 6 alineatul (2) din Actul din 20 septembrie 1976 privind alegerea membrilor Parlamentului European prin vot universal direct,

                  —

                  având în vedere hotărârile Curții de Justiție a Uniunii Europene din 12 mai 1964, 10 iulie 1986, 15 și 21 octombrie 2008, 19 martie 2010, 6 septembrie 2011 și 17 ianuarie 2013 (1),

                  —

                  având în vedere articolul 26 din Constituția Republicii Franceze, astfel cum a fost modificată prin Legea constituțională nr. 95-880 din 4 august 1995,

                  —

                  având în vedere articolul 5 alineatul (2), articolul 6 alineatul (1) și articolul 9 din Regulamentul său de procedură,

                  —

                  având în vedere raportul Comisiei pentru afaceri juridice (A8-0218/2017),

                  A.

                  întrucât procurorul din cadrul parchetului Bobigny a solicitat ridicarea imunității lui Mylène Troszczynski, deputată în Parlamentul European și membră a Consiliului Regional Picardia, în legătură cu proceduri privind publicarea pe contul său Twitter la 23 septembrie 2015 a unei imagini cu femei care poartă vălul integral și care par să stea la coadă în fața unei CAF (Casa de Alocații Familiale), însoțite de mențiunea „Rosny-Sous-Bois CAF la 9.12.2014. Credeam că purtarea vălului integral este interzisă prin lege …”;

                  B.

                  întrucât imaginea ofensatoare a fost, de fapt, un fotomontaj pe baza unei fotografii făcute la Londra și utilizate deja de către un alt titular de cont Twitter, și întrucât ancheta a arătat că nu dna Troszczynski a fost cea care a publicat mesajul online, ci asistentul său, care a recunoscut că a procedat astfel;

                  C.

                  întrucât procurorul a precizat că, în calitate de editor al propriului său cont Twitter, dna Troszczynski ar putea fi considerată răspunzătoare pentru mesajul Twitter;

                  D.

                  întrucât, în momentul în care doamna Troszczynski și-a dat seama că fotografia a fost falsificată, a retras-o imediat de pe contul său Twitter;

                  E.

                  întrucât ridicarea imunității lui Mylène Troszczynski este legată de o presupusă infracțiune de defăimare publică la adresa unei persoane sau grup de persoane pe motive legate de originea sau apartenența ori neapartenența lor la o etnie, națiune, rasă sau la o religie anume, fapte prevăzute și sancționate la articolele 23, 29 par. 1, 32 alin. 2 și 3 și articolele 42, 43 și 48-6 din legea din 29 iulie 1881, precum și de instigare la discriminare, ură sau violență rasială, făcând obiectul instrumentării în curs, faptă prevăzută și sancționată la articolul 24, alineatele 8, 10,11 și 12, articolul 23 primul paragraf și articolul 42 din legea din 29 iulie 1881, precum și la articolul 131-26 alineatele 2 și 3 din Codul penal;

                  F.

                  întrucât, în conformitate cu articolul 9 din Protocolul nr. 7 privind privilegiile și imunitățile Uniunii Europene, membrii Parlamentului European beneficiază, pe teritoriul național, de imunitățile recunoscute membrilor parlamentului propriei țări;

                  G.

                  întrucât articolul 26 din Constituția franceză prevede că niciun membru al parlamentului nu poate fi urmărit, cercetat, reținut, deținut sau judecat pentru opiniile sau pentru voturile exprimate în cadrul exercitării funcțiilor sale și niciun membru al parlamentului nu poate fi arestat pentru o infracțiune sau nu poate face obiectul nici unei alte măsuri privative sau restrictive de libertate fără autorizația parlamentului;

                  H.

                  întrucât sfera imunității acordate membrilor parlamentului francez corespunde, de fapt, domeniului de aplicare a imunității acordate deputaților în Parlamentul European în temeiul articolului 8 din Protocolul nr 7 privind privilegiile și imunitățile Uniunii Europene; întrucât Curtea de Justiție a Uniunii Europene a statuat că, pentru a beneficia de imunitate, opiniile unui deputat în Parlamentul European trebuie să fie exprimate în exercitarea funcțiilor sale, ceea ce impune existența unei legături între opinia exprimată și îndatoririle parlamentare; întrucât această legătură trebuie să fie directă și evidentă;

                  I.

