title: Decizia Consiliului din 14 aprilie 2014 de numire a membrilor și a supleanților în cadrul Comitetului consultativ pentru securitate și sănătate la locul de muncă pentru Grecia și România

text:
               17.4.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 118/4

      DECIZIA CONSILIULUI

   din 14 aprilie 2014
   de numire a membrilor și a supleanților în cadrul Comitetului consultativ pentru securitate și sănătate la locul de muncă pentru Grecia și România
   2014/C 118/03
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
   având în vedere Decizia 2003/C 218/01 a Consiliului din 22 iulie 2003 de instituire a unui Comitet consultativ pentru securitate și sănătate la locul de muncă (1), în special articolul 3,
   având în vedere lista candidaților prezentată Consiliului de către guvernele statelor membre,
   întrucât:

               (1)

               Prin decizia sa din 22 aprilie 2013 (2), Consiliul a numit membrii și supleanții în cadrul Comitetului consultativ pentru securitate și sănătate la locul de muncă pentru perioada 22 aprilie 2013-28 februarie 2016.

               (2)

               Guvernele Greciei și României au prezentat candidaturi suplimentare pentru o serie de posturi care urmează a fi ocupate,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   Se numesc următorii membri și supleanți în cadrul Comitetului consultativ pentru securitate și sănătate la locul de muncă pentru perioada care se încheie la 28 februarie 2016:
   I.   REPREZENTANȚII ORGANIZAȚIILOR SINDICALE

               Țara

               Membru

               Supleant

               România

               Domnul Adrian CLIPII

               Domnul Corneliu CONSTANTINOAIA
               Domnul Dumitru FORNEA

   II.   REPREZENTANȚII ORGANIZAȚIILOR PATRONALE

               Țara

               Membru

               Supleant

               Grecia

               Domnul Christos KAVALOPOULOS

               Domnul Pavlos KYRIAKONGONAS
               Doamna Natassa AVLONITOU

         Articolul 2
   Consiliul va numi la o dată ulterioară membrii și supleanții încă nenominalizați.
   Articolul 3
   Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.

      Adoptată la Luxemburg, 14 aprilie 2014.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         A. TSAFTARIS

      (1)  JO C 218, 13.9.2003, p. 1.

      (2)  JO C 120, 26.4.2013, p. 7.


title: Decizia nr. 534/09/COL a Autorității AELS de Supraveghere din 16 decembrie 2009 de modificare, pentru a 78-a oară, a normelor procedurale și de fond în domeniul ajutoarelor de stat prin introducerea unui nou capitol privind bunele practici pentru desfășurarea procedurilor de acordare a ajutoarelor de stat

text:
               22.3.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 82/7

         DECIZIA NR. 534/09/COL A AUTORITĂȚII AELS DE SUPRAVEGHERE
   din 16 decembrie 2009
   de modificare, pentru a 78-a oară, a normelor procedurale și de fond în domeniul ajutoarelor de stat prin introducerea unui nou capitol privind bunele practici pentru desfășurarea procedurilor de acordare a ajutoarelor de stat
   AUTORITATEA AELS DE SUPRAVEGHERE (1),
   AVÂND ÎN VEDERE Acordul privind Spațiul Economic European (2), în special articolele 61-63 și Protocolul 26 la acesta,
   AVÂND ÎN VEDERE Acordul între statele AELS privind instituirea unei Autorități de Supraveghere și a unei Curți de Justiție (3), în special articolul 24 și articolul 5 alineatul (2) litera (b),
   ÎNTRUCÂT, în temeiul articolului 24 din Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea de Justiție, Autoritatea pune în aplicare dispozițiile referitoare la ajutorul de stat din Acordul privind SEE,
   ÎNTRUCÂT, în temeiul articolului 5 alineatul (2) litera (b) din Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea de Justiție, Autoritatea emite comunicări sau orientări privind aspectele tratate în Acordul privind SEE, în cazul în care acest acord sau Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea de Justiție prevăd în mod expres acest lucru sau în cazul în care Autoritatea îl consideră necesar,
   REAMINTIND normele procedurale și de fond în domeniul ajutoarelor de stat adoptate de către Autoritate la data de 19 ianuarie 1994 (4),
   ÎNTRUCÂT, la 16 iunie 2009, Comisia Europeană a adoptat Codul celor mai bune practici de desfășurare a procedurilor de control al ajutoarelor de stat (5),
   ÎNTRUCÂT această comunicare are relevanță și pentru Spațiul Economic European,
   ÎNTRUCÂT aplicarea uniformă a normelor SEE privind ajutoarele de stat trebuie asigurată pe tot teritoriul Spațiului Economic European,
   ÎNTRUCÂT, în conformitate cu punctul II de la titlul „Generalități” de la sfârșitul anexei XV la Acordul privind SEE, Autoritatea, după consultarea Comisiei Europene, trebuie să adopte acte corespunzătoare celor adoptate de Comisia Europeană,
   ÎN URMA consultării Comisiei Europene și a statelor AELS asupra acestui subiect prin intermediul unor scrisori din 20 noiembrie 2009 (referințe nr. 537430, 537439 și 537441),
   ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   Orientările privind ajutoarele de stat se modifică prin introducerea unui nou capitol privind cele mai bune practici de desfășurare a procedurilor privind ajutoarele de stat. Noul capitol este inclus în anexa la prezenta decizie.
   Articolul 2
   Numai versiunea în limba engleză este autentică.

      Adoptată la Bruxelles, 16 decembrie 2009.

            Pentru Autoritatea AELS de Supraveghere

         Per SANDERUD

            Președinte

         Kristján A. STEFÁNSSON

            Membru al Colegiului

      (1)  Denumită în continuare „Autoritatea”.

      (2)  Denumit în continuare „Acordul privind SEE”.

      (3)  Denumit în continuare „Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea de Justiție”.

      (4)  Orientări privind aplicarea și interpretarea articolelor 61 și 62 din Acordul privind SEE și a articolului 1 din Protocolul 3 la Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea de Justiție, adoptate și emise de Autoritate la 19 ianuarie 1994, publicate în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene (denumit în continuare JO) L 231, 3.9.1994, p. 1 și în Suplimentul SEE nr. 32, 3.9.1994, p. 1, astfel cum a fost modificat. Denumite în continuare „Orientările privind ajutoarele de stat”. Versiunea actualizată a Orientărilor privind ajutoarele de stat este publicată pe site-ul web al Autorității: http://www.eftasurv.int/state-aid/legal-framework/state-aid-guidelines/.

      (5)  JO C 136, 16.6.2009, p. 13.

      ANEXĂ

         ORIENTĂRI PRIVIND CELE MAI BUNE PRACTICI DE DESFĂȘURARE A PROCEDURILOR DE CONTROL AL AJUTOARELOR DE STAT
          (1)

      1.   Domeniul de aplicare și obiectivele

                  1.

                  Autoritatea AELS de Supraveghere (denumită în continuare „Autoritatea”) emite prezentele Orientări privind cele mai bune practici de desfășurare a procedurilor de control al ajutoarelor de stat pentru a face procedurile privind ajutoarele de stat cât mai productive și mai eficiente pentru toate părțile implicate.

                  2.

                  Prezentul capitol al orientărilor emise de Autoritate se bazează pe experiența acumulată în urma aplicării părții II din Protocolul 3 la Acordul dintre statele AELS privind instituirea unei Autorități de Supraveghere și a unei Curți de Justiție (denumită în continuare „partea II din Protocolul 3”) (2). Obiectivul principal al acestui capitol este de furniza recomandări privind desfășurarea de zi cu zi a procedurilor privind ajutoarele de stat, încurajând astfel o mai bună cooperare și înțelegere reciprocă între Autoritate, statele AELS și comunitatea juridică și de afaceri.

                  3.

                  Îmbunătățirea eficientă a procedurilor privind ajutoarele de stat impune asumarea unei discipline comune și a unui angajament reciproc atât de către Autoritate, cât și de statele AELS. Autoritatea va depune eforturi în vederea consolidării cooperării sale cu statele AELS și părțile interesate și va lua în continuare măsuri pentru îmbunătățirea modului de desfășurare a investigațiilor sale și a procesului său decizional intern, în vederea asigurării unei mai mari transparențe, previzibilități și eficiențe a procedurilor privind ajutoarele de stat.

                  4.

                  Acest capitol, care reflectă arhitectura modernă a ajutoarelor de stat, reprezintă partea finală dintr-un pachet de măsuri de simplificare, cuprinzând Orientările Autorității privind o procedură simplificată de tratare a anumitor tipuri de ajutoare de stat (3) și Orientările Autorității privind aplicarea normelor referitoare la ajutoarele de stat de către instanțele naționale (4), care permite aplicarea unor proceduri mai previzibile și mai transparente.

                  5.

                  Caracteristicile specifice ale unui caz individual pot, cu toate acestea, să impună o adaptare a acestui capitol sau o abatere de la prevederile sale (5).

                  6.

                  În plus, în măsura în care Acordul privind SEE se aplică acestor sectoare, specificitățile sectoarelor pescuitului și acvaculturii și ale activităților din producția, comercializarea sau prelucrarea primară a produselor agricole pot, de asemenea, justifica o abatere de la recomandările acestui capitol al orientărilor.

            2.   Legătura cu legislația SEE

                  7.

                  Prezentul capitol nu este destinat să furnizeze o prezentare integrală sau exhaustivă a măsurilor legislative, de interpretare și administrative relevante care reglementează controlul ajutoarelor de stat. Acesta ar trebui citit împreună cu normele fundamentale care reglementează procedurile privind ajutoarele de stat și ca o completare a acestora.

                  8.

                  De aceea, prezentul capitol nu creează și nici nu afectează drepturile sau obligațiile prevăzute în Protocolul 3 la Acordul privind SEE și în Decizia nr. 195/04/COL din 14 iulie 2004 (6), modificată, astfel cum au fost interpretate prin jurisprudența Curții AELS și a Curții de Justiție a Uniunii Europene.

                  9.

                  Prezentul capitol reglementează cele mai bune practici cotidiene în vederea asigurării unor proceduri mai rapide, mai transparente și mai previzibile în materie de ajutoare de stat, în fiecare etapă a investigației privind un caz notificat sau nenotificat sau o plângere.

            3.   Contacte prealabile notificării

                  10.

