title: Decizia Comisiei din 21 aprilie 2015 de notificare a unei țări terțe cu privire la posibilitatea de a fi identificată ca țară terță necooperantă în ceea ce privește combaterea pescuitului ilegal, nedeclarat și nereglementat

text:
               29.4.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 142/7

         DECIZIA COMISIEI
   din 21 aprilie 2015
   de notificare a unei țări terțe cu privire la posibilitatea de a fi identificată ca țară terță necooperantă în ceea ce privește combaterea pescuitului ilegal, nedeclarat și nereglementat
   (2015/C 142/06)
   COMISIA EUROPEANĂ,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
   având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1005/2008 al Consiliului din 29 septembrie 2008 de instituire a unui sistem comunitar pentru prevenirea, descurajarea și eliminarea pescuitului ilegal, nedeclarat și nereglementat, de modificare a Regulamentelor (CEE) nr. 2847/93, (CE) nr. 1936/2001 și (CE) nr. 601/2004 și de abrogare a Regulamentelor (CE) nr. 1093/94 și (CE) nr. 1447/1999 (1), în special articolul 32,
   întrucât:
   1.   INTRODUCERE

               (1)

               Regulamentul (CE) nr. 1005/2008 („Regulamentul INN”) instituie un sistem al Uniunii pentru prevenirea, descurajarea și eliminarea pescuitului ilegal, nedeclarat și nereglementat (INN).

               (2)

               Capitolul VI din Regulamentul INN definește procedura pentru identificarea țărilor terțe necooperante, demersurile cu privire la astfel de țări, stabilirea unei liste a acestor țări, eliminarea de pe această listă, publicarea listei și eventualele măsuri de urgență.

               (3)

               În conformitate cu articolul 32 din Regulamentul INN, Comisia trebuie să trimită o notificare țărilor terțe cu privire la posibilitatea de a fi identificate ca țări terțe necooperante. Această notificare este de natură preliminară. Notificarea trebuie să se bazeze pe criteriile prevăzute la articolul 31 din Regulamentul INN. De asemenea, Comisia trebuie să întreprindă toate demersurile prevăzute la articolul 32 din regulamentul menționat în ceea ce privește țările terțe notificate. În special, Comisia trebuie să includă în notificare informații privind faptele și motivele esențiale care stau la baza respectivei identificări și să ofere țărilor în cauză posibilitatea de a răspunde și de a furniza elemente de probă care să infirme identificarea sau, după caz, un plan de acțiune destinat să amelioreze situația și măsurile adoptate pentru a o remedia. Comisia trebuie să acorde țărilor terțe notificate o perioadă de timp corespunzătoare pentru a răspunde la notificare și un termen rezonabil pentru a remedia situația.

               (4)

               În conformitate cu articolul 31 din Regulamentul INN, Comisia trebuie să identifice țările terțe pe care le consideră necooperante în ceea ce privește combaterea pescuitului INN. O țară terță trebuie să fie identificată ca necooperantă în cazul în care nu se achită de sarcinile care îi revin în temeiul dreptului internațional în calitatea sa de stat de pavilion, de stat al portului, de stat costier sau de stat de comercializare și care presupun luarea de măsuri de prevenire, descurajare și eliminare a pescuitului INN.

               (5)

               Identificarea țărilor terțe necooperante trebuie să se bazeze pe revizuirea tuturor informațiilor prevăzute la articolul 31 alineatul (2) din Regulamentul INN.

               (6)

               În conformitate cu articolul 33 din Regulamentul INN, Consiliul trebuie să stabilească o listă a țărilor terțe necooperante. Măsurile prevăzute, printre altele, la articolul 38 din Regulamentul INN se aplică acelor țări.

               (7)

               În temeiul articolului 20 alineatul (1) din Regulamentul INN, acceptarea certificatelor de captură validate prezentate de țări terțe de pavilion face obiectul unei notificări către Comisie cu privire la mecanismele pentru punerea în aplicare, controlul și asigurarea respectării legilor, a reglementărilor și a măsurilor de conservare și gestionare pe care trebuie să le respecte navele de pescuit ale respectivelor țări terțe.

               (8)

               În conformitate cu articolul 20 alineatul (4) din Regulamentul INN, Comisia trebuie să coopereze pe plan administrativ cu țări terțe în domeniile legate de punerea în aplicare a regulamentului menționat anterior.

         2.   PROCEDURA ÎN CEEA CE PRIVEȘTE REGATUL THAILANDEI

               (9)

               Notificarea Regatului Thailandei ca stat de pavilion a fost acceptată de Comisie în conformitate cu articolul 20 din Regulamentul INN, începând cu 6 octombrie 2009.

               (10)

               În perioada 18-22 aprilie 2011, Comisia, cu sprijinul Agenției Europene pentru Controlul Pescuitului (EFCA), a efectuat o vizită în Thailanda în contextul cooperării administrative prevăzute la articolul 20 alineatul (4) din Regulamentul INN.

               (11)

               Vizita a urmărit verificarea informațiilor privind mecanismele Thailandei pentru punerea în aplicare, controlul și asigurarea respectării legilor, a reglementărilor și a măsurilor de conservare și gestionare care trebuie respectate de navele de pescuit ale acestui stat, precum și privind măsurile adoptate de Thailanda pentru punerea în aplicare a obligațiilor asumate în cadrul luptei împotriva pescuitului INN și pentru îndeplinirea cerințelor și aspectelor care țin de punerea în aplicare a regimului Uniunii de certificare a capturilor.

               (12)

               Raportul final privind vizita a fost trimis Thailandei la 30 iunie 2011.

               (13)

               La 27 aprilie 2012, a avut loc o reuniune tehnică între Thailanda și serviciile Comisiei. Thailanda a furnizat informații actualizate referitoare la evoluțiile înregistrate începând cu luna aprilie 2011 cu privire la punerea în aplicare a Regulamentului INN. Thailanda a prezentat o lege revizuită privind pescuitul, acceptată de cabinet și gata pentru a fi adoptată de către Senat și Parlament, un program deja lansat privind un sistem de monitorizare a vaselor de pescuit („sistem VMS”), a cărui instalare ulterioară este planificată pentru 2013, precum și un proiect final al planului național de acțiune privind INN, pregătit pentru traducere.

               (14)

               Comisia a efectuat o vizită ulterioară în Thailanda, în perioada 9-12 octombrie 2012, pentru a monitoriza acțiunile întreprinse cu ocazia primei vizite.

               (15)

               Raportul final privind vizita a fost trimis Thailandei la 9 noiembrie 2012.

               (16)

               La 29 noiembrie 2012, Thailanda a prezentat informații suplimentare, iar la 23 ianuarie 2013 a formulat observații cu privire la raportul din noiembrie 2012 asupra vizitei.

               (17)

               La 15 februarie, Comisia a răspuns observațiilor din raportul transmis de Thailanda la 23 ianuarie 2013.

               (18)

               La 11 aprilie 2013, Thailanda a furnizat informații suplimentare sub forma unui plan de acțiune de îmbunătățire a sistemelor de trasabilitate pentru produsele pescărești importate.

               (19)

               Comisia a efectuat o vizită ulterioară în Thailanda, în perioada 8-9 octombrie 2014, pentru a monitoriza acțiunile întreprinse în misiunea din octombrie 2012.

               (20)

               Raportul final asupra vizitei a fost trimis Thailandei la 29 octombrie 2014. Pe durata vizitei, Comisia a constatat că nu au fost înregistrate progrese, sau că au fost înregistrate doar progrese nesemnificative în ceea ce privește remedierea deficiențelor grave detectate începând din 2011.

               (21)

               La 19 noiembrie 2014 a avut loc o reuniune între Thailanda și serviciile Comisiei în cadrul căreia Thailanda a formulat observații suplimentare. Ulterior reuniunii, Thailanda a furnizat o serie de comentarii scrise. La 28 ianuarie 2015, Thailanda a transmis o versiune neoficială a legii revizuite privind pescuitul, care a fost publicată la 9 ianuarie 2015 [referința legii privind pescuitul: B.E. 2558 (2015)].

               (22)

               Thailanda este membră a Comisiei Tonului din Oceanul Indian (IOTC). Thailanda a ratificat Convenția Națiunilor Unite din 1982 asupra dreptului mării (UNCLOS).

               (23)

               Pentru a evalua conformitatea Thailandei cu obligațiile internaționale care îi revin în calitatea sa de stat de pavilion, stat al portului, stat costier sau stat de comercializare, obligații prevăzute în acordurile internaționale menționate la considerentul 22 și stabilite de organizația regională de gestionare a pescuitului (ORGP) relevantă indicată în considerentul respectiv, Comisia a cules și a analizat toate informațiile pe care le-a considerat necesare în scopul acestui exercițiu. Principalul text juridic existent cu privire la gestionarea activităților de pescuit thailandeze este Legea privind pescuitul din 1947. Textul revizuit publicat în ianuarie 2015 se preconizează că va intra în vigoare în anul 2015. Acest text este completat de o serie de regulamente și notificări ministeriale care acoperă aspectele tehnice ale gestionării activităților de pescuit. Cea mai mare parte a acestor texte sunt mai vechi de 10 ani și nu au fost actualizate. Autoritățile Thailandei au acceptat nevoia revizuirii legii pescuitului și depun eforturi de mai mulți ani pentru a dezvolta noul instrument.

               (24)

               Comisia a utilizat, de asemenea, informații obținute din datele disponibile, publicate de IOTC, precum și informații disponibile publicului.

         3.   POSIBILITATEA CA THAILANDA SĂ FIE IDENTIFICATĂ CA ȚARĂ TERȚĂ NECOOPERANTĂ

               (25)

               În conformitate cu articolul 31 alineatul (3) din Regulamentul INN, Comisia a analizat sarcinile Thailandei în calitatea sa de stat de pavilion, stat al portului, stat costier sau stat de comercializare. În scopul respectivei revizuiri, Comisia a ținut seama de criteriile enumerate la articolul 31 alineatele (4)-(7) din Regulamentul INN.

         3.1.   Recurența activităților navelor de pescuit INN și a fluxurilor comerciale INN [articolul 31 alineatul (4) din Regulamentul INN]

               (26)

               Pe baza informațiilor obținute cu ocazia vizitelor la fața locului și a informațiilor puse la dispoziția publicului, Comisia a stabilit că cel puțin 11 vase de pescuit au fost implicate în activități INN în perioada 2010-2014 (2)
                   (3)
                   (4).

               (27)

               Pe baza elementelor de probă obținute, se consideră că nave aflate sub pavilion thailandez au comis încălcări grave ale măsurilor de conservare și gestionare aplicabile în zonele de pescuit în cauză, întrucât aceste nave: au pescuit fără a deține o licență, autorizație sau un permis valabil eliberat de statul de pavilion sau de statele costiere în cauză; au pescuit, fără a dispune la bord de echipamente pentru sistemul de monitorizare a navelor, în marea liberă și în statele costiere în care sistemul de monitorizare a navelor constituie o cerință pentru toate navele aflate sub pavilion străin; au prezentat informații eronate cu privire la zonele de pescuit pentru obținerea validării certificatelor de captură de către autoritățile thailandeze și pentru importul de produse în UE; și-au falsificat sau ascuns marcajele, identitatea sau înmatricularea; au obstrucționat activitatea funcționarilor statelor costiere în exercitarea sarcinilor acestora de inspectare a respectării măsurilor de conservare și gestionare aplicabile. În plus, o parte dintre nave nu și-au îndeplinit obligațiile de a înregistra și intrările, ieșirile și datele despre capturi și de a le raporta autorităților statelor costiere. Departamentul thailandez pentru pescuit (DOF) a investigat unul dintre cazuri, după cum se explică în prezenta decizie (onsiderentul 79), însă nu au fost furnizate Comisiei elemente de probă legate de alte acțiuni.

