title: Decizia (UE) 2016/1850 a Consiliului din 21 noiembrie 2008 privind semnarea și aplicarea cu titlu provizoriu a Acordului de parteneriat economic preliminar între Ghana, pe de o parte, și Comunitatea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de altă parte

text:
               21.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 287/1

         DECIZIA (UE) 2016/1850 A CONSILIULUI
   din 21 noiembrie 2008
   privind semnarea și aplicarea cu titlu provizoriu a Acordului de parteneriat economic preliminar între Ghana, pe de o parte, și Comunitatea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de altă parte
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolele 133 și 181 coroborate cu articolul 300 alineatul (2) primul paragraf prima teză,
   având în vedere propunerea Comisiei,
   întrucât:

               (1)

               La 12 iunie 2002, Consiliul a autorizat Comisia să deschidă negocieri în vederea încheierii unor acorduri de parteneriat economic cu statele ACP.

               (2)

               Negocierile în vederea unui Acord de parteneriat economic preliminar (denumit în continuare „APE preliminar”) au fost finalizate cu Ghana, iar APE preliminar a fost parafat la 13 decembrie 2007.

               (3)

               Articolul 75 din APE preliminar prevede aplicarea cu titlu provizoriu a acordului, până la intrarea în vigoare a acestuia.

               (4)

               APE preliminar ar trebui să fie semnat, în numele Comunității, și să se aplice, sub aspectele care sunt de competența Comunității, cu titlu provizoriu, sub rezerva încheierii sale la o dată ulterioară.

         DECIDE:
   Articolul 1
   Se aprobă semnarea, în numele Comunității, a Acordului de parteneriat economic preliminar între Ghana, pe de o parte, și Comunitatea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de altă parte, sub rezerva deciziei Consiliului privind încheierea respectivului acord.
   Textul APE preliminar se atașează la prezenta decizie.
   Articolul 2
   În sensul articolului 73 alineatul (2) din APE preliminar, Comitetul APE este format, pe de o parte, din membrii Consiliului și din reprezentanții Comisiei, iar, pe de altă parte, din reprezentanții guvernului ghanez. Comisia propune Consiliului, spre a adopta o decizie, poziția Comunității Europene pentru negocierea normelor procedurale ale Comitetului APE.
   Articolul 3
   Președintele Consiliului este autorizat să numească persoana sau persoanele împuternicite să semneze acordul, în numele Comunității Europene, sub rezerva încheierii acestuia.
   Articolul 4
   APE preliminar se aplică, sub aspectele care sunt de competența Comunității, cu titlu provizoriu în conformitate cu articolul 75, până la finalizarea procedurilor necesare pentru încheierea acestuia. Comisia va publica un aviz privind data aplicării cu titlu provizoriu.

      Adoptată la Bruxelles, 21 noiembrie 2008

            Pentru Consiliu

            Președintele

         E. WOERTH


title: Decizia (UE) 2016/590 a Consiliului din 11 aprilie 2016 privind semnarea, în numele Uniunii Europene, a Acordului de la Paris adoptat în temeiul Convenției-cadru a Organizației Națiunilor Unite asupra schimbărilor climatice

text:
               19.4.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 103/1

         DECIZIA (UE) 2016/590 A CONSILIULUI
   din 11 aprilie 2016
   privind semnarea, în numele Uniunii Europene, a Acordului de la Paris adoptat în temeiul Convenției-cadru a Organizației Națiunilor Unite asupra schimbărilor climatice
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 192 alineatul (1), coroborat cu articolul 218 alineatul (5),
   având în vedere propunerea Comisiei Europene,
   întrucât:

               (1)

               La cea de a 21-a Conferință a părților la Convenția-cadru a Organizației Națiunilor Unite asupra schimbărilor climatice (COP 21), care a avut loc la Paris în perioada 30 noiembrie-12 decembrie 2015, a fost adoptat textul unui acord privind consolidarea răspunsului global la amenințarea reprezentată de schimbările climatice. Acordul de la Paris va intra în vigoare în a treizecea zi de la data la care cel puțin 55 de părți la convenție, reprezentând în total cel puțin o proporție estimată de 55 % din totalul emisiilor de gaze cu efect de seră, și-au depus instrumentele de ratificare, acceptare, aprobare sau aderare. Uniunea și statele sale membre se găsesc printre părțile la convenție.

               (2)

               Printre altele, acordul stabilește un obiectiv pe termen lung care corespunde obiectivului de menținere a creșterii temperaturii globale cu mult sub 2 °C peste nivelurile preindustriale și de continuare a eforturilor pentru a se menține această creștere la 1,5 °C peste nivelurile preindustriale. În vederea atingerii acestui obiectiv, părțile vor pregăti, vor comunica și vor menține contribuții succesive stabilite la nivel național.

               (3)

               La 6 martie 2015, Uniunea și statele sale membre au comunicat contribuțiile pe care le preconizează stabilite la nivel național, care prevăd un angajament de a îndeplini obiectivul obligatoriu de reducere la nivel intern cu cel puțin 40 % a emisiilor de gaze cu efect de seră până în 2030 în comparație cu 1990, astfel cum se prevede în concluziile Consiliului European din 23 octombrie 2014 referitoare la cadrul de politici privind clima și energia pentru 2030.

               (4)

               Acordul este deschis spre semnare la sediul ONU de la New York în perioada 22 aprilie 2016-21 aprilie 2017.

               (5)

               Acordul este conform cu obiectivele de mediu ale Uniunii, astfel cum sunt prevăzute la articolul 191 din tratat, și anume conservarea, protecția și îmbunătățirea calității mediului; protecția sănătății umane; precum și promovarea pe plan internațional a unor măsuri care vizează identificarea de soluții la problemele de mediu existente la scară regională sau mondială și, în special, combaterea schimbărilor climatice.

               (6)

               Există legislație în cadrul Uniunii pentru punerea în aplicare a unora dintre aceste obiective. O parte din această legislație existentă a Uniunii va trebui revizuită în vederea punerii în aplicare a anumitor dispoziții ale acordului.

               (7)

               Prin urmare, acordul ar trebui semnat în numele Uniunii, sub rezerva încheierii sale la o dată ulterioară,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   Prin prezenta decizie, se aprobă semnarea, în numele Uniunii, a Acordului de la Paris în temeiul Convenției-cadru a Organizației Națiunilor Unite asupra schimbărilor climatice (1).
   Semnarea va avea loc la New York la 22 aprilie 2016 sau la cea mai apropiată dată ulterioară acesteia.
   Articolul 2
   Președintele Consiliului este autorizat să desemneze persoana sau persoanele împuternicite să semneze acordul în numele Uniunii.
   Articolul 3
   Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.

      Adoptată la Luxemburg, 11 aprilie 2016.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         M.H.P. VAN DAM

      (1)  Textul acordului va fi publicat împreună cu decizia privind încheierea acestuia.


title: 2014/794/UE: Decizia Consiliului din 7 noiembrie 2014 privind poziția care urmează să fie adoptată, în numele Uniunii Europene, în cadrul Comitetului pentru cooperare culturală instituit prin Protocolul privind cooperarea culturală la Acordul de liber schimb între Uniunea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de o parte, și Republica Coreea, pe de altă parte, în ceea ce privește stabilirea unei liste de 15 arbitri

text:
               15.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 330/40

         DECIZIA CONSILIULUI
   din 7 noiembrie 2014
   privind poziția care urmează să fie adoptată, în numele Uniunii Europene, în cadrul Comitetului pentru cooperare culturală instituit prin Protocolul privind cooperarea culturală la Acordul de liber schimb între Uniunea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de o parte, și Republica Coreea, pe de altă parte, în ceea ce privește stabilirea unei liste de 15 arbitri

      (2014/794/UE)

   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 167 alineatul (3), coroborat cu articolul 218 alineatul (9),
   având în vedere propunerea Comisiei Europene,
   întrucât:

               (1)

               Acordul de liber schimb între Uniunea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de o parte, și Republica Coreea, pe de altă parte (1) (denumit în continuare „acordul”) a fost semnat la data de 6 octombrie 2010. Acordul conține un protocol privind cooperarea culturală (denumit în continuare „protocolul”) care, conform articolului 1, stabilește cadrul în care părțile cooperează în vederea încurajării schimburilor privind activități, bunuri și servicii culturale, inclusiv, printre altele, în sectorul audiovizualului.

               (2)

               În temeiul articolului 15.10 alineatul (5) din acord, acesta a fost pus în aplicare parțial, cu titlu provizoriu, prin Decizia 2011/265/UE a Consiliului (2) (denumită în continuare „decizia”), începând de la 1 iulie 2011, până la finalizarea procedurilor necesare pentru încheierea acestuia.

               (3)

               În temeiul articolului 6 din decizie, poziția care urmează să fie adoptată de Uniune în cadrul Comitetului pentru cooperare culturală (denumit în continuare „comitetul”) cu privire la deciziile cu implicații juridice este determinată de Consiliu, acționând în conformitate cu tratatul.

               (4)

               După cum prevede articolul 3a din protocol, comitetul stabilește, imediat după înființarea sa, o listă cu 15 persoane care să acționeze în calitate de arbitri.

               (5)

               Uniunea ar trebui să determine poziția care urmează să fie adoptată în cadrul comitetului în ceea ce privește stabilirea listei de arbitri.

               (6)

               Prin urmare, poziția Uniunii în cadrul comitetului ar trebui să se bazeze pe proiectul de decizie atașat,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   Poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii în cadrul Comitetului pentru cooperare culturală, instituit prin Protocolul privind cooperarea culturală la Acordul de liber schimb între Uniunea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de o parte, și Republica Coreea, pe de altă parte, cu privire la stabilirea listei de 15 persoane care să acționeze în calitate de arbitri, se bazează pe proiectul de decizie a Comitetului pentru cooperare culturală, atașat la prezenta decizie.
   Articolul 2
   Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.

      Adoptată la Bruxelles, 7 noiembrie 2014.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         P. C. PADOAN

      (1)  JO L 127, 14.5.2011, p. 6.

      (2)  Decizia 2011/265/UE a Consiliului din 16 septembrie 2010 privind semnarea, în numele Uniunii Europene, și aplicarea cu titlu provizoriu a Acordului de liber schimb între Uniunea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de o parte, și Republica Coreea, pe de altă parte (JO L 127, 14.5.2011, p. 1).

      PROIECT
      DECIZIA NR. … A COMITETULUI PENTRU COOPERARE CULTURALĂ UE-COREEA
      din …
      privind stabilirea listei de arbitri menționate la articolul 3a din Protocolul privind cooperarea culturală la Acordul de liber schimb între Uniunea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de o parte, și Republica Coreea, pe de altă parte
      COMITETUL PENTRU COOPERARE CULTURALĂ,
      având în vedere Protocolul privind cooperarea culturală la Acordul de liber schimb între Uniunea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de o parte, și Republica Coreea, pe de altă parte, semnat la Bruxelles la data de 6 octombrie 2010, în special articolul 3a,
      întrucât:

                  (1)

                  Articolul 3a din Protocolul privind cooperarea culturală (denumit în continuare „protocolul”) prevede un mecanism de soluționare a litigiilor, stabilit la capitolul paisprezece din Acordul de liber schimb între Uniunea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de o parte, și Republica Coreea, pe de altă parte, prin care litigiile sunt rezolvate prin recurgerea la o comisie de arbitri.