                  Experiența Autorității demonstrează valoarea adăugată a contactelor în faza de prenotificare, chiar și în cazurile aparent comune. Contactele în faza de prenotificare oferă Autorității și statului AELS care face notificarea posibilitatea de a discuta aspectele juridice și economice ale unui proiect propus într-un mod informal și în condiții de confidențialitate înaintea notificării, îmbunătățind astfel calitatea și exhaustivitatea notificărilor. În acest context, statul AELS și Autoritatea pot, de asemenea, să formuleze împreună propuneri constructive în vederea modificării aspectelor problematice ale unei măsuri planificate. Această fază face astfel posibilă o procesare mai rapidă a notificărilor, odată ce acestea au fost transmise în mod formal Autorității. Inițierea de contacte reușite în faza de prenotificare ar trebui să permită Autorității să adopte decizii în temeiul articolului 4 alineatele (2), (3) și (4) din partea II a Protocolului 3 în termen de două luni de la data notificării (7).

                  11.

                  Contactele în faza de prenotificare constituie o practică recomandată insistent în cazurile în care există elemente de noutate deosebite sau trăsături specifice care ar justifica purtarea de discuții informale cu Autoritatea, însă vor fi furnizate recomandări informale ori de câte ori un stat AELS solicită acest lucru.

            3.1.   Cuprins

                  12.

                  Faza de prenotificare oferă posibilitatea de a discuta cu statul AELS în cauză și de a pune la dispoziția acestuia recomandări cu privire la conținutul informațiilor care trebuie transmise în formularul de notificare pentru a garanta faptul că acestea sunt complete la data notificării. O fază de prenotificare reușită va permite, de asemenea, discutarea, într-o atmosferă deschisă și constructivă, a oricăror probleme de fond ridicate de o măsură planificată. Acest lucru este deosebit de important în cazul proiectelor care nu ar putea fi acceptate ca atare și care ar trebui, prin urmare, retrase sau modificate substanțial. Această fază poate, de asemenea, include o analiză a disponibilității altor temeiuri juridice sau identificarea precedentelor relevante. În plus, o fază de prenotificare reușită va permite Autorității și statului AELS să abordeze principalele preocupări legate de concurență, să efectueze o analiză economică și, după caz, să consulte experți externi pentru a demonstra compatibilitatea proiectului planificat cu Acordul privind SEE în vigoare. Astfel, statul AELS care face notificarea poate, de asemenea, să solicite Autorității, în faza de prenotificare, să fie scutit de obligația de a furniza anumite informații prevăzute în formularul de notificare care, în circumstanțele speciale ale cazului, nu sunt necesare pentru examinarea acestuia. În cele din urmă, faza de prenotificare este decisivă pentru a putea stabili dacă un caz îndeplinește condițiile prima facie pentru a fi tratat conform procedurii simplificate (8).

            3.2.   Domeniul de aplicare și durata

                  13.

                  Pentru a permite desfășurarea unei faze de prenotificare constructive și eficiente, este în interesul statului AELS în cauză să furnizeze Autorității informațiile necesare pentru evaluarea unui proiect de ajutor de stat planificat, pe baza unui proiect de formular de notificare. Pentru a facilita tratarea rapidă a cazului, contactele prin e-mail-uri sau video-conferințe vor fi, în principiu, preferate reuniunilor. În două săptămâni de la data primirii proiectului de formular de notificare, Autoritatea va organiza în mod normal un prim contact în faza de prenotificare.

                  14.

                  Ca regulă generală, contactele în faza de prenotificare nu ar trebui să dureze mai mult de 2 luni și ar trebui să fie urmate de o notificare completă. În cazul în care contactele prealabile notificării nu au rezultatul dorit, Autoritatea poate declara ca încheiată faza de prenotificare. Cu toate acestea, cum durata și forma contactelor din faza de prenotificare depind de complexitatea cazului individual, aceste contacte pot dura câteva luni. Prin urmare, Autoritatea recomandă ca, în cazurile care sunt deosebit de complexe (de exemplu, ajutoarele de salvare, ajutoarele pentru cercetare și dezvoltare în cuantum ridicat, ajutoarele individuale în cuantum ridicat sau schemele de ajutor deosebit de complexe sau al căror cuantum este deosebit de ridicat), statele AELS să lanseze contacte de prenotificare cât mai curând posibil pentru a permite purtarea de discuții utile.

                  15.

                  Experiența Autorității a arătat că participarea beneficiarului ajutorului la contactele din faza de prenotificare este extrem de utilă, în special pentru cazurile cu importante implicații tehnice, financiare și specifice proiectului. Prin urmare, Autoritatea recomandă ca beneficiarii ajutoarelor individuale să participe la contactele prealabile notificării.

                  16.

                  Cu excepția cazurilor deosebit de noi sau complexe, Autoritatea se va strădui să furnizeze statului AELS în cauză o evaluare preliminară informală a proiectului, la sfârșitul fazei de prenotificare. Această evaluare cu caracter neobligatoriu nu va constitui o poziție oficială a Autorității, ci un set de recomandări cu caracter informal privind caracterul complet al proiectului de notificare și compatibilitatea prima facie a proiectului planificat cu Acordul privind SEE în vigoare. În cazurile deosebit de complexe, Autoritatea poate, de asemenea, să furnizeze recomandări scrise, la solicitarea statului AELS în cauză, privind informațiile care rămân de furnizat.

                  17.

                  Contactele din faza de prenotificare au loc în condiții de strictă confidențialitate. Discuțiile se desfășoară pe bază voluntară și nu aduc atingere tratării și investigării cazului în urma notificării oficiale.

                  18.

                  În vederea îmbunătățirii calității notificărilor, Autoritatea se va strădui, de asemenea, să răspundă solicitărilor statelor AELS privind organizarea de sesiuni de formare. Autoritatea va menține, de asemenea, contacte constante cu statele AELS pentru a discuta îmbunătățirile suplimentare care ar putea fi aduse procedurii privind ajutoarele de stat, în special legate de sfera de aplicare și de conținutul formularelor de notificare.

            4.   Planificare agreată de comun acord

                  19.

                  În cazurile care sunt deosebit de noi, complexe din punct de vedere tehnic sau sensibile dintr-un alt punct de vedere ori care trebuie examinate cu titlu de urgență absolută, Autoritatea va propune statului AELS care face notificarea o planificare agreată de comun acord, în vederea asigurării unei mai mari transparențe și previzibilități a duratei probabile a investigației privind ajutoarele de stat.

            4.1.   Cuprins

                  20.

                  Planificarea agreată de comun acord este o formă de cooperare structurată între statul AELS și Autoritate, bazată pe o planificare și o înțelegere comună a derulării probabile a investigației și a duratei sale preconizate.

                  21.

                  În acest context, Autoritatea și statul AELS care face notificarea ar putea să convină în special asupra următoarelor elemente:

                              —

                              tratarea în regim de prioritate a cazului respectiv, cu condiția ca statul AELS să accepte în mod oficial suspendarea investigației (9) altor cazuri notificate provenite din același stat AELS, în eventualitatea în care acest lucru ar fi necesar din motive de planificare sau de gestionare a resurselor;

                              —

                              informațiile care trebuie furnizate de statul AELS și/sau de beneficiarul în cauză, inclusiv studiile sau avizul experților externi sau culegerea unilaterală de informații de către Autoritate;

                              —

                              forma și durata probabilă a evaluării cazului de către Autoritate, după notificarea acestuia.

                  22.

                  În schimbul eforturilor statului AELS de a furniza toate informațiile necesare în timp util și în conformitate cu planificarea agreată de comun acord, Autoritatea se va strădui să respecte intervalul de timp convenit pentru continuarea investigării cazului, cu excepția cazului în care informațiile furnizate de statul AELS sau de părțile interesate ridică probleme neașteptate.

            4.2.   Domeniul de aplicare și durata

                  23.

                  Planificarea agreată de comun acord va fi rezervată, în principiu, pentru cazurile care sunt atât de noi, complexe din punct de vedere tehnic sau sensibile din alt punct de vedere încât o evaluare preliminară clară a cazului de către Autoritate se dovedește imposibilă la sfârșitul fazei de prenotificare. În astfel de cazuri, planificarea agreată de comun acord se va desfășura la sfârșitul fazei de prenotificare și va fi urmată de o notificare oficială.

                  24.

                  Cu toate acestea, serviciile Autorității și statul AELS în cauză pot, de asemenea, să convină, la solicitarea acestuia din urmă, asupra unei planificări agreate de comun acord pentru tratarea suplimentară a cazului la începutul procedurii oficiale de investigare.

            5.   Examinarea preliminară a măsurilor notificate

      5.1.   Solicitările de informații

                  25.

                  În vederea raționalizării derulării investigației, Autoritatea se va strădui să grupeze solicitările de informații în cursul fazei de examinare preliminară. Prin urmare, nu va exista, în principiu, decât o singură solicitare globală de informații, care trebuie trimisă în mod normal în termen de 4-6 săptămâni de la data notificării. Cu excepția cazului în care se convine altfel în planificarea agreată de comun acord, prenotificarea ar trebui să permită statelor AELS să trimită o notificare completă, reducând astfel necesitatea de a solicita informații suplimentare. Cu toate acestea, Autoritatea poate formula întrebări ulterioare, în special privind aspectele care au fost evidențiate de răspunsurile statelor AELS, cu toate că acest lucru nu indică neapărat faptul că întâmpină probleme serioase în evaluarea cazului.

                  26.

                  În cazul în care statul AELS nu furnizează informațiile solicitate în termenul propus, se va aplica, în mod obișnuit, după ce a fost trimisă o scrisoare de atenționare, articolul 5 alineatul (3) din partea II a Protocolului 3, iar statul AELS va fi informat că se consideră că notificarea a fost retrasă. Procedurile oficiale de investigare vor fi în mod obișnuit inițiate ori de câte ori sunt îndeplinite condițiile necesare și, în general, după cel mult două runde de întrebări.

            5.2.   Suspendarea amiabilă a investigației preliminare

                  27.

                  În anumite situații, derularea investigației preliminare poate fi suspendată fie la solicitarea unui stat AELS care dorește să aducă modificări proiectului său sau să asigure conformitatea acestuia cu normele privind ajutorul de stat, fie de comun acord. Suspendarea nu poate fi acordată decât pentru o perioadă convenită în prealabil. În cazul în care statul AELS nu transmite un proiect complet, compatibil prima facie la sfârșitul perioadei de suspendare, Autoritatea reia procedura din punctul în care a fost întreruptă. Statul AELS în cauză va fi în mod obișnuit informat fără întârziere că notificarea este considerată retrasă sau că procedura oficială de investigare este considerată deschisă în cazul unor rezerve serioase.

            5.3.   Contacte privind stadiul procedurii

                  28.

                  Statele AELS care transmit notificarea vor fi informate, la cerere, privind stadiul în care se află o examinare preliminară în curs de desfășurare. Statele AELS sunt invitate să implice beneficiarul unui ajutor individual în cadrul acestor contacte.

            6.   Procedura oficială de investigare

                  29.