                  întrucât acuzațiile nu au legătură cu poziția lui Mylène Troszczynski de deputată în Parlamentul European, ci se referă la activități cu caracter regional, dat fiind că imaginea falsificată și observațiile se refereau la ceea ce părea să se întâmple în Rosny-Sous-Bois, încălcând legislația franceză;

                  J.

                  întrucât presupusele fapte nu au drept obiect opinii sau voturi exprimate în exercitarea de către Mylène Troszczynski a funcțiilor sale de deputată în Parlamentul European, în sensul articolului 8 din Protocolul nr. 7 privind privilegiile și imunitățile Uniunii Europene;

                  K.

                  întrucât nu există nicio suspiciune de fumus persecutionis, și anume de o încercare evidentă de a obstrucționa activitatea parlamentară a lui Mylène Troszczynski, dincolo de ancheta judiciară care a fost deschisă în urma unei plângeri vizând defăimarea unei administrații publice, depusă de către Casa pentru Alocații Familiale din Seine-Saint-Denis reprezentată de directorul său general,

                  1.

                  hotărăște să retragă imunitatea lui Mylène Troszczynski;

                  2.

                  încredințează Președintelui sarcina de a transmite imediat prezenta decizie, precum și raportul comisiei competente Ministrului Justiției al Republicii Franceze și lui Mylène Troszczynski.

         (1)  Hotărârea Curții de Justiție din 12 mai 1964, Wagner/Fohrmann și Krier, 101/63, ECLI:EU:C:1964:28, hotărârea Curții de Justiție din 10 iulie 1986, Wybot/Faure și alții, 149/85, ECLI:EU:C:1986:310, hotărârea Tribunalului din 15 octombrie 2008, Mote/Parlamentul, T-345/05, ECLI:EU:T:2008:440, hotărârea Curții de Justiție din 21 octombrie 2008, Marra/De Gregorio și Clemente, pronunțată în cauzele conexe C-200/07 și C-201/07, ECLI:EU:C:2008:579, hotărârea Tribunalului din 19 martie 2010, Gollnisch/Parlamentul, T-42/06, ECLI:EU:T:2010:102, hotărârea Curții de Justiție din 6 septembrie 2011, Patriciello, C-163/10, ECLI: EU:C:2011:543; hotărârea Tribunalului din 17 ianuarie 2013, Gollnisch/Parlamentul, pronunțată în cauzele conexe T-346/11 și T-347/11, ECLI:EU:T:2013:23.


title: Decizia (UE) 2018/1268 a Consiliului din 18 septembrie 2018 de numire a unui membru, propus de Regatul Suediei, în cadrul Comitetului Regiunilor

text:
                  21.9.2018

                  RO

                  Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

                  L 238/85

         DECIZIA (UE) 2018/1268 A CONSILIULUI
         din 18 septembrie 2018
         de numire a unui membru, propus de Regatul Suediei, în cadrul Comitetului Regiunilor
         CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
         având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 305,
         având în vedere propunerea guvernului suedez,
         întrucât:

                     (1)

                     La 26 ianuarie 2015, 5 februarie 2015 și 23 iunie 2015, Consiliul a adoptat Deciziile (UE) 2015/116 (1), (UE) 2015/190 (2) și (UE) 2015/994 (3) de numire a membrilor și a supleanților în cadrul Comitetului Regiunilor pentru perioada cuprinsă între 26 ianuarie 2015 și 25 ianuarie 2020.

                     (2)

                     Un loc de membru în cadrul Comitetului Regiunilor a devenit vacant ca urmare a încheierii mandatului domnului Martin ANDREASSON,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

            Articolul 1
            Este numit în calitatea de membru în cadrul Comitetului Regiunilor pentru durata rămasă a mandatului actual, care se încheie la 25 ianuarie 2020:

                        —

                        domnul Alexander WENDT, Ledamot i landstingsfullmäktige, Blekinge läns landsting.

            Articolul 2
            Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.

            Adoptată la Bruxelles, 18 septembrie 2018.

                  Pentru Consiliu

                  Președintele

               G. BLÜMEL

            (1)  Decizia (UE) 2015/116 a Consiliului din 26 ianuarie 2015 de numire a membrilor și a supleanților în cadrul Comitetului Regiunilor pentru perioada 26 ianuarie 2015-25 ianuarie 2020 (JO L 20, 27.1.2015, p. 42).