                  (2)

                  În caz de litigiu, părțile se consultă pentru a ajunge la un consens privind alcătuirea comisiei de arbitraj.

                  (3)

                  Dacă părțile nu reușesc să ajungă la un consens privind alcătuirea comisiei de arbitraj, aceasta se stabilește prin tragere la sorți pe baza listei întocmite în conformitate cu articolul 3a litera (c) din protocol.

                  (4)

                  Părțile au convenit asupra unei liste de 15 arbitri,

            ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
      Articolul 1
      Se stabilește lista celor 15 arbitri în conformitate cu articolul 3a litera (c) din protocol. Lista figurează în anexa la prezenta decizie.
      Articolul 2
      Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.

         Adoptată la … la …

               Pentru Comitetul pentru cooperare culturală

               Viceprim-ministru

               Ministerul Culturii, Sportului și Turismului din Republica Coreea

               Director general al Direcției Generale pentru Educație și Cultură

               Comisia Europeană

      ANEXĂ
      LISTA ARBITRILOR

         Arbitri propuși de UE

      James BRIDGEMAN
      Ursula KRIEBAUM
      Alessandra LANCIOTTI
      Hélène RUIZ FABRI
      Jan WOUTERS

         Arbitri propuși de Coreea

      Byung-Chol YOON
      Eun Young PARK
      Young Jae CHO
      Seung-Soo CHOI
      Chang Hwan SHIN

         Președinți

      Florentino P. FELICIANO (Filipine)
      Juan Antonio DORANTES (Mexic)
      Christian HÄBERLI (Elveția)
      Leng Sun CHAN (Malaysia)
      Teresa CHENG (China)


title: 2009/308/CE: Decizia Consiliului din 30 martie 2009 de numire a unui supleant spaniol în cadrul Comitetului Regiunilor

text:
               2.4.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 90/23

      DECIZIA CONSILIULUI

   din 30 martie 2009
   de numire a unui supleant spaniol în cadrul Comitetului Regiunilor
   (2009/308/CE)
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 263,
   având în vedere propunerea guvernului spaniol,
   întrucât:

               (1)

               La 24 ianuarie 2006, Consiliul a adoptat Decizia 2006/116/CE de numire a membrilor și a supleanților în cadrul Comitetului Regiunilor pentru perioada cuprinsă între 26 ianuarie 2006 și 25 ianuarie 2010 (1).

               (2)

               Un post de supleant în cadrul Comitetului Regiunilor devine vacant ca urmare a demisiei dlui Jaime RABANAL GARCÍA,

         DECIDE:
   Articolul 1
   Se numește în calitate de supleant în cadrul Comitetului Regiunilor pentru durata rămasă a mandatului, respectiv până la 25 ianuarie 2010:

               —

               Dl Javier VELASCO MANCEBO, Director de la Oficina de Representación del Principado de Asturias.

         Articolul 2
   Prezenta decizie produce efecte de la data adoptării.

      Adoptată la Bruxelles, 30 martie 2009.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         P. BENDL

      (1)  JO L 56, 25.2.2006, p. 75.


title: Decizia nr. 1194/2011/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 noiembrie 2011 de instituire a unei acțiuni a Uniunii Europene privind Marca patrimoniului european

text:
               22.11.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 303/1

         DECIZIA NR. 1194/2011/UE A PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI A CONSILIULUI
   din 16 noiembrie 2011
   de instituire a unei acțiuni a Uniunii Europene privind Marca patrimoniului european
   PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 167 alineatul (5) prima liniuță,
   având în vedere propunerea Comisiei Europene,
   după transmiterea proiectului de act legislativ către parlamentele naționale,
   având în vedere avizul Comitetului Regiunilor (1),
   hotărând în conformitate cu procedura legislativă ordinară (2),
   întrucât:

               (1)

               Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE) urmărește realizarea unei uniuni tot mai strânse între popoarele europene și însărcinează Uniunea, între altele, să contribuie la înflorirea culturilor statelor membre, respectând diversitatea națională și regională a acestora și punând în evidență, în același timp, moștenirea culturală comună. Din acest punct de vedere, Uniunea, după caz, sprijină și completează acțiunea statelor membre de îmbunătățire a cunoașterii și diseminării culturii și istoriei popoarelor europene.

               (2)

               O mai bună înțelegere și prețuire, în special în rândul tinerilor, a patrimoniului cultural comun, și totuși divers, ar contribui la consolidarea sentimentului de apartenență la Uniune și la aprofundarea dialogului intercultural. Prin urmare, este importantă promovarea unui acces mai bun la patrimoniul cultural și sporirea dimensiunii europene a acestuia.

               (3)

               De asemenea, TFUE instituie cetățenia Uniunii, care o completează pe cea națională a statelor membre respective și constituie un element important pentru salvgardarea și consolidarea procesului de integrare europeană. Pentru ca cetățenii să-și ofere întregul sprijin integrării europene, ar trebui să se pună un accent mai mare pe valorile comune ale acestora, pe istorie și cultură ca elemente-cheie ale apartenenței lor la o societate fundamentată pe principiile libertății, democrației, respectării drepturilor omului, diversității culturale și lingvistice, toleranței și solidarității.

               (4)

               O inițiativă interguvernamentală privind Marca patrimoniului european („inițiativa interguvernamentală”) a fost lansată la 28 aprilie 2006 în Granada, Spania.

               (5)

               La 20 noiembrie 2008, Consiliul a adoptat concluzii (3) menite să transforme inițiativa interguvernamentală într-o acțiune a Uniunii („acțiunea”), invitând Comisia să îi prezinte o propunere privind crearea de către Uniune a unei Mărci a patrimoniului european („marca”), specificând modalitățile practice de punere în aplicare a proiectului.

               (6)

               Consultarea publică și evaluarea impactului efectuate de Comisie au confirmat valoarea inițiativei interguvernamentale, însă acestea au arătat că inițiativa ar trebui dezvoltată în continuare pentru a-și putea valorifica întregul potențial și că implicarea Uniunii ar putea oferi acesteia o valoare adăugată evidentă și ar putea contribui la sporirea calității sale.

               (7)

               Marca ar trebui să utilizeze experiența dobândită în cadrul inițiativei interguvernamentale.

               (8)

               Marca ar trebui să urmărească valoarea adăugată și complementaritatea cu alte inițiative, cum ar fi Lista patrimoniului mondial UNESCO, Lista reprezentativă UNESCO a patrimoniului cultural imaterial al umanității și „Itinerarele culturale europene” ale Consiliului Europei. Valoarea adăugată a mărcii ar trebui să se bazeze pe contribuția siturilor selectate la istoria și cultura europene, inclusiv la construirea Uniunii, pe o dimensiune educațională clară care să se adreseze cetățenilor, în special tinerilor, și pe rețelele formate între situri pentru schimbul de experiență și de cele mai bune practici. Acțiunea ar trebui să pună un accent deosebit pe promovarea siturilor și accesul la acestea, pe calitatea informării și a activităților propuse, și mai puțin pe conservarea siturilor, care ar trebui garantată prin regimurile de protecție existente.

               (9)

               Pe lângă intensificarea sentimentului de apartenență la Uniune a cetățenilor europeni și stimularea dialogului intercultural, acțiunea ar putea contribui și la îmbunătățirea valorii și profilului patrimoniului cultural, la intensificarea rolului patrimoniului în dezvoltarea economică și durabilă a regiunilor, în special prin turism cultural, la crearea de sinergii între patrimoniul cultural și creația și creativitatea contemporane și, în termeni mai generali, la promovarea valorilor democratice și a drepturilor omului care susțin procesul de integrare europeană.

               (10)

               Aceste obiective sunt conforme pe deplin cu obiectivele stabilite în comunicarea Comisiei intitulată „O agendă europeană pentru cultură într-o lume în proces de globalizare”, care includ promovarea diversității culturale și a dialogului intercultural, precum și a culturii în calitate de catalizator al creativității.

               (11)

               Este esențial ca marca să fie acordată pe baza unor criterii și proceduri comune, clare și transparente, inclusiv în timpul primilor doi ani de selecție, timp în care ar trebui să se aplice măsuri provizorii.

               (12)

               Procedura de selectare a siturilor care fac obiectul prezentei acțiuni ar trebui să se desfășoare în două etape. Siturile ar trebui inițial preselectate la nivel național. Acolo unde este cazul, statele membre ar putea implica autoritățile locale și regionale. Selecția ar trebui să se desfășoare apoi la nivelul Uniunii. Fiecare sit căruia i se atribuie marca ar trebui să fie monitorizat, în vederea asigurării respectării continue a criteriilor, astfel cum acestea sunt stabilite pentru marcă.

               (13)

               În cursul primei evaluări a prezentei acțiuni, ar trebui examinată extinderea sferei sale geografice.

               (14)

               Acolo unde există o legătură tematică clară între o serie de situri localizate într-un singur stat membru, prezenta acțiune ar trebui să permită depunerea unor cereri comune. Astfel de cereri comune ar trebui să cuprindă un număr rezonabil de situri participante și să demonstreze o valoare adăugată europeană comparativ cu cererile individuale privitoare la aceleași situri.

               (15)

               În mod asemănător, dată fiind dimensiunea transnațională a anumitor situri, prezenta acțiune ar trebui să permită cereri comune atât în cazul unor situri localizate în state membre diferite dar care se axează pe o temă specifică, cât și în cazul unui sit localizat pe teritoriul a cel puțin două state membre.

               (16)

               În scopul asigurării unor condiții uniforme de punere în aplicare a prezentei decizii și, în special, a dispozițiilor referitoare la desemnarea siturilor care urmează să primească marca, precum și a celor referitoare la retragerea mărcii și la formalizarea renunțării la marcă, ar trebui conferite competențe de executare Comisiei.

               (17)

               Organizarea administrativă a mărcii ar trebui să fie simplă și flexibilă, în conformitate cu principiul subsidiarității.

               (18)

               Deoarece obiectivele prezentei decizii nu pot fi îndeplinite în mod suficient de către statele membre, întrucât sunt necesare, în special, noi criterii și proceduri comune, clare și transparente pentru marcă, precum și o mai bună coordonare între statele membre, și pot fi îndeplinite mai bine la nivelul Uniunii, Uniunea poate adopta măsuri în conformitate cu principiul subsidiarității prevăzut la articolul 5 din Tratatul privind Uniunea Europeană. În conformitate cu principiul proporționalității prevăzut la articolul respectiv, prezenta decizie nu depășește ceea ce este necesar pentru îndeplinirea acestui obiectiv,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   Instituire
   Prin prezenta, se instituie o acțiune a Uniunii Europene („acțiunea”), intitulată „Marca patrimoniului european” („marca”).
   Articolul 2
   Definiții
   În sensul prezentei decizii, se aplică următoarele definiții:

               1.

               „situri” înseamnă monumente, situri naturale, subacvatice, arheologice, industriale sau urbane, peisaje culturale, locuri comemorative, bunuri și obiecte culturale și patrimoniu imaterial asociate unui loc, inclusiv patrimoniu contemporan;

               2.