                  Având în vedere complexitatea generală a cazurilor care fac obiectul investigației oficiale, Autoritatea este hotărâtă să asigure, cu titlu de prioritate absolută, o mai mare transparență, previzibilitate și eficiență a acestei faze, pentru a putea contribui la adoptarea unei decizii pertinente, care să răspundă cerințelor practicilor economice moderne. Prin urmare, Autoritatea va raționaliza modul de desfășurare a investigațiilor oficiale prin utilizarea eficientă a tuturor mijloacelor procedurale de care dispune în temeiul părții II a Protocolului 3.

            6.1.   Publicarea deciziei și a rezumatului relevant

                  30.

                  Atunci când statul AELS în cauză nu solicită eliminarea informațiilor confidențiale, Autoritatea se va strădui să își publice decizia de inițiere a procedurii oficiale de investigare, precum și rezumatul relevant, în termen de două luni de la data adoptării deciziei respective.

                  31.

                  În cazul în care există un dezacord privind problemele de confidențialitate, Autoritatea va aplica principiile expuse în Orientările privind secretul profesional în deciziile referitoare la ajutoarele de stat (10) și va depune toate eforturile pentru a asigura publicarea deciziei în termenul cel mai scurt de la adoptarea acesteia din urmă. Același lucru se aplică și în cazul publicării tuturor deciziilor finale.

                  32.

                  Pentru a asigura o mai mare transparență a procedurii, statul AELS, beneficiarul și alte părți interesate (în special eventualii reclamanți) vor fi informați cu privire la orice întârziere generată de dezacorduri privind confidențialitatea.

            6.2.   Observațiile părților interesate

                  33.

                  În conformitate cu articolul 6 din partea II a Protocolului 3, părțile interesate trebuie să transmită observații într-un termen care nu trebuie să depășească în mod normal o lună de la publicarea deciziei de inițiere a procedurii oficiale de investigare. În mod normal, acest termen nu va fi prelungit; prin urmare Autoritatea nu va accepta, în general, nicio transmitere tardivă de informații din partea părților interesate, inclusiv din partea beneficiarului ajutorului (11). Termenul poate fi prelungit numai în cazuri excepționale, justificate în mod corespunzător, precum în cazul furnizării unui volum important de informații concrete sau în urma contactelor între Autoritate și partea interesată în cauză.

                  34.

                  Pentru a îmbunătăți baza factuală a investigației în cazurile deosebit de complexe, Autoritatea poate trimite o copie a deciziei de inițiere a procedurii oficiale de investigare părților terțe cunoscute, inclusiv asociațiilor comerciale sau de afaceri, și le poate invita să trimită observații privind aspecte specifice ale cazului (12). În acest context, cooperarea părților interesate se face pe bază pur voluntară, însă, în cazul în care o parte interesată decide să transmită observații, este în interesul său să transmită aceste observații în timp util, pentru a permite Autorității să le ia în considerare. Prin urmare, Autoritatea va invita părțile interesate să reacționeze în termen de o lună de la data la care o copie a deciziei le este trimisă. Autoritatea nu va aștepta să i se transmită observații dincolo de acest termen. Pentru a asigura egalitatea de tratament între părțile interesate, Autoritatea va trimite aceeași invitație de a transmite observații beneficiarului ajutorului. Pentru a respecta dreptul la apărare al statului AELS, aceasta va transmite statului AELS o versiune neconfidențială a tuturor observațiilor primite de la părțile interesate și va invita statul AELS să răspundă în termen de o lună.

                  35.

                  Pentru a asigura transmiterea cât mai rapidă a observațiilor din partea părților interesate statului AELS în cauză, statele AELS vor fi invitate să accepte, în măsura posibilului, transmiterea observațiilor părților terțe în limba lor originală. La cererea expresă a unui stat AELS, Autoritatea va pune la dispoziție o traducere, ceea ce poate avea implicații în ceea ce privește rapiditatea procedurilor.

                  36.

                  Statele AELS vor fi, de asemenea, informate cu privire la absența oricăror observații din partea părților interesate.

            6.3.   Observațiile statelor AELS

                  37.

                  Pentru a asigura finalizarea în timp util a procedurii oficiale de investigare, Autoritatea va asigura respectarea riguroasă a tuturor termenelor-limită aplicabile în această fază, în temeiul părții II a Protocolului 3. În cazul în care un stat AELS nu transmite observații privind decizia Autorității de inițiere a procedurii oficiale de investigare sau privind observațiile părților interesate în termenul de o lună prevăzut la articolul 6 alineatul (1) din partea II a Protocolului 3, Autoritatea va trimite de îndată o scrisoare de atenționare statului AELS în cauză, acordându-i acestuia o perioadă suplimentară de o lună pentru formularea unui răspuns și informându-l că nu îi va fi acordată nicio altă prelungire, în afara unor cazuri excepționale. În absența unui răspuns relevant din partea statului AELS în cauză, Autoritatea va adopta o decizie pe baza informațiilor de care dispune, în conformitate cu articolul 7 alineatul (7) și cu articolul 13 alineatul (1) din partea II a Protocolului 3.

                  38.

                  În cazul unui ajutor ilegal și în absența observațiilor din partea statului AELS privind decizia de inițiere a procedurii oficiale de investigare, Autoritatea, în temeiul articolului 10 din partea II a Protocolului 3, va emite un ordin de furnizare a informațiilor. În cazul în care statul AELS nu răspunde la acest ordin de furnizare a informațiilor în termenul stabilit, Autoritatea va adopta o decizie pe baza informațiilor de care dispune.

            6.4.   Solicitarea de informații suplimentare

                  39.

                  Nu poate fi exclusă situația în care, în cazurile deosebit de complexe, informațiile transmise de statul AELS ca răspuns la decizia de inițiere a procedurii oficiale de investigare fac necesară trimiterea unei noi solicitări de informații de către Autoritate. Va fi stabilit un termen de o lună în care statul AELS are posibilitatea să răspundă.

                  40.

                  În cazul în care statul AELS nu răspunde în termenul stabilit, Autoritatea va trimite imediat o scrisoare de atenționare care stabilește un termen final de 15 zile lucrătoare și informează statul AELS în cauză că, la expirarea acestuia, Autoritatea va adopta o decizie pe baza informațiilor de care dispune sau, în cazul ajutoarelor ilegale, va emite un ordin de furnizare a informațiilor.

            6.5.   Suspendarea justificată a investigației oficiale

                  41.

                  Investigația oficială nu poate fi suspendată decât în circumstanțe excepționale și cu acordul Autorității și al statelor AELS în cauză. Suspendarea ar putea, de exemplu, surveni în cazul în care statul AELS solicită în mod oficial o suspendare pentru a asigura conformitatea proiectului său cu normele privind ajutoarele de stat sau în cazul unei acțiuni judiciare privind chestiuni similare, aflată pe rolul instanțelor comunitare, al cărei rezultat ar putea influența evaluarea cazului.

                  42.

                  Suspendarea nu va fi acordată în mod obișnuit decât o singură dată, pentru o perioadă convenită în prealabil între Autoritate și statul AELS în cauză.

            6.6.   Adoptarea deciziei finale și prelungirea justificată a investigației oficiale

                  43.

                  În conformitate cu articolul 7 alineatul (6) din partea II a Protocolului 3, Autoritatea va depune toate eforturile pentru a adopta o decizie în termen de 18 luni de la inițierea procedurii. Termenul-limită poate fi prelungit prin acord comun între Autoritate și statul AELS în cauză. Prelungirea duratei investigației poate fi oportună, mai ales în cazurile referitoare la proiecte noi sau care ridică probleme juridice noi.

                  44.

                  Pentru a asigura respectarea efectivă a articolului 7 alineatul (6) din partea II a Protocolului 3, Autoritatea se va strădui să adopte decizia finală în termen de cel mult 4 luni de la transmiterea ultimelor informații de către statul AELS sau de la expirarea ultimului termen fără să se fi primit informații.

            7.   Plângeri

                  45.

                  Tratamentul eficient și transparent, de către Autoritate, al plângerilor care îi sunt înaintate prezintă o importanță deosebită pentru toate părțile implicate în procedurile privind ajutoarele de stat. Prin urmare, Autoritatea propune următoarele bune practici, menite să permită atingerea acestui obiectiv comun.

            7.1.   Formularul de plângere

                  46.

                  Autoritatea va invita în mod sistematic reclamanții să folosească noul formular de depunere a plângerilor disponibil pe site-ul (http://www.eftasurv.int/media/documents/Complaint-form—State-aid.doc) și, totodată, să transmită o versiune neconfidențială a plângerii. Transmiterea de formulare complete va permite, în mod normal, reclamanților să amelioreze calitatea plângerilor formulate.

            7.2.   Termenul indicativ și rezultatul investigării unei plângeri

                  47.

                  Autoritatea va face tot posibilul pentru a investiga o plângere într-un termen indicativ de douăsprezece luni de la primirea acesteia. Termenul-limită nu constituie un angajament obligatoriu. În funcție de circumstanțele cazului individual, necesitatea eventuală de a solicita informații suplimentare din partea reclamantului, a statului AELS sau a părților interesate poate duce la prelungirea duratei de investigare a plângerii.

                  48.

                  Autoritatea are dreptul să acorde diferite grade de prioritate plângerilor (13) care îi sunt prezentate, în funcție, de exemplu, de amploarea presupusei încălcări, de mărimea beneficiarului, de sectorul economic vizat sau de existența unor plângeri similare. Având în vedere volumul său de muncă și dreptul său de a stabili investigarea cu caracter prioritar a anumitor cazuri (14), Autoritatea poate astfel amâna tratarea unei măsuri care nu constituie o prioritate. Prin urmare, în termen de douăsprezece luni, Autoritatea se va strădui, în principiu:

                              (a)

                              să adopte o decizie cu privire la cazurile prioritare, în conformitate cu articolul 4 din partea II a Protocolului 3, adresând o copie a acesteia reclamantului;

                              (b)

                              să trimită reclamantului o primă scrisoare administrativă în care își va prezenta opinia preliminară privind cazurile neprioritare. Scrisoarea administrativă nu reprezintă o poziție oficială a Autorității, ci doar o opinie preliminară a acesteia, bazată pe informațiile disponibile și în așteptarea oricăror observații suplimentare pe care reclamantul ar dori să le facă în termen de o lună de la data scrisorii respective. În cazul în care nu se primesc alte observații în termenul prevăzut, se va considera că plângerea a fost retrasă.

                  49.

