title: 2014/415/UE: Decizia Consiliului din 24 iunie 2014 privind modalitățile de punere în aplicare de către Uniune a clauzei de solidaritate

text:
               1.7.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 192/53

         DECIZIA CONSILIULUI
   din 24 iunie 2014
   privind modalitățile de punere în aplicare de către Uniune a clauzei de solidaritate

      (2014/415/UE)

   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 222 alineatul (3) prima teză,
   având în vedere propunerea comună a Comisiei Europene și a Înaltului Reprezentant al Uniunii pentru afaceri externe și politica de securitate,
   întrucât:

               (1)

               Prezenta decizie vizează punerea în aplicare de către Uniune a articolului 222 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE) (în continuare „clauza de solidaritate”). Aceasta nu vizează punerea în aplicare de către statele membre a clauzei de solidaritate în temeiul articolului 222 alineatul (2) din TFUE. În conformitate cu Declarația (nr. 37) privind articolul 222 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, un stat membru poate alege cel mai adecvat mijloc de a se achita de obligația sa de solidaritate față de alt stat membru.

               (2)

               În temeiul articolului 222 alineatul (1) din TFUE, Uniunea și statele membre acționează în comun, în spiritul solidarității. Ar trebui urmărită coerența și complementaritatea acțiunii Uniunii și a statelor membre, în beneficiul statului membru care invocă respectiva clauză și în scopul evitării suprapunerii eforturilor. Având în vedere că statele membre trebuie să se coordoneze în cadrul Consiliului pentru a se achita de obligațiile lor de solidaritate în temeiul articolului 222 alineatul (2) din TFUE, ar trebui ca, în scopul punerii în aplicare de către Uniune a clauzei de solidaritate, să se prevadă mecanisme de coordonare în cadrul Consiliului.

               (3)

               Mecanismele de coordonare în cadrul Consiliului ar trebui să se bazeze pe mecanismele integrate ale UE referitoare la un răspuns politic la criză (denumite în continuare „IPCR”), astfel cum au fost aprobate de Consiliu la 25 iunie 2013, în care se afirmă că IPCR sprijină, de asemenea, mecanismele de punere în aplicare a clauzei de solidaritate. Consiliul ar trebui să adapteze mecanismele IPCR, în special în cazul unei reexaminări.

               (4)

               Punerea în aplicare de către Uniune a clauzei de solidaritate ar trebui să se bazeze într-o măsură cât mai mare posibil pe instrumentele existente, să sporească eficacitatea prin asigurarea unei coordonări mai bune și prin evitarea suprapunerilor, să funcționeze fără resurse suplimentare, să asigure o interfață simplă și clară la nivelul Uniunii pentru statele membre și să respecte competențele instituționale acordate fiecărei instituții și fiecărui serviciu ale Uniunii.

               (5)

               Clauza de solidaritate solicită Uniunii să mobilizeze toate instrumentele aflate la dispoziția sa. Printre instrumentele relevante se numără Strategia de securitate internă a Uniunii Europene, mecanismul de protecție civilă al Uniunii Europene instituit prin Decizia nr. 1313/2013/UE a Parlamentului European și a Consiliului (1) (denumit în continuare „mecanismul Uniunii”), Decizia nr. 1082/2013/UE a Parlamentului European și a Consiliului (2) și structurile create în cadrul politicii de securitate și apărare comune (PSAC).

               (6)

               Domeniul de aplicare al modalităților de punere în aplicare de către Uniune a clauzei de solidaritate ar trebui să fie definit cu claritate.

               (7)

               În ceea ce privește combaterea terorismului, cadrul strategic al acțiunii Uniunii Europene îl constituie Strategia UE de combatere a terorismului. Există diferite instrumente, cum sunt instrumentele care consolidează protecția infrastructurilor critice de energie și transporturi (3). De asemenea, au fost instituite acțiuni ca urmare a Comunicării Comisiei intitulată „Politica UE de combatere a terorismului: principale realizări și viitoare provocări”, ca de exemplu acțiunile care îmbunătățesc cooperarea între autoritățile de aplicare a legii, consolidează acțiunile de prevenire a radicalizării, în special prin constituirea Rețelei pentru sensibilizarea publicului cu privire la radicalizare și care limitează accesul teroriștilor la fonduri și la explozivi (4), la materiale chimice, biologice, radiologice și nucleare, precum și acțiuni de consolidare a securității explozibililor.

               (8)

               Pe baza unei solicitări politice la nivel înalt înaintate de statul (statele) membru (membre) în cauză și cu sprijinul unui punct de contact unic la nivelul Uniunii, ar trebui să fie definite la nivelul Uniunii un mecanism de invocare și un mecanism de eliminare treptată a modalităților prevăzute de prezenta decizie.

               (9)

               Modalitățile de răspuns la nivelul Uniunii ar trebui să îmbunătățească eficacitatea printr-o coordonare consolidată, pe baza instrumentelor existente.

               (10)

               Mecanismul Uniunii vizează consolidarea cooperării dintre statele membre și Uniune și facilitarea coordonării în domeniul protecției civile. Decizia nr. 1313/2013/UE instituie Centrul de coordonare a răspunsului la situații de urgență (denumit în continuare „ERCC”), care asigură o capacitate operațională de 24 de ore din 24, șapte zile pe săptămână și deservește statele membre și Comisia în vederea atingerii scopurilor mecanismului Uniunii.

               (11)

               Serviciul European de Acțiune Externă (SEAE) dispune de structuri cu competență militară și în domeniul culegerii de informații, precum și de rețeaua de delegații care pot, la rândul lor, să contribuie la răspunsul dat în cazul amenințărilor sau dezastrelor survenite pe teritoriul statelor membre sau în cazul crizelor cu o dimensiune externă. În funcție de criză, alte structuri și agenții ale Uniunii din domeniul politicii externe și de securitate comune (PESC) și al PSAC ar trebui să ofere, după caz, contribuții în conformitate cu dispozițiile relevante din dreptul Uniunii.

               (12)

               Atunci când este necesar și fezabil având în vedere caracterul urgent al situației, mecanismele de răspuns la nivelul Uniunii ar trebui completate prin adoptarea unor acte juridice sau prin modificarea actelor existente în conformitate cu dispozițiile relevante din tratate.

               (13)

               Prezenta decizie nu va avea implicații pentru apărare. În cazul în care o situație de criză impune o acțiune în cadrul PESC sau al PSAC, Consiliul ar trebui să adopte o decizie în conformitate cu dispozițiile relevante din tratate.

               (14)

               Prezenta decizie nu aduce atingere articolului 42 alineatul (7) din Tratatul privind Uniunea Europeană.

               (15)

               Comunicarea Comisiei intitulată „Strategia de securitate internă a UE în acțiune: cinci pași către o Europă mai sigură” a fixat obiectivul de a spori reziliența Uniunii în situații de criză și dezastre printr-o serie de acțiuni care includ utilizarea deplină a clauzei de solidaritate. Astfel cum a reamintit Consiliul în concluziile sale din 24-25 februarie 2011, sporirea rezilienței Europei la crize și dezastre este esențială pentru a consolida în continuare libertatea, securitatea și justiția în Uniune.

               (16)

               Pentru a permite Uniunii și statelor sale membre să acționeze în mod eficace, Consiliul European evaluează periodic amenințările cu care se confruntă Uniunea. La cererea Consiliului European, ar trebui să fie elaborate rapoarte privind anumite amenințări.

               (17)

               În conformitate cu articolul 346 alineatul (1) litera (a) din TFUE, niciun stat membru nu are obligația de a furniza informații a căror divulgare o consideră contrară intereselor esențiale ale siguranței sale.

               (18)

               La 22 noiembrie 2012, Parlamentul European a adoptat rezoluția 2012/2223, intitulată „Clauzele UE de apărare reciprocă și de solidaritate: dimensiuni politice și operaționale”.

               (19)

               Prezenta decizie respectă drepturile fundamentale și principiile recunoscute de Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și ar trebui să se aplice în conformitate cu aceste drepturi și principii.

               (20)

               Având în vedere că obiectivul prezentei decizii, și anume punerea în aplicare de către Uniune a clauzei de solidaritate, nu poate fi realizat în mod satisfăcător de către statele membre ci, datorită amplorii și efectelor acțiunii, poate fi realizat mai bine la nivelul Uniunii, aceasta poate adopta măsuri, în conformitate cu principiul subsidiarității, astfel cum se prevede la articolul 5 din Tratatul privind Uniunea Europeană. În conformitate cu principiul proporționalității, astfel cum este enunțat la articolul menționat anterior, prezenta decizie nu depășește ceea ce este necesar pentru realizarea obiectivului menționat,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   Obiectiv general și obiect
   (1)   Prezenta decizie prevede norme și proceduri pentru punerea în aplicare de către Uniune a articolului 222 din TFUE (în continuare „clauza de solidaritate”).
   (2)   Pentru a asigura coerența și complementaritatea acțiunii Uniunii și a statelor membre, coordonarea la nivel politic a răspunsului la invocarea clauzei de solidaritate se realizează de către Consiliu, prin utilizarea mecanismelor IPCR. Gestionarea mecanismelor IPCR va beneficia de sprijin din partea Secretariatului General al Consiliului (SGC), a Comisiei și a SEAE.
   (3)   Modalitățile adoptate la nivelul Uniunii se bazează pe mecanismele existente în cadrul Consiliului, al Comisiei, al SEAE și al agențiilor Uniunii menite să ofere informații și sprijin. Atunci când este cazul, Înaltul Reprezentant al Uniunii pentru afaceri externe și politica de securitate (ÎR) și SEAE își aduc contribuția prin adoptarea unor inițiative și prin furnizarea de informații relevante și de sprijin, în limitele domeniului de competență al ÎR.
   (4)   Instrumentele relevante ale Uniunii și mecanismele IPCR își urmează propriile proceduri și pot fi active înainte de invocare și după eliminarea treptată a răspunsului prevăzut de prezenta directivă.
   (5)   Modalitățile prevăzute prin prezenta decizie îmbunătățesc eficiența printr-o mai bună coordonare între răspunsul Uniunii și al statelor membre.
   Articolul 2
   Domeniul de aplicare
   (1)   În situația unor atacuri teroriste sau a unor dezastre naturale sau provocate de om, indiferent dacă originea acestora se află pe teritoriul statelor membre sau în afara acestuia, prezenta decizie se aplică:

               (a)

               pe teritoriul statelor membre cărora li se aplică dispozițiile tratatului, mai precis în spațiul terestru, în apele interne, în spațiul maritim teritorial și în spațiul aerian.