               „sit transnațional” înseamnă:

                           (a)

                           mai multe situri situate în state membre diferite care se axează pe o temă specifică unică și prezintă o cerere comună; sau

                           (b)

                           un sit localizat geografic pe teritoriul a cel puțin două state membre.

               3.

               „sit tematic național” înseamnă mai multe situri localizate în același stat membru, care se axează pe o temă specifică și prezintă o cerere comună.

         Articolul 3
   Obiective
   (1)   Programul contribuie la următoarele obiective generale:

               (a)

               intensificarea sentimentului cetățenilor europeni de apartenență la Uniune, în special al tinerilor, pe baza valorilor și elementelor comune de istorie și de patrimoniu cultural european, precum și de prețuire a diversității naționale și regionale;

               (b)

               aprofundarea dialogului intercultural.

         (2)   În vederea atingerii obiectivelor prevăzute la alineatul (1), acțiunea urmărește realizarea următoarelor obiective intermediare:

               (a)

               sublinierea valorii simbolice și sporirea profilului siturilor care au jucat un rol semnificativ în istoria și cultura Europei și/sau în construirea Uniunii;

               (b)

               sporirea înțelegerii cetățenilor europeni asupra istoriei Europei, asupra construirii Uniunii și asupra patrimoniului cultural comun, și totuși divers, în special în ceea ce privește valorile democratice și drepturile omului, care susțin procesul de integrare europeană.

         (3)   Siturile în sine urmăresc realizarea următoarelor obiective specifice:

               (a)

               evidențierea semnificației lor europene;

               (b)

               sensibilizarea cetățenilor europeni, în special a tinerilor, cu privire la moștenirea culturală comună;

               (c)

               facilitarea schimbului de experiență și a schimbului de cele mai bune practici în întreaga Uniune;

               (d)

               un acces sporit și/sau îmbunătățit pentru toți, în special pentru tineri;

               (e)

               aprofundarea dialogului intercultural, în special în rândul tinerilor, prin intermediul educației artistice, culturale și istorice;

               (f)

               crearea de sinergii între patrimoniul cultural, pe de o parte, și creația și creativitatea contemporane, pe de altă parte;

               (g)

               contribuția la atractivitatea și dezvoltarea economică și durabilă a regiunilor, în special prin intermediul turismului cultural.

         Articolul 4
   Participarea la acțiune
   Acțiunea este deschisă participării, pe o bază voluntară, a statelor membre.
   Articolul 5
   Valoarea adăugată și complementaritatea acțiunii cu alte inițiative
   Comisia și statele membre asigură valoarea adăugată și complementaritatea acțiunii în ceea ce privește alte inițiative din domeniul patrimoniului cultural, cum ar fi Lista patrimoniului mondial UNESCO, Lista reprezentativă UNESCO a patrimoniului cultural imaterial al umanității și Itinerariile culturale europene ale Consiliului Europei.
   Articolul 6
   Eligibilitate
   Siturile, în sensul articolului 2, sunt eligibile pentru acordarea mărcii.
   Articolul 7
   Criterii
   (1)   Acordarea mărcii se bazează pe următoarele criterii („criteriile”):

               (a)

               Siturile candidate trebuie să aibă o valoare europeană simbolică și trebuie să fi jucat un rol semnificativ în istoria și cultura Europei și/sau construirea Uniunii. Prin urmare, acestea trebuie să demonstreze unul sau mai multe dintre următoarele elemente:

                           (i)

                           un caracter transfrontalier sau paneuropean: modul în care influența din trecut sau din prezent și atracția siturilor depășesc granițele naționale ale unui stat membru;

                           (ii)

                           locul și rolul lor în istoria europeană și în integrarea europeană, legăturile acestora cu evenimente, personalități sau mișcări-cheie europene;

                           (iii)

                           locul și rolul lor în dezvoltarea și promovarea valorilor comune care stau la baza integrării europene.

               (b)

               Siturile candidate trebuie să prezinte un proiect, a cărui punere în aplicare începe cel mai târziu la sfârșitul anului de desemnare, care include toate elementele următoare:

                           (i)

                           sensibilizarea cu privire la semnificația europeană a sitului, în special prin activități corespunzătoare de informare, semnalizare și formare a personalului;

                           (ii)

                           organizarea de activități educaționale, în special pentru tineri, care să ducă la o mai bună înțelegere a istoriei comune a Europei și a patrimoniului comun, și totuși divers, al acesteia, intensificând astfel sentimentul de apartenență la un spațiu comun;

                           (iii)

                           promovarea multilingvismului și facilitarea accesului la sit prin utilizarea mai multor limbi ale Uniunii;

                           (iv)

                           participarea la activitățile rețelelor de situri care au obținut marca, în vederea efectuării unui schimb de experiență și a inițierii de proiecte comune;

                           (v)

                           îmbunătățirea profilului și a atractivității sitului la scară europeană, între altele prin utilizarea posibilităților oferite de noile tehnologii și de mijloacele digitale și interactive și prin urmărirea sinergiilor cu alte inițiative europene.

                     Organizarea de activități artistice și culturale care promovează mobilitatea profesioniștilor din domeniul culturii, a artiștilor și a colecțiilor europene, stimulează dialogul intercultural și încurajează stabilirea de legături între patrimoniu și creația și creativitatea contemporane este binevenită în cazul în care natura specifică a sitului permite acest lucru.

               (c)

               Siturile candidate trebuie să prezinte un plan de lucru care include toate elementele următoare:

                           (i)

                           asigurarea bunei gestionări a sitului, inclusiv definirea obiectivelor și a indicatorilor;

                           (ii)

                           asigurarea conservării sitului și a transmiterii acestuia generațiilor viitoare, în conformitate cu regimurile de protecție relevante;

                           (iii)

                           asigurarea calității centrelor și a serviciilor de asistență, cum ar fi prezentarea istorică, informarea vizitatorilor, semnalizarea etc.;

                           (iv)

                           asigurarea accesului unui public cât mai larg, între altele prin adaptarea sitului sau prin formarea personalului;

                           (v)

                           acordarea unei atenții deosebite tinerilor, în special prin permiterea accesului acestora la sit în condiții privilegiate;

                           (vi)

                           promovarea sitului ca destinație turistică durabilă;

                           (vii)

                           elaborarea unei strategii de comunicare coerente și cuprinzătoare care să evidențieze semnificația europeană a sitului;

                           (viii)

                           asigurarea faptului că gestionarea sitului este cât mai ecologică cu putință.

         (2)   În ceea ce privește criteriile prevăzute la alineatul (1) literele (b) și (c), fiecare sit este evaluat în mod proporționat, ținându-se seama de caracteristicile sale.
   Articolul 8
   Juriul european
   (1)   Se stabilește un juriu european de experți independenți („juriul european”) pentru desfășurarea selecției și a monitorizării la nivelul Uniunii. Acesta asigură aplicarea corespunzătoare a criteriilor de către siturile din statele membre.
   (2)   Juriul de experți este compus din 13 membri, dintre care patru sunt numiți de către Parlamentul European, patru de către Consiliu, patru de către Comisie și unul de către Comitetul Regiunilor, în conformitate cu procedurile lor respective. Juriul european își desemnează președintele.
   (3)   Membrii juriului european trebuie să fie experți independenți și să dețină experiență și cunoștințe solide în domeniile relevante pentru obiectivele acțiunii. Fiecare instituție și organism urmărește să asigure într-o măsură cât mai mare complementaritatea competențelor experților pe care îi numește, precum și reprezentativitatea echilibrată din punct de vedere geografic a acestora.
   (4)   Membrii juriului european sunt numiți pentru o perioadă de trei ani.
   Cu toate acestea, în 2012 patru experți sunt numiți de către Parlamentul European pentru doi ani, patru de către Consiliu pentru trei ani, patru de către Comisie pentru un an și unul de către Comitetul Regiunilor pentru trei ani.
   (5)   Membrii juriului european trebuie să declare orice conflict de interese existent sau potențial cu privire la un anumit sit. În eventualitatea unei astfel de declarații din partea unui membru sau în cazul în care intervine un astfel de conflict de interese, membrul respectiv nu participă la evaluarea sitului sau a oricărui alt sit din statul membru sau din statele membre în cauză.
   (6)   Toate rapoartele, recomandările și notificările juriului european sunt făcute publice de către Comisie.
   Articolul 9
   Formularul de cerere
   Pentru ca procedurile să fie cât mai eficiente și mai simple cu putință, pe baza criteriilor, Comisia elaborează un formular de cerere comun („formularul de cerere”) care va fi utilizat de către toate siturile candidate.
   Articolul 10
   Preselecția la nivel național
   (1)   Preselecția siturilor pentru acordarea mărcii este de competența statelor membre.
   (2)   Fiecare stat membru poate preselecta maximum două situri o dată la doi ani.
   (3)   Preselecția se bazează pe criterii și pe formularul de cerere.
   (4)   Fiecare stat membru participant își stabilește propriile proceduri și propriul calendar de preselecție în conformitate cu principiul subsidiarității, urmărind o organizare administrativă cât mai simplă și mai flexibilă cu putință. Fiecare stat membru participant transmite Comisiei formularele de cerere pentru siturile preselectate până la data de 1 martie a anului în care are loc procedura de selecție, în conformitate cu calendarul prevăzut în anexă.
   (5)   Comisia publică lista integrală a siturilor preselectate și informează fără întârziere Parlamentul European, Consiliul și Comitetul Regiunilor după finalizarea etapei de preselecție, astfel încât Parlamentul European, Consiliul, Comitetul Regiunilor, statele membre sau orice altă persoană sau entitate să poată transmite Comisiei orice observații care ar putea avea impact asupra selectării respectivelor situri.
   Articolul 11
   Selecția la nivelul Uniunii
   (1)   Selecția siturilor pentru acordarea mărcii este efectuată de juriul european sub responsabilitatea Comisiei.
   (2)   Juriul european evaluează cererile privitoare la siturile preselectate și selectează maximum un sit pe stat membru. După caz, pot fi solicitate informații suplimentare și pot fi organizate vizite la fața locului.
   (3)   Selecția se bazează pe criterii și pe formularul de cerere. Juriul european ia, de asemenea, în considerare în mod corespunzător observațiile menționate la articolul 10 alineatul (5).
   (4)   Juriul european emite un raport privind siturile preselectate și îl transmite Comisiei cel târziu până la sfârșitul anului în care are loc procedura de selecție. Raportul include o recomandare pentru acordarea mărcii și prezintă o explicație cu privire la concluziile sale în privința siturilor selectate și a celor neselectate. Comisia înaintează fără întârziere raportul Parlamentului European, Consiliului și Comitetului Regiunilor spre informare.
   (5)   Siturile candidate care nu sunt selectate pot trimite noi cereri pentru preselecția la nivel național în anii următori.
   Articolul 12
   Situri transnaționale
   (1)   Pentru a fi eligibil pentru acordarea mărcii, un sit transnațional trebuie să îndeplinească toate condițiile următoare:

               (a)

               respectarea deplină a criteriilor de către fiecare sit participant;

               (b)

               desemnarea drept coordonator a unuia dintre siturile participante, care va fi unicul punct de contact al Comisiei;

               (c)

               depunerea cererii sub un nume comun;

               (d)

               după caz, demonstrarea unei legături tematice clare.