            (2)  Decizia (UE) 2015/190 a Consiliului din 5 februarie 2015 de numire a membrilor și a supleanților în cadrul Comitetului Regiunilor pentru perioada 26 ianuarie 2015-25 ianuarie 2020 (JO L 31, 7.2.2015, p. 25).

            (3)  Decizia (UE) 2015/994 a Consiliului din 23 iunie 2015 de numire a membrilor și a supleanților în cadrul Comitetului Regiunilor pentru perioada 26 ianuarie 2015-25 ianuarie 2020 (JO L 159, 25.6.2015, p. 70).


title: Decizia (UE) 2018/1271 a Consiliului din 18 septembrie 2018 de numire a unui membru, propus de Republica Federală Germania, în cadrul Comitetului Regiunilor

text:
                  21.9.2018

                  RO

                  Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

                  L 238/88

         DECIZIA (UE) 2018/1271 A CONSILIULUI
         din 18 septembrie 2018
         de numire a unui membru, propus de Republica Federală Germania, în cadrul Comitetului Regiunilor
         CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
         având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 305,
         având în vedere propunerea guvernului german,
         întrucât:

                     (1)

                     La 26 ianuarie 2015, 5 februarie 2015 și 23 iunie 2015, Consiliul a adoptat Deciziile (UE) 2015/116 (1), (UE) 2015/190 (2) și (UE) 2015/994 (3) de numire a membrilor și a supleanților în cadrul Comitetului Regiunilor pentru perioada cuprinsă între 26 ianuarie 2015 și 25 ianuarie 2020.

                     (2)

                     Un loc de membru în cadrul Comitetului Regiunilor a devenit vacant ca urmare a încheierii mandatului dr. Beate MERK,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

            Articolul 1
            Este numit în calitatea de membru în cadrul Comitetului Regiunilor pentru durata rămasă a mandatului actual, care se încheie la 25 ianuarie 2020:

                        —

                        domnul Georg EISENREICH, Staatsminister (Freistaat Bayern).

            Articolul 2
            Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.

            Adoptată la Bruxelles, 18 septembrie 2018.

                  Pentru Consiliu

                  Președintele

               G. BLÜMEL

            (1)  Decizia (UE) 2015/116 a Consiliului din 26 ianuarie 2015 de numire a membrilor și a supleanților în cadrul Comitetului Regiunilor pentru perioada 26 ianuarie 2015-25 ianuarie 2020 (JO L 20, 27.1.2015, p. 42).

            (2)  Decizia (UE) 2015/190 a Consiliului din 5 februarie 2015 de numire a membrilor și a supleanților în cadrul Comitetului Regiunilor pentru perioada 26 ianuarie 2015-25 ianuarie 2020 (JO L 31, 7.2.2015, p. 25).

            (3)  Decizia (UE) 2015/994 a Consiliului din 23 iunie 2015 de numire a membrilor și a supleanților în cadrul Comitetului Regiunilor pentru perioada 26 ianuarie 2015-25 ianuarie 2020 (JO L 159, 25.6.2015, p. 70).


title: Decizia (UE) 2018/1269 a Consiliului din 18 septembrie 2018 de modificare a Deciziei 1999/70/CE privind auditorii externi ai băncilor centrale naționale, în ceea ce privește auditorul extern al Banka Slovenije

text:
                  21.9.2018

                  RO

                  Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

                  L 238/86

         DECIZIA (UE) 2018/1269 A CONSILIULUI
         din 18 septembrie 2018
         de modificare a Deciziei 1999/70/CE privind auditorii externi ai băncilor centrale naționale, în ceea ce privește auditorul extern al Banka Slovenije
         CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
         având în vedere Protocolul nr. 4 privind Statutul Sistemului European al Băncilor Centrale și al Băncii Centrale Europene, anexat la Tratatul privind Uniunea Europeană și la Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 27.1,
         având în vedere Recomandarea Băncii Centrale Europene (BCE) din 6 iulie 2018 către Consiliul Uniunii Europene cu privire la auditorii externi ai Banka Slovenije (BCE/2018/18) (1),
         întrucât:

                     (1)

                     Auditul conturilor Băncii Centrale Europene (BCE) și ale băncilor centrale naționale ale statelor membre a căror monedă este euro trebuie să fie efectuat de auditori externi independenți recomandați de Consiliul guvernatorilor BCE și aprobați de Consiliul Uniunii Europene.

                     (2)

                     Mandatul auditorilor externi actuali ai Banka Slovenije a încetat după efectuarea auditului aferent exercițiului financiar 2017. Prin urmare, este necesară desemnarea unor auditori externi începând cu exercițiul financiar 2018.