               (b)

               atunci când afectează infrastructura (cum ar fi instalațiile de petrol și de gaze off-shore) situată în spațiul maritim teritorial, în zona economică exclusivă sau pe platoul continental al unui stat membru.

         Atunci când recurge la modalitățile prevăzute prin prezenta decizie și, în special, atunci când mobilizează instrumentele de care dispune, Uniunea respectă dreptul internațional și nu aduce atingere drepturilor statelor care nu sunt state membre.
   (2)   Prezenta decizie nu are implicații pentru apărare.
   Articolul 3
   Definiții
   În sensul prezentei decizii, se aplică următoarele definiții:

               (a)

               „dezastru” înseamnă orice situație care are sau poate avea efecte grave asupra persoanelor, mediului sau bunurilor materiale, inclusiv asupra patrimoniului cultural;

               (b)

               „atac terorist” înseamnă o infracțiune de terorism, astfel cum este definită în Decizia-cadru 2002/475/JAI a Consiliului (5);

               (c)

               „criză” înseamnă dezastru sau atac terorist cu un impact sau cu o semnificație politică atât de amplă, încât necesită o coordonare la timp a politicilor și un răspuns oportun la nivelul politic al UE;

               (d)

               „răspuns” înseamnă orice acțiune întreprinsă în caz de dezastru sau de atac terorist menită să remedieze consecințele negative imediate ale acestuia.

         Articolul 4
   Invocarea clauzei de solidaritate
   (1)   În situația unui dezastru sau a unui atac terorist, statul membru afectat poate invoca clauza de solidaritate în cazul în care, după ce a exploatat posibilitățile oferite de mijloacele și instrumentele existente, la nivel național și la nivelul Uniunii, consideră că situația de criză este de așa natură încât capabilitățile de răspuns de care dispune sunt în mod clar insuficiente.
   (2)   Autoritățile politice ale statului membru afectat adresează invocarea lor Președinției Consiliului. Invocarea este adresată, de asemenea, președintelui Comisiei Europene prin intermediul ERCC.
   Articolul 5
   Mecanisme de răspuns la nivelul Uniunii
   (1)   Odată ce clauza de solidaritate a fost invocată, Consiliul asigură conducerea politică și strategică a răspunsului Uniunii la invocarea clauzei de solidaritate, ținând seama pe deplin de competențele Comisiei și ale ÎR. În acest scop, Președinția Consiliului activează imediat mecanismele IPCR, în cazul în care acestea nu sunt deja în funcțiune, și informează astfel toate statele membre cu privire la invocarea clauzei de solidaritate.
   (2)   Totodată, în conformitate cu articolul 1 alineatul (3), Comisia și ÎR:

               (a)

               identifică toate instrumentele relevante ale Uniunii care pot contribui cel mai bine la furnizarea unui răspuns la criză, inclusiv instrumentele și structurile sectoriale, operaționale, de politică sau financiare și iau toate măsurile necesare prevăzute de instrumentele respective;

               (b)

               identifică capabilitățile militare care pot contribui în mod optim la furnizarea unui răspuns la criză, cu sprijinul Statului-major al UE;

               (c)

               identifică și propun utilizarea instrumentelor și a resurselor care intră în sfera de competență a agențiilor Uniunii și care pot contribui în mod optim la furnizarea unui răspuns la criză;

               (d)

               oferă consultanță Consiliului pentru a stabili dacă instrumentele existente constituie mijloace suficiente pentru a furniza asistență statului membru afectat în urma invocării clauzei de solidaritate;

               (e)

               redactează rapoarte integrate periodice de analiză și conștientizare a situației pentru a contribui la procesul de coordonare și luare a deciziilor la nivel politic în cadrul Consiliului și pentru a sprijini acest proces, în conformitate cu articolul 6 din prezenta decizie.

         (3)   Atunci când este cazul, Comisia și ÎR prezintă Consiliului propuneri, în conformitate cu articolul 1 alineatul (3), în special cu privire la:

               (a)

               decizii privind măsuri excepționale care nu sunt prevăzute de instrumentele existente;

               (b)

               solicitări de capabilități militare care depășesc modalitățile existente în domeniul protecției civile; sau

               (c)

               măsuri în sprijinul unui răspuns rapid din partea statelor membre.

         (4)   În utilizarea mecanismelor IPCR, Președinția Consiliului asigură coerența tratamentului în cadrul Consiliului, precum și a răspunsului global la nivelul politic al Uniunii, inclusiv în ceea ce privește elaborarea și actualizarea propunerilor de acțiune, respectând totodată dreptul de inițiativă al Comisiei și al ÎR, în limitele competențelor care le revin. În realizarea acestei sarcini, Președinția beneficiază de sprijin și consiliere din partea SGC, a Comisiei și a SEAE, precum și din partea coordonatorului UE pentru lupta împotriva terorismului, în caz de atacuri teroriste. În funcție de criză, structurile și agențiile Uniunii din domeniul PESC/PSAC oferă, după caz, contribuții în conformitate cu dispozițiile relevante din dreptul Uniunii.
   (5)   Președinția Consiliului informează președintele Consiliului European și Președintele Parlamentului European cu privire la invocarea clauzei de solidaritate și la principalele evoluții.
   (6)   După invocarea clauzei de solidaritate, ERCC acționează în calitate de punct de contact central la nivelul Uniunii cu autoritățile competente ale statelor membre și cu alte părți interesate, disponibil 24 de ore din 24 și șapte zile din șapte, fără a aduce atingere responsabilităților existente la nivelul Comisiei și al ÎR sau rețelelor de informare existente. ERCC va facilita elaborarea rapoartelor integrate de analiză și conștientizare a situației (ISSAA), în colaborare cu Celula de supraveghere a UE și cu alte centre de criză ale Uniunii, în conformitate cu articolul 6 din prezenta decizie.
   Articolul 6
   Rapoartele integrate de analiză și conștientizare a situației
   Rapoartele ISSAA sunt adaptate necesităților nivelului politic al Uniunii definit de Președinția Consiliului și permit o privire de ansamblu strategică asupra situației în cadrul Consiliului în conformitate cu mecanismele IPCR. Rapoartele respective reunesc contribuțiile validate puse la dispoziție în mod voluntar de către statele membre, Comisie, SEAE și agențiile Uniunii relevante, precum și de organizațiile internaționale relevante. În situația invocării clauzei de solidaritate în legătură cu atacuri teroriste, evaluările informațiilor și sesiunile de informare cu privire la acestea vor fi tratate separat prin intermediul canalelor existente.
   Articolul 7
   Eliminarea treptată
   Eliminarea treptată a răspunsului prevăzut de prezenta decizie urmează aceeași procedură precum cea prevăzută la articolul 4 alineatul (2). Statul membru care a invocat clauza de solidaritate indică, de îndată ce consideră oportun, că nu mai este necesar să mențină invocarea activă.
   Articolul 8
   Evaluarea amenințărilor la nivelul Uniunii
   (1)   Pentru a evalua periodic amenințările cu care se confruntă Uniunea, Consiliul European poate solicita Comisiei, ÎR și agențiilor Uniunii, după caz, să elaboreze rapoarte privind anumite amenințări.
   (2)   Cu excepția cazului în care Consiliul European prevede altfel, aceste rapoarte se bazează exclusiv pe evaluările disponibile ale amenințărilor, pregătite de instituțiile, organele și agențiile relevante ale Uniunii în cadrul mecanismelor existente, precum și pe informațiile furnizate în mod voluntar de statele membre, evitând totodată suprapunerea eforturilor. Atunci când este cazul, coordonatorul UE al luptei împotriva terorismului participă la pregătirea acestor rapoarte. În conformitate cu articolul 346 alineatul (1) litera (a) din TFUE, niciun stat membru nu are obligația de a furniza informații a căror divulgare o consideră contrară intereselor esențiale ale siguranței sale.
   Articolul 9
   Reexaminare
   (1)   Modalitățile prevăzute în prezenta decizie se reexaminează periodic în conformitate cu nevoile identificate și, în orice caz, în termen de 12 luni de la încheierea invocării, pentru a garanta identificarea și abordarea lecțiilor relevante. Reexaminarea respectivă se efectuează în cadrul Consiliului pe baza unui raport comun pregătit de Comisie și ÎR.
   (2)   Atunci când este cazul, prezenta decizie poate fi revizuită. Într-un astfel de caz și în conformitate cu articolul 222 alineatul (3) din TFUE, Consiliul este sprijinit de Comitetul politic și de securitate și de Comitetul permanent pentru cooperarea operațională în materie de securitate internă.
   (3)   Atunci când este cazul, Consiliul poate adapta mecanismele IPCR, în special pentru a răspunde necesităților identificate de Consiliu în contextul reexaminării sau în urma revizuirii prezentei decizii.
   Articolul 10
   Implicații financiare
   Orice resurse financiare necesare pentru punerea în aplicare a prezentei decizii se mobilizează în cadrul limitelor anuale convenite pentru cheltuieli, în conformitate cu domeniul de aplicare al instrumentelor existente ale Uniunii și cu respectarea plafoanelor anuale din cadrul cadrului financiar multianual.
   Articolul 11
   Intrarea în vigoare
   Prezenta decizie intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.