                  Din motive de transparență, Autoritatea va depune toate eforturile pentru a informa reclamantul cu privire la caracterul prioritar al observațiilor transmise de acesta, în termen de două luni de la data primirii plângerii. În cazul plângerilor nefondate, Autoritatea va informa reclamantul în termen de două luni de la primirea plângerii că nu există probe suficiente pentru formularea unui punct de vedere privind cazul respectiv și că, în absența altor observații de fond în termen de o lună, plângerea va fi considerată retrasă. În ceea ce privește plângerile care se referă la ajutoare aprobate, Autoritatea se va strădui, de asemenea, să răspundă reclamantului în termen de două luni de la primirea plângerii.

                  50.

                  În cazul ajutoarelor ilegale, se va reaminti reclamanților că au posibilitatea să introducă acțiuni pe lângă instanțele naționale, care pot dispune suspendarea sau recuperarea unor astfel de ajutoare (15).

                  51.

                  Dacă este necesar, versiunea neconfidențială a plângerii va fi transmisă statului AELS în cauză, pentru eventuale observații. Statele AELS și reclamanții vor fi informați în mod sistematic cu privire la clasarea plângerii sau la orice altă formă de tratare a acesteia. În schimb, statele AELS vor fi invitate să respecte termenele stabilite pentru transmiterea observațiilor și pentru furnizarea informațiilor privind plângerile care le-au fost transmise. Statele AELS vor fi, de asemenea, invitate să accepte, în măsura posibilului, ca transmiterea plângerilor să se facă în limba originală. La cererea expresă a unui stat AELS, Autoritatea va pune la dispoziție o traducere, ceea ce poate avea implicații în ceea ce privește rapiditatea procedurilor.

            8.   Proceduri decizionale interne

                  52.

                  Autoritatea își asumă angajamentul de a raționaliza și de a îmbunătăți și mai mult procesul său decizional intern, pentru a putea permite o reducere generală a duratei procedurilor privind ajutoarele de stat.

                  53.

                  În acest scop, procedurile decizionale interne vor fi aplicate în mod cât mai eficient posibil. Autoritatea își va revizui, de asemenea, cadrul juridic intern în vigoare în vederea optimizării procedurilor sale decizionale.

                  54.

                  Autoritatea își va supune practica decizională internă unei examinări constante și o va adapta, dacă este nevoie.

            9.   Viitoarea examinare

                  55.

                  Pentru a fi eficace, cele mai bune practici procedurale trebuie să se bazeze pe un angajament comun al Autorității și al statelor AELS de a asigura desfășurarea scrupuloasă a investigațiilor privind ajutoarele de stat, de a respecta termenele prevăzute și, astfel, de a asigura transparența și previzibilitatea necesară a procedurilor. Prezentul capitol și bunele practici pe care le consacră constituie o primă contribuție la acest angajament comun.

                  56.

                  Autoritatea va aplica prezentul capitol cazurilor notificate Autorității sau supuse atenției Autorității în alt fel începând cu 1 ianuarie 2010.

                  57.

                  Prezentul capitol poate fi revizuit pentru a reflecta modificările aduse măsurilor legislative, de interpretare și administrative sau jurisprudenței Curții AELS sau a Curții de Justiție a Uniunii Europene referitoare la procedura privind ajutoarele de stat sau a oricărei experiențe acumulate cu ocazia punerii sale în aplicare. Autoritatea are, de asemenea, intenția de a se angaja într-un dialog constant cu statele AELS și cu alte părți interesate privind experiența dobândită în urma aplicării părții II a Protocolului 3, în general, și a prezentului capitol privind cele mai bune practici, în special.

         (1)  Acest capitol corespunde Codului celor mai bune practici de desfășurare a procedurilor de control al ajutoarelor de stat (JO C 136, 16.6.2009, p. 13).

         (2)  Partea II din Protocolul 3 reflectă Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE (JO L 83, 27.3.1999, p. 1).

         (3)  JO L 75, 15.3.2012, p. 26 și Suplimentul SEE nr. 14, 15.3.2012, p. 1, disponibile la adresa: http://www.eftasurv.int/state-aid/legal-framework/state-aid-guidelines/. Aceste orientări corespund Comunicării Comisiei privind o procedură simplificată de tratare a anumitor tipuri de ajutoare de stat (JO C 136, 16.6.2009, p. 3).

         (4)  Nepublicate încă în JO sau în Suplimentul SEE. Aceste orientări corespund Comunicării Comisiei Europene privind aplicarea normelor referitoare la ajutoarele de stat de către instanțele naționale (JO C 85, 9.4.2009, p. 1).

         (5)  În contextul crizei bancare din 2008, Autoritatea a efectuat demersurile necesare pentru a asigura adoptarea rapidă a deciziilor după primirea notificării complete și, dacă este necesar, în mai puțin de două săptămâni. A se vedea Orientările Autorității privind aplicarea normelor referitoare la ajutoarele de stat, adoptate cu referire la instituțiile financiare, în contextul crizei financiare globale actuale (nepublicate încă în JO sau în Suplimentul SEE), care corespund Comunicării Comisiei – Aplicarea normelor privind ajutoarele de stat în cazul măsurilor adoptate în legătură cu instituțiile financiare în contextul actualei crize financiare mondiale (JO C 270, 25.10.2008, p. 8). În ceea ce privește economia reală, a se vedea Cadrul temporar al Autorității pentru măsurile de ajutor de stat de sprijinire a accesului la finanțare în contextul actualei crize financiare și economice (nepublicat încă în JO sau în Suplimentul SEE), care corespunde Comunicării Comisiei – Cadru comunitar temporar pentru măsurile de ajutor de stat de sprijinire a accesului la finanțare în contextul actualei crize financiare și economice (JO C 83, 7.4.2009, p. 1).

         (6)  Decizia nr. 195/04/COL (JO L 139, 25.5.2006, p. 37, Suplimentul SEE nr. 26, 25.5.2006, p. 1) corespunde Regulamentului (CE) nr. 794/2004 al Comisiei din 21 aprilie 2004 (JO L 140, 30.4.2004, p. 1), care pune în aplicare Regulamentul (CE) nr. 659/1999.

         (7)  Acest termen nu poate fi respectat atunci când Autoritatea trebuie să emită mai multe solicitări de informații, ca urmare a caracterului incomplet al notificărilor primite.

         (8)  A se vedea Orientările privind o procedură simplificată de tratare a anumitor tipuri de ajutoare de stat.

         (9)  A se vedea articolul 4 alineatul (5) din partea II a Protocolului 3.

         (10)  Adoptate prin Decizia nr. 15/04/COL a Colegiului din 18 februarie 2004 (JO L 154, 8.6.2006, p. 27 și Suplimentul SEE nr. 29, 8.6.2006, p. 1). Aceste orientări corespund Comunicării Comisiei Europene din 1 decembrie 2003 privind secretul profesional în deciziile din domeniul ajutorului de stat (JO C 297, 9.12.2003, p. 6).

         (11)  Fără a aduce atingere articolului 10 alineatul (1) din partea II a Protocolului 3.

         (12)  Conform jurisprudenței consacrate a instanțelor comunitare, Autoritatea are dreptul să trimită decizia de inițiere a investigației oficiale părților terțe cunoscute; a se vedea, de exemplu, cauza T-198/01, Technische Glaswerke Ilmenau/Comisia, Rec., 2004, p. II-2717, punctul 195; cauza T-198/01R, Technische Glaswerke Ilmenau/Comisia, Rec., 2002, p. II-2153; cauzele conexate C-74/00 P și C-75/00 P, Falck Spa și alții/Comisia, Rec., 2002, p. I-7869, punctul 83.

         (13)  Cauza C-119/97, Ufex și alții/Comisia, Rec., 1999, p. I-1341, punctul 88.

         (14)  Cauza T-475/04, Bouygues SA/Comisia, Rec., 2007, p. II-2097, punctele 158 și 159.

         (15)  A se vedea Orientările Autorității privind aplicarea normelor referitoare la ajutoarele de stat de către instanțele naționale.


title: Decizia Consiliului din 21 februarie 2006 privind încheierea unui protocol la Acordul între Comunitatea Europeană, Republica Islanda și Regatul Norvegiei privind criteriile și mecanismele de determinare a statului responsabil de examinarea unei cereri de azil prezentate într-un stat membru, în Islanda sau în NorvegiaText cu relevanță pentru SEE.

text:
Anunţ juridic important

|

32006D0167(01)

Official Journal L 057 , 28/02/2006 P. 0015 - 0015 Official Journal L 270 , 29/09/2006 P. 0284 - 0284

		20060221Decizia Consiliuluidin 21 februarie 2006privind încheierea unui protocol la Acordul între Comunitatea Europeană, Republica Islanda și Regatul Norvegiei privind criteriile și mecanismele de determinare a statului responsabil de examinarea unei cereri de azil prezentate într-un stat membru, în Islanda sau în Norvegia(Text cu relevanță pentru SEE)(2006/167/CE)CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 63 punctul (1) litera (a), coroborat cu articolul 300 alineatul (2) primul paragraf prima teză și articolul 300 alineatul (3) primul paragraf,având în vedere propunerea Comisiei,având în vedere avizul Parlamentului European [1],întrucât:(1) Comisia, în numele Comunității Europene, a negociat cu Republica Islanda și cu Regatul Norvegiei un protocol la Acordul între Comunitatea Europeană, Republica Islanda și Regatul Norvegiei privind criteriile și mecanismele de determinare a statului responsabil de examinarea unei cereri de azil prezentate într-un stat membru, în Islanda sau în Norvegia.(2) Protocolul a fost semnat în numele Comunității Europene la 29 iunie 2005, sub rezerva încheierii la o dată ulterioară, în conformitate cu decizia din 13 iunie 2005.(3) Prezentul protocol ar trebui aprobat.(4) Regatul Unit și Irlanda, în conformitate cu articolul 3 din Protocolul privind poziția Regatului Unit și a Irlandei anexat la Tratatul privind Uniunea Europeana și la Tratatul de instituire a Comunității Europene, vor lua parte la adoptarea și aplicarea prezentei decizii.(5) În conformitate cu articolele 1 și 2 din Protocolul privind poziția Danemarcei, anexat la Tratatul privind Uniunea Europeană și la Tratatul de instituire a Comunității Europene, Danemarca nu ia parte la adoptarea prezentei decizii și nu este obligată de aceasta sau supusă aplicării sale,DECIDE:Articolul 1Protocolul la Acordul între Comunitatea Europeană, Republica Islanda și Regatul Norvegiei privind criteriile și mecanismele de determinare a statului responsabil de examinarea unei cereri de azil prezentate într-un stat membru, în Islanda sau în Norvegia se aprobă în numele Comunității.Textul protocolului se anexează la prezenta decizie.Articolul 2Președintele Consiliului adresează notificarea prevăzută la articolul 5 paragraful al doilea din protocol [2].Articolul 3Prezenta decizie se publică în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.Adoptată la Bruxelles, 21 februarie 2006.Pentru ConsiliuPreședinteleK. Gastinger[1] Aviz adoptat la 13 decembrie 2005 (nepublicat încă în Jurnalul Oficial).[2] Data intrării în vigoare a protocolului este prima zi a celei de-a doua luni următoare notificării efectuate de către părțile contractante.--------------------------------------------------


title: 2013/695/UE: Decizia Consiliului din 25 noiembrie 2013 privind semnarea, în numele Uniunii Europene, a Acordului între Uniunea Europeană și Republica Azerbaidjan privind facilitarea eliberării vizelor

text:
               30.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 320/7

         DECIZIA CONSILIULUI
   din 25 noiembrie 2013
   privind semnarea, în numele Uniunii Europene, a Acordului între Uniunea Europeană și Republica Azerbaidjan privind facilitarea eliberării vizelor
   (2013/695/UE)
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 77 alineatul (2) litera (a), coroborat cu articolul 218 alineatul (5),
   având în vedere propunerea Comisiei Europene,
   întrucât:

               (1)

               Declarația comună prezentată cu ocazia reuniunii la nivel înalt a Parteneriatului estic de la Varșovia din 30 septembrie 2011 confirmă sprijinul politic față de consolidarea mobilității cetățenilor prin liberalizarea regimului vizelor și intenția de a efectua treptat și în timp util demersurile în vederea unui regim de călătorii fără vize pentru cetățenii statelor participante la reuniunea la nivel înalt.