         (2)   Cererile privind siturile transnaționale urmează aceeași procedură cu cererile privind alte situri. În urma consultării în rândul siturilor participante cu implicarea autorităților naționale relevante, fiecare sit participant completează un formular de cerere și îl transmite coordonatorului. Siturile transnaționale sunt preselectate de către statul membru al coordonatorului în limitele numerice de situri prevăzute la articolul 10 și sunt propuse în numele tuturor statelor membre în cauză după ce statele membre respective au ajuns la un acord în această privință.
   (3)   Atunci când este selectat un sit transnațional, marca se acordă sitului transnațional ca întreg și sub un nume comun.
   (4)   În cazul în care un sit transnațional îndeplinește toate criteriile, se va acorda prioritate acestui sit în cadrul selecției.
   Articolul 13
   Situri tematice naționale
   (1)   Pentru a fi eligibil pentru acordarea mărcii, un sit tematic național trebuie să îndeplinească toate condițiile următoare:

               (a)

               demonstrarea valorii adăugate europene a unei cereri comune comparativ cu cererile individuale;

               (b)

               demonstrarea unei legături tematice clare;

               (c)

               respectarea deplină a criteriilor de către fiecare sit participant;

               (d)

               desemnarea drept coordonator a unuia dintre siturile participante, care va fi unicul punct de contact al Comisiei;

               (e)

               depunerea unei cereri sub un nume comun.

         (2)   Cererile privind siturile tematice naționale urmează aceeași procedură cu cererile privind alte situri. Fiecare sit participant completează un formular de cerere și îl transmite coordonatorului. Siturile tematice naționale sunt preselectate de către statul membru în cauză în limitele numerice de situri prevăzute la articolul 10 alineatul (2).
   (3)   Atunci când este selectat un sit tematic național, marca se acordă sitului tematic național ca întreg și sub un nume comun.
   Articolul 14
   Desemnare
   (1)   Comisia desemnează siturile care urmează să primească marca, ținând seama în mod corespunzător de recomandarea juriului european. Comisia informează Parlamentul European, Consiliul și Comitetul Regiunilor în legătură cu această desemnare.
   (2)   Marca se acordă pe o durată nelimitată, în condițiile prevăzute la articolul 15, sub rezerva continuării acțiunii și fără a se aduce atingere articolului 16.
   Articolul 15
   Monitorizare
   (1)   Fiecare sit care a obținut marca este monitorizat periodic pentru a se asigura faptul că acesta continuă să îndeplinească criteriile și respectă proiectul și planul de lucru prezentate în cererea depusă.
   (2)   Statele membre sunt responsabile de monitorizarea tuturor siturilor localizate pe teritoriile lor respective. Monitorizarea unui sit transnațional este de competența statului membru al coordonatorului.
   (3)   Statele membre colectează toate informațiile necesare și pregătesc un raport o dată la patru ani, conform calendarului prezentat în anexă. Statele membre transmit raportul Comisiei până la data de 1 martie a anului în care are loc procedura de monitorizare. Comisia înaintează raportul juriului european spre examinare.
   (4)   Juriul european emite un raport privind starea siturilor cărora le-a fost acordată marca, cel târziu până la sfârșitul anului în care are loc procedura de monitorizare, incluzând, după caz, recomandările de care trebuie să se țină seama în perioada de monitorizare următoare.
   (5)   Comisia stabilește, în cooperare cu juriul european, indicatori comuni pentru statele membre în vederea asigurării unei abordări coerente a procedurii de monitorizare.
   Articolul 16
   Retragerea mărcii sau renunțarea la aceasta
   (1)   În cazul în care juriul european stabilește că un sit nu mai îndeplinește criteriile sau că nu mai respectă proiectul și planul de lucru prezentate în cererea depusă, acesta inițiază un dialog cu statul membru în cauză prin intermediul Comisiei, cu scopul de facilita efectuarea ajustărilor necesare referitor la sit.
   (2)   Dacă la 18 luni de la începerea dialogului nu au fost efectuate ajustările necesare, juriul european trimite o notificare Comisiei în legătură cu aceasta. Notificarea este însoțită de o prezentare a motivelor și include recomandări practice referitoare la ameliorarea situației.
   (3)   Dacă la 18 luni de la transmiterea notificării menționate la alineatul (2) recomandările practice nu au fost puse în aplicare, juriul european recomandă Comisiei retragerea mărcii pentru situl în cauză.
   (4)   În cazul în care juriul european stabilește că un sit care participă la un sit transnațional sau la un sit tematic național nu mai îndeplinește criteriile sau că nu mai respectă proiectul și planul de lucru prezentate în cererea depusă, se aplică procedura prezentată la alineatele (1), (2) și (3). Retragerea, astfel cum este prevăzută în prezentul alineat, se aplică sitului transnațional sau sitului tematic național ca întreg. Cu toate acestea, în cazurile în care coerența sitului transnațional sau a sitului tematic național nu va fi afectată în mod negativ, juriul european poate recomanda limitarea retragerii la situl participant în cauză.
   (5)   Comisia ia decizia de a retrage marca, ținând seama în mod corespunzător de recomandarea menționată la alineatul (3). Comisia informează Parlamentul European, Consiliul și Comitetul Regiunilor în legătură cu retragerea.
   (6)   Siturile pot renunța la marcă în orice moment și, în astfel de cazuri, acestea informează statele membre în cauză, care la rândul lor informează Comisia cu privire la renunțare. Comisia oficializează renunțarea și informează Parlamentul European, Consiliul și Comitetul Regiunilor în acest sens.
   Articolul 17
   Organizare practică
   (1)   Comisia pune în aplicare acțiunea. În special, Comisia:

               (a)

               asigură per ansamblu coerența și calitatea acțiunii;

               (b)

               asigură coordonarea dintre statele membre și juriul european;

               (c)

               din perspectiva obiectivelor și a criteriilor, stabilește orientări pentru sprijinirea procedurilor de selecție și monitorizare, în strânsă cooperare cu juriul european;

               (d)

               oferă sprijin juriului european.

         (2)   Comisia este responsabilă de comunicarea informației privind marca și de asigurarea vizibilității mărcii la nivelul Uniunii, în special prin crearea și menținerea unui site-Internet specific. De asemenea, Comisia asigură crearea unui logo pentru acțiune.
   (3)   Comisia promovează activitățile de formare de rețele între siturile cărora le-a fost atribuită marca.
   (4)   Acțiunile de la alineatele (2) și (3) din prezentul articol, precum și costurile legate de juriul european, sunt finanțate prin pachetul financiar prevăzut la articolul 20.
   Articolul 18
   Evaluare
   (1)   Comisia asigură evaluarea externă și independentă a acțiunii. Această evaluare are loc o dată la șase ani conform calendarului prevăzut în anexă și examinează toate elementele, inclusiv eficiența proceselor implicate în desfășurarea acțiunii, numărul de situri, impactul acțiunii, extinderea sferei sale geografice, modalități de îmbunătățire a acesteia și oportunitatea continuării sale.
   (2)   Comisia prezintă un raport privind evaluarea prevăzută la alineatul (1) Parlamentului European, Consiliului și Comitetului Regiunilor în termen de șase luni de la finalizarea acesteia însoțit, după caz, de propuneri relevante.
   Articolul 19
   Dispoziții tranzitorii
   (1)   Statele membre care nu au participat la inițiativa interguvernamentală din 2006 privind Marca patrimoniului european („inițiativa interguvernamentală”) pot preselecta maximum patru situri în 2013 pentru acordarea mărcii.
   (2)   Statele membre care au participat la inițiativa interguvernamentală pot preselecta maximum patru situri în 2014 pentru acordarea mărcii. Acestea pot propune situri care au obținut deja o marcă în cadrul inițiativei interguvernamentale.
   (3)   Toate siturile menționate la alineatele (1) și (2) sunt evaluate de către juriul european pe baza acelorași criterii și urmează aceeași procedură ca și celelalte situri.
   (4)   În cazul în care unul dintre siturile menționate la alineatele (1) și (2) nu îndeplinește criteriile sau sunt necesare informații suplimentare, juriul european inițiază un dialog cu statul membru în cauză prin intermediul Comisiei pentru a se stabili dacă cererea poate fi îmbunătățită înainte de luarea unei decizii. După caz, se pot organiza vizite la fața locului.
   Articolul 20
   Dispoziții financiare
   (1)   Pachetul financiar pentru implementarea acțiunii pe perioada 1 ianuarie 2012-31 decembrie 2013 se stabilește la 650 000 EUR.
   (2)   Creditele anuale sunt autorizate de autoritatea bugetară în limitele cadrului financiar multianual.
   Articolul 21
   Data intrării în vigoare
   Prezenta decizie intră în vigoare în ziua următoare datei publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.

      Adoptată la Strasbourg, 16 noiembrie 2011.

            Pentru Parlamentul European

            Președintele

         J. BUZEK

            Pentru Consiliu

            Președintele

         W. SZCZUKA

      (1)  JO C 267, 1.10.2010, p. 52.

      (2)  Poziția Parlamentului European din 16 decembrie 2010 (nepublicată încă în Jurnalul Oficial) și poziția Consiliului în primă lectură din 19 iulie 2011. Poziția Parlamentului European din 16 noiembrie 2011 (nepublicată încă în Jurnalul Oficial).

      (3)  JO C 319, 13.12.2008, p. 11.

      ANEXĂ

         Calendar

                  Anul

                  2011

                  Intrarea în vigoare a deciziei
                  Lucrări pregătitoare

                  2012

                  Lucrări pregătitoare

                  2013

                  Prima selecție a siturilor pentru statele membre care nu au participat la inițiativa interguvernamentală

                  2014

                  Prima selecție a siturilor pentru statele membre care au participat la inițiativa interguvernamentală

                  2015

                  Selecție

                  2016

                  Monitorizare

                  2017

                  Selecție

                  2018

                  Evaluarea mărcii

                  2019

                  Selecție

                  2020

                  Monitorizare

                  2021

                  Selecție

                  2022

                  —

                  2023

                  Selecție

                  2024

                  Monitorizare
                  Evaluarea mărcii

                  2025

                  Selecție

                  …

                  …


title: 2011/58/UE: Decizia Consiliului din 25 octombrie 2010 de semnare, în numele Uniunii, a unui Acord între Uniunea Europeană și Regatul Maroc de instituire a unui mecanism de soluționare a litigiilor

text:
               1.2.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 27/1

         DECIZIA CONSILIULUI
   din 25 octombrie 2010
   de semnare, în numele Uniunii, a unui Acord între Uniunea Europeană și Regatul Maroc de instituire a unui mecanism de soluționare a litigiilor
   (2011/58/UE)
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 207 alineatul (4) primul paragraf, coroborat cu articolul 218 alineatul (5),
   având în vedere propunerea Comisiei Europene,
   întrucât:

               (1)

               La 24 februarie 2006 Consiliul a autorizat Comisia să înceapă negocierile cu partenerii din regiunea mediteraneeană pentru a stabili un mecanism de soluționare a litigiilor legate de dispozițiile privind schimburile comerciale.