      Adoptată la Luxemburg, 24 iunie 2014.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         E. VENIZELOS

      (1)  Decizia nr. 1313/2013/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 17 decembrie 2013 privind un mecanism de protecție civilă al Uniunii (JO L 347, 20.12.2013, p. 924).

      (2)  Decizia nr. 1082/2013/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 octombrie 2013 privind amenințările transfrontaliere grave pentru sănătate și de abrogare a Deciziei nr. 2119/98/CE (JO L 293, 5.11.2013, p. 1).

      (3)  Astfel cum au fost identificate în Directiva 2008/114/CE a Consiliului din 8 decembrie 2008 privind identificarea și desemnarea infrastructurilor critice europene și evaluarea necesității de îmbunătățire a protecției acestora (JO L 345, 23.12.2008, p. 75).

      (4)  Regulamentul (UE) nr. 98/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 ianuarie 2013 privind comercializarea și utilizarea precursorilor de explozivi (JO L 39, 9.2.2013, p. 1).

      (5)  Decizia-cadru 2002/475/JAI a Consiliului din 13 iunie 2002 privind combaterea terorismului (JO L 164, 22.6.2002, p. 3).


title: Decizia Consiliului din 10 iunie 1985 privind constituirea Comitetului consultativ pentru educație și formare profesională în domeniul arhitecturii

text:
Anunţ juridic important

|

31985D0385

Official Journal L 223 , 21/08/1985 P. 0026 - 0027 Finnish special edition: Chapter 6 Volume 2 P. 0109  Spanish special edition: Chapter 06 Volume 3 P. 0020  Swedish special edition: Chapter 6 Volume 2 P. 0109  Portuguese special edition Chapter 06 Volume 3 P. 0020  Ediţie specială în limba cehă Chapter 01 Volume 01 P. 143  - 144 Ediţie specială în limba estonă Chapter 01 Volume 01 P. 143  - 144 Ediţie specială în limba maghiară Chapter 01 Volume 01 P. 143  - 144 Ediţie specială în limba lituaniană Chapter 01 Volume 01 P. 143  - 144 Ediţie specială în limba letonă Chapter 01 Volume 01 P. 143  - 144 Ediţie specială în limba malteză Chapter 01 Volume 01 P. 143  - 144 Ediţie specială în limba polonă Chapter 01 Volume 01 P. 143  - 144 Ediţie specială în limba slovacă Chapter 01 Volume 01 P. 143  - 144 Ediţie specială în limba slovenă Chapter 01 Volume 01 P. 143  - 144

		19850610Decizia Consiliuluidin 10 iunie 1985privind constituirea Comitetului consultativ pentru educație și formare profesională în domeniul arhitecturii(85/385/CEE)CONSILIUL COMUNITĂȚILOR EUROPENE,având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Economice Europene,având în vedere proiectul de decizie prezentat de Comisie,întrucât, prin Rezoluția din 6 iunie 1974 privind recunoașterea reciprocă a diplomelor, a certificatelor și a altor titluri [1], Consiliul s-a pronunțat în favoarea constituirii de comitete consultative;întrucât, în contextul recunoașterii reciproce a diplomelor, a certificatelor și a altor titluri în domeniul arhitecturii, este important să se asigure un nivel înalt comparabil de educație și formare profesională;întrucât, pentru a contribui la realizarea acestui obiectiv, ar trebui să se constituie un comitet consultativ pentru a consilia Comisia,DECIDE:Articolul 1Se constituie pe lângă Comisie un comitet consultativ pentru educație și formare profesională în domeniul arhitecturii, denumit în continuare "comitet".Articolul 2(1) Comitetul are misiunea de a contribui la asigurarea, pe întreg teritoriul Comunității, a unui nivel înalt comparabil de educație și formare profesională pentru arhitecți.(2) Comitetul își îndeplinește misiunea în special prin următoarele mijloace:- schimb de informații complete privind metodele de educație și formare profesională, precum și cu privire la conținutul, nivelul și structura instruirii teoretice și practice din statele membre;- discuții și consultări având ca obiect dezvoltarea unor abordări comune privind nivelul ce trebuie atins în educația și formarea profesională a arhitecților și, după caz, structura și conținutul acestei educații și formări profesionale, inclusiv criteriile privind experiența practică;- luarea în considerare a adaptării educației și formării profesionale a arhitecților la progresele metodelor pedagogice și la noile probleme cu care se confruntă arhitecții ca urmare a evoluției sociale, științifice și tehnice, precum și la protecția mediului.(3) Comitetul exercită funcțiile consultative care îi sunt atribuite prin Directiva 85/384/CEE a Consiliului din 10 iunie 1985 privind recunoașterea reciprocă a diplomelor, a certificatelor și a altor titluri în domeniul arhitecturii, inclusiv măsurile destinate să faciliteze exercitarea efectivă a dreptului de stabilire și a libertății de a presta servicii [2].(4) Comitetul comunică Comisiei și statelor membre avizele și recomandările sale, inclusiv, atunci când consideră oportun, sugestii cu privire la modificări care urmează a fi aduse articolelor referitoare la educația și formarea profesională a arhitecților din Directiva 85/384/CEE.(5) Comitetul acordă, de asemenea, consultanță Comisiei cu privire la orice alt aspect care îi poate fi prezentat de Comisie, în ceea ce privește educația și formarea profesională a arhitecților.Articolul 3(1) Comitetul este format din câte trei experți din fiecare stat membru, după cum urmează:- un expert din partea celor care exercită profesia;- un expert din partea universităților sau a instituțiilor de învățământ echivalente în domeniul arhitecturii;- un expert din partea autorităților competente ale statului membru.(2) Pentru fiecare membru este prevăzut câte un membru supleant. Membrii supleanți pot să participe la reuniunile comitetului.(3) Membrii și membrii supleanți menționați la alineatele (1) și (2) se desemnează de statele membre. Membrii menționați la alineatul (1) prima și a doua liniuță și membrii supleanți pentru fiecare se desemnează la propunerea sau după consultarea corespunzătoare a membrilor profesiei sau a universităților sau instituțiilor de învățământ echivalente din domeniul arhitecturii. Membrii și membrii supleanți astfel desemnați se numesc de Consiliu.Articolul 4(1) Mandatul membrilor comitetului are o durată de trei ani. După expirarea acestei perioade, membrii comitetului rămân în funcție până la înlocuirea sau reînnoirea mandatului acestora.(2) Mandatul unui membru se poate încheia înaintea expirării perioadei de trei ani ca urmare a demisiei, a decesului sau a înlocuirii sale cu o altă persoană, în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 3. O astfel de numire se face pentru durata mandatului care a rămas de exercitat.Articolul 5Comitetul alege dintre membrii săi un președinte și doi vicepreședinți. Acesta adoptă propriul regulament de procedură. Ordinea de zi a reuniunilor este stabilită de către președintele comitetului, prin consultare cu Comisia.Articolul 6Comitetul poate constitui grupuri de lucru, poate să invite și să permită observatorilor sau experților să asiste, cu privire la toate aspectele speciale ale activității sale.Articolul 7Secretariatul comitetului se asigură de către Comisie.Adoptată la Luxemburg, 10 iunie 1985.Pentru ConsiliuPreședinteleM. Fioret[1] JO C 98, 28.8.1974, p. 1.[2] JO L 223, 21.8.1985, p. 15.--------------------------------------------------


title: Decizia Comisiei din 26 martie 2003 de modificare a regulamentului său de procedură [notificată cu numărul C(2003) 972]

text:
Anunţ juridic important

|

32003D0246

Official Journal L 092 , 09/04/2003 P. 0014 - 0016 Ediţie specială în limba cehă Chapter 01 Volume 04 P. 297  - 299 Ediţie specială în limba estonă Chapter 01 Volume 04 P. 297  - 299 Ediţie specială în limba maghiară Chapter 01 Volume 04 P. 297  - 299 Ediţie specială în limba lituaniană Chapter 01 Volume 04 P. 297  - 299 Ediţie specială în limba letonă Chapter 01 Volume 04 P. 297  - 299 Ediţie specială în limba malteză Chapter 01 Volume 04 P. 297  - 299 Ediţie specială în limba polonă Chapter 01 Volume 04 P. 297  - 299 Ediţie specială în limba slovacă Chapter 01 Volume 04 P. 297  - 299 Ediţie specială în limba slovenă Chapter 01 Volume 04 P. 297  - 299