               (28)

               În octombrie 2014, 5 nave thailandeze au fost reținute pentru pescuit ilegal în zona economică exclusivă (ZEE) a statului Papua-Noua Guinee (PNG). Absența unui sistem VMS instalat la bordul celor mai multe dintre navele thailandeze (după cum se descrie la considerentul 37) combinată cu o slabă colaborare cu statele vecine (secțiunea 3.2 din prezenta decizie) sugerează faptul că riscul activității INN la nivelul flotei thailandeze este ridicat. Acest lucru este susținut de distribuția extensivă a navelor thailandeze implicate în activități INN în Oceanul Indian și în Oceanul Pacific de Vest în perioada 2011-2014 (astfel cum se menționează la considerentul 26). Locația și repartizarea acestor incidente corespund cu distribuția flotei thailandeze de pescuit în marea liberă înainte de 2012.

               (29)

               Din punct de vedere istoric, flota thailandeză a contribuit la 40 % din întreaga producție de produse pescărești capturate în mare. Acest procent a scăzut în mod semnificativ în ultimii ani ca urmare a pescuitului excesiv de stocuri demersale și pelagice în apele thailandeze (5). În 2007, s-a raportat că flota thailandeză a pescuit în Indonezia, Cambodgia, Malaysia, Bangladesh, Somalia, Madagascar și Myanmar/Birmania cu peste 460 de nave cunoscute. În prezent, flota de pescuit în marea liberă este redusă la 10 nave cu paragate deținând autorizații să pescuiască în zona IOTC și 52 de traulere deținând licențe să pescuiască în Papua-Noua Guinee. Scăderea stocurilor de pește din apele teritoriale thailandeze combinată cu reducerea zonei de pescuit prin pierderea drepturilor de acces în apele țărilor terțe sugerează faptul că un număr ridicat de nave de pescuit continuă să opereze ilegal în afara reglementărilor sau fără a raporta capturile efectuate atât în marea liberă, cât și în apele statelor costiere.

               (30)

               Flota a fost extinsă cu peste 15 000 de nave începând cu 2011, numărând în prezent aproximativ 40 000 de nave, dintre care 7 000 sunt clasificate ca nave comerciale (fiecare având un tonaj brut de peste 20 de tone). Din total, mai puțin de o cincime utilizează jurnale de bord, ceea ce sugerează că cea mai mare parte a capturilor rămân neraportate. În acest sens, Thailanda nu și-a îndeplinit responsabilitățile în calitate de stat costier de a asigura utilizarea optimă a resurselor piscicole din zona sa economică exclusivă în funcție de factorii științifici, de mediu și economici, astfel cum se prevede la articolele 61 și 62 din UNCLOS. Aceasta contravine, de asemenea, punctului 24 din Planul internațional de acțiune pentru descurajarea și eliminarea pescuitului ilegal, nedeclarat și nereglementat [IPOA INN (6)] care prevede obligația de a prezenta periodic informații referitoare la capturi înregistrate în jurnalele de bord.

               (31)

               Considerentele 28-30 demonstrează că produsele pescărești și industria thailandeză se caracterizează prin reducerea stocurilor de pești, o zonă de pescuit redusă (închiderea zonelor ZEE și pierderea accesului la apele statelor costiere terțe) și printr-o creștere a capacității de pescuit (de la aproximativ 4 000 de nave comerciale în 2011 la 7 000 în 2014). Faptele descrise în aceste considerente sprijină concluzia preliminară conform căreia flota thailandeză operează ilegal în afara apelor teritoriale thailandeze, capturile fiind fie neraportate, fie declarate necorespunzător.

               (32)

               În ceea ce privește informațiile furnizate în considerentele 26, 27, 28 și 31, Comisia consideră că Thailanda nu și-a îndeplinit responsabilitățile în calitate de stat de pavilion de a-și împiedica flota să se angajeze în activități de pescuit INN. În acest sens, se reamintește că, în conformitate cu articolul 94 alineatul (2) litera (b) din UNCLOS, statul de pavilion trebuie să își asume jurisdicția, în conformitate cu dreptul intern, asupra navelor care arborează pavilionul său, inclusiv asupra acțiunilor căpitanilor, ale ofițerilor și ale echipajului de la bord. Se remarcă faptul că statul de pavilion are obligația de a lua măsurile necesare pentru resortisanții lor în vederea conservării resurselor biologice din marea liberă sau de a coopera cu alte state în ceea ce privește luarea măsurilor respective.

               (33)

               În conformitate cu articolul 31 alineatul (4) litera (b), Comisia a examinat, de asemenea, măsurile luate de Thailanda în ceea ce privește accesul produselor pescărești provenite din activitățile de pescuit INN pe piața sa.

               (34)

               Comisia a analizat documentația și alte informații legate de activitățile de monitorizare și de control ale Thailandei asupra produselor provenind din activitățile de pescuit maritim și asupra produselor importate. În urma acestei evaluări, Comisia consideră că Thailanda nu poate asigura faptul că produsele pescărești care intră în porturile și întreprinderile sale de prelucrare nu provin din pescuitul INN. Autoritățile thailandeze nu au putut demonstra că dispun de toate informațiile necesare pentru a atesta legalitatea importurilor și a produselor prelucrate destinate pieței UE. Principalele elemente care stau la baza evaluării Comisiei sunt rezumate în continuare.

               (35)

               Înregistrarea și acordarea de licențe navelor thailandeze se face de către Departamentul marin (MD) și, respectiv, de către Departamentul pentru pescuit (DOF), acesta din urmă fiind implicat în ambele activități începând din 2010. Numărul navelor înregistrate aproape s-a dublat în 2011, în urma unei exercițiu în care autoritățile au încurajat înregistrarea navelor neînregistrate și care nu dețineau o licență.

               (36)

               Vizita din 2012 a arătat că cele două departamente implicate în înregistrare nu cooperează și că diferența în ceea ce privește numărul de nave înregistrate variază cu câteva mii. Lipsa cooperării între MD și DOF slăbește capacitatea Thailandei de a monitoriza dimensiunea și capacitatea flotei și permite operatorilor ilegali să opereze din Thailanda fără a fi detectați. Riscul ca navele thailandeze să opereze fără înregistrare sau licență și să își debarce capturile nedeclarate pentru prelucrare este în continuare ridicat.

               (37)

               În plus, lipsa unui VMS ca un instrument pentru monitorizarea locației activității de pescuit subminează procesul de validare a certificatelor de captură thailandeze, întrucât autoritățile nu pot efectua verificări și controale încrucișate, în mod sistematic și independent, privind zona de capturare și cea declarată de operatori. În acest sens, Thailanda nu îndeplinește cerințele necesare pentru a asigura activități cuprinzătoare și eficace de monitorizare, control și supraveghere a pescuitului în conformitate cu articolul 94 din UNCLOS și cu punctul 24 din IPOA INN.

               (38)

               Navele țărilor terțe nu sunt autorizate să pescuiască în apele thailandeze. Thailanda prelucrează cantități mari de produse pescărești din țări terțe, și anume atât din țări terțe notificate, cât și din țări terțe care nu au fost notificate.

               (39)

               O parte din peștele din țări terțe provine de la nave care arborează pavilionul unor țări care au fost notificate de către Comisie ca fiind potențial identificate ca țări terțe necooperante în conformitate cu articolul 32 din Regulamentul (CE) nr. 1005/2008. Acestea includ: Coreea, Papua-Noua Guinee și Filipine.

               (40)

               Thailanda prelucrează și pește provenind din țări terțe care nu au fost notificate Comisiei în conformitate cu articolul 20 din Regulamentul INN, incluzând Vanuatu, Statele Federate ale Microneziei și Insulele Marshall. Aceasta crește riscul de nu se putea garanta că produsele din pește destinate pieței UE nu au fost obținute din activități de pescuit INN (astfel cum se descrie la considerentele 48-51).

               (41)

               Autoritățile thailandeze au dezvoltat mai multe sisteme de trasabilitate pentru a monitoriza și a controla produsele pescărești din țări terțe care intră în porturile sale pentru prelucrare și exportul ulterior.

               (42)

               Potrivit informațiilor furnizate de autorități, 10 % din debarcările în porturile thailandeze sunt verificate. Cu toate acestea, autoritățile nu au un temei legal pe baza căruia să poată inspecta, sancționa sau refuza accesul navelor din țări terțe în porturile thailandeze. Se emite un permis de import pentru toate importurile la prezentarea unui set de documente (înregistrarea navelor, licența etc.) și a unui certificat de captură în cazul produselor destinate pieței UE. Vizitele din 2012 și 2014 au arătat faptul că certificatele de captură ajung deseori la câteva săptămâni sau chiar luni după importul în Thailanda. Legătura dintre permisele de import și numărul certificatelor de captură este complicat, dacă nu imposibil de stabilit, ceea ce face ca trasabilitatea să fie chiar mai dificil de realizat.

               (43)

               Articolele 11.2 și 11.3 din Codul de conduită al FAO prevăd, de asemenea, că desfășurarea comerțului internațional cu pește și produse pescărești nu ar trebui să compromită dezvoltarea durabilă a pescăriilor și ar trebui să se bazeze pe măsuri transparente, precum și pe legi, reglementări și proceduri administrative simple și cuprinzătoare. IPOA INN oferă de asemenea orientări cu privire la măsurile convenite la nivel internațional referitoare la piață (punctele 65-76) care sprijină reducerea sau eliminarea comerțului cu pește și produse din pește provenite din pescuitul INN. Sistemele de trasabilitate observate de Comisie (astfel cum se descrie în considerentele 44-48) demonstrează în mod clar faptul că Thailanda nu a luat măsurile necesare îmbunătățirii transparenței piețelor sale, care ar preveni riscul ca produse INN să fie comercializate prin Thailanda.

               (44)

               În 2012, Comisia a vizitat mai mulți operatori, brokeri și fabrici de prelucrare a tonului pentru a evalua transparența și trasabilitatea de pe piața thailandeză a peștelui. Au fost identificate mai multe deficiențe (astfel cum se descrie la considerentele 45-47).

               (45)

               Autoritățile thailandeze au pus în aplicare un sistem de trasabilitate dezvoltat pentru a asigura trasabilitatea tuturor produselor destinate pieței UE până la originea acestora, precum și luarea în considerare a tuturor produselor. Pe parcursul vizitei sale din octombrie 2012, Comisia a evaluat acest sistem de trasabilitate, atât la nivelul autorităților, cât și la nivelul societăților de prelucrare. Comisia a constatat că sistemele de trasabilitate dezvoltate de autoritățile publice thailandeze nu sunt integrate în sistemele de contabilitate ale societăților și că, prin urmare, nu asigură caracterul complet și fiabilitatea datelor, întrucât nu există nicio legătură între înregistrările din sistemele autorităților și înregistrările din sistemele de contabilitate și de producție ale societăților. Această situație subminează fiabilitatea lanțului de trasabilitate la nivelul societăților. În plus, bazele de date electronice care sprijină sistemele autorităților sunt incomplete, iar documente esențiale din lanțul de aprovizionare, precum documentul de însoțire a importului, nu înregistrează date esențiale (de exemplu, denumirea navelor de aprovizionare și cantitatea totală achiziționată efectiv de societatea de prelucrare). Aceasta evidențiază deficiențele sistemului de trasabilitate în ansamblu.