                     (3)

                     Banka Slovenije a selectat Ernst & Young revizija, poslovno svetovanje, d.o.o. drept auditori externi pentru exercițiile financiare 2018-2020.

                     (4)

                     Consiliul guvernatorilor BCE recomandă desemnarea Ernst & Young revizija, poslovno svetovanje, d.o.o. drept auditori externi ai Banka Slovenije pentru exercițiile financiare 2018-2020.

                     (5)

                     În urma recomandării Consiliului guvernatorilor BCE, Decizia 1999/70/CE a Consiliului (2) ar trebui să fie modificată în consecință,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

            Articolul 1
            La articolul 1 din Decizia 1999/70/CE, alineatul (13) se înlocuiește cu următorul text:

                  „(13)   Ernst & Young revizija, poslovno svetovanje, d.o.o. sunt aprobați drept auditori externi ai Banka Slovenije pentru exercițiile financiare 2018-2020.”

            Articolul 2
            Prezenta decizie produce efecte de la data notificării acesteia.

            Articolul 3
            Prezenta decizie se adresează BCE.

            Adoptată la Bruxelles, 18 septembrie 2018.

                  Pentru Consiliu

                  Președintele

               G. BLÜMEL

            (1)  JO C 260, 24.7.2018, p. 1.

            (2)  Decizia 1999/70/CE a Consiliului din 25 ianuarie 1999 privind auditorii externi ai băncilor centrale naționale (JO L 22, 29.1.1999, p. 69).


title: Decizia (UE) 2018/1272 a Consiliului din 18 septembrie 2018 de numire a unui membru, propus de Republica Italiană, în cadrul Comitetului Regiunilor

text:
                  21.9.2018

                  RO

                  Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

                  L 238/89

         DECIZIA (UE) 2018/1272 A CONSILIULUI
         din 18 septembrie 2018
         de numire a unui membru, propus de Republica Italiană, în cadrul Comitetului Regiunilor
         CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
         având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 305,
         având în vedere propunerea guvernului italian,
         întrucât:

                     (1)

                     La 26 ianuarie 2015, 5 februarie 2015 și 23 iunie 2015, Consiliul a adoptat Deciziile (UE) 2015/116 (1), (UE) 2015/190 (2) și (UE) 2015/994 (3) de numire a membrilor și a supleanților în cadrul Comitetului Regiunilor pentru perioada cuprinsă între 26 ianuarie 2015 și 25 ianuarie 2020. Pe baza unor mandate diferite, domnul Mauro D'ATTIS a fost renumit în calitatea de membru la 21 aprilie 2016, prin Decizia (UE) 2016/643 a Consiliului (4), la 17 octombrie 2016, prin Decizia (UE) 2016/1860 a Consiliului (5) și, respectiv, la 14 septembrie 2017, prin Decizia (UE) 2017/1753 a Consiliului (6).

                     (2)

                     Un loc de membru în cadrul Comitetului Regiunilor a devenit vacant ca urmare a încheierii mandatului domnului Mauro D'ATTIS,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

            Articolul 1
            Este numit în calitatea de membru în cadrul Comitetului Regiunilor pentru durata rămasă a mandatului actual, care se încheie la 25 ianuarie 2020:

                        —

                        domnul Salvatore Domenico Antonio POGLIESE, Sindaco del Comune di Catania.

            Articolul 2
            Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.

            Adoptată la Bruxelles, 18 septembrie 2018.

                  Pentru Consiliu

                  Președintele

               G. BLÜMEL

            (1)  Decizia (UE) 2015/116 a Consiliului din 26 ianuarie 2015 de numire a membrilor și a supleanților în cadrul Comitetului Regiunilor pentru perioada 26 ianuarie 2015-25 ianuarie 2020 (JO L 20, 27.1.2015, p. 42).

            (2)  Decizia (UE) 2015/190 a Consiliului din 5 februarie 2015 de numire a membrilor și a supleanților în cadrul Comitetului Regiunilor pentru perioada 26 ianuarie 2015-25 ianuarie 2020 (JO L 31, 7.2.2015, p. 25).

            (3)  Decizia (UE) 2015/994 a Consiliului din 23 iunie 2015 de numire a membrilor și a supleanților în cadrul Comitetului Regiunilor pentru perioada 26 ianuarie 2015-25 ianuarie 2020 (JO L 159, 25.6.2015, p. 70).