		20030326Decizia Comisieidin 26 martie 2003de modificare a regulamentului său de procedură[notificată cu numărul C(2003) 972](2003/246/CE, Euratom)COMISIA COMUNITĂȚILOR EUROPENE,având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 218 alineatul (2),având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene a Energiei Atomice, în special articolul 131,având în vedere Tratatul privind Uniunea Europeană, în special articolul 41 alineatul (1),DECIDE:Articolul 1Dispozițiile Comisiei privind procedurile operaționale de gestionare a situațiilor de criză, al căror text este anexat la prezenta decizie, se adaugă ca anexă la regulamentul de procedură al Comisiei.Articolul 2Prezenta decizie înlocuiește decizia cu același titlu adoptată la 5 martie 2003.Articolul 3Prezenta decizie intră în vigoare și se aplică de la 26 martie 2003.Adoptată la Bruxelles, 26 martie 2003.Pentru ComisieNeil KinnockVicepreședinte--------------------------------------------------20030326ANEXĂ20030326DISPOZIȚIILE COMISIEI PRIVIND PROCEDURILE OPERAȚIONALE DE GESTIONARE A CRIZELORîntrucât:(1) Comisia ar trebui să stabilească proceduri care să permită gestionarea situațiilor de criză și, în special, să garanteze ca toate deciziile necesare să poată fi luate într-un mod cât mai eficient și rapid posibil, asigurând, în același timp, menținerea controlului politic asupra acestora.(2) Comisia ar trebui să creeze o structură operațională de gestionare a crizelor.(3) Dispozițiile Comisiei în materie de securitate [1], care figurează în anexa la regulamentul de procedură al Comisiei, prevăd desemnarea unui membru al Comisiei ca responsabil pentru problemele de securitate și punerea în aplicare a politicii de securitate a Comisiei.(4) Principiile generale stabilite la secțiunea 2 din anexa la dispozițiile în materie de securitate instituie principiile generale ale legalității, transparenței, responsabilității și subsidiarității (proporționalității), care se aplică în egală măsură în gestionarea crizelor.Articolul 1Biroul de securitate este integrat Direcției Generale Administrație și Personal și funcționează sub autoritatea directorului Biroului de securitate al Comisiei, care este răspunzător față de membrul Comisiei responsabil pentru problemele de securitate.Articolul 2(1) Sistemul de gestionare a crizelor constă dintr-un grup de gestionare, o echipă operațională și o echipă de monitorizare.(2) Grupul de gestionare se reunește sub președinția secretarului general adjunct. Grupul este compus dintr-un membru al cabinetului președintelui și dintr-un membru responsabil în cadrul Comisiei cu problemele de securitate, directorul Biroului de securitate al Comisiei, directorul general al Serviciului Juridic, directorul general al Administrației și Personalului și directorul general pentru Presă și Comunicare , precum și din oricare alte persoane pe care secretarul general adjunct le consideră adecvate circumstanțelor.Grupul de gestionare are rolul de consiliere a Comisiei și, în special, a membrului Comisiei care răspunde de problemele de securitate, cu privire la măsurile adecvate care se cuvin a fi adoptate pentru protecția personalului și a bunurilor Comisiei și asigurarea eficacității operaționale a acesteia, în caz de criză.(3) Președintele, membrul Comisiei care răspunde de problemele de securitate, precum și fiecare membru al Comisiei implicat într-o situație de criză sunt informați corespunzător cu privire la evoluțiile crizei de către președintele grupului de gestionare.(4) Un serviciu de permanență 24 de ore din 24, șapte zile pe săptămână, bazat pe prezența a cel puțin doi funcționari, funcționează astfel încât Biroul de securitate să-și poată exercita atribuțiile.Articolul 3(1) Membrul Comisiei care răspunde de problemele de securitate poate da oricând instrucțiuni directorului Biroului de securitate al Comisiei pentru activarea sistemului de gestionare a crizelor.(2) Directorul Biroului de securitate al Comisiei poate decide din proprie inițiativă, pe baza informațiilor de care dispune, oportunitatea activării sistemului de gestionare a crizelor.Articolul 4Pentru ca deciziile să poată fi luate suficient de rapid, în scopul asigurării protecției personalului Comisiei, a clădirilor și a altor bunuri împotriva oricăror amenințări și a asigurării eficacității operaționale a Comisiei, în situații în care din motive de urgență nu se pot utiliza procedurile obișnuite de adoptare a deciziilor:1. membrul Comisiei responsabil de problemele de securitate poate lua orice decizie pe care o consideră necesară pentru protecția personalului și a bunurilor Comisiei împotriva unor astfel de amenințări;2. în situații de extremă urgență, directorul Biroului de securitate al Comisiei poate lua decizii similare celor menționate la punctul (1), dacă este posibil prin consultarea grupului de gestionare. Orice exercitare a acestei competențe trebuie notificată de îndată membrului Comisiei responsabil de problemele de securitate pentru reexaminare și, după caz, aprobare, modificare sau anulare;3. în situații de extremă urgență, șeful unei misiuni sau delegații a Comisiei, sau al unei reprezentanțe ori reprezentanțe regionale în statele membre poate lua decizii similare celor menționate la punctul 1. Orice exercitare a acestei competențe trebuie notificată de îndată membrului Comisiei responsabil de problemele de securitate pentru reexaminare și, după caz, aprobare, modificare sau anulare;4. orice decizie luată în conformitate cu punctele 1-3 este prezentată în cadrul următoarei reuniuni a colegiului pentru reexaminare și, după caz, aprobare, modificare sau anulare.Articolul 5Articolul 5 din Decizia C(94) 2129 a Comisiei se abrogă.[1] JO L 317, 3.12.2001, p. 1.--------------------------------------------------


title: Decizia Consiliului din 9 iunie 1980 privind aprobarea semnării de către Comisie a Convenției internaționale privind protecția fizică a materialelor nucleare

text:
Anunţ juridic important

|

31980D0565

Official Journal L 149 , 17/06/1980 P. 0041 - 0041 Greek special edition: Chapter 12 Volume 2 P. 0053  Spanish special edition: Chapter 12 Volume 3 P. 0213  Portuguese special edition Chapter 12 Volume 3 P. 0213  Ediţie specială în limba cehă Chapter 11 Volume 14 P. 107  - 107 Ediţie specială în limba estonă Chapter 11 Volume 14 P. 107  - 107 Ediţie specială în limba maghiară Chapter 11 Volume 14 P. 107  - 107 Ediţie specială în limba lituaniană Chapter 11 Volume 14 P. 107  - 107 Ediţie specială în limba letonă Chapter 11 Volume 14 P. 107  - 107 Ediţie specială în limba malteză Chapter 11 Volume 14 P. 107  - 107 Ediţie specială în limba polonă Chapter 11 Volume 14 P. 107  - 107 Ediţie specială în limba slovacă Chapter 11 Volume 14 P. 107  - 107 Ediţie specială în limba slovenă Chapter 11 Volume 14 P. 107  - 107

		19800609Decizia Consiliuluidin 9 iunie 1980privind aprobarea semnării de către Comisie a Convenției internaționale privind protecția fizică a materialelor nucleare(80/565/Euratom)CONSILIUL COMUNITĂȚILOR EUROPENE,având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene a Energiei Atomice, în special articolul 101 al doilea paragraf,având în vedere proiectul Comisiei,întrucât Comisia a negociat, în conformitate cu directivele Consiliului, Convenția internațională privind protecția fizică a materialelor nucleare;întrucât semnarea acestei convenții de către Comisia trebuie aprobată,DECIDE:Articol unicSe aprobă semnarea de către Comisie a Convenției internaționale privind protecția fizică a materialelor nucleare.Adoptată la Luxemburg, 9 iunie 1980.Pentru ConsiliuPreședinteleF. Pandolfi--------------------------------------------------


title: Decizia Comitetului european pentru risc sistemic din 27 ianuarie 2014 privind un cadru de coordonare referitor la notificarea măsurilor naţionale de politică macroprudenţială de către autorităţile competente sau desemnate şi transmiterea de avize şi emiterea de recomandări de către CERS (CERS/2014/2)

text:
               3.4.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 98/3

      DECIZIA COMITETULUI EUROPEAN PENTRU RISC SISTEMIC

   din 27 ianuarie 2014
   privind un cadru de coordonare referitor la notificarea măsurilor naţionale de politică macroprudenţială de către autorităţile competente sau desemnate şi transmiterea de avize şi emiterea de recomandări de către CERS
   (CERS/2014/2)
   2014/C 98/03
   CONSILIUL GENERAL AL COMITETULUI EUROPEAN PENTRU RISC SISTEMIC,
   având în vedere Regulamentul (UE) nr. 575/2013 al Parlamentului European şi al Consiliului din 26 iunie 2013 privind cerinţele prudenţiale pentru instituţiile de credit şi societăţile de investiţii şi de modificare a Regulamentului (UE) nr. 648/2012 (1), în special articolul 458,
   având în vedere Directiva 2013/36/UE a Parlamentului European şi a Consiliului din 26 iunie 2013 cu privire la accesul la activitatea instituţiilor de credit şi supravegherea prudenţială a instituţiilor de credit şi a firmelor de investiţii, de modificare a Directivei 2002/87/CE şi de abrogare a Directivelor 2006/48/CE şi 2006/49/CE (2), în special articolul 133,
   având în vedere Regulamentul (UE) nr. 1092/2010 al Parlamentului European şi al Consiliului din 24 noiembrie 2010 privind supravegherea macroprudenţială la nivelul Uniunii Europene a sistemului financiar şi de înfiinţare a unui Comitet european pentru risc sistemic (3), în special articolul 3 alineatul (2) litera (j),
   având în vedere Recomandarea CERS/2011/3 a Comitetului european pentru risc sistemic din 22 decembrie 2011 privind mandatul macroprudenţial al autorităţilor naţionale (4),
   având în vedere Recomandarea CERS/2013/1 a Comitetului european pentru risc sistemic din 4 aprilie 2013 privind obiectivele intermediare şi instrumentele politicii macroprudenţiale (5),
   întrucât:

               (1)

               Comitetul european pentru risc sistemic (CERS) este responsabil cu realizarea supravegherii macroprudenţiale în Uniune în vederea contribuirii la prevenirea sau reducerea riscurilor sistemice la adresa stabilităţii financiare a Uniunii. CERS identifică riscuri sistemice care, în opinia sa, ar trebui abordate prin măsuri de politică macroprudenţială. CERS poate încuraja acţiuni relevante şi poate contribui astfel la (a) asigurarea atingerii obiectivului final al politicii macroprudenţiale; şi (b) combaterea unei potenţiale tendinţe spre lipsă de acţiune în ceea ce priveşte activarea şi dezactivarea măsurilor macroprudenţiale, care poate apărea în politica macroprudenţială în anumite circumstanţe.