               (46)

               Sistemele naționale de documentare dezvoltate de autorități în scopul trasabilității sunt utilizate incorect de către operatori, care, după cum s-a constatat, înregistrează în mod eronat cantitățile intrate de pește. Aceasta expune sistemul la un potențial abuz, deoarece permite operatorilor să declare cantități intrate mai mari decât cele reale, pe baza unor certificate de captură eronate, și să disimuleze proveniența peștelui prin aceste supraestimări.

               (47)

               Societățile completează o fișă privind bilanțul stocului de materii prime în scopurile acestui sistem. Ele completează fișa referindu-se la cantitățile totale declarate în certificatul de captură, și nu la cele achiziționate efectiv. Fișa este completată de companii fără nicio legătură cu sistemele interne de contabilitate, acest lucru fiind realizat ulterior prelucrării în vederea obținerii declarației de prelucrare prevăzute la anexa IV din partea autorităților. Aceasta demonstrează faptul că sistemele de înregistrare a datelor observate au fost necorespunzătoare, întrucât nu au luat în considerare diferențele în materie de randament al producției și ratele de conversie. Mai mult decât atât, incapacitatea de a corela cantitățile de materii prime cu cantitățile produselor prelucrate cu ajutorul sistemelor interne de contabilitate expune sistemul și deschide calea către declarații false și disimularea provenienței produselor INN. Numărul relativ mic de audituri efectuate de Departamentul pentru pescuit și lipsa acțiunilor demonstrabile pentru a remedia aceste sisteme de trasabilitate deficiente arată că lipsește voința de a asigura transparența în cadrul lanțului de aprovizionare și că nu au fost adoptate măsuri împotriva operatorilor implicați direct sau indirect în activități de pescuit INN conform celor evidențiate la punctele 72-74 din IPOA INN.

               (48)

               Vizita din 2012 a arătat, de asemenea, faptul că o cantitate de 40 000 de tone de ton importat nu a fost controlată de autoritățile vamale. Colaborarea dintre Departamentul pentru pescuit și vamă necesară asigurării corectitudinii importurilor de materii prime este insuficientă.

               (49)

               Pentru pregătirea vizitei din 2014, Agenția Europeană pentru Controlul Pescuitului (EFCA) a analizat câteva sute de certificate de captură prezentate la frontierele UE pentru transporturi provenind din Thailanda. Aceste certificate de captură au fost validate de autoritățile thailandeze din domeniul pescuitului pe baza informațiilor furnizate de operatorii thailandezi. Impactul problemelor cu sistemele de înregistrare a datelor, astfel cum au fost evidențiate mai sus, poate fi observat în neregulile enumerate mai jos (astfel cum se descrie la considerentele 50 și 51).

               (50)

               Analiza produselor capturate la nivel național a indicat următoarele incoerențe: produse prelucrate finite cu greutăți egale în cazul unor cantități diferite ale aceleiași materii prime; emiterea a două certificate de captură pentru aceeași ieșire în larg; produse uscate a căror greutate a crescut în loc să scadă, așa cum s-ar fi preconizat după procesul de deshidratare; variația randamentului producției de la un exportator la altul, produsele finite constatându-se a reprezenta de două ori cantitatea materiilor prime; data exportului la 3-4 ani de la data capturii și a producției; neindicarea zonei de capturare; neindicarea măsurilor de conservare și gestionare internaționale, regionale și naționale.

               (51)

               Analiza certificatelor de captură din țări terțe prelucrate în Thailanda a indicat următoarele incoerențe: corelarea certificatelor de captură cu activități INN cunoscute; date incorecte sau incoerente în certificatele de captură, precum: număr OMI incorect, incoerențe între greutățile capturate, cele debarcate și cele prelucrate, nave care nu figurează în registrele aprobate de ORGP, nave de transport care nu se află pe lista navelor de transport stabilită de ORGP, date ale debarcării anterioare datelor transbordării, cantități și date modificate pe certificatele de captură. Această prelucrare a produselor obținute din capturi direct legate de activități INN, precum și din capturi pentru care există certificate de captură conținând erori clar identificabile demonstrează faptul că Thailanda nu a colaborat cu alte state și cu organizațiile regionale de gestionare a pescuitului în vederea adoptării de măsuri corespunzătoare în materie de piață pentru a preveni, a descuraja sau a elimina pescuitul INN, astfel cum se specifică la punctele 68 și 72 din NPOA INN.

               (52)

               Informațiile descrise în considerentele 50 și 51 demonstrează că produsele prelucrate prin intermediul Thailandei subminează normele destinate asigurării durabilității post-capturare, așa cum sunt descrise la articolul 11 din Codul de conduită al FAO. Informațiile respective evidențiază, de asemenea, faptul că Thailanda nu a instituit norme care să asigure o cooperare adecvată cu țări terțe implicate în activități de pescuit și nu a pus în aplicare măsuri care să asigure transparența și trasabilitatea produselor pe piață, în conformitate cu punctele 67-69 și 71-72 din NPOA INN, pentru a permite trasabilitatea peștelui și a produselor din pește.

               (53)

               Având în vedere situația explicată în prezenta secțiune a deciziei și pe baza tuturor elementelor concrete colectate de Comisie, precum și a declarațiilor transmise de această țară, s-a putut stabili că, în conformitate cu articolul 31 alineatul (3) și cu articolul 31 alineatul (4) litera (b) din Regulamentul INN, Thailanda nu și-a îndeplinit sarcinile care îi revin în temeiul dreptului internațional în calitatea sa de stat costier și de stat de comercializare de a preveni accesul pe piața sa al produselor pescărești provenite din activități de pescuit INN.

         3.2.   Nerespectarea obligațiilor legate de cooperare și de asigurarea respectării legii [articolul 31 alineatul (5) din Regulamentul INN]

               (54)

               În conformitate cu articolul 31 alineatul (5) litera (a), Comisia a analizat colaborarea sa cu Thailanda pentru a stabili dacă aceasta a cooperat în mod corespunzător răspunzând la întrebări, oferind feedback sau investigând aspectele legate de activitățile de pescuit INN și de activitățile conexe.

               (55)

               Colaborarea a fost evaluată pe baza progreselor realizate de Thailanda de la an la an.

               (56)

               În urma vizitei din 2011, Comisia a invitat Thailanda să coopereze cu privire la o serie de aspecte privind gestionarea pescuitului care necesitau atenție urgentă. Acestea sunt enumerate în continuare: – necesitatea actualizării cadrului juridic și administrativ pentru gestionarea pescuitului prin adoptarea unui proiect de lege în domeniul pescuitului și a unui plan național de acțiune privind INN revizuite în vederea asigurării transpunerii legislației internaționale și regionale în materie de gestionare a pescuitului în legislația națională; – Comisia a invitat Thailanda să dezvolte un sistem de sancțiuni coerent și disuasiv sprijinit de un registru de infracțiuni și sancțiuni; – Comisia a sugerat o îmbunătățire a cadrului de monitorizare, control și supraveghere pentru a asigura controlul flotei thailandeze și accesul navelor țărilor terțe în porturile thailandeze. Dezvoltarea sistemului de monitorizare a navelor, precum și a unui plan de inspecție; – îmbunătățirea eficacității și transparenței certificării capturilor și ale sistemului de trasabilitate pentru exporturile destinate pieței UE.

               (57)

               Vizita din 2012 în Thailanda a arătat un progres neînsemnat sau niciun progres în ceea ce privește domeniile de interes evidențiate de Comisie în 2011 (astfel cum se descrie în considerentul de mai sus). Proiectul de lege în domeniul pescuitului și NPOA INN se aflau încă în stadiul de proiectare cu termene vagi pentru adoptare. Nu au fost observate evoluții în ceea ce privește cadrul de monitorizare, control și supraveghere (MCS) și, cu excepția unei legături transversale suplimentare între documentele de import și certificatele de captură din țări terțe, nu au fost constatate realizări semnificative în ceea ce privește punerea în aplicare a sistemului de trasabilitate. Raportul Comisiei din noiembrie 2012 detaliază diversele aspecte menționate în prezentul considerent, acestea fiind identice cu cele constatate în urma recentei vizite din noiembrie 2014.

               (58)

               În raportul său din 9 noiembrie 2012, Comisia a reiterat necesitatea cooperării și a unor acțiuni corective. Thailanda a transmis observații privind raportul la 23 ianuarie 2013. Comisia a răspuns la aceste observații la 15 februarie 2013, subliniind faptul că acțiunile Thailandei se referă la inițiative viitoare fără a indica obiective detaliate sau termene pentru finalizare. Nu au fost prevăzute acțiuni sau soluții concrete pentru problemele evidențiate în urma vizitelor din 2011 și 2012, iar întrebările referitoare la adoptarea proiectului de lege în domeniul pescuitului și îmbunătățirile sistemului de trasabilitate au rămas fără răspuns.

               (59)

               La 11 aprilie 2013, Thailanda a răspuns cu un plan de acțiune privind îmbunătățirea sistemului de trasabilitate pentru produsele pescărești importate. Acesta a fost completat cu o reuniune tehnică care a avut loc la 27 aprilie 2013 și în cadrul căreia Thailanda și-a asumat angajamente în ceea ce privește termenele de adoptare a noului cadru juridic (prevăzută pentru anul 2013), cu obiective detaliate pentru proiectele în domeniul pescuitului și de trasabilitate aflate în curs de desfășurare.

               (60)

               Următoarea comunicare a fost inițiată de Comisie la 30 iunie 2014 pentru a solicita o continuare a vizitei din 2012. Vizita ulterioară din octombrie 2014 a arătat că nu se înregistrase niciun progres din 2012. Adoptarea indispensabilă a proiectului de lege în domeniul pescuitului care ar permite implementarea și asigurarea punerii în aplicare a principalelor instrumente pentru gestionarea și trasabilitatea activităților de pescuit se afla încă în stadiul de proiectare, adoptarea fiind prevăzută pentru cândva în anul 2015. Acoperirea VMS a fost redusă la mai puține nave decât în 2012, iar analiza certificatelor de captură prelucrate în Thailanda a subliniat riscul ca produsele INN să ajungă pe piața UE. Din aceste motive, Comisia consideră că Thailanda nu a abordat toate aspectele identificate în 2012 și nu și-a exercitat jurisdicția asupra aspectelor administrative, tehnice și sociale ale flotei sale în conformitate cu articolul 94 din UNCLOS. În plus, Thailanda nu a pus în aplicare dispozițiile de la punctul 24 din IPOA INN în ceea ce privește monitorizarea, controlul și supravegherea flotei sale, în special în ceea ce privește cerințele referitoare la implementarea unui sistem VSM și la jurnalele de bord (astfel cum se descrie în considerentele 36-38 și 69-74).