            (4)  Decizia (UE) 2016/643 a Consiliului din 21 aprilie 2016 de numire a unui membru, propus de Republica Italiană, în cadrul Comitetului Regiunilor (JO L 108, 23.4.2016, p. 35).

            (5)  Decizia (UE) 2016/1860 a Consiliului din 17 octombrie 2016 de numire a doi membri și a unui supleant, propuși de Republica Italiană, în cadrul Comitetului Regiunilor (JO L 284, 20.10.2016, p. 31).

            (6)  Decizia (UE) 2017/1753 a Consiliului din 14 septembrie 2017 de numire a unui membru și a unui supleant, propuși de Republica Italiană, în cadrul Comitetului Regiunilor (JO L 246, 26.9.2017, p. 5).


title: Decizia (UE) 2018/1270 a Consiliului din 18 septembrie 2018 de numire a unui membru, propus de Republica Lituania, în cadrul Comitetului Regiunilor

text:
                  21.9.2018

                  RO

                  Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

                  L 238/87

         DECIZIA (UE) 2018/1270 A CONSILIULUI
         din 18 septembrie 2018
         de numire a unui membru, propus de Republica Lituania, în cadrul Comitetului Regiunilor
         CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
         având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 305,
         având în vedere propunerea guvernului lituanian,
         întrucât:

                     (1)

                     La 26 ianuarie 2015, 5 februarie 2015 și 23 iunie 2015, Consiliul a adoptat Deciziile (UE) 2015/116 (1), (UE) 2015/190 (2) și (UE) 2015/994 (3) de numire a membrilor și a supleanților în cadrul Comitetului Regiunilor pentru perioada cuprinsă între 26 ianuarie 2015 și 25 ianuarie 2020.

                     (2)

                     Un loc de membru în cadrul Comitetului Regiunilor a devenit vacant ca urmare a încheierii mandatului domnului Andrius KUPČINSKAS,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

            Articolul 1
            Se numește în calitatea de membru în cadrul Comitetului Regiunilor pentru durata rămasă a mandatului actual, care se încheie la 25 ianuarie 2020:

                        —

                        domnul Vytenis TOMKUS, Member of Kaišiadorys District Municipal Council.

            Articolul 2
            Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.

            Adoptată la Bruxelles, 18 septembrie 2018.

                  Pentru Consiliu

                  Președintele

               G. BLÜMEL

            (1)  Decizia (UE) 2015/116 a Consiliului din 26 ianuarie 2015 de numire a membrilor și a supleanților în cadrul Comitetului Regiunilor pentru perioada 26 ianuarie 2015-25 ianuarie 2020 (JO L 20, 27.1.2015, p. 42).

            (2)  Decizia (UE) 2015/190 a Consiliului din 5 februarie 2015 de numire a membrilor și a supleanților în cadrul Comitetului Regiunilor pentru perioada 26 ianuarie 2015-25 ianuarie 2020 (JO L 31, 7.2.2015, p. 25).

            (3)  Decizia (UE) 2015/994 a Consiliului din 23 iunie 2015 de numire a membrilor și a supleanților în cadrul Comitetului Regiunilor pentru perioada 26 ianuarie 2015-25 ianuarie 2020 (JO L 159, 25.6.2015, p. 70).


title: Decizia (UE, Euratom) 2018/1273 a Consiliului din 18 septembrie 2018 de numire a unui membru, propus de Republica Polonă, în cadrul Comitetului Economic și Social European

text:
                  21.9.2018

                  RO

                  Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

                  L 238/90

         DECIZIA (UE, Euratom) 2018/1273 A CONSILIULUI
         din 18 septembrie 2018
         de numire a unui membru, propus de Republica Polonă, în cadrul Comitetului Economic și Social European
         CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
         având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 302,
         având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene a Energiei Atomice, în special articolul 106a,
         având în vedere propunerea guvernului polonez,
         având în vedere avizul Comisiei Europene,
         întrucât:

                     (1)

                     La 18 septembrie 2015 și 1 octombrie 2015, Consiliul a adoptat Deciziile (UE, Euratom) 2015/1600 (1) și (UE, Euratom) 2015/1790 (2) de numire a membrilor în cadrul Comitetului Economic și Social European pentru perioada 21 septembrie 2015-20 septembrie 2020.