               (2)

               Comisia a purtat negocieri în consultare cu comitetul desemnat în conformitate cu articolul 207 din tratat și cu directivele de negociere adoptate de către Consiliu.

               (3)

               Aceste negocieri au fost încheiate și un Acord între Uniunea Europeană și Regatul Maroc de instituire a unui mecanism de soluționare a litigiilor (denumit în continuare „acordul”) a fost parafat la 9 decembrie 2009.

               (4)

               Acordul ar trebui semnat,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   Prin prezenta decizie se aprobă, în numele Uniunii, semnarea Acordului între Uniunea Europeană și Regatul Maroc de instituire a unui mecanism de soluționare a litigiilor, sub rezerva încheierii sale (1).
   Articolul 2
   Prin prezenta decizie, președintele Consiliului este autorizat să desemneze persoana (persoanele) împuternicită (împuternicite) să semneze acordul în numele Uniunii, sub rezerva încheierii sale.
   Articolul 3
   Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.

      Adoptată la Luxemburg, 25 octombrie 2010.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         C. ASHTON

      (1)  Textul acordului va fi publicat împreună cu decizia privind încheierea sa.


title: 2009/577/CE: Decizia Consiliului din 27 iulie 2009 de numire a unui membru spaniol în cadrul Comitetului Regiunilor

text:
               30.7.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 198/56

      DECIZIA CONSILIULUI

   din 27 iulie 2009
   de numire a unui membru spaniol în cadrul Comitetului Regiunilor
   (2009/577/CE)
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 263,
   având în vedere propunerea guvernului spaniol,
   întrucât:

               (1)

               La 24 ianuarie 2006, Consiliul a adoptat Decizia 2006/116/CE de numire a membrilor și a supleanților în cadrul Comitetului Regiunilor pentru perioada cuprinsă între 26 ianuarie 2006 și 25 ianuarie 2010 (1).

               (2)

               Un post de membru în cadrul Comitetului Regiunilor a devenit vacant ca urmare a demisiei domnului Manuel CHAVES GONZÁLES,

         DECIDE:
   Articolul 1
   Se numește în calitate de membru în cadrul Comitetului Regiunilor pentru durata rămasă a mandatului, respectiv până la 25 ianuarie 2010:
   domnul José Antonio GRIŇÁN MARTÍNEZ, Presidente de la Junta de Andalucía.
   Articolul 2
   Prezenta decizie produce efecte de la data adoptării.

      Adoptată la Bruxelles, 27 iulie 2009.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         C. BILDT

      (1)  JO L 56, 25.2.2006, p. 75.


title: 2007/618/CE: Decizia Consiliului din 18 septembrie 2007 de numire a unui membru finlandez și a unui membru supleant finlandez în cadrul Comitetului Regiunilor

text:
               25.9.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 249/10

      DECIZIA CONSILIULUI

   din 18 septembrie 2007
   de numire a unui membru finlandez și a unui membru supleant finlandez în cadrul Comitetului Regiunilor
   (2007/618/CE)
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 263,
   având în vedere propunerea Guvernului finlandez,
   întrucât:

               (1)

               La 24 ianuarie 2006, Consiliul a adoptat Decizia 2006/116/CE de numire a membrilor și a membrilor supleanți ai Comitetului Regiunilor pentru perioada 26 ianuarie 2006-25 ianuarie 2010 (1).

               (2)

               Ca urmare a încheierii mandatului domnului MYLLYVIRTA, devine vacant un loc de membru în cadrul Comitetului Regiunilor. Ca urmare a încheierii mandatului doamnei PEIPONEN, devine vacant un loc de membru supleant în cadrul Comitetului Regiunilor,

         DECIDE:
   Articolul 1
   Următoarele persoane sunt numite în calitate de membru, respectiv de membru supleant în cadrul Comitetului Regiunilor pentru perioada restantă a mandatului actual, și anume până la 25 ianuarie 2010:

               (a)

               în calitate de membru:

                           —

                           domnul Jyrki MYLLYVIRTA, primar, Lahti (schimbare de mandat);

               (b)

               în calitate de membru supleant:

                           —

                           doamna Irja SOKKA, membră a Consiliului municipal, Kuopio.

         Articolul 2
   Prezenta decizie se publică în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
   Decizia produce efecte de la data adoptării sale.

      Adoptată la Bruxelles, 18 septembrie 2007.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         R. PEREIRA

      (1)  JO L 56, 25.2.2006, p. 75.


title: Decizia Consiliului și a Comisiei din 21 februarie 2005 privind încheierea Protocolului la Acordul de stabilizare și asociere dintre Comunitățile Europene și statele lor membre, pe de o parte, și Fosta Republică Iugoslavă Macedonia, pe de altă parte, pentru a lua în considerare aderarea Republicii Cehe, a Republicii Estonia, a Republicii Cipru, a Republicii Letonia, a Republicii Lituania, a Republicii Ungare, a Republicii Malta, a Republicii Polone, a Republicii Slovenia și a Republicii Slovace la Uniunea Europeană

text:
Anunţ juridic important

|

32005D0192

Jurnalul Oficial L 063 , 10/03/2005 p. 0021 - 0022

		20050221Decizia Consiliului și a Comisieidin 21 februarie 2005privind încheierea Protocolului la Acordul de stabilizare și asociere dintre Comunitățile Europene și statele lor membre, pe de o parte, și Fosta Republică Iugoslavă Macedonia, pe de altă parte, pentru a lua în considerare aderarea Republicii Cehe, a Republicii Estonia, a Republicii Cipru, a Republicii Letonia, a Republicii Lituania, a Republicii Ungare, a Republicii Malta, a Republicii Polone, a Republicii Slovenia și a Republicii Slovace la Uniunea Europeană(2005/192/CE, Euratom)CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,COMISIA COMUNITĂȚILOR EUROPENE,având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 310, coroborat cu articolul 300 alineatul (2) primul paragraf teza a doua și articolul 300 alineatul (3) al doilea paragraf,având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene a Energiei Atomice, în special articolul 101 alineatul (2),având în vedere Tratatul de aderare din 16 aprilie 2003, în special articolul 2 alineatul (3),având în vedere Actul de aderare din 2003, în special articolul 6 alineatul (2),având în vedere propunerea Comisiei,având în vedere avizul conform al Parlamentului European,având în vedere aprobarea Consiliului, acordată în conformitate cu dispozițiile articolului 101 din Tratatul de instituire a Comunității Europene a Energiei Atomice,întrucât:(1) Protocolul la Acordul de stabilizare și asociere dintre Comunitățile Europene și statele lor membre, pe de o parte, și Fosta Republică Iugoslavă Macedonia, pe de altă parte, pentru a lua în considerare aderarea Republicii Cehe, a Republicii Estonia, a Republicii Cipru, a Republicii Letonia, a Republicii Lituania, a Republicii Ungare, a Republicii Malta, a Republicii Polone, a Republicii Slovenia și a Republicii Slovace la Uniunea Europeană a fost semnat în numele Comunității Europene și al statelor sale membre la 12 decembrie 2004, în temeiul Deciziei 2004/896/CE a Consiliului [1].(2) Până la intrarea sa în vigoare, protocolul a fost aplicat cu titlu provizoriu începând cu 1 mai 2004.(3) Protocolul trebuie încheiat,DECID:Articolul 1Protocolul la Acordul de stabilizare și asociere dintre Comunitățile Europene și statele lor membre, pe de o parte, și Fosta Republică Iugoslavă Macedonia, pe de altă parte, pentru a lua în considerare aderarea Republicii Cehe, a Republicii Estonia, a Republicii Cipru, a Republicii Letonia, a Republicii Lituania, a Republicii Ungare, a Republicii Malta, a Republicii Polone, a Republicii Slovenia și a Republicii Slovace la Uniunea Europeană se aprobă în numele Comunității Europene, al Comunității Europene a Energiei Atomice și al statelor sale membre.Textul protocolului [2] se anexează la prezenta decizie.Articolul 2Președintele Consiliului procedează, în numele Comunității Europene și al statelor sale membre, la notificarea prevăzută la articolul 15 din protocol. În același timp, președintele Comisiei procedează la această notificare în numele Comunității Europene a Energiei Atomice.Adoptată la Bruxelles, 21 februarie 2005.Pentru ConsiliuPreședinteleJ. AsselbornPentru ComisiePreședinteleJosé Manuel Barroso[1] JO L 388, 29.12.2004, p. 1.[2] JO L 388, 29.12.2004, p. 6.--------------------------------------------------


title: 2009/221/CE: Decizia Parlamentului European din 22 aprilie 2008 privind descărcarea de gestiune pentru execuția bugetului Agenției Europene pentru Siguranță Maritimă aferent exercițiului financiar 2006

text:
               31.3.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 88/192

         DECIZIA PARLAMENTULUI EUROPEAN
   din 22 aprilie 2008
   privind descărcarea de gestiune pentru execuția bugetului Agenției Europene pentru Siguranță Maritimă aferent exercițiului financiar 2006
   (2009/221/CE)
   PARLAMENTUL EUROPEAN,
   având în vedere conturile anuale finale ale Agenției Europene pentru Siguranță Maritimă pentru exercițiul financiar 2006 (1),
   având în vedere Raportul Curții de Conturi privind conturile anuale ale Agenției Europene pentru Siguranță Maritimă pentru exercițiul financiar 2006, însoțit de răspunsurile agenției (2),
   având în vedere Recomandarea Consiliului din 12 februarie 2008 (5843/2008 – C6-0084/2008),
   având în vedere Tratatul CE, în special articolul 276,
   având în vedere Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului din 25 iunie 2002 privind regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităților Europene (3), în special articolul 185,
   având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1406/2002 al Parlamentului European și al Consiliului din 27 iunie 2002 de instituire a unei Agenții Europene pentru Siguranță Maritimă (4), în special articolul 19,
   având în vedere Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2343/2002 al Comisiei din 19 noiembrie 2002 privind regulamentul financiar cadru pentru organismele menționate la articolul 185 din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului (5), în special articolul 94,
   având în vedere articolul 71 și anexa V la Regulamentul său de procedură,
   având în vedere raportul Comisiei pentru control bugetar și avizul Comisiei pentru transport și turism (A6-0115/2008),

               1.

               acordă directorului executiv al Agenției Europene pentru Siguranță Maritimă descărcarea de gestiune pentru execuția bugetului agenției aferent exercițiului financiar 2006;

               2.

               își prezintă observațiile în cadrul rezoluției de mai jos;

               3.

               încredințează Președintelui sarcina de a transmite prezenta decizie împreună cu rezoluția Parlamentului, ca parte integrantă a acesteia, directorului executiv al Agenției Europene pentru Siguranță Maritimă, Consiliului, Comisiei și Curții de Conturi și de a asigura publicarea acestora în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene (seria L).

            Preşedintele

         Hans-Gert PÖTTERING

            Secretarul general

         Harald RØMER

      (1)  JO C 261, 31.10.2007, p. 20.

      (2)  JO C 309, 19.12.2007, p. 55.

      (3)  JO L 248, 16.9.2002, p. 1.