               (2)

               La 19 decembrie 2011, Consiliul a autorizat Comisia să inițieze negocierile cu Republica Azerbaidjan referitor la un acord între Uniunea Europeană și Republica Azerbaidjan privind facilitarea eliberării vizelor („acordul”). Negocierile au fost încheiate cu succes prin parafarea acordului la 29 iulie 2013.

               (3)

               Acordul ar trebui semnat în numele Uniunii, sub rezerva încheierii sale.

               (4)

               Prezenta decizie constituie o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen la care Regatul Unit nu participă, în conformitate cu Decizia 2000/365/CE a Consiliului (1); prin urmare, Regatul Unit nu participă la adoptarea acesteia, nu are obligații în temeiul acesteia și nu face obiectul aplicării sale.

               (5)

               Prezenta decizie constituie o dezvoltare a acquis-ului Schengen la care Irlanda nu participă, în conformitate cu Decizia 2002/192/CE a Consiliului (2); prin urmare, Irlanda nu participă la adoptarea acesteia, nu are obligații în temeiul acesteia și nu face obiectul aplicării sale.

               (6)

               În conformitate cu articolele 1 și 2 din Protocolul nr. 22 privind poziția Danemarcei, anexat la Tratatul privind Uniunea Europeană și la Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, Danemarca nu participă la adoptarea prezentei decizii, nu are obligații în temeiul acesteia și nu face obiectul aplicării sale,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   Semnarea, în numele Uniunii, a Acordului între Uniunea Europeană și Republica Azerbaidjan privind facilitarea eliberării vizelor, se autorizează sub rezerva încheierii acordului menționat (3).
   Articolul 2
   Președintele Consiliului este autorizat să desemneze persoana (persoanele) împuternicită (împuternicite) să semneze acordul în numele Uniunii.
   Articolul 3
   Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.

      Adoptată la Bruxelles, 25 noiembrie 2013.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         D. PAVALKIS

      (1)  Decizia 2000/365/CE a Consiliului din 29 mai 2000 privind solicitarea Regatului Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord de a participa la unele dintre dispozițiile acquis-ului Schengen (JO L 131, 1.6.2000, p. 43).

      (2)  Decizia 2002/192/CE a Consiliului din 28 februarie 2002 privind solicitarea Irlandei de a participa la unele dintre dispozițiile acquis-ului Schengen (JO L 64, 7.3.2002, p. 20).

      (3)  Textul acordului se publică împreună cu decizia privind încheierea acestuia.


title: 2012/805/UE: Decizia Parlamentului European din 23 octombrie 2012 privind închiderea conturilor Agenției Europene de Mediu pentru exercițiul financiar 2010

text:
               20.12.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 350/95

         DECIZIA PARLAMENTULUI EUROPEAN
   din 23 octombrie 2012
   privind închiderea conturilor Agenției Europene de Mediu pentru exercițiul financiar 2010
   (2012/805/UE)
   PARLAMENTUL EUROPEAN,

               —

               având în vedere conturile anuale finale ale Agenției Europene de Mediu pentru exercițiul financiar 2010,

               —

               având în vedere Raportul Curții de Conturi privind conturile anuale ale Agenției Europene de Mediu pentru exercițiul financiar 2010, însoțit de răspunsurile Agenției (1),

               —

               având în vedere Recomandarea Consiliului din 21 februarie 2012 (06083/2012 – C7-0051/2012),

               —

               având în vedere Decizia sa din 10 mai 2012 (2) de amânare a deciziei de descărcare de gestiune pentru execuția bugetului Agenției Europene de Mediu aferent exercițiului financiar 2010, rezoluția care o însoțește, precum și răspunsurile directorului executiv al Agenției,

               —

               având în vedere articolul 319 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,

               —

               având în vedere Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului din 25 iunie 2002 privind Regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităților Europene (3), în special articolul 185,

               —

               având în vedere Regulamentul (CEE) nr. 1210/90 al Consiliului din 7 mai 1990 privind crearea Agenției Europene de Mediu și a Rețelei europene de informare și observare pentru mediu (4), în special articolul 13,

               —

               având în vedere Regulamentul (CE) nr. 401/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 23 aprilie 2009 privind Agenția Europeană de Mediu și Rețeaua europeană de informare și observare a mediului (5), în special articolul 13,

               —

               având în vedere Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2343/2002 al Comisiei din 19 noiembrie 2002 privind Regulamentul financiar cadru pentru organismele menționate la articolul 185 din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului privind Regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităților Europene (6), în special articolul 94,

               —

               având în vedere declarația comună privind agențiile descentralizate și abordarea comună anexată la aceasta, agreate în iunie 2012 de Parlamentul European, Consiliu și Comisie ca urmare a activității Grupului de lucru interinstituțional privind agențiile descentralizate înființat în martie 2009, în special secțiunile privind guvernanța, funcționarea, programarea, răspunderea și transparența din abordarea comună,

               —

               având în vedere articolul 77 și anexa VI la Regulamentul său de procedură,

               —

               având în vedere al doilea raport al Comisiei pentru control bugetar și avizul Comisiei pentru mediu, sănătate publică și siguranță alimentară (A7-0300/2012),

               1.

               aprobă închiderea conturilor Agenției Europene de Mediu pentru exercițiul financiar 2010;

               2.

               încredințează Președintelui sarcina de a transmite prezenta decizie directorului executiv al Agenției Europene de Mediu, Consiliului, Comisiei și Curții de Conturi și de a asigura publicarea acesteia în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene (seria L).

            Președintele

         Martin SCHULZ

            Secretarul general

         Klaus WELLE

      (1)  JO C 366, 15.12.2011, p. 57.

      (2)  JO L 286, 17.10.2012, p. 356.

      (3)  JO L 248, 16.9.2002, p. 1.

      (4)  JO L 120, 11.5.1990, p. 1.

      (5)  JO L 126, 21.5.2009, p. 13.

      (6)  JO L 357, 31.12.2002, p. 72.


title: 2013/230/UE: Decizia Consiliului din 14 mai 2013 privind lansarea schimbului automatizat de date în ceea ce privește înmatricularea vehiculelor (VRD) în Bulgaria

text:
               24.5.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 138/12

         DECIZIA CONSILIULUI
   din 14 mai 2013
   privind lansarea schimbului automatizat de date în ceea ce privește înmatricularea vehiculelor (VRD) în Bulgaria
   (2013/230/UE)
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Decizia 2008/615/JAI a Consiliului din 23 iunie 2008 privind intensificarea cooperării transfrontaliere, în special în domeniul combaterii terorismului și a criminalității transfrontaliere (1), în special articolul 25,
   având în vedere Decizia 2008/616/JAI a Consiliului din 23 iunie 2008 privind punerea în aplicare a Deciziei 2008/615/JAI (2), în special articolul 20 și capitolul 4 din anexă,
   întrucât:

               (1)

               În conformitate cu Protocolul privind dispozițiile tranzitorii anexat la Tratatul privind Uniunea Europeană, la Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene și la Tratatul de instituire a Comunității Europene a Energiei Atomice, actele instituțiilor, ale organelor, ale oficiilor și ale agențiilor Uniunii adoptate înainte de intrarea în vigoare a Tratatului de la Lisabona continuă să producă efecte juridice până la abrogarea, anularea sau modificarea lor ca urmare a punerii în aplicare a tratatelor.

               (2)

               În consecință, se aplică articolul 25 din Decizia 2008/615/JAI, iar Consiliul trebuie să decidă în unanimitate dacă statele membre au pus în aplicare dispozițiile capitolului 6 din respectiva decizie.

               (3)

               Articolul 20 din Decizia 2008/616/JAI dispune că deciziile menționate la articolul 25 alineatul (2) din Decizia 2008/615/JAI se adoptă în temeiul unui raport de evaluare bazat pe un chestionar. În ceea ce privește schimbul automatizat de date în conformitate cu capitolul 2 din Decizia 2008/615/JAI, raportul de evaluare se bazează pe o vizită de evaluare și pe un test-pilot.

               (4)

               În conformitate cu capitolul 4 punctul 1.1 din anexa la Decizia 2008/616/JAI, chestionarul elaborat de grupul de lucru competent al Consiliului se aplică fiecăruia dintre schimburile automatizate de date și trebuie să fie completat de un stat membru de îndată ce acesta consideră că îndeplinește condițiile pentru schimbul de date din categoria de date relevantă.

               (5)

               Bulgaria a completat chestionarul privind protecția datelor și chestionarul referitor la datele privind înmatricularea vehiculelor (VRD).

               (6)

               Bulgaria a derulat cu succes un test-pilot, împreună cu Țările de Jos.

               (7)

               S-a efectuat o vizită de evaluare în Bulgaria, iar echipa de evaluare belgiană/neerlandeză a elaborat un raport privind vizita de evaluare și l-a înaintat grupului de lucru relevant al Consiliului.

               (8)

               A fost prezentat Consiliului un raport de evaluare global, care sintetizează rezultatele chestionarului, ale vizitei de evaluare și ale testului-pilot privind VRD,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   În scopul căutării automatizate a datelor privind înmatricularea vehiculelor (VRD), Bulgaria a pus în aplicare pe deplin dispozițiile generale privind protecția datelor de la capitolul 6 din Decizia 2008/615/JAI și poate primi și furniza date cu caracter personal în conformitate cu articolul 12 din respectiva decizie începând cu data intrării în vigoare a prezentei decizii.
   Articolul 2
   Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.