                     (2)

                     Un loc de membru în cadrul Comitetului Economic și Social European a devenit vacant ca urmare a decesului domnului Franciszek BOBROWSKI,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

            Articolul 1
            Domnul Dariusz Mirosław POTYRAŁA, President of the Trade Unions of Miners/All-Poland Alliance of Trade Unions, este numit în calitatea de membru în cadrul Comitetului Economic și Social European pentru durata rămasă a mandatului actual, care se încheie la 20 septembrie 2020.

            Articolul 2
            Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.

            Adoptată la Bruxelles, 18 septembrie 2018.

                  Pentru Consiliu

                  Președintele

               G. BLÜMEL

            (1)  Decizia (UE, Euratom) 2015/1600 a Consiliului din 18 septembrie 2015 de numire a membrilor în cadrul Comitetului Economic și Social European pentru perioada 21 septembrie 2015-20 septembrie 2020 (JO L 248, 24.9.2015, p. 53).

            (2)  Decizia (UE, Euratom) 2015/1790 a Consiliului din 1 octombrie 2015 de numire a membrilor în cadrul Comitetului Economic și Social European pentru perioada 21 septembrie 2015-20 septembrie 2020 (JO L 260, 7.10.2015, p. 23).


title: Decizia (UE) 2018/1257 a Consiliului din 18 septembrie 2018 privind semnarea, în numele Uniunii Europene, a Acordului pentru prevenirea pescuitului nereglementat în marea liberă din zona centrală a Oceanului Arctic

text:
                  21.9.2018

                  RO

                  Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

                  L 238/1

         DECIZIA (UE) 2018/1257 A CONSILIULUI
         din 18 septembrie 2018
         privind semnarea, în numele Uniunii Europene, a Acordului pentru prevenirea pescuitului nereglementat în marea liberă din zona centrală a Oceanului Arctic
         CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
         având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 43, coroborat cu articolul 218 alineatul (5),
         având în vedere propunerea Comisiei Europene,
         întrucât:

                     (1)

                     Uniunea deține competența exclusivă, în cadrul politicii comune în domeniul pescuitului, de a adopta măsuri de conservare a resurselor biologice marine și de a încheia acorduri cu țări terțe și cu organizații internaționale în acest sens.

                     (2)

                     În temeiul Deciziilor 98/392/CE (1) și 98/414/CE (2) ale Consiliului, Uniunea este parte contractantă la Convenția Organizației Națiunilor Unite asupra dreptului mării din 10 decembrie 1982 („convenția”) și la Acordul privind punerea în aplicare a dispozițiilor Convenției Organizației Națiunilor Unite privind dreptul mării din 10 decembrie 1982 în ceea ce privește conservarea și gestionarea populațiilor transzonale de pești și a stocurilor de pești mari migratori (denumit în continuare „Acordul privind stocurile de pește”). Atât convenția, cât și Acordul privind stocurile de pește obligă statele să coopereze în ceea ce privește conservarea și gestionarea resurselor marine vii. Acordul pentru prevenirea pescuitului nereglementat în marea liberă din zona centrală a Oceanului Arctic (denumit în continuare „acordul”) îndeplinește această obligație.

                     (3)

                     Regulamentul (UE) nr. 1380/2013 al Parlamentului European și al Consiliului (3) prevede faptul că Uniunea își dezvoltă relațiile externe în domeniul pescuitului în conformitate cu obligațiile sale internaționale și cu obiectivele sale de politică, precum și cu obiectivele și principiile prevăzute la articolele 2 și 3 din regulamentul menționat, pentru a asigura exploatarea, gestionarea și conservarea în mod durabil a resurselor biologice marine și a mediului marin. Acordul este consecvent cu obiectivele menționate.

                     (4)

                     La data de 31 martie 2016, Consiliul a autorizat Comisia să negocieze în numele Uniunii un acord internațional pentru prevenirea pescuitului nereglementat în marea liberă din zona centrală a Oceanului Arctic. Negocierile respective s-au încheiat cu succes la data de 30 noiembrie 2017.

                     (5)

                     Semnarea acordului va promova consecvența în abordarea Uniunii cu privire la conservare în toate oceanele, precum și consolidarea angajamentului acesteia cu privire la conservarea pe termen lung și utilizarea în mod durabil a resurselor biologice marine la nivel global.