      (4)  JO L 208, 5.8.2002, p. 1.

      (5)  JO L 357, 31.12.2002, p. 72.
    ---documentbreak---

               31.3.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 88/193

         REZOLUȚIA PARLAMENTULUI EUROPEAN
   din 22 aprilie 2008
   conținând observațiile care fac parte integrantă din decizia privind descărcarea de gestiune pentru execuția bugetului Agenției Europene pentru Siguranță Maritimă aferent exercițiului financiar 2006
   PARLAMENTUL EUROPEAN,
   având în vedere conturile anuale finale ale Agenției Europene pentru Siguranță Maritimă pentru exercițiul financiar 2006 (1),
   având în vedere Raportul Curții de Conturi privind conturile anuale ale Agenției Europene pentru Siguranță Maritimă pentru exercițiul financiar 2006, însoțit de răspunsurile agenției (2),
   având în vedere Recomandarea Consiliului din 12 februarie 2008 (5843/2008 – C6-0084/2008),
   având în vedere Tratatul CE, în special articolul 276,
   având în vedere Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului din 25 iunie 2002 privind regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităților Europene (3), în special articolul 185,
   având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1406/2002 al Parlamentului European și al Consiliului din 27 iunie 2002 de instituire a unei Agenții Europene pentru Siguranță Maritimă (4), în special articolul 19,
   având în vedere Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2343/2002 al Comisiei din 19 noiembrie 2002 privind regulamentul financiar cadru pentru organismele menționate la articolul 185 din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului (5), în special articolul 94,
   având în vedere articolul 71 și anexa V la Regulamentul său de procedură,
   având în vedere raportul Comisiei pentru control bugetar și avizul Comisiei pentru transport și turism (A6-0115/2008),

               A.

               întrucât Curtea de Conturi a declarat că a obținut asigurări rezonabile cu privire la fiabilitatea conturilor anuale pentru exercițiul financiar 2006 și cu privire la legalitatea și regularitatea operațiunilor subiacente;

               B.

               întrucât, la 24 aprilie 2007, Parlamentul a acordat directorului executiv al Agenției Europene pentru Siguranță Maritimă descărcarea de gestiune pentru execuția bugetului agenției aferent exercițiului financiar 2005 (6), iar în rezoluția sa care însoțea decizia de descărcare de gestiune, inter alia,

                           —

                           constata că execuția bugetului pentru exercițiul financiar 2005 a fost afectată de întârzierile înregistrate la recrutarea personalului și că acest lucru a avut consecințe negative asupra utilizării creditelor de cheltuieli administrative;

                           —

                           constata că documentația pentru tranzacții, o condiție prealabilă obligatorie pentru un sistem viabil de control intern, prezentau unele deficiențe și că dosarele aferente angajamentelor și plăților au fost deseori incomplete sau neclare;

                           —

                           observa, în plus, diverse deficiențe în gestionarea achizițiilor publice și insista ca agenția să respecte cerințele dispozițiilor de reglementare,

         Observații generale referitoare la aspecte orizontale comune tuturor agențiilor UE și care prezintă relevanță pentru procedura de descărcare de gestiune a fiecărei agenții

               1.

               observă că bugetele celor 24 de agenții și ale celorlalte organisme descentralizate auditate de Curtea de Conturi totalizau 1 080,5 milioane EUR în 2006 [cel mai mare fiind cel al Agenției Europene pentru Reconstrucție, cu 271 milioane EUR, iar cel mai mic fiind cel al Colegiului European de Poliție (CEPOL), cu 5 milioane EUR];

               2.

               subliniază faptul că cercul organismelor externe ale UE care fac obiectul auditării și al descărcării de gestiune include în prezent nu numai agențiile tradiționale de reglementare, ci și agențiile executive instituite pentru a pune în aplicare programe specifice, iar în viitorul apropiat se va extinde astfel încât să cuprindă și întreprinderile comune instituite ca parteneriate de tip public-privat (inițiative tehnologice comune);

               3.

               observă, în ceea ce privește Parlamentul, că numărul de agenții care fac obiectul procedurii de descărcare de gestiune a evoluat după cum urmează: exercițiul financiar 2000: 8; 2001: 10; 2002: 11; 2003: 14; 2004: 14; 2005: 16; 2006: 20 de agenții de reglementare și 2 agenții executive (exceptând 2 agenții care sunt auditate de Curtea de Conturi, dar fac obiectul unui proces intern de descărcare de gestiune);

               4.

               conchide, așadar, că procesul de auditare/descărcare de gestiune a devenit greoi și disproporționat față de dimensiunea relativă a bugetelor agențiilor/organismelor descentralizate; încredințează comisiei sale competente sarcina de a efectua o revizuire cuprinzătoare a procesului de descărcare de gestiune în ceea ce privește agențiile și organismele descentralizate în vederea definirii unei abordări mai simple și mai raționale, ținându-se seama de numărul în continuă creștere al organismelor care vor necesita un raport separat de descărcare de gestiune în anii următori;

         Considerații de principiu

               5.

               solicită Comisiei să prezinte explicații clare, înainte de crearea unei noi agenții sau de reformarea unei agenții existente, cu privire la următoarele elemente: tipul agenției, obiectivele agenției, structura internă de conducere, produsele, serviciile, procedurile cheie, grupul țintă, clienții și părțile interesate de activitatea agenției, relația formală cu actorii externi, responsabilitatea bugetară, planificarea financiară și politica de personal și de recrutare a personalului;

               6.

               solicită ca fiecare agenție să fie guvernată în temeiul unui acord anual de performanță, care să fie formulat de agenție și de direcția generală competentă a Comisiei și care să conțină principalele obiective pentru anul următor, un cadru financiar și indicatori clari de măsurare a performanței;

               7.

               solicită auditarea periodică (și ad hoc) a performanței agențiilor de către Curtea de Conturi sau de către alt auditor independent; consideră că aceasta nu ar trebui să se limiteze la elementele tradiționale specifice gestiunii financiare și utilizării corespunzătoare a banilor publici, ci ar trebui să vizeze și eficiența și eficacitatea administrativă și să includă o evaluare a gestiunii financiare a fiecărei agenții;

               8.

               consideră că, în cazul agențiilor care își supraestimează în mod continuu nevoile bugetare, ar trebui aplicate reduceri tehnice în funcție de numărul de posturi vacante; este de părere că, pe termen lung, acest lucru va conduce la alocarea unor venituri mai mici pentru agenții și, prin urmare, și la costuri administrative mai reduse;

               9.

               constată că există o problemă serioasă generată de faptul că anumite agenții sunt criticate pentru că nu respectă normele privind achizițiile publice, regulamentul financiar, Statutul funcționarilor etc.; consideră că principalul motiv este că majoritatea reglementărilor și regulamentul financiar sunt destinate instituțiilor mai mari și că majoritatea agențiilor mici nu dispun de masa critică pentru a putea respecta aceste cerințe de reglementare; solicită, prin urmare, Comisiei să caute o soluție rapidă pentru sporirea eficacității, prin gruparea funcțiilor administrative ale mai multor agenții, pentru a se ajunge la această masă critică (luând în considerare schimbările necesare în reglementările de bază aplicabile agențiilor și independența lor bugetară) sau să elaboreze, de urgență, norme specifice pentru agenții (în special norme de aplicare pentru agenții) care să le permită să fie în deplină legalitate;

               10.

               insistă ca, la întocmirea proiectului preliminar de buget, Comisia să ia în considerare rezultatele execuției bugetului de către fiecare agenție în exercițiile anterioare, în special în exercițiul n-1, și să revizuiască în consecință bugetul solicitat de agenția respectivă; invită comisia parlamentară competentă să respecte respectiva revizuire și, dacă acest lucru nu este făcut de Comisie, să revizuiască bugetul în cauză pentru a-l aduce la un nivel realist, adaptat capacității de absorbție și de execuție al agenției în cauză;

               11.

               reamintește decizia sa privind descărcarea de gestiune pentru exercițiul financiar 2005, în care a invitat Comisia să prezinte, la fiecare cinci ani, un studiu privind valoarea adăugată a fiecărei agenții existente; invită toate instituțiile competente ca, în cazul unei evaluări negative a valorii adăugate a unei agenții, să ia măsurile care se impun, reformulând mandatul agenției respective sau închizând-o; constată că, în 2007, Comisia nu a realizat nicio evaluare; insistă ca, înainte de decizia de descărcare de gestiune privind bugetul 2007, Comisia să prezinte cel puțin cinci astfel de evaluări, începând cu agențiile cele mai vechi;

               12.

               este de părere că recomandările Curții de Conturi ar trebui să fie puse în practică în mod prompt, iar nivelul subvențiilor plătite agențiilor ar trebui să fie aliniat cu cerințele lor reale de numerar; consideră, de asemenea, că amendamentele la regulamentul financiar general ar trebui introduse în regulamentul financiar cadru al agențiilor și în diversele lor regulamente financiare specifice;

         Prezentarea datelor raportate

               13.

               constată că nu există o abordare tip în rândul agențiilor în ceea ce privește prezentarea activităților lor din timpul exercițiului financiar în cauză, a conturilor și rapoartelor lor privind gestiunea bugetară și financiară și în ceea ce privește întocmirea unei declarații de asigurare de către directorul agenției; observă că nu toate agențiile fac o distincție clară între (a) prezentarea către public a activității agenției și (b) prezentarea de rapoarte tehnice cu privire la gestiunea bugetară și financiară;

               14.

               observă că, chiar dacă instrucțiunile permanente ale Comisiei cu privire la elaborarea rapoartelor de activitate nu cer în mod expres agenției să întocmească o declarație de asigurare, numeroși directori au făcut-o totuși pentru exercițiul 2006, în unul dintre cazuri declarația cuprinzând o rezervă importantă;

               15.

               reamintește punctul 26 din rezoluția sa din 12 aprilie 2005 (7) prin care invita directorii agențiilor să anexeze, pe viitor, la raportul lor anual de activitate, prezentat împreună cu informațiile financiare și de gestiune, o declarație de asigurare privind legalitatea și regularitatea operațiunilor, asemănătoare cu cea semnată de directorii generali ai Comisiei;

               16.

               solicită Comisiei să își modifice în mod corespunzător instrucțiunile permanente către agenții;

               17.

               propune, în plus, o colaborare între Comisie și agenții în vederea realizării unui model armonizat aplicabil tuturor agențiilor și organismelor descentralizate în care să se facă clar distincția între:

                           —

                           un raport anual destinat publicului general referitor la operațiunile, activitatea și realizările organismului;

                           —

                           situațiile financiare și un raport privind execuția bugetului;

                           —

                           un raport de activitate similar rapoartelor de activitate ale directorilor generali ai Comisiei;

                           —

                           o declarație de asigurare semnată de directorul organismului, însoțită de eventuale rezerve sau observații pe care acesta consideră oportun să le aducă la cunoștința autorității abilitate să acorde descărcarea de gestiune;

         Constatări generale ale Curții de Conturi

               18.