               (61)

               În ansamblu, autoritățile thailandeze au fost cooperante și au răspuns în general rapid cererilor de informații sau solicitărilor de verificare adresate atât de statele membre, cât și de Comisie în conformitate cu articolul 17 alineatul (6) din Regulamentul (CE) nr. 1005/2008. Cu toate acestea, acuratețea răspunsurilor lor a fost subminată de deficiențele sistemelor lor de trasabilitate, după cum s-a arătat în secțiunea 3.1 din prezenta decizie. Aceste deficiențe sunt exacerbate de lipsa de cooperare dintre autoritățile thailandeze și statele terțe de pavilion de la care acestea importă materii prime.

               (62)

               În conformitate cu articolele 63 și 64 din UNCLOS, statele costiere și de pavilion ar trebui să coopereze în ceea ce privește gestionarea speciilor de pești anadromi și a speciilor de pești mari migratori. Punctele 28-51 din IPOA INN evidențiază practici și domenii de activitate în care statele ar trebui să încerce să coopereze. Acestea includ dezvoltarea de politici comune, mecanisme pentru partajarea de date și colaborarea în ceea ce privește activitățile de monitorizare, control și supraveghere.

               (63)

               Thailanda este cel mai mare importator de ton din lume, importând între 800 000 și 850 000 de tone metrice de ton pe an (date din 2008) pentru a aproviziona peste 50 de fabrici de prelucrare, toate specializate în prelucrarea de ton. 90 % din aceste importuri provin din Oceanul Pacific de Vest și Central, iar restul din Oceanul Indian de Vest (7). Aceste cifre subliniază rolul important pe care îl joacă Thailanda în lanțul de aprovizionare cu produse pescărești prelucrate către Europa și, prin urmare, importanța cooperării cu țările terțe din care Thailanda își importă produsele pescărești prime.

               (64)

               Începând cu 2010, Thailanda a efectuat doar 26 de verificări din mii de importuri provenite din state terțe de pavilion și doar 14 dintre aceste verificări au primit răspunsuri din partea statelor terțe de pavilion. Având în vedere aspectele evidențiate în considerentele 51 și 52 în ceea ce privește problemele legate de certificatele de captură din țări terțe, Comisia consideră că Thailanda nu a cooperat cu alte state în vederea facilitării comunicării, în primul rând deoarece nu a publicat lista punctelor de contact oficiale pentru comunicarea dintre state și, în al doilea rând, deoarece nu a încheiat acorduri sau înțelegeri cu statele din care importă produse pescărești pentru prelucrare.

               (65)

               În 2011, Thailanda avea înțelegeri bilaterale în domeniul pescuitului cu Myanmar/Birmania, Yemen, Oman, Iran, Papua-Noua Guinee și Bangladesh. Dintre acestea, doar o singură înțelegere bilaterală este încă în vigoare în prezent, cea încheiată cu asociațiile individuale din domeniul pescuitului din Papua-Noua Guinee.

               (66)

               În octombrie 2014, 5 nave thailandeze au fost reținute pentru pescuit ilegal în zona economică exclusivă (ZEE) a statului Papua-Noua Guinee. Această problemă a fost ridicată de Comisie în cadrul reuniunii cu Thailanda din 19 noiembrie 2014, însă DOF a declarat că nu știa nimic despre eveniment. Aceasta subliniază cooperarea insuficientă a Thailandei cu alte țări terțe, chiar și cu cele cu care a încheiat acorduri bilaterale.

               (67)

               În conformitate cu articolul 31 alineatul (5) litera (b), Comisia a analizat măsurile de executare existente care vizează prevenirea, descurajarea și eliminarea activităților de pescuit INN în Thailanda.

               (68)

               Normele care reglementează înregistrarea navelor și acordarea de licențe sunt neclare, iar cazurile de nerespectare a obligației de înregistrare prevăzute în legislația thailandeză nu au fost sancționate în mod corespunzător de către autoritățile thailandeze (8). Această situație este agravată de lipsa de cooperare dintre administrații în ceea ce privește compararea datelor referitoare la înregistrare și expune sistemul la fraudă (considerentele 35 și 36). Articolul 94 din UNCLOS și punctele 42 și 43 din NPOA INN specifică în mod clar obligațiile care le revin statelor de pavilion în privința registrelor navelor de pescuit. În acest sens, Comisia consideră că Thailanda nu s-a asigurat de înregistrarea navelor care arborează pavilionul său și de acordarea de licențe acestor nave și că nu a luat măsuri de executare eficace pentru remedierea situației.

               (69)

               În cadrul reuniunii din noiembrie 2014, Comisia a subliniat nivelul scăzut al sancțiunilor prevăzute în proiectul legii revizuite în domeniul pescuitului. Nivelul actual al amenzilor nu este suficient pentru a priva navele comerciale mari de beneficiile rezultate din potențiale activități ilegale. Sancțiunile, în forma lor actuală, nu sunt nici suficient de cuprinzătoare, nici suficient de severe pentru a-și îndeplini funcția de descurajare. Mai mult decât atât, DOF nu ține un registru al încălcărilor sau al sancțiunilor și, prin urmare, nu se pot corela cu ușurință încălcările pentru a detecta infracțiunile repetate. Acest lucru este agravat de lipsa de claritate și transparență a legilor și procedurilor, în special în ceea ce privește înregistrarea și acordarea de licențe navelor și trasabilitatea și fiabilitatea informațiilor referitoare la datele privind debarcările și capturile. Thailanda nu își respectă obligațiile de a impune măsuri de executare eficace în conformitate cu articolul 94 din UNCLOS și nu a demonstrat că a instituit un regim adecvat de sancțiuni pentru a combate pescuitul INN, astfel cum este prevăzut la punctul 21 din IPOA INN.

               (70)

               Legislația thailandeză nu specifică cerințele privind sistemul de monitorizare a navelor (VMS), iar navele nu au obligația juridică de a utiliza un sistem VMS în apele teritoriale thailandeze.

               (71)

               În 2011, Departamentul pentru pescuit a prezentat lansarea unui proiect-pilot privind VMS care implică peste 300 de nave. Sistemul a fost exploatat de furnizori privați și frecvența de raportare nu a respectat standardele internaționale de raportare VMS, cum ar fi cele stabilite de ORGP. În plus, neregulile legate de frecvența de raportare și de raportarea VMS nu au fost monitorizate în mod corespunzător de DOF.

               (72)

               În 2012, proiectul-pilot privind VMS a acoperit 110 nave, iar aceste nave și-au desfășurat activitățile în apele statelor costiere sau în marea liberă, adică în zone în care VMS este impus prin lege. Proiectul urma să fie extins la întreaga flotă comercială până în 2014-2015. Cu toate acestea, până în octombrie 2014, acoperirea VMS fusese redusă la 50 de nave și nu fusese instituit încă niciun cadru juridic care să stabilească cerințele în materie de VMS pentru flota thailandeză.

               (73)

               Lipsa de acoperire VMS în ceea ce privește cea mai mare parte a flotei demonstrează incapacitatea de a monitoriza operațiunile de pescuit pe mare și subminează capacitatea DOF de a asigura în mod eficace respectarea normelor aplicabile diferitelor zone maritime vizate. Acest lucru, combinat cu lipsa de cooperare cu țările terțe, a condus la faptul că nave thailandeze neechipate cu VMS desfășoară activități de pescuit în apele statului Papua-Noua Guinee, deși conform legislației din PNG toate navele țărilor terțe care operează în aceste ape trebuie să aibă instalat la bord un sistem VMS. Thailanda a prezentat un proiect de program privind instalarea de transpondere VMS la bordul navelor flotei sale (toate navele cu un tonaj brut de peste 30 de tone). Faptul că Thailanda nu a pus în aplicare un sistem VMS eficace afectează conformitatea Thailandei cu dispozițiile articolului 94 din UNCLOS și cu recomandările de la punctul 24 din IPOA INN. Prin urmare, Comisia consideră că Thailanda nu asigură activități cuprinzătoare și eficace de monitorizare, control și supraveghere a navelor de pescuit care arborează pavilionul său.

               (74)

               Numărul relativ scăzut al verificărilor efectuate de autoritățile competente în ceea ce privește importurile din țări terțe în Thailanda (considerentul 64) demonstrează că Thailanda nu a colaborat în mod proactiv cu țările terțe pentru a asigura legalitatea produselor prelucrate. Acest lucru slăbește transparența lanțului de trasabilitate și capacitatea DOF de a detecta încălcările și de a lua măsurile de executare adecvate.

               (75)

               Comisia constată că, pe baza informațiilor rezultate din misiunile Comisiei din 2011 și 2012, nu se poate considera că autoritățile thailandeze nu dispun de resurse financiare, ci mai degrabă că nu dispun de mediul juridic și administrativ necesar pentru a asigura îndeplinirea eficientă și eficace a sarcinilor care revin Thailandei în calitate de stat de pavilion, de stat costier și de stat de comercializare.

               (76)

               Thailanda este considerată o țară în curs de dezvoltare avansată (9) care beneficiază de ajutoare acordate în baza unor parteneriate comune cu o varietate de organizații internaționale (de exemplu, FAO) și cu UE. Thailanda are un indice de dezvoltare umană ridicat și a fost clasată pe locul 89 din 187 de țări în 2014 (10) potrivit indicelui de dezvoltare umană al Organizației Națiunilor Unite. Luând în considerare aceste elemente și informațiile obținute în urma vizitelor din perioada 2011-2014, Comisia consideră că Thailandei nu îi lipsesc resursele financiare pentru a-și îndeplini sarcinile care îi revin în calitate de stat de pavilion, de stat costier, de stat al portului și de stat de comercializare, ci că îi lipsesc mai degrabă instrumentele juridice și administrative necesare pentru a asigura o îndeplinire eficientă și eficace a sarcinilor sale.

               (77)

               Având în vedere situația explicată în prezenta secțiune și pe baza tuturor elementelor concrete colectate de Comisie, precum și a tuturor declarațiilor transmise de Regatul Thailandei, s-a putut stabili că, în conformitate cu articolul 31 alineatele (3) și (5) din Regulamentul INN, Thailanda nu și-a îndeplinit sarcinile care îi revin în temeiul dreptului internațional în ceea ce privește eforturile de cooperare și de asigurare a respectării legii.

         3.3.   Nerespectarea obligațiilor de punere în aplicare a normelor internaționale [articolul 31 alineatul (6) din Regulamentul INN]

               (78)

               Thailanda a ratificat UNCLOS în 2011 și este parte contractantă la IOTC.

               (79)

               În conformitate cu articolul 31 alineatul (6) litera (b), Comisia a analizat toate informațiile referitoare la statutul Thailandei de parte contractantă la IOTC. Principalele probleme au fost reținerea unei nave de pescuit aflate sub pavilion thailandez care își desfășura activitatea fără autorizație sau licență în zona economică exclusivă a Republicii Mauritius (11) în 2011 și posibilele infracțiuni ale navelor cu paragate de pescuit ton în cursul transbordărilor pe mare în 2013 (12). Thailanda a investigat și a oferit un răspuns satisfăcător (13) pentru cazul din 2013, însă nu a răspuns la cazul din 2011 și nu a fost furnizat niciun raport cu privire la o anchetă a problemei (14). Acest lucru nu este în deplină conformitate cu cerințele impuse în temeiul articolului 94 din UNCLOS, potrivit cărora statele de pavilion trebuie să investigheze aspectele referitoare la încălcări comise de navele lor, și nici cu obligația de a coopera cu alte state în ceea ce privește aspectele legate de conservarea și gestionarea resurselor biologice în temeiul articolului 118 din UNCLOS. Au fost raportate alte probleme minore legate de prezentarea cu întârziere a datelor furnizate de observatori și a datelor de captură, însă toate aceste aspecte au primit răspuns în termenele corespunzătoare (15).