                     (6)

                     Prin urmare, acordul ar trebui semnat în numele Uniunii, sub rezerva încheierii sale,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

            Articolul 1
            Prin prezenta decizie se autorizează semnarea, în numele Uniunii, a Acordului pentru prevenirea pescuitului nereglementat în marea liberă din zona centrală a Oceanului Arctic („acordul”), sub rezerva încheierii acestuia. (4)

            Articolul 2
            Președintele Consiliului desemnează persoana sau persoanele împuternicite să semneze acordul în numele Uniunii.

            Articolul 3
            Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.

            Adoptată la Bruxelles, 18 septembrie 2018.

                  Pentru Consiliu

                  Președintele

               G. BLÜMEL

            (1)  Decizia 98/392/CE a Consiliului din 23 martie 1998 privind încheierea de către Comunitatea Europeană a Convenției Organizației Națiunilor Unite din 10 decembrie 1982 privind dreptul mării și a Acordului din 28 iulie 1994 privind punerea în aplicare a părții XI din aceasta (JO L 179, 23.6.1998, p. 1).

            (2)  Decizia 98/414/CE a Consiliului din 8 iunie 1998 privind ratificarea de către Comunitatea Europeană a Acordului pentru punerea în aplicare a dispozițiilor Convenției Organizației Națiunilor Unite asupra dreptului mării din 10 decembrie 1982 privind conservarea și gestionarea populațiilor transzonale și a stocurilor de pești mari migratori (JO L 189, 3.7.1998, p. 14).

            (3)  Regulamentul (UE) nr. 1380/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 decembrie 2013 privind politica comună în domeniul pescuitului, de modificare a Regulamentelor (CE) nr. 1954/2003 și (CE) nr. 1224/2009 ale Consiliului și de abrogare a Regulamentelor (CE) nr. 2371/2002 și (CE) nr. 639/2004 ale Consiliului și a Deciziei 2004/585/CE a Consiliului (JO L 354, 28.12.2013, p. 22).

            (4)  Textul acordului va fi publicat împreună cu decizia privind încheierea acestuia.


title: Decizia (UE, Euratom) 2018/1274 a Consiliului din 18 septembrie 2018 de numire a unui membru, propus de Regatul Danemarcei, în cadrul Comitetului Economic și Social European

text:
                  21.9.2018

                  RO

                  Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

                  L 238/91

         DECIZIA (UE, Euratom) 2018/1274 A CONSILIULUI
         din 18 septembrie 2018
         de numire a unui membru, propus de Regatul Danemarcei, în cadrul Comitetului Economic și Social European
         CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
         având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 302,
         având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene a Energiei Atomice, în special articolul 106a,
         având în vedere propunerea guvernului danez,
         având în vedere avizul Comisiei Europene,
         întrucât:

                     (1)

                     La 18 septembrie 2015 și 1 octombrie 2015, Consiliul a adoptat Deciziile (UE, Euratom) 2015/1600 (1) și (UE, Euratom) 2015/1790 (2) de numire a membrilor în cadrul Comitetului Economic și Social European pentru perioada 21 septembrie 2015-20 septembrie 2020.

                     (2)

                     Un loc de membru în cadrul Comitetului Economic și Social European a devenit vacant ca urmare a încheierii mandatului doamnei Dorthe ANDERSEN,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

            Articolul 1
            Domnul Nils TRAMPE, Director Social Affairs in the Confederation of Danish Employers (DA), este numit în calitatea de membru în cadrul Comitetului Economic și Social European pentru durata rămasă a mandatului actual, care se încheie la 20 septembrie 2020.

            Articolul 2
            Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.

            Adoptată la Bruxelles, 18 septembrie 2018.

                  Pentru Consiliu

                  Președintele

               G. BLÜMEL

            (1)  Decizia (UE, Euratom) 2015/1600 a Consiliului din 18 septembrie 2015 de numire a membrilor în cadrul Comitetului Economic și Social European pentru perioada 21 septembrie 2015-20 septembrie 2020 (JO L 248, 24.9.2015, p. 53).