               (2)

               Obiectivul primordial al CERS este de a se asigura că politicile macroprudenţiale urmate de autorităţile competente sau desemnate previn sau reduc riscurile sistemice în mod prompt şi eficient şi, totodată, sunt compatibile cu buna funcţionare a pieţei interne a Uniunii şi contribuie la aceasta.

               (3)

               CERS ar trebui să contribuie la atingerea obiectivelor pieţei interne şi, în special, ar trebui să contribuie la o structură de supraveghere integrată la nivelul Uniunii, care este necesară pentru a promova reacţii politice oportune şi coerente la nivelul statelor membre. Aceasta ar trebui să prevină abordările divergente şi să îmbunătăţească funcţionarea pieţei interne. În acest sens, CERS poate încuraja recunoaşterea reciprocă a măsurilor macroprudenţiale de către autorităţile competente sau desemnate, în special în cazurile în care legislaţia Uniunii prevede recunoaşterea reciprocă. Printr-o înţelegere mai bună a politicilor macroprudenţiale, CERS poate recomanda recunoaşterea reciprocă şi în alte cazuri în viitor.

               (4)

               În conformitate cu mandatul său, CERS va ţine legătura cu organizaţiile financiare internaţionale şi cu autorităţile macroprudenţiale din ţări terţe şi va evalua necesitatea unor reacţii politice macroprudenţiale faţă de riscurile sistemice şi politicile macroprudenţiale din ţări terţe.

               (5)

               Noul cadru de reglementare bancară al Uniunii cuprinde două instrumente legislative separate: Directiva 2013/36/UE [denumită în continuare „Directiva privind cerinţele de capital” (CRD)] şi Regulamentul (UE) nr. 575/2013 [denumit în continuare „Regulamentul privind cerinţele de capital” (CRR)]. Dispoziţiile CRD sunt mai puţin stricte decât cele ale CRR. Prin urmare, statele membre au un grad ridicat de flexibilitate în aplicarea instrumentelor macroprudenţiale bazate pe CRD, de exemplu, diversele amortizoare de capital. În contrast, instrumentele macroprudenţiale prevăzute la articolul 458 din CRR nu oferă acelaşi grad de flexibilitate. Utilizarea acestora de către autorităţile naţionale face obiectul unui proceduri specifice, care stabileşte şi domeniul de aplicare.

               (6)

               CRD şi CRR stabilesc mai multe cerinţe de notificare pe care autorităţile competente sau desemnate trebuie să le respecte în raport cu CERS în contextul supravegherii macroprudenţiale, în special în următoarele dispoziţii: articolul 129 alineatul (2), articolul 130 alineatul (2), articolul 131 alineatul (7), articolul 131 alineatul (12), articolul 133, articolul 134 alineatul (2), articolul 136 alineatul (7) şi articolul 160 din CRD, precum şi articolul 99 alineatul (7) şi articolul 458 din CRR.

               (7)

               În conformitate cu articolul 133 din CRD şi articolul 458 din CRR, CERS este obligată să transmită avize sau să emită recomandări cu privire la măsuri macroprudenţiale specifice în termen de o lună de la primirea notificării cu privire la aceste măsuri. În scopul emiterii acestor avize şi recomandări, CERS va evalua caracterul adecvat al măsurilor preconizate din perspectivă macroprudenţială, în baza notificării primite de la autoritatea respectivă şi a analizei proprii.

               (8)

               Astfel cum se precizează la articolul 458 din CRR, temeiul juridic pentru transmiterea acestor avize impune o justificare a motivelor pentru care alte instrumente prudenţiale specificate în CRD şi CRR nu pot trata în mod adecvat riscul sistemic constatat, ţinând seama de eficacitatea relativă a măsurilor respective. În acest scop, CERS va evalua din perspectivă macroprudenţială motivaţia fundamentală, precum şi meritul măsurilor notificate, în ceea ce priveşte justificarea, eficacitatea, eficienţa şi proporţionalitatea.

               (9)

               În evaluarea sa, CERS va lua în considerare şi potenţialele implicaţii transfrontaliere ale măsurilor notificate şi, în măsura în care consideră necesar, poate sugera anumite modificări ale măsurilor notificate, pentru a atenua potenţiale efecte negative de propagare în contextul pieţei interne a Uniunii. Cu toate acestea, CERS se va concentra pe beneficiile de ansamblu ale măsurilor macroprudenţiale din perspectiva stabilităţii financiare.

               (10)

               De asemenea, CERS va contribui la coordonarea şi dezvoltarea în timp a unor reacţii politice macroprudenţiale coerente şi consecvente faţă de riscurile sistemice din Uniune, susţinând astfel o mai bună înţelegere a politicii macroprudenţiale şi promovând cele mai bune practici în privinţa acesteia.

               (11)

               Întrucât CERS emite avizele sau recomandările în termen de o lună de la primirea unei notificări, în conformitate cu articolul 133 din CRD şi articolul 458 din CRR, trebuie asigurat un proces fluent şi eficient de evaluare a măsurilor notificate şi de emitere a avizelor sau recomandărilor.

               (12)

               În calitate de actori importanţi ai acestui proces fluent şi eficient, autorităţile de notificare trebuie să transmită notificări ale măsurilor în limba engleză, utilizând modelele publicate de CERS pe website-ul acesteia, şi să redacteze notificările cât mai precis şi mai concis posibil.

               (13)

               În plus, pentru a permite secretariatului CERS să ia măsurile administrative şi organizatorice necesare în timp util, autorităţile de notificare trebuie să informeze neoficial secretariatul CERS cu privire la o notificare iminentă şi, atunci când este posibil, cu cinci zile lucrătoare BCE înainte de transmiterea notificării.

               (14)

               Prezenta decizie stabileşte proceduri eficiente care beneficiază de acceptarea generală a membrilor Consiliului general al CERS. În temeiul publicării prezentei decizii în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene, autorităţile macroprudenţiale naţionale şi alte organisme naţionale relevante nereprezentate în Consiliul general al CERS sunt informate cu privire la procedurile prin care CERS va transmite avize sau va emite recomandări referitoare la măsurile de politică macroprudenţială adoptate de autorităţile competente sau desemnate. Cu toate acestea, prezenta decizie nu creează obligaţii în afara celor în conformitate cu actele juridice ale Uniunii,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   Obiect
   Prezenta decizie stabileşte un cadru procedural comun cu privire la transmiterea de avize şi emiterea de recomandări de către CERS în conformitate cu CRD şi CRR. Aceste avize şi recomandări sunt elaborate în conformitate cu prezenta decizie.
   Articolul 2
   Definiţii
   În sensul prezentei decizii, se aplică următoarele definiţii:

               1.

               „notificare” înseamnă orice notificare a CERS de către autorităţi competente sau desemnate, inclusiv BCE în temeiul articolului 9 din Regulamentul (UE) nr. 1024/2013 al Consiliului (6), în conformitate cu articolul 133 din CRD şi articolul 458 din CRR;

               2.

               „aviz” înseamnă orice aviz care urmează a fi emis de CERS în termen de o lună, în conformitate cu articolul 133 din CRD şi articolul 458 din CRR;

               3.

               „recomandare” înseamnă orice recomandare care urmează a fi emisă de CERS în termen de o lună în conformitate cu articolul 133 alineatul (14) din CRD;

               4.

               „măsură de politică macroprudenţială” înseamnă orice decizie cu privire la măsuri ale autorităţilor competente sau desemnate, care sunt notificate CERS în conformitate cu articolul 133 din CRD şi articolul 458 din CRR, cu privire la care CERS transmite un aviz sau emite o recomandare în conformitate cu alineatele (1)-(3).