               (80)

               Legea revizuită privind pescuitul din 2015 a fost elaborată pentru prima dată în 1999, completări minore fiind introduse în decembrie 2014. Aceste completări au prevăzut măsuri suplimentare legate de controlul pescuitului, acvacultură, igiena produselor alimentare și de un sistem de sancționare. Cu toate acestea, proiectul actual nu abordează într-o măsură suficientă complexitatea din prezent a activităților de pescuit și a comercializării produselor prin Thailanda. În primul rând, definițiile sunt insuficiente, întrucât printre ele nu se numără definiții ale activităților care sunt considerate activități INN sau care constituie o încălcare gravă. În al doilea rând, domeniul de aplicare este prea restrâns, în sensul că vizează în principal gestionarea activităților de pescuit în apele teritoriale și în trei zone din afara zonei economice exclusive thailandeze pentru care nu există în prezent nici înțelegeri, nici autorizații de pescuit. Pentru a fi eficace, domeniul de aplicare ar trebui să se aplice tuturor navelor care operează în apele Thailandei și navelor thailandeze care operează în afara zonei economice exclusive. În al treilea rând, redactarea proiectului a precedat ratificarea de către Thailanda a UNCLOS din 2011, iar textul propus nu transpune principiile-cheie internaționale în materie de conservare și gestionare, precum cele prevăzute la articolele 61-64 din UNCLOS. În plus, textul a fost redactat înainte de dezvoltarea unei serii de instrumente internaționale cheie de gestionare a pescuitului, precum IPOA INN în 2001 și, prin urmare, nu include principiile și definițiile acestui text care este acceptat pe scară largă, deși nu are caracter obligatoriu. În cele din urmă, nu este inclus un sistem de sancționare disuasiv, ceea ce subminează capacitatea Thailandei de a îndeplini cerințele prevăzute la articolul 73 din UNCLOS privind asigurarea respectării legilor și a reglementărilor, precum și la punctul 21 din IPOA INN.

               (81)

               Articolul 62 alineatul (1) din UNCLOS prevede că statele costiere trebuie să adopte măsuri compatibile cu măsurile aplicabile în regiune și în marea liberă pentru a asigura durabilitatea pe termen lung a stocurilor speciilor de pești anadromi și de pești mari migratori și pentru a promova utilizarea optimă a resurselor piscicole. Cadrul juridic thailandez prevede doar măsuri limitate de conservare și gestionare în apele teritoriale.

               (82)

               Cu excepția Convenției UNCLOS din 1982, Thailanda nu a ratificat alte instrumente juridice internaționale legate de gestionarea pescuitului. Având în vedere importanța Thailandei în calitate de stat de comercializare, în special pentru tonul migrator și speciile înrudite cu tonul, aceste rezultate subminează eforturile Thailandei de îndeplinire a obligațiilor de cooperare care îi revin în temeiul UNCLOS (articolele 62, 63, 116 și 117).

               (83)

               Deficiențele legate de punerea în aplicare a unui sistem VMS contravin dispozițiilor de la punctul 24.3 din IPOA INN, potrivit cărora statele ar trebui să ia măsuri cuprinzătoare și eficace pentru monitorizarea, controlul și supravegherea activităților de pescuit de la începutul acestora, prin punctul de debarcare și până la destinația finală, inclusiv prin punerea în aplicare a unui sistem VMS, în conformitate cu standardele naționale, regionale sau internaționale relevante. Ratificarea și transpunerea măsurilor de conservare și gestionare prevăzute de instrumentele internaționale menționate mai sus ar preveni ca flota thailandeză să fie identificată ca fiind eventual implicată în activități de pescuit INN.

               (84)

               Codul de conduită pentru un pescuit responsabil al Organizației pentru Alimentație și Agricultură (FAO) (Codul de conduită al FAO), care, de asemenea, nu a fost adoptat de Thailanda, recomandă transparența legilor în domeniul pescuitului și a procesului de elaborare a acestora, precum și a proceselor aferente de elaborare a politicilor, de luare a deciziilor și de gestionare (articolele 6.13 și, respectiv, 7.1.9). El prevede principii și standarde aplicabile conservării, gestionării și dezvoltării tuturor activităților de pescuit și acoperă, printre altele, capturarea, prelucrarea si comercializarea peștelui și a produselor pescărești, operațiunile de pescuit și cercetarea în domeniul pescuitului. Nerecunoașterea importanței acestor principii manifestată de DOF în cadrul reuniunii din noiembrie 2014 consolidează concluziile preliminare ale Comisiei cu privire la faptul că Thailanda nu asigură norme și proceduri clare, cuprinzătoare și transparente (astfel cum se descrie în considerentul 80). În plus, deficiențele în ceea ce privește trasabilitatea descrise în secțiunea 3.1 din prezenta decizie contravin principiului prevăzut la articolul 11.1.11 din Codul de conduită al FAO, care prevede obligația statelor de a se asigura că peștele și produsele pescărești sunt comercializate pe plan intern și internațional în conformitate cu practici solide de conservare și gestionare, prin îmbunătățirea identificării originii peștelui și a produselor pescărești. Având în vedere importanța Thailandei în calitate de stat care se numără printre cei mai mari prelucrători de pește, aplicarea acestor principii are o importanță vitală pentru asigurarea conservării durabile a resurselor biologice, atât în zonele costier, cât și în marea liberă, în conformitate cu articolele 61, 117 și 119 din UNCLOS.

               (85)

               Performanța Thailandei în ceea ce privește punerea în aplicare a instrumentelor internaționale nu este în conformitate cu recomandările de la punctul 10 din IPOA INN, care recomandă statelor, ca o chestiune de prioritate, să ratifice, să accepte sau să adere la UNFSA. Comisia consideră că, pentru Thailanda, care are o flotă importantă de nave de pescuit implicate în operațiuni de pescuit de specii de pești mari migratori (în special ton în zona IOTC și, eventual, în zona WCPFC), această recomandare este de o deosebită importanță.

               (86)

               Având în vedere situația explicată în prezenta secțiune a deciziei și pe baza tuturor elementelor concrete colectate de Comisie, precum și a tuturor declarațiilor transmise de Thailanda, s-a putut stabili că, în conformitate cu articolul 31 alineatele (3) și (6) din Regulamentul INN, Thailanda nu și-a îndeplinit sarcinile care îi revin în temeiul dreptului internațional în ceea ce privește normele, reglementările și măsurile de conservare și de gestionare internaționale.

         3.4.   Constrângeri specifice țărilor în curs de dezvoltare

               (87)

               Se reamintește că, în conformitate cu indicele de dezvoltare umană al Organizației Națiunilor Unite (IDU al ONU), Thailanda este considerată o țară cu un grad înalt de dezvoltare umană (fiind clasată pe locul 89 din 187 de țări). De asemenea, se reamintește faptul că, în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1905/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2006 de stabilire a unui instrument de finanțare a cooperării pentru dezvoltare (16), Thailanda este inclusă în categoria „Țări și teritorii cu venituri medii superioare” (17).

               (88)

               Trebuie remarcat faptul că notificarea Thailandei ca stat de pavilion a fost acceptată de către Comisie în conformitate cu articolul 20 din Regulamentul INN începând cu 6 octombrie 2009. Thailanda a confirmat, în conformitate cu articolul 20 alineatul (1) din Regulamentul INN, că dispune de mecanisme naționale instituite pentru punerea în aplicare, controlul și asigurarea respectării legilor, a reglementărilor și a măsurilor de conservare și gestionare care trebuie respectate de către navele sale de pescuit.

               (89)

               De asemenea, este relevant să se remarce faptul că Uniunea a finanțat deja o acțiune specifică de asistență tehnică în Thailanda în ceea ce privește lupta împotriva activităților de pescuit INN în 2011 (18).

               (90)

               Luând în considerare poziția menționată mai sus în clasamentul bazat pe indicele IDU al ONU și observațiile din cursul vizitelor efectuate în perioada 2011-2014, nicio dovadă nu sugerează faptul că neîndeplinirea de către Thailanda a sarcinilor care îi revin în temeiul dreptului internațional este rezultatul unui nivel scăzut de dezvoltare. Nu există dovezi concrete care să coreleze deficiențele activităților de monitorizare, control și supraveghere a pescuitului cu un grad insuficient de dezvoltare a capacității și a infrastructurii. Thailanda nu a susținut niciodată că constrângerile legate de dezvoltare îi afectează capacitatea de a asigura un sistem eficient de monitorizare, control și supraveghere (MCS) și abia recent (în noiembrie 2014) a solicitat sprijin din partea UE pentru a îmbunătăți sistemele de trasabilitate și de certificare a capturilor. Comisia a răspuns pozitiv la această cerere generală.

               (91)

               Având în vedere situația explicată în prezenta secțiune și pe baza tuturor elementelor concrete colectate de Comisie, precum și a tuturor declarațiilor transmise de Thailanda, s-a putut stabili că, în conformitate cu articolul 31 alineatul (7) din Regulamentul INN, stadiul de dezvoltare și performanța generală a Thailandei în ceea ce privește gestionarea activităților de pescuit nu sunt afectate de nivelul său de dezvoltare.

         4.   CONCLUZIE PRIVIND POSIBILITATEA IDENTIFICĂRII CA ȚARĂ TERȚĂ NECOOPERANTĂ

               (92)

               Având în vedere concluziile la care s-a ajuns cu privire la faptul că Thailanda nu și-a îndeplinit sarcinile care îi revin în temeiul dreptului internațional în calitate de stat de pavilion, de stat al portului, de stat costier sau de stat de comercializare și nu a luat măsuri pentru prevenirea, descurajarea și eliminarea pescuitului INN, în conformitate cu articolul 32 din Regulamentul INN, această țară ar trebui să fie notificată cu privire la posibilitatea de a fi identificată de către Comisie ca țară terță necooperantă în ceea ce privește combaterea pescuitului INN.

               (93)

               În conformitate cu articolul 32 alineatul (1) din Regulamentul INN, Comisia ar trebui să notifice Thailanda cu privire la posibilitatea de a fi identificată ca țară terță necooperantă. De asemenea, Comisia ar trebui să întreprindă toate demersurile prevăzute la articolul 32 din Regulamentul INN în ceea ce privește Thailanda. În interesul unei bune administrări, ar trebui să se stabilească un termen în care această țară să poată răspunde în scris la notificare și să rectifice situația.

               (94)

               În afară de aceasta, ar trebui să se precizeze faptul că notificarea Thailandei cu privire la posibilitatea de a fi identificată ca țară pe care Comisia o consideră necooperantă în sensul prezentei decizii nu exclude și nici nu conduce automat la vreo acțiune ulterioară întreprinsă de Comisie sau de Consiliu în vederea identificării și stabilirii unei liste a țărilor necooperante,

         DECIDE:
   Articol unic
   Thailanda este notificată cu privire la posibilitatea de a fi identificată de Comisie ca țară terță necooperantă în ceea ce privește combaterea pescuitului ilegal, nedeclarat și nereglementat.