      Adoptată la Bruxelles, 14 mai 2013.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         M. NOONAN

      (1)  JO L 210, 6.8.2008, p. 1.

      (2)  JO L 210, 6.8.2008, p. 12.


title: 2010/260/: Decizia Comisiei din 4 mai 2010 privind planul de securitate pentru funcționarea Sistemului de informații privind vizele

text:
               5.5.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 112/25

         DECIZIA COMISIEI
   din 4 mai 2010
   privind planul de securitate pentru funcționarea Sistemului de informații privind vizele
   (2010/260/UE)
   COMISIA EUROPEANĂ,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
   având în vedere Regulamentul (CE) nr. 767/2008 al Parlamentului European și al Consiliului din 9 iulie 2008 privind Sistemul de informații privind vizele (VIS) și schimbul de date între statele membre cu privire la vizele de scurtă ședere (Regulamentul VIS) (1), în special articolul 32,
   întrucât:

               (1)

               Articolul 32 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 767/2008 prevede că autoritatea de administrare ia măsurile necesare în vederea realizării obiectivelor în domeniul securității stabilite la articolul 32 alineatul (2) în ceea ce privește funcționarea VIS, inclusiv adoptarea unui plan de securitate.

               (2)

               Articolul 26 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 767/2008 prevede că, în cursul perioadei de tranziție, înainte ca autoritatea de administrare să își preia responsabilitățile, Comisiei îi revine sarcina administrării operative a VIS.

               (3)

               Regulamentul (CE) nr. 45/2001 al Parlamentului European și al Consiliului (2) se aplică prelucrării datelor cu caracter personal de către Comisie, atunci când aceasta își îndeplinește sarcina administrării operative a VIS.

               (4)

               Articolul 26 alineatul (7) din Regulamentul (CE) nr. 767/2008 prevede că, în cazul în care Comisia își deleagă responsabilitatea în cursul perioadei de tranziție, înainte ca autoritatea de administrare să își preia responsabilitățile, aceasta garantează că delegarea nu aduce atingere vreunui mecanism care permite un control efectiv exercitat, în temeiul legislației Uniunii, de Curtea de Justiție, Curtea de Conturi sau Autoritatea Europeană pentru Protecția Datelor.

               (5)

               Autoritatea de administrare trebuie să-și stabilească propriul plan de securitate în ceea ce privește VIS de îndată ce își preia responsabilitățile.

               (6)

               Decizia 2008/602/CE a Comisei din 17 iunie 2008 de stabilire a arhitecturii fizice și a cerințelor privind interfețele naționale și infrastructura de comunicații dintre Sistemul central de informații privind vizele (VIS) și interfețele naționale pentru etapa de dezvoltare (3) a descris serviciile de securitate necesare aplicabile rețelei pentru VIS.

               (7)

               Articolul 27 din Regulamentul (CE) nr. 767/2008 prevede că VIS central principal, care asigură executarea funcțiilor de supraveghere și gestionare tehnică, este situat la Strasbourg (Franța), iar un VIS central de rezervă, capabil să asigure toate funcționalitățile VIS central principal, în cazul funcționării necorespunzătoare a acestuia, este situat la Sankt Johann im Pongau (Austria).

               (8)

               Ar trebui stabilite rolurile responsabililor cu securitatea pentru a se asigura un răspuns eficient și prompt în cazul incidentelor de securitate și raportarea cu privire la acestea.

               (9)

               Ar trebui definită o politică de securitate, care să descrie toate detaliile tehnice și organizatorice, în conformitate cu dispozițiile prezentei decizii.

               (10)

               Ar trebui definite măsuri pentru a se asigura un nivel adecvat de securitate al funcționării VIS,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   CAPITOLUL I

      DISPOZIȚII GENERALE

   Articolul 1
   Obiect
   Prezenta decizie definește organizarea securității și a măsurilor (planul de securitate) în sensul articolului 32 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 767/2008.
   CAPITOLUL II

      ORGANIZARE, RESPONSABILITĂȚI ȘI GESTIONAREA INCIDENTELOR

   Articolul 2
   Sarcinile Comisiei
   (1)   Comisia pune în aplicare măsurile de securitate pentru VIS central și pentru infrastructura de comunicații menționate în prezenta decizie și monitorizează eficacitatea acestor măsuri.
   (2)   Comisia desemnează dintre funcționarii săi un responsabil cu securitatea sistemului. Responsabilul cu securitatea sistemului este numit de directorul general al Direcției Generale Justiție, Libertate și Securitate din cadrul Comisiei. Sarcinile responsabilului cu securitatea sistemului cuprind, în special:

               (a)

               pregătirea, actualizarea și revizuirea politicii de securitate, astfel cum se prevede la articolul 7 din prezenta decizie;

               (b)

               monitorizarea eficacității punerii în aplicare a procedurilor de securitate pentru VIS central și pentru infrastructura de comunicații;

               (c)

               contribuția la elaborarea rapoartelor privind securitatea, astfel cum se prevede la articolul 50 alineatele (3) și (4) din Regulamentul (CE) nr. 767/2008;

               (d)

               îndeplinirea sarcinilor de coordonare și asistență în cadrul controalelor și auditurilor efectuate de Autoritatea Europeană pentru Protecția Datelor menționate la articolul 42 din Regulamentul (CE) nr. 767/2008;

               (e)

               monitorizarea aplicării corespunzătoare și integrale a prezentei decizii și a politicii de securitate de către toți contractanții, inclusiv subcontractanții, implicați în orice fel în gestionarea și funcționarea VIS;

               (f)

               stabilirea unei liste de puncte naționale unice de contact pentru securitatea VIS și transmiterea acesteia responsabililor locali pentru securitatea VIS central și a infrastructurii de comunicații.

         Articolul 3
   Responsabilul local pentru securitatea VIS central
   (1)   Fără a aduce atingere articolului 8, Comisia desemnează dintre funcționarii săi un responsabil local pentru securitatea VIS central. Se va evita apariția conflictelor de interese între sarcina responsabilului local cu securitatea și orice alte sarcini oficiale. Responsabilul local pentru securitatea VIS central este numit de directorul general al Direcției Generale Justiție, Libertate și Securitate din cadrul Comisiei.
   (2)   Responsabilul local pentru securitatea VIS central se asigură că măsurile de securitate prevăzute de prezenta decizie sunt puse în aplicare și că procedurile de securitate sunt urmate în VIS central principal. În ceea ce privește VIS central de rezervă, responsabilul local pentru securitatea VIS central se asigură că măsurile de securitate prevăzute de prezenta decizie, cu excepția celor menționate la articolul 10, sunt puse în aplicare și că procedurile de securitate conexe sunt urmate.
   (3)   Responsabilul local pentru securitatea VIS central poate încredința unui subordonat oricare dintre sarcinile care îi revin. Se va evita apariția conflictelor de interese între misiunea de a executa aceste sarcini și orice alte sarcini oficiale. Un număr de telefon unic și o singură adresă permit contactarea în orice moment a responsabilului local cu securitatea sau a subordonatului său de serviciu.
   (4)   Responsabilul local pentru securitatea VIS central execută sarcinile decurgând din măsurile de securitate care trebuie luate pe site-ul principal și de rezervă al VIS, în limitele prevăzute la alineatul (1), în special:

               (a)

               sarcini privind securitatea operațională locală, inclusiv auditul sistemului firewall, teste regulate de securitate, audit și raportare;

               (b)

               monitorizarea eficacității planului de continuare a activității și asigurarea efectuării unor exerciții regulate;

               (c)

               culegerea de informații privind orice incident care ar putea avea un impact asupra securității VIS central și a infrastructurii de comunicații și raportarea acestor informații responsabilului cu securitatea sistemului;

               (d)

               informarea responsabilului cu securitatea sistemului în cazul în care politica de securitate trebuie modificată;

               (e)

               monitorizarea aplicării prezentei decizii și a politicii de securitate de către toți contractanții, inclusiv subcontractanți, implicați în orice fel în gestionarea și funcționarea VIS central;

               (f)

               asigurarea faptului că personalul este informat cu privire la obligațiile care îi revin și monitorizarea aplicării politicii de securitate;

               (g)

               monitorizarea evoluțiilor în materie de securitate informatică și asigurarea unei formări corespunzătoare a personalului;

               (h)

               pregătirea informațiilor de bază și a opțiunilor pentru elaborarea, actualizarea și revizuirea politicii de securitate, în conformitate cu articolul 7.

         Articolul 4
   Responsabilul local pentru securitatea infrastructurii de comunicații
   (1)   Fără a aduce atingere articolului 8, Comisia desemnează dintre funcționarii săi un responsabil local pentru securitatea infrastructurii de comunicații. Se va evita apariția conflictelor de interese între sarcina responsabilului local cu securitatea și orice alte sarcini oficiale. Responsabilul local pentru securitatea infrastructurii de comunicații este numit de directorul general al Direcției Generale Justiție, Libertate și Securitate din cadrul Comisiei.
   (2)   Responsabilul local pentru securitatea infrastructurii de comunicații monitorizează funcționarea infrastructurii de comunicații și se asigură că măsurile de securitate sunt puse în aplicare și că procedurile de securitate sunt urmate.
   (3)   Responsabilul local pentru securitatea infrastructurii de comunicații poate încredința unui subordonat oricare dintre sarcinile care îi revin. Se va evita apariția conflictelor de interese între misiunea de a executa aceste sarcini și orice alte sarcini oficiale. Un număr de telefon unic și o singură adresă permit contactarea în orice moment a responsabilului local cu securitatea sau a subordonatului său de serviciu.
   (4)   Responsabilul local pentru securitatea infrastructurii de comunicații execută sarcinile decurgând din măsurile de securitate privind infrastructura de comunicații, în special:

               (a)

               toate sarcinile în materie de securitate operațională privind infrastructura de comunicații, inclusiv auditul sistemului firewall, teste regulate de securitate, audit, raportare;

               (b)

               monitorizarea eficacității planului de continuare a activității și asigurarea efectuării unor exerciții regulate;

               (c)

               culegerea de informații privind orice incident care ar putea avea un impact asupra securității infrastructurii de comunicații sau a VIS central sau a sistemelor naționale și raportarea acestor informații responsabilului cu securitatea sistemului;

               (d)

               informarea responsabilului cu securitatea sistemului în cazul în care politica de securitate trebuie modificată;

               (e)

               monitorizarea aplicării prezentei decizii și a politicii de securitate de către orice contractant, inclusiv subcontractanți, implicat în orice fel în gestionarea infrastructurii de comunicații;

               (f)

               asigurarea faptului că personalul este informat cu privire la obligațiile care îi revin și monitorizarea aplicării politicii de securitate;

               (g)

               monitorizarea evoluțiilor în materie de securitate informatică și asigurarea unei formări corespunzătoare a personalului;

               (h)

               pregătirea informațiilor de bază și a opțiunilor pentru elaborarea, actualizarea și revizuirea politicii de securitate, în conformitate cu articolul 7.