               ia act de constatarea Curții [Raportul anual, punctul 10.29 (8)] conform căreia plata subvențiilor acordate de Comisie de la bugetul Comunității nu se bazează pe estimări justificate în mod suficient ale necesarului de numerar al agențiilor și conform căreia, acest fapt, combinat cu volumul reportărilor, le determină să dețină solduri de numerar apreciabile; ia act în continuare, de recomandarea Curții potrivit căreia nivelul subvențiilor plătite agențiilor ar trebui să fie în conformitate cu necesarul lor real de numerar;

               19.

               observă că, la sfârșitul anului 2006, 14 agenții încă nu puseseră în aplicare sistemul contabil ABAC (Raportul anual, nota de subsol de la punctul 10.31);

               20.

               ia act de observația Curții (Raportul anual, punctul 1.25) cu privire la sumele tot mai mari plătite pentru concediul neluat care se înregistrează în unele agenții; subliniază faptul că Curtea de Conturi a formulat o declarație de asigurare cu rezerve în cazul a trei agenții [Centrul European pentru Dezvoltarea Formării Profesionale (Cedefop), CEPOL și Agenția Europeană a Căilor Ferate] pentru exercițiul financiar 2006 (2005: Cedefop, Autoritatea Europeană pentru Siguranța Alimentară, Agenția Europeană pentru Reconstrucție);

         Auditul intern

               21.

               reamintește faptul că, în conformitate cu articolul 185 alineatul (3) din regulamentul financiar, auditorul intern al Comisiei este și auditorul intern al agențiilor de reglementare care beneficiază de subvenții de la bugetul UE; subliniază faptul că auditorul intern raportează consiliului de administrație și directorului fiecărei agenții;

               22.

               atrage atenția asupra rezervei exprimate în raportul anual de activitate pentru 2006 al auditorului intern după cum urmează:
               „Auditorul intern al Comisiei nu este în măsură să își îndeplinească obligația ce îi revine în temeiul articolului 185 din regulamentul financiar ca auditor intern al organismelor comunitare din cauza lipsei de resurse umane.”;

               23.

               ia act, cu toate acestea, de observația auditorului intern în raportul său de activitate pentru 2006 conform căreia, începând din 2007, odată cu afectarea de personal suplimentar de către Comisie pentru Serviciul său de audit intern (Internal Audit Service – IAS), toate agențiile de reglementare funcționale urmează să facă anual obiectul unui audit intern;

               24.

               ia act de numărul tot mai mare de agenții de reglementare și executive și de întreprinderi comune care trebuie auditate de IAS în temeiul articolului 185 din regulamentul financiar; solicită Comisiei să informeze comisia parlamentară competentă dacă personalul pus la dispoziția IAS va fi suficient pentru realizarea unui audit anual al tuturor acestor organisme în anii următori;

               25.

               observă că, prin articolul 72 alineatul (5) din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2343/2002, fiecărei agenții i se cere să prezinte anual autorității abilitate să acorde descărcarea de gestiune și Comisiei un raport întocmit de directorul său în care să se enumere numărul și tipul auditurilor interne efectuate de auditorul intern, recomandările făcute și acțiunile întreprinse în urma acestor recomandări; solicită agențiilor să precizeze dacă se face acest lucru și, dacă da, în ce mod;

               26.

               ia act, în aceea ce privește capacitățile de audit intern, în special în ceea ce privește agențiile mai mici, de o propunere a auditorului intern adresată comisiei competente a Parlamentului la 14 septembrie 2006, potrivit căreia agențiile mai mici ar trebui să fie autorizate să angajeze servicii de audit intern din sectorul privat;

         Evaluarea agențiilor

               27.

               reamintește declarația comună a Parlamentului, Consiliului și Comisiei (9) negociată la conciliere înainte de Consiliul ECOFIN privind bugetul din 13 iulie 2007 în care se solicita (i) o listă a agențiilor pe care Comisia intenționează să le evalueze și (ii) o listă a agențiilor deja evaluate, însoțită de un rezumat al principalelor constatări;

         Proceduri disciplinare

               28.

               observă că, datorită dimensiunii lor, agențiile întâmpină dificultăți în constituirea unor comisii disciplinare alcătuite din personal încadrat în gradul corespunzător și că Oficiul disciplinar și de anchetă al Comisiei (Investigation and Disciplinary Office – IDOC) nu are competențe în cazul agențiilor; invită agențiile să aibă în vedere constituirea unei comisii disciplinare interagenții;

         Proiectul de acord interinstituțional

               29.

               reamintește proiectul de acord interinstituțional privind cadrul de funcționare al agențiilor europene de reglementare prezentat de Comisie [COM(2005) 59], prin care se intenționa instituirea unui cadru orizontal pentru crearea, structura, funcționarea, evaluarea și controlul agențiilor europene de reglementare; observă că proiectul reprezintă o inițiativă utilă în efortul de a raționaliza crearea și funcționarea agențiilor; ia act de declarația din raportul de sinteză pe 2006 al Comisiei [punctul 3.1, COM(2007) 274] conform căreia, deși negocierile au stagnat după publicarea proiectului de acord, discuțiile pe fond au fost relansate în cadrul Consiliului la sfârșitul anului 2006; regretă că nu s-au putut înregistra mai multe progrese în vederea adoptării acelui proiect;

               30.

               salută, prin urmare, angajamentul Comisiei de a prezenta o comunicare privind viitorul agențiilor de reglementare în cursul exercițiului 2008;

         Agențiile finanțate din surse proprii

               31.

               reamintește faptul că pentru cele două agenții care se finanțează din surse proprii, descărcarea de gestiune este acordată directorului de către consiliul de administrație; observă că ambele agenții au acumulat surplusuri semnificative din venitul provenit din taxe reportat din cifrele din anii precedenți:

                           —

                           Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne – numerar și echivalent de numerar: 281 milioane EUR (10);

                           —

                           Oficiul Comunitar pentru Soiuri de Plante – numerar și echivalent de numerar: 18 milioane EUR (11);

         Observații specifice

               32.

               observă că agenția a dispus de 44,738 milioane EUR în credite de angajament și 44,738 milioane EUR în credite de plată de la bugetul general al Uniunii Europene aferent exercițiului financiar 2006;

               33.

               își exprimă preocuparea față de constatarea Curții de Conturi din raportul său pe 2006 conform căreia, la sfârșitul exercițiului 2006, 43 % din creditele de plată au trebuit să fie anulate și, în plus, s-a constatat o concentrare a tranzacțiilor în ultimul trimestru al exercițiului, astfel încât principiul exactității nu a fost respectat cu strictețe;

               34.

               ia act în continuare de constatarea Curții că procedurile de elaborare a bugetului și a schemei de personal nu au fost suficient de riguroase, iar acest lucru a condus la un număr ridicat de transferuri bugetare, la planificarea inadecvată a recrutărilor și la prezentarea incorectă a bugetului;

               35.

               observă, de asemenea, nivelul scăzut de utilizare a creditelor de plată pentru măsurile de combatere a poluării marine (67,7 %), în pofida sprijinului constant pe care l-a oferit Parlamentul acestor măsuri în cadrul procesului care a condus la adoptarea bugetului; având în vedere imposibilitatea de a pune la dispoziție în 2006 și 2007 o navă antipoluare care să acopere zona arcului atlantic care cuprinde coastele galiciene și Golful Biscaya, îndeamnă Comisia și Agenția Europeană pentru Siguranță Maritimă să-și intensifice eforturile pentru a îndeplini acest obiectiv în 2008, în cadrul dispozițiilor Regulamentului (CE) nr. 2038/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2006 privind privind finanțarea multianuală a acțiunilor Agenției Europene pentru Siguranță Maritimă în domeniul combaterii poluării provocate de nave (12);

               36.

               recunoaște, cu toate acestea, că, așa cum se arată în răspunsurile agenției, mutarea acesteia de la Bruxelles la Lisabona în 2006 a avut implicații bugetare dificil de prevăzut, inclusiv plecarea a aproape 20 % din personalul contractual;

               37.

               ia act cu îngrijorare de constatarea Curții că unele angajamente juridice au fost asumate înainte de angajamentele bugetare corespunzătoare și că unele contracte prevedeau prefinanțări de 100 %;

               38.

               invită agenția să ia măsuri urgente pentru a remedia elementele evidențiate în constatările Curții conform cărora sistemul de inventariere al agenției prezintă deficiențe, înregistările sale nu permit identificarea fizică a bunurilor și, în special, faptul că echipamentele computerizate nu sunt înregistrate în sistem;

               39.

               remarcă faptul că bilanțul agenției include numerar și echivalențe de numerar în valoare de 11,6 milioane EUR și un surplus acumulat de 7,18 milioane EUR;

               40.

               atrage atenția asupra declarației făcute de contabilul agenției în raportul său privind gestiunea bugetară și financiară conform căreia, deși agenția a făcut eforturi semnificative pentru recrutarea de personal pe tot parcursul exercițiului 2006, schema de personal și execuția bugetară aferentă acesteia a avut de suferit din cauza demisiei mai multor angajați determinate de mutarea la Lisabona;

               41.

               constată cu interes în raportul privind gestiunea bugetară și financiară că, în vederea retragerii treptate a SI2 în 2007, agenția a solicitat să participe la proiectul pilot pentru noua generație de sisteme financiare, denumite ABAC (Accrual Based Accounting – contabilitatea de angajamente), și, începând din aprilie 2006, agenția utilizează același set de sisteme financiare ca și Comisia, în regim de externalizare, toate sistemele fiind găzduite și întreținute de direcția generală competentă a Comisiei (DIGIT);

               42.

               consideră că ar trebui să se realizeze noi analize privind fezabilitatea grupării sistemelor și a serviciilor agențiilor, aceasta putând aduce beneficii îndeosebi agențiilor mai mici care nu dispun de masa critică minimă sau agențiilor noi, aflate la începerea activității;

               43.

               ia act de afirmația din raportul anual al agenției, conform căreia rambursarea cheltuielilor de călătorie ale numărului crescând de participanți la reuniunile sale este un proces care absoarbe multe resurse umane și că agenția îmbunătățește în prezent procedurile relevante; solicită Curții să examineze chestiunea generală a rambursărilor cheltuielilor de călătorie de către agenții în următoarele sale rapoarte privind agențiile.

      (1)  JO C 261, 31.10.2007, p. 20.

      (2)  JO C 309, 19.12.2007, p. 55.

      (3)  JO L 248, 16.9.2002, p. 1.

      (4)  JO L 208, 5.8.2002, p. 1.

      (5)  JO L 357, 31.12.2002, p. 72.

      (6)  JO L 187, 15.7.2008, p. 149.

      (7)  Rezoluția Parlamentului European conținând observațiile ce însoțesc decizia privind descărcarea de gestiune acordată directorului executiv al Agenției Europene pentru Siguranță Maritimă cu privire la execuția bugetului agenției aferent exercițiului financiar 2003 (JO L 196, 27.7.2005, p. 139).

      (8)  JO C 273, 15.11.2007, p. 1.

      (9)  Documentul Consiliului DS 605/1/07 Rev 1.

      (10)  Sursa: Raportul privind conturile anuale ale Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne pentru exercițiul financiar 2006, însoțit de răspunsurile oficiului (JO C 309, 19.12.2007, p. 141).