            (2)  Decizia (UE, Euratom) 2015/1790 a Consiliului din 1 octombrie 2015 de numire a membrilor în cadrul Comitetului Economic și Social European pentru perioada 21 septembrie 2015-20 septembrie 2020 (JO L 260, 7.10.2015, p. 23).


title: Decizia (UE) 2018/1275 a Consiliului din 18 septembrie 2018 de numire a membrilor juriului de selecție prevăzut la articolul 14 alineatul (3) din Regulamentul (UE) 2017/1939

text:
                  21.9.2018

                  RO

                  Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

                  L 238/92

         DECIZIA (UE) 2018/1275 A CONSILIULUI
         din 18 septembrie 2018
         de numire a membrilor juriului de selecție prevăzut la articolul 14 alineatul (3) din Regulamentul (UE) 2017/1939
         CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
         având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
         având în vedere Regulamentul (UE) 2017/1939 al Consiliului din 12 octombrie 2017 de punere în aplicare a unei forme de cooperare consolidată în ceea ce privește instituirea Parchetului European (EPPO) (1), în special articolul 14 alineatul (3),
         având în vedere propunerea Comisiei Europene,
         întrucât:

                     (1)

                     În temeiul articolului 14 alineatul (3) din Regulamentul (UE) 2017/1939, se impune instituirea unui juriu de selecție care să întocmească o listă scurtă de candidați calificați pentru funcția de procuror-șef european și să emită un aviz motivat cu privire la calificările candidaților pentru funcția de procuror european.

                     (2)

                     Regulamentul (UE) 2017/1939 prevede că Parlamentul European și Consiliul numesc procurorul-șef european, de comun acord, pe baza unei liste scurte de candidați calificați întocmite de juriul de selecție.

                     (3)

                     De asemenea, în conformitate cu Regulamentul (UE) 2017/1939, Consiliul numește fiecare procuror european din rândul a trei candidați desemnați de fiecare stat membru, după ce a primit un aviz motivat din partea juriului de selecție.

                     (4)

                     Juriul de selecție examinează cererile pentru funcția de procuror-șef european și funcțiile de procuror european verificând dacă sunt îndeplinite cerințele prevăzute la articolul 14 alineatul (2) și, respectiv, la articolul 16 alineatul (1) din Regulamentul (UE) 2017/1939, inclusiv dacă respectivii candidați oferă toate garanțiile de independență.

                     (5)

                     Juriul de selecție este alcătuit din 12 persoane din rândul foștilor membri ai Curții de Justiție și ai Curții de Conturi, al foștilor membri naționali ai Eurojust, al membrilor instanțelor supreme naționale, al procurorilor de înalt nivel și al juriștilor ale căror competențe sunt recunoscute.

                     (6)

                     Unul dintre membrii juriului este propus de Parlamentul European. La 31 mai 2018, Parlamentul European l-a desemnat pe dl Antonio MURA în calitate de membru al juriului care urmează să fie propus de acesta.

                     (7)

                     În ceea ce privește componența juriului de selecție, Comisia a ținut seama de necesitatea asigurării unui echilibru geografic, a unui echilibru de gen și a unei reprezentări corespunzătoare a sistemelor juridice ale statelor membre care participă la EPPO.

                     (8)

                     Cele unsprezece persoane, între care șase bărbați și cinci femei, propuse de Comisie includ un fost membru al Curții de Justiție, un fost membru al Curții de Conturi, un fost membru național al Eurojust, cinci procurori de înalt nivel, doi membri ai instanțelor supreme naționale și un jurist cu competențe recunoscute.

                     (9)

                     Conform articolului 14 alineatul (3) din Regulamentul (UE) 2017/1939, Consiliul adoptă o decizie de numire a membrilor juriului pe baza unei propuneri din partea Comisiei.

                     (10)

                     Prin urmare, ar trebui să fie numiți membrii juriului de selecție,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

            Articolul 1
            Următoarele persoane sunt numite în calitate de membri ai juriului prevăzut la articolul 14 alineatul (3) din Regulamentul (UE) 2017/1939 pentru o perioadă de patru ani de la 9 octombrie 2018:

                        domnul Peter FRANK

                        doamna Ulrike HABERL-SCHWARZ

                        domnul Theodoros IOANNIDES

                        doamna Saale LAOS

                        domnul Jean-Claude MARIN

                        domnul Ján MAZÁK

                        doamna María de los Ángeles GARRIDO LORENZO

                        domnul Marin MRČELA

                        domnul Antonio MURA

                        domnul Vítor Manuel DA SILVA CALDEIRA

                        doamna Martine SOLOVIEFF

                        doamna Raija TOIVIAINEN.

            Articolul 2
            Prezenta decizie intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.

            Adoptată la Bruxelles, 18 septembrie 2018.

                  Pentru Consiliu

                  Președintele

               G. BLÜMEL

            (1)  JO L 283, 31.10.2017, p. 1.