         Articolul 5
   Incidente de securitate
   (1)   Orice eveniment care are sau ar putea avea un impact asupra securității funcționării VIS și ar putea cauza daune sau pierderi VIS este considerat drept un incident de securitate, în special în situațiile în care s-ar fi putut accesa datele sau în care s-a compromis sau s-ar fi putut compromite disponibilitatea, integritatea și confidențialitatea datelor.
   (2)   Politica de securitate prevede proceduri de restabilire în urma unui incident. Incidentele de securitate sunt gestionate astfel încât să se asigure un răspuns rapid, eficient și adecvat, în conformitate cu politica de securitate.
   (3)   Informațiile privind un incident de securitate care are sau ar putea avea un impact asupra funcționării VIS într-un stat membru sau asupra disponibilității, integrității și confidențialității datelor din VIS introduse de un stat membru sunt transmise statului membru respectiv. Incidentele de securitate sunt notificate responsabilului cu protecția datelor din cadrul Comisiei.
   Articolul 6
   Gestionarea incidentelor
   (1)   Ansamblul personalului și contractanților implicați în dezvoltarea, gestionarea sau funcționarea VIS trebuie să consemneze orice punct vulnerabil în ceea ce privește securitatea observat sau suspectat în funcționarea VIS și să raporteze acest fapt responsabilului cu securitatea sistemului sau responsabilului local pentru securitatea VIS central sau responsabilului local pentru securitatea infrastructurii de comunicații, după caz.
   (2)   În cazul detectării unui incident care are sau ar putea avea un impact asupra securității funcționării VIS, responsabilul local pentru securitatea VIS central sau responsabilul local pentru securitatea infrastructurii de comunicații îl informează cât mai curând posibil pe responsabilul cu securitatea sistemului și, după caz, punctul național unic de contact pentru securitatea VIS, dacă în statul membru în cauză există un astfel de punct, în scris sau, în caz de extremă urgență, prin alte canale de comunicare. Raportul cuprinde descrierea incidentului de securitate, nivelul de risc, posibilele consecințe și măsurile care au fost luate sau ar trebui luate pentru reducerea riscului respectiv.
   (3)   Responsabilul local pentru securitatea VIS central sau responsabilul local pentru securitatea infrastructurii de comunicații, după caz, stochează de îndată într-un loc sigur orice informații privind incidentul de securitate. În măsura în care este posibil în temeiul dispozițiilor aplicabile privind protecția datelor, astfel de informații sunt puse la dispoziția responsabilului cu securitatea sistemului, la cererea acestuia.
   (4)   Se pun în aplicare mecanisme de informare astfel încât, după soluționarea și finalizarea unui incident, să se asigure comunicarea informațiilor cu privire la rezultate.
   CAPITOLUL III

      MĂSURI DE SECURITATE

   Articolul 7
   Politica de securitate
   (1)   Directorul general al Direcției Generale Justiție, Libertate și Securitate elaborează, actualizează și revizuiește în mod regulat o politică de securitate obligatorie, în conformitate cu prezenta decizie. Politica de securitate prevede proceduri și măsuri detaliate de protecție împotriva amenințărilor la adresa disponibilității, integrității și confidențialității VIS, inclusiv planuri de urgență, pentru a se asigura un nivel corespunzător de securitate, astfel cum prevede prezenta decizie. Politica de securitate se conformează prezentei decizii.
   (2)   Politica de securitate se bazează pe o evaluare a riscului. Măsurile descrise de politica de securitate sunt proporționale cu riscurile identificate.
   (3)   Evaluarea riscului și politica de securitate sunt actualizate în cazul în care modificări tehnologice, identificarea unor noi amenințări sau orice alte circumstanțe o impun. În orice caz, politica de securitate este revizuită anual, pentru a se asigura că această răspunde în continuare celei mai recente evaluări a riscului sau oricărei modificări tehnologice, amenințări sau oricărei alte circumstanțe relevante nou-identificate.
   (4)   Politica de securitate este elaborată de responsabilul cu securitatea sistemului, în coordonare cu responsabilul local pentru securitatea VIS și responsabilul local pentru securitatea infrastructurii de comunicații.
   Articolul 8
   Punerea în aplicare a măsurilor de securitate
   (1)   Punerea în aplicare a sarcinilor și cerințelor prevăzute de prezenta decizie și de politica de securitate, inclusiv a sarcinii de a desemna un responsabil local cu securitatea, poate fi subcontractată sau încredințată unor organisme private sau publice.
   (2)   În acest caz, Comisia se asigură, prin intermediul unui acord cu forță juridică obligatorie, că cerințele prevăzute de prezenta decizie și de politica de securitate sunt pe deplin respectate. În cazul delegării sau subcontractării sarcinii de a desemna un responsabil local cu securitatea, Comisia se asigură, prin intermediul unui acord cu forță juridică obligatorie, că va fi consultată în legătură cu persoana care urmează a fi desemnată ca responsabil local cu securitatea.
   Articolul 9
   Controlul accesului la instalații
   (1)   Se utilizează perimetre de securitate delimitate corespunzător și se efectuează controale de acces pentru a proteja zonele în care se află instalațiile de prelucrare a datelor.
   (2)   În interiorul perimetrelor de securitate sunt create zone securizate pentru protejarea componentelor fizice (active), inclusiv hardware, suporturi de date și console, planuri și alte documente privind VIS, precum și birouri și alte spații de lucru ale personalului implicat în funcționarea VIS. Zonele securizate sunt protejate printr-un control corespunzător la intrare, astfel încât numai personalul autorizat să poată avea acces la acestea. În zonele securizate, activitățile fac obiectul unor norme de securitate detaliate, stabilite în cadrul politicii de securitate.
   (3)   Se prevăd și se aplică măsuri de securitate fizică pentru birouri, săli și instalații. Punctele de acces, cum ar fi zonele de livrare sau de încărcare, și alte puncte prin care persoane neautorizate pot intra în localuri sunt controlate și, dacă este posibil, izolate de instalațiile de prelucrare a datelor, pentru a împiedica accesul neautorizat.
   (4)   În mod proporțional cu riscurile, se elaborează și se aplică măsuri de protecție fizică a perimetrelor de securitate, împotriva deteriorării cauzate de catastrofe naturale sau provocate de om.
   (5)   Echipamentul este protejat împotriva amenințărilor fizice și de mediu, precum și împotriva accesului neautorizat.
   (6)   În cazul în care dispune de informații în acest sens, Comisia adaugă la lista prevăzută la articolul 2 alineatul (2) litera (f) un punct de contact unic pentru monitorizarea punerii în aplicare a dispozițiilor prezentului articol în sediile VIS central de rezervă.
   Articolul 10
   Controlul suporturilor de date și al activelor
   (1)   Suporturile amovibile care conțin date sunt protejate împotriva accesului neautorizat, a utilizării frauduloase sau a deteriorării și se asigură lizibilitatea datelor pe întreaga durată de viață a acestora.
   (2)   Atunci când nu mai sunt necesare, suporturile sunt îndepărtate în mod securizat, în conformitate cu procedurile detaliate stabilite în cadrul politicii de securitate.
   (3)   Inventarele asigură că informațiile privind locul de stocare, durata de păstrare aplicabilă și autorizațiile de acces sunt disponibile.
   (4)   Toate activele importante ale VIS central și ale infrastructurii de comunicații sunt inventariate, astfel încât să poată fi protejate în funcție de importanța lor. Se păstrează un registru actualizat al echipamentului informatic relevant.
   (5)   Se furnizează o documentație actualizată privind VIS central și infrastructura de comunicații. O astfel de documentație trebuie protejată împotriva accesului neautorizat.
   Articolul 11
   Controlul stocării
   (1)   Se iau măsuri corespunzătoare pentru a se asigura stocarea adecvată a informațiilor și a se preveni accesul neautorizat la acestea.
   (2)   Toate echipamentele care conțin suporturi de stocare sunt verificate pentru a asigura că datele sensibile au fost șterse sau modificate integral înainte de îndepărtarea echipamentelor sau sunt distruse în mod securizat.
   Articolul 12
   Controlul parolelor
   (1)   Toate parolele sunt păstrate în siguranță și tratate în regim confidențial. În cazul în care există suspiciunea că o parolă a fost dezvăluită, aceasta trebuie schimbată imediat, sau contul utilizatorului trebuie dezactivat. Se folosesc nume de utilizator individuale și unice.
   (2)   În cadrul politicii de securitate se definesc procedurile de conectare și deconectare, pentru a preveni orice acces neautorizat.
   Articolul 13
   Controlul accesului
   (1)   Politica de securitate prevede o procedură oficială prin care personalul se poate înregistra și poate anula această înregistrare, pentru acordarea sau retragerea accesului la hardware-ul și software-ul VIS la VIS central, în scopul gestionării operaționale. Atribuirea și utilizarea unor identificatori de acces adecvați (parole sau alte mijloace corespunzătoare) sunt controlate printr-o procedură de gestionare formală definită în cadrul politicii de securitate.
   (2)   În ceea ce privește VIS central, accesul la hardware-ul și software-ul VIS:

               (i)

               este limitat la persoanele autorizate;

               (ii)

               este limitat la cazurile în care se poate determina un motiv legitim de acces la sistem, în conformitate cu articolul 42 și articolul 50 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 767/2008;

               (iii)

               nu depășește durata și amploarea necesare motivului de acces la sistem; precum și

               (iv)

               se efectuează numai în conformitate cu o politică de control al accesului definită în cadrul politicii de securitate.