         Articolul 3
   Notificarea CERS
   (1)   Articolul 3 se aplică oricărei notificări în sensul articolului 2 alineatul (1). Acesta nu creează obligaţii juridice dincolo de cele în conformitate cu actele juridice ale Uniunii.
   (2)   Pentru a asigura un proces fluent şi eficient, autorităţile care efectuează notificarea sunt invitate să transmită notificările în limba engleză. Atunci când CERS a publicat un model de notificare, autorităţile care efectuează notificarea trebuie să utilizeze acest model atunci când efectuează o notificare. CERS publică aceste modele pe website-ul acestuia.
   (3)   Notificarea cuprinde toate informaţiile relevante în conformitate cu cerinţele respective în temeiul CRD şi CRR. Aceasta ar trebui redactată cât mai precis şi concis posibil.
   (4)   Cu excepţia cazului în care nepublicarea este solicitată în mod expres de către autoritatea care efectuează notificarea sau este considerată necesară de către CERS din motive de stabilitate financiară, notificările sunt făcute publice de către CERS la trei luni de la data primirii.
   Articolul 4
   Avize şi recomandări ale CERS
   (1)   Articolul 4 se aplică tuturor avizelor şi recomandărilor în sensul articolului 2 alineatele (2) şi (3).
   (2)   În cazul în care, în ciuda unei cereri CERS de informaţii suplimentare către autorităţile de notificare, notificarea şi informaţiile primite în cazul unor clarificări suplimentare nu cuprind toate informaţiile relevante necesare pentru a evalua caracterul adecvat al măsurii preconizate, inclusiv conformitatea acesteia cu cerinţele respective în temeiul CRD şi CRR, CERS poate transmite un aviz potrivit căruia nu este posibilă evaluarea conformităţii cu cerinţele CRD şi CRR. De asemenea, CERS poate transmite un aviz negativ sau poate emite o recomandare negativă, după caz.
   (3)   După primirea unei notificări în conformitate cu articolul 133 din CRD sau articolul 458 din CRR, secretariatul CERS o transmite imediat prin Darwin tuturor membrilor Consiliului general şi tuturor membrilor echipei de evaluare definite la articolul 5, utilizând procedura de confidenţialitate.
   (4)   În termen de cinci zile lucrătoare BCE de la primirea unei notificări în conformitate cu alineatul (3), fiecare membru al Consiliului general poate transmite CERS preocupările sale semnificative cu privire la externalităţile negative, în sensul efectelor negative de propagare transfrontalieră ale măsurii de politică macroprudenţială notificate. Pentru a asigura un proces fluent şi eficient, membrilor li se cere să transmită aceste preocupări semnificative în limba engleză. Membrii transmit cât mai precis şi concis posibil toate informaţiile relevante necesare pentru a evalua pertinenţa acestor preocupări semnificative ca parte a evaluării în temeiul alineatului (5).
   (5)   În termen de 12 zile lucrătoare BCE de la data primirii unei notificări în conformitate cu alineatul (3), echipa de evaluare pregăteşte o evaluare şi un proiect de aviz sau recomandare cu privire la măsura de politică macroprudenţială în ceea ce priveşte pertinenţa acesteia în conformitate cu cerinţele respective ale CRD şi CRR din perspectivă macroprudenţială şi de stabilitate financiară. Echipa de evaluare ţine seama în mod corespunzător de preocupările semnificative adecvate transmise CERS în conformitate cu alineatul (4).
   (6)   Imediat după finalizarea de către echipa de evaluare, secretariatul CERS transmite imediat proiectul de aviz sau de recomandare prin Darwin, utilizând procedura de confidenţialitate, tuturor membrilor Consiliului general, pentru a fi luat în considerare în cadrul procedurii scrise. În termen de trei zile lucrătoare BCE de la data transmiterii, membrii Consiliului general pot transmite observaţii cu privire la proiectul de aviz sau de recomandare înainte de luarea unei decizii a Consiliului general.
   (7)   În temeiul evaluării şi al proiectului elaborat de echipa de evaluare, Consiliul general ia o decizie asupra proiectului de aviz sau de recomandare. Cu excepţia cazului în care este convocată o reuniune a Consiliului general în conformitate cu regulamentul de procedură al CERS, decizia Consiliului general se ia prin procedură scrisă, caz în care membrii Consiliului general dispun de cel puţin trei zile lucrătoare BCE pentru a-şi exprima votul. Decizia Consiliului general se ia cel mai târziu cu o zi lucrătoare BCE înainte de expirarea perioadei de o lună prevăzute la articolul 133 din CRD sau articolul 458 din CRR.
   (8)   Cu excepţia cazului în care nepublicarea este solicitată în mod expres de către autoritatea care efectuează notificarea sau este considerată necesară de către CERS din motive de stabilitate financiară, avizul sau recomandarea CERS se publică de către CERS la trei luni de la aprobarea sau respingerea măsurii de politică macroprudenţială în conformitate cu dispoziţiile CRD şi CRR. Până la expirarea acestei perioade de trei luni, aceste avize sau recomandări sunt nepublice şi confidenţiale.
   Articolul 5
   Echipa de evaluare
   (1)   Se înfiinţează o echipă de evaluare ca substructură permanentă în subordinea Comitetului consultativ tehnic. Aceasta pregăteşte proiecte de avize sau recomandări privind măsurile de politică macroprudenţială, precum şi evaluări ale acestora. Membrii şi observatorii echipei de evaluare au o poziţie ierarhică suficientă, atât din perspectivă tehnică, cât şi din perspectivă politică.
   (2)   Membrii permanenţi ai echipei de evaluare includ doi reprezentanţi ai secretariatului CERS, un reprezentant al BCE, un reprezentant al mecanismului unic de supraveghere (MUS), precum şi alţi nouă reprezentanţi, fiecare de la o bancă centrală naţională (BCN) a unui stat membru (denumiţi în continuare „cei nouă reprezentanţi”), astfel cum se prevede la alineatul (8).
   (3)   Observatorii permanenţi ai echipei de supraveghere cuprind doi reprezentanţi ai Comisiei Europene şi un reprezentant al Autorităţii bancare europene.
   (4)   Observatorii nepermanenţi ai echipei de evaluare cuprind doi reprezentanţi, unul din partea BCN şi unul din partea autorităţii naţionale competente sau desemnate, după caz, din fiecare stat membru care a notificat o măsură de politică macroprudenţială, precum şi un reprezentant al fiecărei instituţii care este reprezentată de un membru al Consiliului general al CERS care a transmis preocupări semnificative în conformitate cu articolul 4 alineatul (4).
   (5)   Atunci când, în conformitate cu articolul 5 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 1024/2013, BCE, în locul autorităţilor naţionale, notifică o măsură de politică macroprudenţială la nivel naţional, BCE este reprezentată de un observator nepermanent, iar fiecare stat membru în cauză este reprezentat de două observatori nepermanenţi desemnaţi în conformitate cu alineatul (4).
   (6)   Rolul observatorilor nepermanenţi din echipa de evaluare este de a oferi informaţii şi explicaţii membrilor permanenţi cu privire la măsurile macroprudenţiale notificate sau preocupările semnificative transmise.
   (7)   Preşedintele echipei de evaluare este un reprezentant al secretariatului CERS.
   (8)   În baza nominalizărilor din partea BCN ale statelor membre, Consiliul general desemnează în echipa de evaluare nouă reprezentanţi, fiecare reprezentând o BCN a unui stat membru. Cei nouă reprezentanţi se supun unui mecanism de rotaţie. Iniţial, pentru primul mandat, patru dintre cei nouă reprezentanţi sunt desemnaţi pentru o perioadă de doi ani, iar cinci dintre cei nouă reprezentanţi sunt desemnaţi pentru o perioadă de trei ani, mandatul acestora nefiind reînnoibil imediat. Prin urmare, mandatul fiecăruia dintre cei nouă reprezentanţi este limitat la doi ani şi nu este reînnoibil imediat. Componenţa celor nouă reprezentanţi asigură o reprezentare echilibrată a BCN, atât cele din statele membre participante la MUS, cât şi cele din statele membre neparticipante la MUS.
   (9)   Pentru a evita conflictele de interese în evaluarea măsurilor de politică macroprudenţială, statutul de membru permanent încetează temporar, fără înlocuire, pentru reprezentanţii BCN sau reprezentantul BCE în toate cazurile în care autorităţile statului membru respectiv sau BCE au notificat o măsură de politică macroprudenţială sau au transmis preocupări semnificative cu privire la măsura de politică macroprudenţială care urmează a fi evaluată de echipa de evaluare. Alineatele (4) şi (5) continuă să se aplice.
   (10)   Membrii permanenţi ai echipei de evaluare pregătesc proiecte de avize sau de recomandări în conformitate cu articolul 4 alineatul (5), cu privire la care Consiliul general poate vota. Echipa de evaluare tinde către unanimitatea membrilor săi permanenţi. Atunci când circumstanţele o impun, aceasta poate oferi o opinie majoritară şi o opinie minoritară în evaluarea transmisă Consiliului general.
   Articolul 6
   Intrare în vigoare
   Prezenta decizie intră în vigoare la 28 ianuarie 2014.

      Adoptat la Frankfurt pe Main, 27 ianuarie 2014.

            Preşedintele CERS

         Mario DRAGHI

      (1)  JO L 176, 27.6.2013, p. 1.

      (2)  JO L 176, 27.6.2013, p. 338.

      (3)  JO L 331, 15.12.2010, p. 1.

      (4)  JO C 41, 14.2.2012, p. 1.

      (5)  JO C 170, 15.6.2013, p. 1.

      (6)  Regulamentul (UE) nr. 1024/2013 al Consiliului din 15 octombrie 2013 de conferire a unor atribuţii specifice Băncii Centrale Europene în ceea ce priveşte politicile legate de supravegherea prudenţială a instituţiilor de credit (JO L 287, 29.10.2013, p. 63).


title: Decizia (UE) 2015/535 a Comisiei din 27 martie 2015 de autorizare a Regatului Danemarcei să ratifice Convenția din 23 noiembrie 2007 privind recuperarea internațională a pensiei alimentare și a altor forme de întreținere familială [notificată cu numărul C(2015) 1994]

text:
               31.3.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 86/152

         DECIZIA (UE) 2015/535 A COMISIEI
   din 27 martie 2015
   de autorizare a Regatului Danemarcei să ratifice Convenția din 23 noiembrie 2007 privind recuperarea internațională a pensiei alimentare și a altor forme de întreținere familială

         [notificată cu numărul C(2015) 1994]

   (Numai textul în limba daneză este autentic)
   COMISIA EUROPEANĂ,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
   având în vedere Decizia 2006/325/CE a Consiliului din 27 aprilie 2006 privind încheierea Acordului dintre Comunitatea Europeană și Regatul Danemarcei privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești în materie civilă și comercială (1), și în special articolul 1a,
   având în vedere cererea înaintată de Regatul Danemarcei (denumit în continuare „Danemarca”), prin scrisoarea din 5 august 2013,
   întrucât:

               (1)

               În conformitate cu articolul 5 alineatul (2) din Acordul dintre Comunitatea Europeană și Regatul Danemarcei privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (2) (denumit în continuare „Acordul între Comunitatea Europeană și Danemarca”), Danemarca trebuie să se abțină să încheie acorduri internaționale care pot afecta sau modifica domeniul de aplicare al Regulamentului (CE) nr. 44/2001 al Consiliului (3), cu excepția cazului în care acest lucru este efectuat în acord cu Uniunea Europeană și au fost prevăzute modalități satisfăcătoare în ceea ce privește relația dintre Acordul între Uniunea Europeană și Danemarca, pe de o parte, și acordul internațional în cauză, pe de altă parte.