      Adoptată la Bruxelles, 21 aprilie 2015.

            Pentru Comisie

         Karmenu VELLA

            Membru al Comisiei

      (1)  JO L 286, 29.10.2008, p. 1.

      (2)  Informații (încălcări 2010) obținute din raportul de țară intitulat „Sprijinirea țărilor în curs de dezvoltare în procesul de conformare cu punerea în aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1005/2008 privind pescuitul ilegal, nedeclarat și nereglementat (INN)”, EuropeAid/129609/C/SER/Multi.

      (3)  Informații (încălcări 2011) obținute din datele IOTC disponibile la adresa http://www.iotc.org/sites/default/files/documents/proceedings/2012/coc/IOTC-2012-CoC09-R%5BE%5D.pdf și la paginile 5-6 din http://iotc.org/sites/default/files/documents/proceedings/2012/coc/IOTC-2012-CoC09-08a%5BE%5D.pdf din 27.11.2014.

      (4)  Informații (încălcări 2014) obținute din PNG Loop Online news (știri online disponibile la adresa http://www.pngloop.com/2014/10/27/record-12-fishing-vessels-investigation-ffas-operation-kurukuru/) și de pe site-ul internet http://www.emtv.com.pg/article.aspx?slug=Illegal-Fishing-Vessels-Apprehended& din 20.11.2014.

      (5)  Informații obținute din raportul de țară intitulat „Sprijinirea țărilor în curs de dezvoltare în procesul de conformare cu punerea în aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1005/2008 privind pescuitul ilegal, nedeclarat și nereglementat (INN)”, EuropeAid/129609/C/SER/Multi.

      (6)  Planul internațional de acțiune pentru prevenirea, descurajarea și eliminarea pescuitului ilegal, nedeclarat și nereglementat, Organizația Națiunilor Unite pentru Alimentație și Agricultură, 2001.

      (7)  Informații obținute din raportul de țară intitulat „Sprijinirea țărilor în curs de dezvoltare în procesul de conformare cu punerea în aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1005/2008 privind pescuitul ilegal, nedeclarat și nereglementat (INN)”, EuropeAid/129609/C/SER/Multi.

      (8)  A se vedea nota de subsol 7.

      (9)  Informații preluate de pe site-ul: http://www.fao.org/fi/oldsite/FCP/en/THA/profile.htm

      (10)  Informații preluate de pe site-ul: http://hdr.undp.org/sites/all/themes/hdr_theme/country-notes/THA.pdf

      (11)  Informații preluate de pe site-ul: http://www.iotc.org/sites/default/files/documents/proceedings/2012/coc/IOTC-2012-CoC09-R%5BE%5D.pdf

      (12)  Informații preluate de pe site-ul: http://www.iotc.org/documents/report-eleventh-session-compliance-committee-0

      (13)  Informații preluate de pe site-ul: http://www.iotc.org/documents/response-possible-infractions-thailand-under-rop

      (14)  Informații preluate de pe site-ul: http://www.iotc.org/documents/report-eighth-session-iotc-working-party-ecosystems-and-bycatch

      (15)  A se vedea nota de subsol 12.

      (16)  JO L 378, 27.12.2006, p. 41.

      (17)  Lista CAD a beneficiarilor AOD: http://www.oecd.org/dac/stats/documentupload/DAC%20List%20of%20ODA%20Recipients%202014%20final.pdf

      (18)  A se vedea nota de subsol 7.


title: 2009/664/CE: Decizia Parlamentului European din 23 aprilie 2009 privind închiderea conturilor Colegiului European de Poliție pentru exercițiul financiar 2007

text:
               26.9.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 255/161

      DECIZIA PARLAMENTULUI EUROPEAN

   din 23 aprilie 2009
   privind închiderea conturilor Colegiului European de Poliție pentru exercițiul financiar 2007
   (2009/664/CE)
   PARLAMENTUL EUROPEAN,

               —

               având în vedere conturile anuale finale ale Colegiului European de Poliție pentru exercițiul financiar 2007 (1),

               —

               având în vedere raportul Curții de Conturi privind conturile anuale finale ale Colegiului European de Poliție pentru exercițiul financiar 2007, însoțit de răspunsurile colegiului (2),

               —

               având în vedere Recomandarea Consiliului din 10 februarie 2009 (5588/2009 – C6-0060/2009),

               —

               având în vedere Tratatul CE, în special articolul 276,

               —

               având în vedere Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului din 25 iunie 2002 privind regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităților Europene (3), în special articolul 185,

               —

               având în vedere Decizia 2005/681/JAI a Consiliului din 20 septembrie 2005 de instituire a Colegiului European de Poliție (CEPOL) și de abrogare a Deciziei 2000/820/JAI (4), în special articolul 16,

               —

               având în vedere Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2343/2002 al Comisiei din 19 noiembrie 2002 privind regulamentul financiar cadru pentru organismele menționate la articolul 185 din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 (5), în special articolul 94,

               —

               având în vedere articolul 71 și anexa V la Regulamentul său de procedură,

               —

               având în vedere raportul Comisiei pentru control bugetar și avizul Comisiei pentru libertăți civile, justiție și afaceri interne (A6-0160/2009),

               1.

               ia act de conturile anuale finale ale Colegiului European de Poliție, astfel cum sunt anexate la raportul Curții de Conturi;

               2.

               aprobă închiderea conturilor Colegiului European de Poliție pentru exercițiul financiar 2007;

               3.

               încredințează Președintelui sarcina de a transmite prezenta decizie directorului Colegiului European de Poliție, Consiliului, Comisiei și Curții de Conturi și de a asigura publicarea acesteia în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene (seria L).

            Preşedintele

         Hans-Gert PÖTTERING

            Secretarul General

         Klaus WELLE

      (1)  JO C 278, 31.10.2008, p. 51.

      (2)  JO C 311, 5.12.2008, p. 136.

      (3)  JO L 248, 16.9.2002, p. 1.

      (4)  JO L 256, 1.10.2005, p. 63.

      (5)  JO L 357, 31.12.2002, p. 72.


title: Decizia (PESC) 2015/202 a Consiliului din 9 februarie 2015 de modificare a Deciziei 2010/656/PESC de reînnoire a măsurilor restrictive impuse împotriva Côte d'Ivoire

text:
                  10.2.2015

                  RO

                  Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

                  L 33/37

         DECIZIA (PESC) 2015/202 A CONSILIULUI
         din 9 februarie 2015
         de modificare a Deciziei 2010/656/PESC de reînnoire a măsurilor restrictive impuse împotriva Côte d'Ivoire
         CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
         având în vedere Tratatul privind Uniunea Europeană, în special articolul 29,
         întrucât:

                     (1)

                     La 29 octombrie 2010, Consiliul a adoptat Decizia 2010/656/PESC (1).

                     (2)

                     Ar trebui să se introducă o derogare de la interdicția vânzării, furnizării, transferului sau exportului de echipamente care ar putea fi utilizate pentru represiune internă, pentru a permite vânzarea, furnizarea, transferul sau exportul anumitor materiale exclusiv pentru utilizarea civilă în minerit sau în proiecte de infrastructură.

                     (3)

                     Pentru punerea în aplicare a acestei măsuri, sunt necesare noi acțiuni din partea Uniunii,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

            Articolul 1
            În decizia 2010/656/PESC se introduce următorul articol:

                  „Articolul 1a
                  Articolul 1 nu se aplică vânzării, furnizării, transferului sau exportului de anumite echipamente care ar putea fi utilizate pentru represiune internă, atunci când echipamentul este destinat exclusiv utilizării civile în minerit sau în proiecte de infrastructură, sub rezerva autorizării, de la caz la caz, de către autoritățile competente ale statului membru exportator.”

            Articolul 2
            Prezenta decizie intră în vigoare în ziua următoare datei publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.

            Adoptată la Bruxelles, 9 februarie 2015.

                  Pentru Consiliu

                  Președintele

               F. MOGHERINI

            (1)  Decizia 2010/656/PESC a Consiliului din 29 octombrie 2010 de reînnoire a măsurilor restrictive impuse împotriva Côte d'Ivoire (JO L 285, 30.10.2010, p. 28).


title: Decizia Comisiei din 2 iulie 2012 de modificare a Deciziei C(2009) 770 privind adoptarea textului integral al documentului de referință privind cele mai bune tehnici disponibile în domeniul eficienței energetice  Text cu relevanță pentru SEE

text:
               6.7.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 198/3

         DECIZIA COMISIEI
   din 2 iulie 2012
   de modificare a Deciziei C(2009) 770 privind adoptarea textului integral al documentului de referință privind cele mai bune tehnici disponibile în domeniul eficienței energetice
   (Text cu relevanță pentru SEE)
   2012/C 198/04
   COMISIA EUROPEANĂ,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
   având în vedere Directiva 2008/1/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 ianuarie 2008 privind prevenirea și controlul integrat al poluării (1), în special articolul 17 alineatul (2),
   având în vedere Decizia Comisiei din 7 noiembrie 2001 (2), prin care Comisia a decis să delege Directorului general al Direcției Generale Mediu competența de a adopta, în numele și sub responsabilitatea Comisiei, textele integrale ale documentelor de referință privind cele mai bune tehnici disponibile,
   întrucât:

               (1)

               Articolul 17 alineatul (2) din Directiva 2008/1/CE prevede un schimb de informații între statele membre și sectoarele industriale în cauză cu privire la cele mai bune tehnici disponibile și publicarea de către Comisie a rezultatelor acestui schimb.

               (2)

               Prin Decizia C(2009) 770 din 3 februarie 2009, Comisia a adoptat textul integral al documentului de referință privind cele mai bune tehnici disponibile în domeniul eficienței energetice, care este disponibil pe internet (3).

               (3)

               Comisia a primit mai multe plângeri de la concurenți ai societății „PVT technology” cu privire la faptul că aceasta utilizează în mod abuziv, în scopuri de marketing, documentul de referință privind cele mai bune tehnici disponibile în domeniul eficienței energetice, prezentând de asemenea senzorul Poetter ca fiind ilustrativ pentru cele mai bune tehnici disponibile în domeniul eficienței energetice.

               (4)

               Punctul 2.10.4 din documentul de referință privind cele mai bune tehnici disponibile în domeniul eficienței energetice ar trebui modificat prin eliminarea linkului http://www.pvt-tec.de din cadrul rubricii „Informații de referință”,

         DECIDE:
   Articol unic
   Linkul http://www.pvt-tec.de din cadrul rubricii „Informații de referință” de la punctul 2.10.4 din documentul de referință privind cele mai bune tehnici disponibile în domeniul eficienței energetice se elimină.

      Adoptată la Bruxelles, 2 iulie 2012.

            Pentru Comisie, prin delegare

            Directorul general al Direcției Generale Mediu

         Karl FALKENBERG

      (1)  JO L 24, 29.1.2008, p. 8.

      (2)  SEC(2001) 1738.