      (11)  Sursa: Raportul privind conturile anuale ale Oficiului Comunitar pentru Soiuri de Plante pentru exercițiul financiar 2006, însoțit de răspunsurile oficiului (JO C 309, 19.12.2007, p. 135).

      (12)  JO L 394, 30.12.2006, p. 1.


title: Decizia Consiliului din 7 iunie 1988 privind acceptarea, în numele Comunității, a Anexei E.4 la Convenția internațională privind simplificarea și armonizarea regimurilor vamale

text:
               02/Volumul 04

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               69

         31988D0356

               L 161/12

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

      DECIZIA CONSILIULUI

   din 7 iunie 1988
   privind acceptarea, în numele Comunității, a Anexei E.4 la Convenția internațională privind simplificarea și armonizarea regimurilor vamale
   (88/356/CEE)
   CONSILIUL COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Economice Europene, în special articolele 28, 43, 113 și 235,
   având în vedere propunerea Comisiei,
   având în vedere avizul Parlamentului European (1),
   întrucât Comunitatea a încheiat, prin Decizia 75/199/CEE (2), Convenția internațională privind simplificarea și armonizarea regimurilor vamale;
   întrucât acceptarea anexelor la Convenția internațională privind simplificarea și armonizarea regimurilor vamale contribuie efectiv la dezvoltarea și simplificarea schimbului internațional de mărfuri;
   întrucât anexa E.4 privind regimul de drawback poate fi acceptată de comunitate;
   întrucât acceptarea ar trebui însoțită de anumite rezerve ce au în vedere cerințele specifice ale uniunii vamale și ale stadiului actual de armonizare a legislației vamale,
   DECIDE:
   Articolul 1
   Anexa E.4 la Convenția internațională privind simplificarea și armonizarea regimurilor vamale referitoare la regimul de drawback este acceptată în numele Comunității, cu o rezervă de ordin general și o rezervă referitoare la norma 5.
   Textul anexei E.4, împreună cu rezervele, este anexat la prezenta decizie.
   Articolul 2
   Președintele Consiliului desemnează persoana abilitată să îl informeze pe Secretarul General al Consiliului de cooperare vamală despre acceptarea de către Comunitate a anexei menționate la articolul 1, cu rezervele menționate la articolul 1.

      Adoptată la Luxemburg, 7 iunie 1988.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         M. BANGEMANN

      (1)  JO C 167, 27.6.1988.

      (2)  JO L 100, 21.4.1975, p. 1.
   ANEXA E.4

      ANEXĂ PRIVIND REGIMUL DE DRAWBACK

      INTRODUCERE

   Atunci când materialelor importate cărora li s-au aplicat drepturile și taxele la import fac obiectul unei prelucrări sau transformări (sau, în unele cazuri, reparații) și sunt ulterior exportate, ele pot fi deseori oferite spre vânzare pe piețe străine la prețuri mai competitive, dacă drepturile și taxele la import sunt rambursate la export. Regimul de drawback prevede facilități pentru o asemenea rambursare.
   Totuși, întrucât aceste rambursări ar putea încuraja importul de mărfuri străine pentru care sunt disponibile echivalente autohtone, pot fi considerate necesare unele restricții la acordarea unor asemenea rambursări pentru anumite categorii de mărfuri sau anumite operațiuni de prelucrare sau de transformare. Limita până la care se poate acorda drawback-ul este precizată, în funcție de necesități, de fiecare țară în parte.
   Prezenta anexă nu reglementează numai acordarea drawback-ului în cazul în care mărfurile au fost supuse transformării, prelucrării sau reparării, ci și posibilitatea de a acorda drawback-ul în cazul în care mărfurile au fost importate și sunt ulterior reexportate în aceeași stare. Anexa nu reglementează însă rambursarea din motive de echitate, de exemplu când mărfurile sunt returnate furnizorului deoarece nu sunt în conformitate cu condițiile contractuale. Anexa nu reglementează nici rambursarea la export a drepturilor și taxelor, cu excepția drepturilor și taxelor la import.

      DEFINIȚII

   În sensul prezentei anexe:

               (a)

               „regim de drawback” reprezintă regimul vamal sub care, atunci când se exportă mărfuri, este asigurată rambursarea (totală sau parțială) a drepturilor și taxelor la import pentru mărfuri sau pentru materiale conținute de acestea sau utilizate în procesul de producție;

               (b)

               „drawback” reprezintă suma drepturilor și taxelor la import rambursate prin plasarea în regimul de drawback;

               (c)

               „drepturi și taxe la import” reprezintă drepturile și toate celelalte drepturi, taxe, redevențe sau alte impuneri, care sunt colectate la sau în legătură cu importul mărfurilor, dar nu include redevențele și impunerile care sunt limitate ca sumă la costul aproximativ al serviciilor prestate.

      PRINCIPIU

   1.   Normă
   Prevederile referitoare la drawback sunt reglementate prin dispozițiile prezentei anexe.

      DOMENIUL DE APLICARE

   2.   Normă
   Cazurile în care poate fi solicitat drawback-ul și condițiile în care este plătit sunt precizate în legislația națională.

      Nota 1

   Cazurile în care se poate solicita drawback-ul pot fi precizate pentru anumite mărfuri sau clase de mărfuri sau pentru anumite utilizări ale mărfurilor. Drawback-ul poate fi restricționat la anumite categorii de drepturi și taxe la import sau la cazuri în care mărfurile au suferit transformări, prelucrări sau reparații, sau li s-au dat alte utilizări autorizate. Drawback-ul pentru bunurile consumate în producția mărfurilor exportate nu se extinde, de obicei, doar la produșii auxiliari ai prelucrării, cum ar fi lubrifianții, ci se poate aplica deșeurilor sau pierderilor rezultate din respectiva prelucrare.

      Nota 2

   Sub regimul de drawback nu se acordă rambursări în cazurile în care drepturile și taxele la import au fost sau urmează a fi returnate potrivit altor dispoziții.
   3.   Practică recomandată
   Regimul de drawback ar trebui aplicat și în cazurile în care mărfurile sau materialele care au fost supuse drepturilor și taxelor la import au fost înlocuite cu mărfuri echivalente sau materiale utilizate la prelucrarea sau producerea mărfurilor exportate.

      CONDIȚII CE TREBUIE ÎNDEPLINITE

   4.   Normă
   Părțile interesate trebuie să păstreze registre sau inventare financiar-contabile care permit verificarea validității solicitării de drawback.
   5.   Normă
   Atunci când se știe sau se anticipează că la momentul importului definitiv al mărfurilor se va solicita drawback-ul, i se poate cere declarantului să își declare intențiile, în scopul înlesnirii unei solicitări ulterioare; totuși, plata pentru drawback nu se refuză numai pe motivul că o asemenea declarație nu a fost făcută, nici nu se solicită exportul datorită unei asemenea declarații.

      Notă

   Vama poate cere ca mărfurile pentru care se va solicita drawback-ul să fie separate de alte mărfuri sau să fie transformate sau prelucrate sub supraveghere vamală.

      DURATA STAȚIONĂRII MĂRFURILOR PE TERITORIUL VAMAL

   6.   Normă
   Atunci când se stabilește un termen-limită pentru exportarea mărfurilor, după care nu se mai acordă drawback-ul, la stabilirea acestei limite se ține seama de natura transformării sau prelucrării la care poate fi supusă marfa și de factorii comerciali sau de altă natură.
   7.   Normă
   Atunci când se stabilește un termen-limită pentru exportarea mărfurilor, acesta poate fi extins, la cerere, dacă autoritățile vamale consideră că motivele sunt întemeiate.

      DECLARAȚIA PRIVIND EXPORTUL ȘI SOLICITAREA DE DRAWBACK

   8.   Normă
   Declarația de export referitoare la drawback, împreună cu documentele însoțitoare se depune la un birou vamal competent.
   9.   Practică recomandată
   La cererea exportatorului și din motive considerate întemeiate, autoritățile vamale ar trebui să permită, pe cât posibil, ca mărfurile pentru export să fie controlate în incinte particulare, cheltuielile rezultate din acest control fiind suportate de exportator.
   Este posibil ca autoritățile vamale să solicite prezentarea mărfurilor pentru control în incinte particulare.
   10.   Practică recomandată
   Atunci când se verifică evidențele exportatorului cu privire la exportul mărfurilor în regim de drawback, ar trebui să se renunțe, în mod normal, la prezentarea la control a mărfurilor pentru export.
   11.   Normă
   Solicitarea de drawback trebuie să conțină (sau să ofere prin intermediul documentelor însoțitoare) dovezile necesare pentru a demonstra că au fost îndeplinite condițiile stabilite privind plata pentru drawback.

      Notă

   Detaliile ce pot fi solicitate de autoritățile vamale privind plata pentru drawback includ următoarele:

               (a)

               solicitantul;

               (b)

               vămuirea inițială a mărfurilor în vederea importului definitiv (de exemplu numărul și data declarației de mărfuri pentru import definitiv);

               (c)

               drepturile și taxele la import plătite;

               (d)

               natura sau încadrarea tarifară și cantitatea mărfurilor;

               (e)

               utilizarea, prelucrarea sau transformarea la care au fost supuse mărfurile;

               (f)

               detalii privind exportul.

         12.   Practică recomandată
   Atunci când se stabilește un termen-limită după care nu mai sunt acceptate solicitări de drawback, ar trebui prevăzute posibilități de prelungire a acestuia din motive comerciale sau de altă natură, considerate de autoritățile vamale ca fiind întemeiate.

      PLATA PENTRU DRAWBACK

   13.   Normă

      Drawback-ul va fi plătit cât mai repede posibil după verificarea solicitării.
   14.   Practică recomandată

      Drawback-ul ar trebui, de asemenea, să fie plătit la depunerea mărfurilor într-un antrepozit vamal, cu condiția ca acestea să fie exportate ulterior.
   15.   Practică recomandată
   În cazul în care li se solicită acest lucru, autoritățile vamale ar trebui să efectueze plata pentru drawback periodic pentru mărfurile exportate pe parcursul unei perioade specificate.

      INFORMAȚII PRIVIND REGIMUL DE DRAWBACK

   16.   Normă
   Autoritățile vamale se asigură ca toate informațiile relevante privind regimul de drawback să fie puse cu promptitudine la dispoziția persoanelor interesate.
   Comentarii și rezerve ce vor fi introduse de Comunitate cu privire la anexa E.4 la Convenția internațională privind simplificarea și armonizarea regimurilor vamale
   1.   Rezervă de ordin general (notă de ordin general)
   Legislația comunitară reglementează în general dispozițiile prezentei anexe. Totuși, în domeniile care nu sunt reglementate de legislația comunitară, statele membre introduc, dacă este necesar, propriile lor rezerve.
   2.   Norma 5
   Declarația pentru acordarea liberului de vamă în vederea liberei circulații a mărfurilor trebuie să conțină anumite detalii privind utilizarea măsurilor de scutire și a sistemului de drawback în cazul regimului de perfecționare activă a mărfurilor. În plus, folosirea acestui sistem presupune emiterea unei autorizații de perfecționare activă sau, în anumite cazuri, solicitarea acesteia înainte de acordarea liberului de vamă în vederea liberei circulații.