               (2)

               În conformitate cu articolul 3 alineatul (2) din Acordul între Uniunea Europeană și Danemarca, prin scrisoarea din 14 ianuarie 2009, Danemarca a notificat Comisiei decizia sa de a pune în aplicare conținutul Regulamentului (CE) nr. 4/2009 al Consiliului (4) în măsura în care acesta modifică Regulamentul (CE) nr. 44/2001 (5). În conformitate cu articolul 3 alineatul (6) din Acordul între Uniunea Europeană și Danemarca, notificarea daneză creează obligații reciproce, în temeiul dreptului internațional, între Danemarca și Uniunea Europeană. Astfel, Regulamentul (CE) nr. 4/2009 constituie o modificare a Acordului între Uniunea Europeană și Danemarca în măsura în care modifică Regulamentul (CE) nr. 44/2001 și este considerat ca fiind anexat la acesta.

               (3)

               La 5 august 2013, Danemarca a solicitat acordul Uniunii Europene pentru propunerea sa de ratificare a Convenției din 23 noiembrie 2007 privind recuperarea internațională a pensiei alimentare și a altor forme de întreținere familială (denumită în continuare „Convenția privind obligația de întreținere”).

               (4)

               Chestiunile reglementate de Convenția privind obligația de întreținere sunt, de asemenea, reglementate de Regulamentul (CE) nr. 4/2009, prin urmare Convenția privind obligația de întreținere afectează regulamentul menționat. Acordul Uniunii Europene ca Danemarca să ratifice Convenția privind obligația de întreținere este, prin urmare, necesar în măsura în care Convenția privind obligația de întreținere afectează Regulamentul (CE) nr. 4/2009, care, la rândul său, modifică Regulamentul (CE) nr. 44/2001.

               (5)

               În conformitate cu articolul 1a din Decizia 2006/325/CE, astfel cum a fost modificată prin Decizia 2009/942/CE a Consiliului (6), în scopul punerii în aplicare a articolului 5 alineatul (2) din Acordul între Uniunea Europeană și Danemarca, Comisia trebuie să evalueze, înainte de adoptarea unei decizii care să exprime acordul Uniunii Europene, dacă acordul internațional avut în vedere de Danemarca nu lipsește de efect Acordul între Uniunea Europeană și Danemarca și nu aduce atingere funcționării corespunzătoare a sistemului instituit prin normele sale.

               (6)

               Uniunea Europeană a semnat Convenția privind obligația de întreținere în temeiul Deciziei 2011/220/UE a Consiliului (7). Uniunea Europeană a încheiat Convenția privind obligația de întreținere în temeiul Deciziei 2011/432/UE a Consiliului (8). Instrumentul de aprobare a fost depus la 9 aprilie 2014, ca urmare a modificărilor aduse anexelor la Decizia 2011/432/UE a Consiliului (9).

               (7)

               În conformitate cu articolele 1 și 2 din Protocolul nr. 22 privind poziția Danemarcei, anexat la Tratatul privind Uniunea Europeană și la Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, Danemarca nu participă la adoptarea deciziei menționate anterior, nu are obligații în temeiul acesteia și nu face obiectul aplicării sale. Aceasta va avea obligații în temeiul Convenției privind obligația de întreținere doar ca parte contractuală separată.

               (8)

               În aceste condiții și ținând seama de faptul că convenția a intrat în vigoare la 1 august 2014 în toate statele membre ale Uniunii Europene, cu excepția Danemarcei, Comisia consideră că ratificarea de către Danemarca a Convenției privind obligația de întreținere nu lipsește de efect Acordul între Uniunea Europeană și Danemarca și nu aduce atingere funcționării corespunzătoare a sistemului instituit prin normele sale. De asemenea, ratificarea de către Danemarca a Convenției privind obligația de întreținere nu va afecta condițiile în care Uniunea Europeană însăși a aderat la această convenție.

               (9)

               În consecință, Uniunea Europeană ar trebui să autorizeze Danemarca să ratifice Convenția privind obligația de întreținere,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   Comisia, în numele Uniunii Europene, autorizează Danemarca să ratifice Convenția din 23 noiembrie 2007 privind recuperarea internațională a pensiei alimentare și a altor forme de întreținere familială.
   Articolul 2
   Prezenta decizie se adresează Regatului Danemarcei.

      Adoptată la Bruxelles, 27 martie 2015.

            Pentru Comisie

         Věra JOUROVÁ

            Membru al Comisiei

      (1)  JO L 120, 5.5.2006, p. 22.

      (2)  JO L 299, 16.11.2005, p. 62.

      (3)  Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (JO L 12, 16.1.2001, p. 1).

      (4)  Regulamentul (CE) nr. 4/2009 al Consiliului din 18 decembrie 2008 privind competența, legea aplicabilă, recunoașterea și executarea hotărârilor și cooperarea în materie de obligații de întreținere (JO L 7, 10.1.2009, p. 1).

      (5)  JO L 149, 12.6.2009, p. 80.

      (6)  Decizia 2009/942/CE a Consiliului din 30 noiembrie 2009 de modificare a Deciziei 2006/325/CE pentru instituirea unei proceduri de punere în aplicare a articolului 5 alineatul (2) din Acordul dintre Comunitatea Europeană și Regatul Danemarcei privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești în materie civilă și comercială (JO L 331, 16.12.2009, p. 24).

      (7)  Decizia 2011/220/UE a Consiliului din 31 martie 2011 privind semnarea, în numele Uniunii Europene, a Convenției de la Haga din 23 noiembrie 2007 privind obținerea pensiei de întreținere în străinătate pentru copii și alți membri ai familiei (JO L 93, 7.4.2011, p. 9).

      (8)  Decizia 2011/432/UE a Consiliului din 9 iunie 2011 privind aprobarea, în numele Uniunii Europene, a Convenției de la Haga din 23 noiembrie 2007 privind obținerea pensiei de întreținere în străinătate pentru copii și alți membri ai familiei (JO L 192, 22.7.2011, p. 39).

      (9)  Decizia 2014/218/UE a Consiliului de modificare a anexelor I, II și III la Decizia 2011/432/UE privind aprobarea, în numele Uniunii Europene, a Convenției de la Haga din 23 noiembrie 2007 privind obținerea pensiei de întreținere în străinătate pentru copii și alți membri ai familiei (JO L 113, 16.4.2014, p. 1).


title: 2010/110/PESC: Decizia 2010/110/PESC a Consiliului din 22 februarie 2010 de prelungire a mandatului Reprezentantului Special al Uniunii Europene pentru Sudan

text:
               23.2.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 46/20

         DECIZIA 2010/110/PESC A CONSILIULUI
   din 22 februarie 2010
   de prelungire a mandatului Reprezentantului Special al Uniunii Europene pentru Sudan
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind Uniunea Europeană, în special articolul 28, articolul 31 alineatul (2) și articolul 33,
   având în vedere propunerea Înaltului Reprezentant al Uniunii pentru afaceri externe și politica de securitate,
   întrucât:

               (1)

               La 19 aprilie 2007, Consiliul a adoptat Decizia 2007/238/PESC (1) de numire a domnului Torben BRYLLE în calitate de Reprezentant Special al Uniunii Europene (RSUE) pentru Sudan.

               (2)

               La 16 februarie 2009, Consiliul a adoptat Acțiunea comună 2009/134/PESC (2) de modificare și de prelungire a mandatului RSUE până la 28 februarie 2010.

               (3)

               Mandatul RSUE ar trebui să fie prelungit până la 31 august 2010. Cu toate acestea, mandatul RSUE se poate încheia mai devreme, în cazul în care Consiliul decide aceasta, pe baza unei recomandări din partea Înaltului Reprezentant al Uniunii pentru afaceri externe și politica de securitate (ÎR), ca urmare a intrării în vigoare a Deciziei de instituire a Serviciului european pentru acțiune externă.