      (3)  http://eippcb.jrc.es/reference/ene.html


title: Decizia Consiliului din 22 mai 2000 de constituire a Comitetului pentru aspectele civile ale gestionării crizelor

text:
Anunţ juridic important

|

32000D0354

Official Journal L 127 , 27/05/2000 P. 0001 - 0001 Ediţie specială în limba cehă Chapter 01 Volume 03 P. 168  - 168 Ediţie specială în limba estonă Chapter 01 Volume 03 P. 168  - 168 Ediţie specială în limba maghiară Chapter 01 Volume 03 P. 168  - 168 Ediţie specială în limba lituaniană Chapter 01 Volume 03 P. 168  - 168 Ediţie specială în limba letonă Chapter 01 Volume 03 P. 168  - 168 Ediţie specială în limba malteză Chapter 01 Volume 03 P. 168  - 168 Ediţie specială în limba polonă Chapter 01 Volume 03 P. 168  - 168 Ediţie specială în limba slovacă Chapter 01 Volume 03 P. 168  - 168 Ediţie specială în limba slovenă Chapter 01 Volume 03 P. 168  - 168

		20000522Decizia Consiliuluidin 22 mai 2000de constituire a Comitetului pentru aspectele civile ale gestionării crizelor(2000/354/PESC)CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,având în vedere Tratatul privind Uniunea Europeană și, în special, articolul 28 alineatul (1) al acestuia,având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene și, în special, articolul 207 al acestuia,întrucât:(1) În cadrul procesului de consolidare a politicii externe și de securitate comune, în special a politicii europene de securitate și apărare comune prevăzute la articolul 17 din Tratatul privind Uniunea Europeană, Consiliul European, reunit la Helsinki la 10 și 11 decembrie 1999, a solicitat președinției ca aceasta, împreună cu secretarul general/Înalt reprezentant, să continue activitatea în cadrul Consiliului Afaceri Generale cu privire la toate aspectele cuprinse în raportul președinției, inclusiv privind un comitet pentru gestionarea civilă a crizelor.(2) Consiliul European reunit la Lisabona la 23 și 24 martie 2000 a invitat Consiliul să instituie un comitet de gestionare civilă a crizelor în cadrul sau cu ocazia Consiliului European reunit la Feira.(3) Deciziile privind instrumentele de gestionare civilă a crizelor în temeiul Tratatului CE se vor adopta în conformitate cu procedurile prevăzute de tratat.(4) Consiliul European reunit la Helsinki a subliniat nevoia de a consolida capacitatea de reacție și eficiența resurselor și a instrumentelor de care dispune Uniunea, precum și sinergia acestora.(5) Schimbul de informații și coordonarea instrumentelor de gestionare civilă a crizelor va facilita, inter alia, activitatea mecanismului de coordonare din cadrul Secretariatului General al Consiliului, a cărui creare a fost aprobată de Consiliul European de la Helsinki,DECIDE:Articolul 1Se constituie Comitetul pentru aspectele civile ale gestionării crizelor, format din reprezentanți ai statelor membre.Articolul 2Comitetul funcționează în calitate de grup de lucru al Consiliului și prezintă rapoarte Comitetului Reprezentanților Permanenți. Comitetul furnizează informații, formulează recomandări și oferă consiliere asupra aspectelor civile ale gestionării crizelor Comitetului Politic și de Securitate interimar și celorlalte organe vizate ale Consiliului, în conformitate cu competențele respective ale acestora.Articolul 3Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.Articolul 4Prezenta decizie se publică în Jurnalul Oficial al Comunităților Europene.Adoptată la Bruxelles, 22 mai 2000.Pentru ConsiliuPreședinteleJ. Gama--------------------------------------------------


title: Decizia (UE) 2015/1891 a Consiliului din 1 octombrie 2015 privind încheierea, în numele Uniunii Europene și al statelor membre ale acesteia, a protocolului la Acordul de stabilizare și de asociere între Comunitățile Europene și statele membre ale acestora, pe de o parte, și fosta Republică iugoslavă a Macedoniei, pe de altă parte, pentru a ține seama de aderarea Republicii Croația la Uniunea Europeană

text:
               23.10.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 279/1

         DECIZIA (UE) 2015/1891 A CONSILIULUI
   din 1 octombrie 2015
   privind încheierea, în numele Uniunii Europene și al statelor membre ale acesteia, a protocolului la Acordul de stabilizare și de asociere între Comunitățile Europene și statele membre ale acestora, pe de o parte, și fosta Republică iugoslavă a Macedoniei, pe de altă parte, pentru a ține seama de aderarea Republicii Croația la Uniunea Europeană
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 217 coroborat cu articolul 218 alineatul (6) litera (a) punctul (i) și articolul 218 alineatul (8) al doilea paragraf,
   având în vedere Actul de aderare a Croației, în special articolul 6 alineatul (2) al doilea paragraf,
   având în vedere propunerea Comisiei Europene,
   având în vedere aprobarea Parlamentului European,
   întrucât:

               (1)

               În conformitate cu Decizia 2014/665/UEa Consiliului (1), protocolul la Acordul de stabilizare și de asociere între Comunitățile Europene și statele membre ale acestora, pe de o parte, și fosta Republică iugoslavă a Macedoniei, pe de altă parte, care este necesar pentru a se ține seama de aderarea Republicii Croația la Uniunea Europeană (denumit în continuare „protocolul”), a fost semnat, sub rezerva încheierii acestuia.

               (2)

               Încheierea protocolului face obiectul unei proceduri separate în ceea ce privește chestiunile care intră în competența Comunității Europene a Energiei Atomice.

               (3)

               Protocolul ar trebui aprobat,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   Protocolul la Acordul de stabilizare și de asociere între Comunitățile Europene și statele membre ale acestora, pe de o parte, și fosta Republică iugoslavă a Macedoniei, pe de altă parte, care este necesar pentru a ține seama de aderarea Republicii Croația la Uniunea Europeană, se aprobă în numele Uniunii și al statelor membre ale acesteia (2).
   Articolul 2
   Președintele Consiliului este împuternicit să desemneze persoana(ele) împuternicită(e) să depună, în numele Uniunii și al statelor membre ale acesteia, instrumentele de aprobare prevăzute la articolul 12 alineatul (2) din protocol.
   Articolul 3
   Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.

      Adoptată la Luxemburg, 1 octombrie 2015.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         É. SCHNEIDER

      (1)  JO L 276, 18.9.2014, p. 1.

      (2)  Textul protocolului a fost publicat împreună cu decizia privind semnarea acestuia.


title: 2010/364/: Decizia Consiliului din 24 iunie 2010 privind încheierea Acordului dintre Comunitatea Europeană și Consiliul de Miniștri al Republicii Albania privind anumite aspecte legate de serviciile aeriene

text:
               1.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 166/16

         DECIZIA CONSILIULUI
   din 24 iunie 2010
   privind încheierea Acordului dintre Comunitatea Europeană și Consiliul de Miniștri al Republicii Albania privind anumite aspecte legate de serviciile aeriene
   (2010/364/UE)
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 100 alineatul (2), coroborat cu articolul 218 alineatul (6) litera (a) și cu articolul 218 alineatul (8) primul paragraf,
   având în vedere propunerea Comisiei Europene,
   având în vedere aprobarea Parlamentului European,
   întrucât:

               (1)

               La 5 iunie 2003, Consiliul a autorizat Comisia să inițieze negocieri cu țările terțe, în vederea înlocuirii anumitor dispoziții ale acordurilor bilaterale existente cu un acord comunitar.

               (2)

               Comisia a negociat, în numele Comunității, un acord cu Republica Albania privind anumite aspecte ale serviciilor aeriene (denumit în continuare „acordul”), în conformitate cu mecanismele și directivele din anexa la decizia Consiliului de autorizare a Comisiei în vederea inițierii de negocieri cu țările terțe pentru înlocuirea anumitor dispoziții ale acordurilor bilaterale existente cu un acord comunitar.

               (3)

               Acordul a fost semnat în numele Comunității la 5 mai 2006, sub rezerva eventualei încheieri a acestuia la o dată ulterioară, în conformitate cu Decizia 2006/716/CE a Consiliului (1).

               (4)

               Ca urmare a intrării în vigoare a Tratatului de la Lisabona la 1 decembrie 2009, Uniunea Europeană ar trebui să notifice Republicii Albania faptul că Uniunea Europeană a înlocuit Comunitatea Europeană și a succedat acesteia.

               (5)

               Acordul ar trebui să fie aprobat,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   Acordul dintre Comunitatea Europeană și Consiliul de Miniștri al Republicii Albania privind anumite aspecte ale serviciilor aeriene (2) se aprobă în numele Uniunii.
   Articolul 2
   Președintele Consiliului este autorizat prin prezenta decizie să desemneze persoana împuternicită să efectueze notificarea prevăzută la articolul 8 alineatul (1) din acord și să facă următoarea notificare:

      „Ca o consecință a intrării în vigoare a Tratatului de la Lisabona la 1 decembrie 2009, Uniunea Europeană a înlocuit Comunitatea Europeană și îi succedă acesteia și, începând cu data respectivă, exercită toate drepturile Comunității Europene și preia toate obligațiile acesteia. Prin urmare, trimiterile la «Comunitatea Europeană» în textul acordului se interpretează, după caz, ca trimiteri la «Uniunea Europeană».”

      Adoptată la Luxemburg, 24 iunie 2010.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         J. BLANCO LÓPEZ

      (1)  JO L 294, 25.10.2006, p. 51.

      (2)  Acordul între Comunitatea Europeană și Consiliul de Miniștri al Republicii Albania privind anumite aspecte ale serviciilor aeriene a fost publicat în JO L 294, 25.10.2006, p. 52 împreună cu decizia privind semnarea acestuia.


title: 2010/119/PESC: Decizia 2010/119/PESC a Consiliului din 25 februarie 2010 de prelungire și de modificare a mandatului Reprezentantului Special al Uniunii Europene pe lângă Uniunea Africană

text:
               26.2.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 49/26

         DECIZIA 2010/119/PESC A CONSILIULUI
   din 25 februarie 2010
   de prelungire și de modificare a mandatului Reprezentantului Special al Uniunii Europene pe lângă Uniunea Africană
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind Uniunea Europeană, în special articolul 28, articolul 31 alineatul (2) și articolul 33,
   având în vedere propunerea Înaltului Reprezentant al Uniunii pentru afaceri externe și politica de securitate,
   întrucât:

               (1)

               La 6 decembrie 2007, Consiliul a adoptat Acțiunea Comună 2007/805/PESC (1) de numire a dlui Koen VERVAEKE în calitate de Reprezentant Special al Uniunii Europene (RSUE) pe lângă Uniunea Africană (UA).

               (2)

               La 1 decembrie 2008, Consiliul a adoptat Acțiunea comună 2008/898/PESC (2) de prelungire a mandatului RSUE până la 28 februarie 2010.

               (3)

               Mandatul RSUE ar trebui să fie prelungit până la 31 august 2010. Cu toate acestea, mandatul RSUE se poate încheia mai devreme, în cazul în care Consiliul decide aceasta, pe baza unei recomandări din partea Înaltului Reprezentant al Uniunii pentru afaceri externe și politica de securitate (ÎR), ca urmare a intrării în vigoare a Deciziei de instituire a Serviciului european pentru acțiune externă.

               (4)

               RSUE urmează să își execute mandatul în contextul unei situații care s-ar putea deteriora și ar putea aduce atingere obiectivelor politicii externe și de securitate comune, prevăzute la articolul 21 din tratat,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   Acțiunea comună 2008/898/PESC se modifică după cum urmează:

               1.