         (3)   VIS central utilizează numai consolele și software-ul autorizate de responsabilul local pentru securitatea VIS central. Folosirea utilitarelor de sistem care s-ar putea sustrage controalelor sistemului și aplicațiilor este restricționată și controlată. Sunt prevăzute proceduri pentru a controla instalarea de software.
   Articolul 14
   Controlul comunicațiilor
   Infrastructura de comunicații este monitorizată în vederea asigurării disponibilității, integrității și confidențialității schimburilor de informații. Sunt utilizate procedee criptografice pentru a proteja datele transmise prin infrastructura de comunicații.
   Articolul 15
   Controlul înregistrării datelor
   Conturile persoanelor autorizate să aibă acces la software-ul VIS din VIS central sunt monitorizate de responsabilul local pentru securitatea VIS central. Utilizarea acestor conturi, inclusiv data, ora și identitatea utilizatorului, se înregistrează.
   Articolul 16
   Controlul transportului
   (1)   Politica de securitate definește măsuri corespunzătoare pentru a preveni citirea, copierea, modificarea sau ștergerea neautorizată a datelor cu caracter personal în timpul transmiterii către sau dinspre VIS sau pe parcursul transportului suporturilor de date. Politica de securitate prevede dispoziții privind tipurile admisibile de expediție sau de transport, precum și în ceea ce privește procedurile de stabilire a responsabilității pentru transportul elementelor și sosirea acestora la locul de destinație. Suporturile de date nu conțin decât datele care trebuie trimise.
   (2)   Serviciile furnizate de părți terțe care implică accesarea, prelucrarea, comunicarea sau gestionarea instalațiilor de prelucrare a datelor sau adăugarea unor produse și servicii la instalațiile de prelucrare a datelor fac obiectul unor controale de securitate integrate corespunzătoare.
   Articolul 17
   Securitatea infrastructurii de comunicare
   (1)   Infrastructura de comunicații este gestionată și controlată în mod adecvat, pentru a fi protejată de amenințări și pentru a se asigura securitatea infrastructurii de comunicații în sine sau a VIS central, inclusiv a datelor schimbate prin intermediul său.
   (2)   În acordul privind serviciile de rețea cu furnizorul de servicii sunt definite elementele de securizare, nivelul de servicii și cerințele de gestionare a tuturor serviciilor de rețea.
   (3)   În afară de protejarea punctelor de acces la VIS, sunt protejate toate serviciile suplimentare utilizate de infrastructura de comunicații. Politica de securitate prevede măsuri adecvate în acest sens.
   Articolul 18
   Monitorizare
   (1)   Fișierele jurnal care înregistrează informațiile prevăzute la articolul 34 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 767/2008 privind orice acces la VIS central și toate operațiunile de prelucrare a datelor în VIS central sunt păstrate într-un loc sigur și sunt accesibile în sediile site-ului principal și de rezervă al VIS, pe perioada menționată la articolul 34 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 767/2008.
   (2)   Politica de securitate prevede proceduri pentru monitorizarea utilizării instalațiilor de prelucrare a informațiilor sau monitorizarea disfuncționalităților acestor instalații, iar rezultatele activității de monitorizare sunt analizate în mod regulat. Dacă este necesar, se iau măsuri corespunzătoare.
   (3)   Facilitățile de înregistrare și fișierele jurnal sunt protejate împotriva falsificării și accesului neautorizat pentru a îndeplini cerințele în ceea ce privește culegerea și păstrarea în timpul perioadei de păstrare a datelor.
   Articolul 19
   Procedee criptografice
   Atunci când este necesar, se utilizează procedee criptografice pentru protejarea informațiilor. Utilizarea acestora, precum și scopul și condițiile în care sunt folosite, trebuie aprobate în prealabil de responsabilul cu securitatea sistemului.
   CAPITOLUL IV

      SECURITATEA RESURSELOR UMANE

   Articolul 20
   Profilurile membrilor personalului
   (1)   Politica de securitate definește funcțiile și responsabilitățile persoanelor autorizate să aibă acces la VIS, în special la infrastructura de comunicații.
   (2)   Rolurile și responsabilitățile în materie de securitate ale personalului Comisiei, ale contractanților și ale personalului implicat în gestionarea operațională sunt definite, descrise și comunicate persoanelor în cauză. Descrierea postului și a obiectivelor precizează aceste roluri și responsabilități pentru personalul Comisiei; contractele sau acordurile privind nivelul serviciilor precizează aceste aspecte pentru contractanți.
   (3)   Se încheie acorduri de confidențialitate cu toate persoanele cărora nu li se aplică normele funcției publice ale Uniunii Europene sau ale unui stat membru. Personalul care lucrează cu date VIS trebuie să aibă autorizația sau certificarea de securitate necesară, în conformitate cu procedurile detaliate stabilite în cadrul politicii de securitate.
   Articolul 21
   Informarea personalului
   (1)   Toți membrii personalului și, dacă este cazul, toți contractanții beneficiază de o formare corespunzătoare în domeniul conștientizării în materie de securitate, al dispozițiilor legale, politicilor și procedurilor, în măsura necesară pentru exercitarea sarcinilor care le revin.
   (2)   În cazul în care activitatea s-a încheiat sau contractul a luat sfârșit, politica de securitate definește responsabilitățile legate de schimbarea locului de muncă sau încetarea contractului pentru membrii personalului și pentru contractanți; politica de securitate prevede proceduri pentru restituirea activelor și retragerea drepturilor de acces.
   CAPITOLUL V

      DISPOZIȚIE FINALĂ

   Articolul 22
   Aplicabilitate
   (1)   Prezenta decizie se aplică de la data stabilită de Comisie în conformitate cu articolul 48 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 767/2008.
   (2)   Prezenta decizie expiră în momentul în care autoritatea de administrare își preia responsabilitățile.

      Adoptată la Bruxelles, 4 mai 2010.

            Pentru Comisie

            Președintele

         José Manuel BARROSO

      (1)  JO L 218, 13.8.2008, p. 60.

      (2)  JO L 8, 12.1.2001, p. 1.

      (3)  JO L 194, 23.7.2008, p. 3.


title: 2008/326/CE: Decizia Comisiei din 11 aprilie 2008 de adaptare a coeficienților corectori aplicabili de la 1 februarie 2007 , 1 martie 2007 , 1 aprilie 2007 , 1 mai 2007 și 1 iunie 2007 remunerațiilor funcționarilor, ale agenților temporari și ale agenților contractuali ai Comunităților Europene repartizați în țările terțe

text:
               24.4.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 112/26

      DECIZIA COMISIEI

   din 11 aprilie 2008
   de adaptare a coeficienților corectori aplicabili de la 1 februarie 2007, 1 martie 2007, 1 aprilie 2007, 1 mai 2007 și 1 iunie 2007 remunerațiilor funcționarilor, ale agenților temporari și ale agenților contractuali ai Comunităților Europene repartizați în țările terțe
   (2008/326/CE)
   COMISIA COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene,
   având în vedere Statutul funcționarilor Comunităților Europene și Regimul aplicabil celorlalți agenți ai Comunităților Europene, stabilite prin Regulamentul (CEE, Euratom, CECO) nr. 259/68 al Consiliului (1), în special articolul 13 al doilea paragraf din anexa X la acesta,
   întrucât:

               (1)

               Prin Regulamentul (CE) nr. 453/2007 al Consiliului (2) s-au stabilit, în conformitate cu articolul 13 primul paragraf din anexa X la statut, coeficienții corectori aplicabili, începând cu 1 iulie 2006, remunerațiilor plătite, în moneda țării de repartiție, funcționarilor, agenților temporari și agenților contractuali ai Comunităților Europene repartizați în țările terțe.

               (2)

               Este necesară adaptarea, în conformitate cu articolul 13 al doilea paragraf din anexa X la statut, începând cu 1 februarie 2007, 1 martie 2007, 1 aprilie 2007, 1 mai 2007 și 1 iunie 2007, anumitor coeficienți corectori, deoarece, având în vedere datele statistice aflate în posesia Comisiei, variația costului vieții, măsurată prin coeficientul corector și prin cursul valutar corespunzător, este, pentru anumite țări terțe, mai mare de 5 % de la ultima stabilire sau adaptare,

         DECIDE:
   Articol unic
   Începând cu 1 februarie 2007, 1 martie 2007, 1 aprilie 2007, 1 mai 2007 și 1 iunie 2007, coeficienții corectori aplicabili remunerațiilor funcționarilor, ale agenților temporari și ale agenților contractuali ai Comunităților Europene repartizați în țările terțe, plătite în valuta țării în care sunt repartizați, sunt cei indicați în anexa la prezenta decizie.
   Cursurile valutare utilizate pentru calcularea remunerațiilor respective se stabilesc în conformitate cu normele de punere în aplicare a regulamentului financiar și corespund datei menționate la primul paragraf.

      Adoptată la Bruxelles, 11 aprilie 2008.

            Pentru Comisie

         Benita FERRERO-WALDNER

            Membru al Comisiei

      (1)  JO L 56, 4.3.1968, p. 1. Regulament modificat ultima dată prin Regulamentul (CE, Euratom) nr. 337/2007 (JO L 90, 30.3.2007, p. 1).

      (2)  JO L 109, 26.4.2007, p. 22.

      ANEXĂ

                  Locul de repartizare

                  Coeficienți corectori februarie 2007

                  Angola

                  117,3

                  Barbados

                  127,5

                  Bulgaria

                  80,4

                  Capul Verde

                  82,3

                  Coreea de Sud

                  117,3

                  Costa Rica

                  70,8

                  Guineea (Conakry)

                  57,7

                  Haiti

                  114,8

                  Liban

                  92,3

                  Nepal

                  78,8

                  Uganda

                  65,1

                  Paraguay

                  78,8

                  Republica Democratică Congo (Kinshasa)

                  137,6

                  Sierra Leone

                  76,6

                  Sudan

                  61,6

                  Siria

                  70,6

                  Locul de repartizare

                  Coeficienți corectori martie 2007

                  Argentina

                  53,5

                  Camerun

                  103,5

                  Côte d’Ivoire

                  98,7

                  Guyana

                  61,3

                  India

                  47,6

                  Iordania

                  75,9

                  Kazahstan (Almaty)

                  121,6

                  Kârgâzstan

                  84,3

                  Madagascar

                  84,7

                  Uganda

                  69,4

                  Sri Lanka

                  53,2

                  Venezuela

                  64,1

                  Locul de repartizare

                  Coeficienți corectori aprilie 2007

                  Angola

                  121,8

                  Botswana

                  58,1

                  Guineea (Conakry)

                  49,2

                  Mali

                  86,3

                  Sudan

                  55,1

                  Tadjikistan

                  66,5

                  Zambia

                  56,3

                  Locul de repartizare

                  Coeficienți corectori mai 2007

                  Argentina

                  54,9

                  Costa Rica

                  70,8

                  Etiopia

                  87,1

                  Ghana

                  69,2

                  Indonezia (Jakarta)

                  79,5

                  Republica Democratică Congo (Kinshasa)

                  131,6

                  Trinidad-Tobago

                  68,6

                  Turcia

                  85,9

                  Yemen

                  76,0

                  Locul de repartizare

                  Coeficienți corectori iunie 2007

                  Canada

                  92,7

                  El Salvador

                  76,6

                  Statele Unite ale Americii (New York)

                  103,1

                  Guatemala

                  79,0

                  Malawi

                  73,1

                  Moldova

                  58,5

                  Nicaragua

                  57,3

                  Ruanda

                  90,9

                  Tanzania

                  61,7