               Articolul 1 se înlocuiește cu următorul text:
               „Articolul 1
               Reprezentantul Special al Uniunii Europene
               Mandatul dlui Koen VERVAEKE în calitate de RSUE pe lângă Uniunea Africană (UA) se prelungește până la 31 august 2010. Mandatul RSUE se poate încheia mai devreme, în cazul în care Consiliul decide aceasta, pe baza unei recomandări din partea Înaltului Reprezentant al Uniunii pentru afaceri externe și politica de securitate (ÎR), ca urmare a intrării în vigoare a Deciziei de instituire a Serviciului european pentru acțiune externă.”

               2.

               La articolul 3, fraza introductivă de la primul paragraf și literele (a) și (k) se înlocuiesc cu următorul text:
               „În scopul îndeplinirii aspectelor privind politica externă și de securitate comună (PESC)/politica de securitate și apărare comună (PSAC) din cadrul obiectivelor menționate la articolul 2, mandatul RSUE constă în:

                           (a)

                           consolidarea influenței globale a UE și a rolului său de coordonare în dialogul de la Addis Abeba cu UA și cu comisia acesteia, cu privire la toate chestiunile din domeniul PESC/PSAC care intră în sfera relațiilor UE-UA;

                           (k)

                           menținerea unor contacte strânse și încurajarea coordonării cu principalii parteneri internaționali ai UA prezenți în Addis Abeba, în special Organizația Națiunilor Unite, dar și cu actori nestatali, cu privire la toate chestiunile din domeniul PESC/PSAC care intră în sfera relațiilor UE-UA.”

               3.

               Articolul 4 se înlocuiește cu următorul text:
               „Articolul 4
               Executarea mandatului
               (1)   RSUE este responsabil de executarea mandatului, acționând sub autoritatea ÎR.
               (2)   Comitetul politic și de securitate (COPS) menține o legătură privilegiată cu RSUE și este principalul punct de contact al RSUE cu Consiliul. COPS furnizează RSUE orientări strategice și îndrumare politică în cadrul mandatului, fără a aduce atingere competențelor ÎR.”

               4.

               Articolul 5 alineatele (1) și (2) se înlocuiesc cu următorul text:
               „(1)   Valoarea financiară de referință destinată să acopere cheltuielile aferente mandatului RSUE pentru perioada 1 ianuarie 2009 - 31 august 2010 este de 1 850 000 EUR.
               (2)   Cheltuielile finanțate din suma menționată la alineatul (1) sunt eligibile începând cu 1 ianuarie 2009. Cheltuielile sunt gestionate în conformitate cu procedurile și normele aplicabile bugetului general al Uniunii Europene.”

               5.

               Articolul 6 alineatul (1) se înlocuiește cu următorul text:
               „(1)   În limitele mandatului său și ale mijloacelor financiare puse la dispoziție, RSUE răspunde de constituirea echipei sale. Echipa dispune de competențele necesare în chestiuni politice specifice, conform mandatului. RSUE informează în mod prompt Consiliul și Comisia cu privire la componența echipei sale.”

               6.

               Articolul 9 alineatul (2) se înlocuiește cu următorul text:
               „(2)   Delegația Uniunii și/sau statele membre, după caz, furnizează asistență logistică în regiune.”

               7.

               Articolul 10 litera (d) se înlocuiește cu următorul text:

                           „(d)

                           asigurarea faptului că toate recomandările formulate de comun acord ca urmare a evaluărilor periodice privind securitatea sunt puse în aplicare și furnizarea către ÎR, Consiliu și Comisie de rapoarte scrise cu privire la punerea în aplicare a acestora și la alte aspecte legate de securitate, în cadrul rapoartelor intermediare și al celor de executare a mandatului.”

               8.

               Articolul 11 se înlocuiește cu următorul text:
               „Articolul 11
               Raportarea
               RSUE prezintă ÎR și COPS, periodic, rapoarte verbale și scrise. De asemenea, RSUE prezintă rapoarte grupurilor de lucru ale Consiliului, dacă este necesar. Rapoartele scrise periodice sunt difuzate prin rețeaua COREU. La recomandarea ÎR sau COPS, RSUE poate prezenta rapoarte Consiliului Afaceri Externe.”

               9.

               Articolul 12 se înlocuiește cu următorul text:
               „Articolul 12
               Coordonarea
               RSUE promovează coordonarea politică globală a Uniunii. RSUE contribuie la garantarea faptului că toate instrumentele Uniunii de pe teren sunt angajate în mod coerent în vederea realizării obiectivelor politicii Uniunii. Activitățile RSUE se coordonează cu cele ale Comisiei, precum și cu cele ale altor RSUE activi în regiune, dacă este cazul. RSUE informează periodic misiunile statelor membre și delegațiile Uniunii.
               Pe teren, se menține o strânsă legătură cu șefii delegațiilor Uniunii din regiune și cu șefii misiunilor statelor membre, care depun toate eforturile pentru a îl susține pe RSUE în executarea mandatului. RSUE stabilește, de asemenea, legături cu alți actori internaționali și regionali de pe teren.”

         Articolul 2
   RSUE prezintă ÎR, Consiliului și Comisiei un raport privind executarea mandatului, la încheierea acestuia.
   Articolul 3
   Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.
   Se aplică de la 1 martie 2010.
   Articolul 4
   Prezenta decizie se publică în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.

      Adoptată la Bruxelles, 25 februarie 2010.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         A. PÉREZ RUBALCABA

      (1)  JO L 323, 8.12.2007, p. 45.

      (2)  JO L 322, 2.12.2008, p. 50.


title: Decizia 2013/468/PESC a Consiliului din 23 septembrie 2013 de modificare și prelungire a Deciziei 2010/565/PESC privind misiunea de consiliere și de asistență a Uniunii Europene în domeniul reformei sectorului de securitate în Republica Democratică Congo (EUSEC RD Congo)

text:
               24.9.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 252/29

         DECIZIA 2013/468/PESC A CONSILIULUI
   din 23 septembrie 2013
   de modificare și prelungire a Deciziei 2010/565/PESC privind misiunea de consiliere și de asistență a Uniunii Europene în domeniul reformei sectorului de securitate în Republica Democratică Congo (EUSEC RD Congo)
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind Uniunea Europeană, în special articolul 28, articolul 42 alineatul (4) și articolul 43 alineatul (2),
   având în vedere propunerea Înaltului Reprezentant al Uniunii pentru afaceri externe și politica de securitate,
   întrucât:

               (1)

               La 21 septembrie 2010, Consiliul a adoptat Decizia 2010/565/PESC (1), modificată ultima dată prin Decizia 2012/515/PESC (2).

               (2)

               La 13 iulie 2012, Comitetul politic și de securitate a aprobat recomandarea conform căreia EUSEC RD Congo ar trebui să fie prelungită până la 30 septembrie 2013, urmată de o fază finală de tranziție de 12 luni cu scopul predării sarcinilor care îi revin.

               (3)

               Prin urmare, EUSEC RD Congo ar trebui prelungită pentru o fază finală de tranziție până la 30 septembrie 2014.

               (4)

               EUSEC RD Congo se va derula în contextul unei situații care s-ar putea deteriora și ar putea împiedica realizarea obiectivelor acțiunii externe a Uniunii prevăzute la articolul 21 din tratat,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   Decizia 2010/565/PESC se modifică după cum urmează:

               1.

               Articolul 5 se modifică după cum urmează:

                           (a)

                           se introduce următorul alineat:
                           „(1a)   Șeful misiunii este reprezentantul misiunii. Șeful misiunii poate delega atribuții de administrare în materie de personal și privind chestiuni financiare unor membri ai personalului misiunii, sub responsabilitatea sa globală.”;

                           (b)

                           alineatul (5) se elimină.

               2.

               Se introduce următorul articol:
               „Articolul 8a
               Măsuri juridice
               EUSEC RD Congo are capacitatea de a achiziționa servicii și bunuri, de a încheia contracte și acorduri administrative, de a angaja personal, de a deține conturi bancare, de a dobândi și a înstrăina active și de a se achita de obligații, precum și de a fi parte la procedurile juridice, după cum este necesar pentru punerea în aplicare a prezentei decizii.”

               3.

               Articolul 9 se înlocuiește cu următorul text:
               „Articolul 9
               Dispoziții financiare
               (1)   Valoarea de referință financiară destinată acoperirii cheltuielilor aferente misiunii în perioada 1 octombrie 2010-30 septembrie 2011 este de 12 600 000 EUR.
               Valoarea de referință financiară destinată acoperirii cheltuielilor aferente misiunii în perioada 1 octombrie 2011-30 septembrie 2012 este de 13 600 000 EUR.
               Valoarea de referință financiară destinată acoperirii cheltuielilor aferente misiunii în perioada 1 octombrie 2012-30 septembrie 2013 este de 11 000 000 EUR.
               Valoarea de referință financiară destinată acoperirii cheltuielilor aferente misiunii în perioada 1 octombrie 2013-30 septembrie 2014 este de 8 455 000 EUR.
               (2)   Toate cheltuielile se gestionează în conformitate cu procedurile și normele aplicabile bugetului general al Uniunii. Resortisanții statelor terțe sunt autorizați să participe la proceduri de ofertare pentru contracte. Sub rezerva aprobării de către Comisie, misiunea poate încheia acorduri de natură tehnică cu state membre, cu state gazdă, cu state terțe participante și cu alți actori internaționali privind furnizarea de echipamente, servicii și spații către EUSEC RD Congo.
               (3)   EUSEC RD Congo răspunde de execuția bugetului misiunii. În acest scop, misiunea semnează un acord cu Comisia.
               (4)   EUSEC RD Congo răspunde de orice pretenție și obligație care decurge din executarea mandatului începând cu 1 octombrie 2013, cu excepția pretențiilor legate de abateri grave ale șefului misiunii, pentru care acesta este responsabil.
               (5)   Dispozițiile financiare respectă lanțul de comandă, astfel cum se prevede la articolele 5 și 7, precum și cerințele operaționale ale EUSEC RD Congo, inclusiv compatibilitatea echipamentelor și interoperabilitatea echipelor sale.
               (6)   Cheltuielile sunt eligibile de la data intrării în vigoare a prezentei decizii.”

               4.

               La articolul 14, alineatul (3) se înlocuiește cu următorul text:
               „(3)   Condițiile de angajare, precum și drepturile și obligațiile personalului internațional și local se stabilesc prin contracte care urmează să fie încheiate între EUSEC RD Congo și membrii personalului vizați.”

               5.

               La articolul 17, al doilea paragraf se înlocuiește cu următorul text:
               „Se aplică până la 30 septembrie 2014.”

         Articolul 2
   Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.
   Se aplică de la 1 octombrie 2013.

      Adoptată la Bruxelles, 23 septembrie 2013.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         V. JUKNA

      (1)  Decizia 2010/565/PESC a Consiliului din 21 septembrie 2010 privind misiunea de consiliere și de asistență a Uniunii Europene în domeniul reformei sectorului de securitate în Republica Democratică Congo (EUSEC RD Congo) (JO L 248, 22.9.2010, p. 59).

      (2)  Decizia 2012/515/PESC a Consiliului din 24 septembrie 2012 de modificare și de prelungire a aplicării Deciziei 2010/565/PESC privind misiunea de consiliere și de asistență a Uniunii Europene în domeniul reformei sectorului de securitate în Republica Democratică Congo (EUSEC RD Congo) (JO L 257, 25.9.2012, p. 16).