               (4)

               RSUE își va executa mandatul în contextul unei situații care s-ar putea deteriora și care ar putea aduce atingere obiectivelor politicii externe și de securitate comune, prevăzute la articolul 21 din tratat,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   Reprezentantul Special al Uniunii Europene
   Mandatul domnului Torben BRYLLE în calitate de Reprezentant Special al Uniunii Europene (RSUE) pentru Sudan se prelungește până la 31 august 2010. Mandatul RSUE se poate încheia mai devreme, în cazul în care Consiliul decide aceasta, pe baza unei recomandări din partea ÎR, ca urmare a intrării în vigoare a Deciziei de instituire a Serviciului european pentru acțiune externă.
   Articolul 2
   Obiectivele politicii
   Mandatul RSUE se bazează pe obiectivele politicii Uniunii Europene (UE) în Sudan, în special în ceea ce privește eforturile, ca parte a comunității internaționale și în vederea sprijinirii Uniunii Africane (UA) și a Organizației Națiunilor Unite (ONZ), de a acorda asistență părților sudaneze, UA și ONZ pentru a ajunge la o soluție politică pentru conflictul din Darfur, inclusiv prin punerea în aplicare a Acordului de pace pentru Darfur (APD), de a facilita punerea în aplicare a Acordului global de pace (AGP) și de a promova dialogul Sud-Sud, precum și de a facilita punerea în aplicare a Acordului de pace pentru Sudanul de Est (APSE), acordând importanța cuvenită implicațiilor regionale ale acestor chestiuni și principiului autodeterminării Africii.
   Articolul 3
   Mandatul
   (1)   În vederea realizării obiectivelor politicii, mandatul RSUE constă în:

               (a)

               stabilirea de contacte strânse cu UA, cu Guvernul Sudanului, cu guvernul Sudanului de Sud, cu mișcările armate din Darfur și cu alte părți sudaneze, precum și cu societatea civilă din Darfur și cu organizațiile neguvernamentale și menținerea unei strânse colaborări cu ONZ și cu alți actori internaționali relevanți, în scopul de a urmări obiectivele politicii Uniunii;

               (b)

               reprezentarea Uniunii în cadrul dialogului Darfur-Darfur, al reuniunilor la nivel înalt ale comisiei mixte, precum și al altor reuniuni relevante la care este solicitată participarea acestuia;

               (c)

               reprezentarea Uniunii, în măsura posibilului, în cadrul comisiilor de examinare și evaluare ale AGP și APD;

               (d)

               urmărirea evoluțiilor privind punerea în aplicare a APSE;

               (e)

               asigurarea coerenței între contribuția Uniunii la gestionarea situației de criză din Darfur și relația politică de ansamblu a Uniunii cu Sudanul;

               (f)

               în ceea ce privește drepturile omului, inclusiv drepturile copiilor și ale femeilor, precum și lupta împotriva impunității în Sudan, monitorizarea situației și menținerea contactelor periodice cu autoritățile sudaneze, UA și ONZ, în special cu Oficiul Înaltului Comisar pentru drepturile omului, cu observatorii pentru drepturile omului activi în regiune și cu Biroul Procurorului din cadrul Curții Penale Internaționale.

         (2)   În vederea îndeplinirii mandatului său, printre altele, RSUE:

               (a)

               menține o viziune de ansamblu asupra tuturor activităților Uniunii;

               (b)

               susține procesele și activitățile politice care au drept scop punerea în aplicare a AGP, APD și APSE; și

               (c)

               urmărește și elaborează rapoarte cu privire la respectarea de către părțile sudaneze a Rezoluțiilor relevante ale Consiliului de Securitate al ONZ, în special 1556 (2004), 1564 (2004), 1591 (2005), 1593 (2005), 1672 (2006), 1679 (2006), 1706 (2006), 1769 (2007) și 1778 (2007).

         Articolul 4
   Executarea mandatului
   (1)   RSUE este responsabil de executarea mandatului, acționând sub autoritatea ÎR.
   (2)   Comitetul politic și de securitate (COPS) menține o legătură privilegiată cu RSUE și este principalul punct de contact al RSUE cu Consiliul. COPS furnizează RSUE orientări strategice și îndrumare politică în cadrul mandatului, fără a aduce atingere competențelor ÎR.
   Articolul 5
   Finanțarea
   (1)   Valoarea financiară de referință destinată să acopere cheltuielile aferente mandatului RSUE pentru perioada 1 martie 2010-31 august 2010 este de 1 410 000 EUR.
   (2)   Cheltuielile finanțate din suma menționată la alineatul (1) sunt eligibile începând cu 1 martie 2010. Cheltuielile sunt gestionate în conformitate cu procedurile și normele aplicabile bugetului general al Uniunii.
   (3)   Gestiunea cheltuielilor face obiectul unui contract între RSUE și Comisie. RSUE este răspunzător în fața Comisiei pentru toate cheltuielile.
   Articolul 6
   Constituirea și componența echipei
   (1)   În limitele mandatului său și ale mijloacelor financiare puse la dispoziție, RSUE răspunde de constituirea echipei sale. Echipa dispune de competențele necesare în chestiuni politice specifice, conform mandatului. RSUE informează în mod prompt Consiliul și Comisia cu privire la componența echipei sale.
   (2)   Statele membre și instituțiile Uniunii pot propune detașarea de personal care să lucreze cu RSUE. Salariul personalului detașat pe lângă RSUE de către un stat membru sau o instituție a Uniunii este acoperit de statul membru în cauză sau de instituția Uniunii, după caz. Experții detașați de statele membre pe lângă Secretariatul General al Consiliului pot, de asemenea, să fie afectați RSUE. Personalul contractat internațional trebuie să aibă naționalitatea unui stat membru.
   (3)   Toți membrii personalului detașat rămân sub autoritatea administrativă a statului membru sau a instituției Uniunii care i-a detașat, își duc la îndeplinire sarcinile și acționează în interesul mandatului RSUE.
   (4)   Se mențin birourile RSUE la Khartoum și la Juba, având în componență un consilier politic și personalul de asistență logistică și administrativă necesar. În conformitate cu mandatul RSUE descris la articolul 3, poate fi instituit, de asemenea, un birou secundar în Darfur, în cazul în care birourile existente din Khartoum și Juba nu pot furniza întreaga asistență necesară personalului RSUE desfășurat în regiunea Darfur.
   Articolul 7
   Privilegiile și imunitățile RSUE și ale personalului acestuia
   Privilegiile, imunitățile și alte garanții necesare executării și bunei desfășurări a misiunii RSUE și a membrilor personalului acestuia se stabilesc de comun acord cu partea/părțile-gazdă, după caz. Statele membre și Comisia oferă tot sprijinul necesar în acest sens.
   Articolul 8
   Securitatea informațiilor clasificate ale UE
   RSUE și membrii echipei acestuia respectă principiile și standardele minime de securitate stabilite prin Decizia 2001/264/CE a Consiliului din 19 martie 2001 de adoptare a regulamentului de securitate al Consiliului (3), în special atunci când gestionează informații clasificate ale UE.
   Articolul 9
   Accesul la informații și asistența logistică
   (1)   Statele membre, Comisia și Secretariatul General al Consiliului garantează accesul RSUE la toate informațiile relevante.
   (2)   Delegația Uniunii și/sau statele membre, după caz, furnizează asistență logistică în regiune.
   Articolul 10
   Securitatea
   În conformitate cu politica Uniunii privind securitatea personalului cu atribuții operaționale desfășurat în afara Uniunii în temeiul titlului V din tratat, RSUE ia toate măsurile a căror aplicare este rezonabilă, conform mandatului său și condițiilor de securitate din regiunea geografică pentru care este responsabil, pentru a asigura securitatea personalului aflat sub directa sa autoritate, și anume:

               (a)

               elaborând, pe baza orientărilor Secretariatului General al Consiliului, un plan de securitate specific misiunii, care include măsuri de securitate fizice, măsuri organizaționale și procedurale specifice misiunii, realizând gestionarea deplasării personalului în condiții de siguranță către zona de misiune și în interiorul acesteia, precum și gestionarea incidentelor de securitate și prevăzând un plan de urgență și un plan de evacuare a misiunii;

               (b)

               asigurându-se că întreg personalul desfășurat în afara Uniunii beneficiază de asigurările necesare pentru un grad înalt de risc, conform condițiilor specifice zonei de misiune;

               (c)

               asigurându-se că toți membrii echipei sale care urmează să fie desfășurați în afara Uniunii, inclusiv personalul contractat la nivel local, au participat, înainte de sosirea în zona de misiune sau după aceasta, la cursuri adecvate de instruire în domeniul securității, pe baza clasificărilor de risc atribuite zonei de misiune de către Secretariatul General al Consiliului;

               (d)

               asigurând punerea în aplicare a tuturor recomandărilor formulate de comun acord ca urmare a evaluărilor periodice privind securitatea și furnizând ÎR, Consiliului și Comisiei rapoarte scrise cu privire la punerea în aplicare a acestora și la alte aspecte legate de securitate, în cadrul rapoartelor intermediare și al celor de executare a mandatului.

         Articolul 11
   Raportarea
   (1)   RSUE prezintă ÎR și COPS, periodic, rapoarte verbale și scrise. De asemenea, RSUE prezintă rapoarte grupurilor de lucru ale Consiliului, dacă este necesar. Rapoartele scrise periodice sunt difuzate prin rețeaua COREU. La recomandarea ÎR sau a COPS, RSUE poate prezenta rapoarte Consiliului Afaceri Externe.
   (2)   RSUE prezintă în mod periodic COPS rapoarte cu privire la situația din Darfur și la situația din Sudan în ansamblu.
   Articolul 12
   Coordonarea
   (1)   RSUE promovează coordonarea politică globală a Uniunii. RSUE contribuie la garantarea faptului că toate instrumentele Uniunii de pe teren sunt angajate în mod coerent în vederea realizării obiectivelor politicii Uniunii. Activitățile RSUE se coordonează cu cele ale Comisiei, precum și, după caz, cu cele ale altor RSUE activi în regiune. RSUE informează periodic misiunile statelor membre și delegațiile Uniunii.
   (2)   Pe teren, se menține o strânsă legătură cu șeful delegației Uniunii și cu șefii de misiune ai statelor membre. Aceștia depun toate eforturile pentru a-l susține pe RSUE în executarea mandatului. RSUE stabilește, de asemenea, legături cu alți actori internaționali și regionali de pe teren.
   Articolul 13
   Reexaminarea
   Punerea în aplicare a prezentei decizii și coerența acesteia cu alte contribuții ale Uniunii în regiune sunt reexaminate în mod periodic. RSUE prezintă ÎR, Consiliului și Comisiei un raport privind executarea mandatului, la încheierea acestuia.
   Articolul 14
   Intrarea în vigoare
   Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.
   Se aplică de la 1 martie 2010.
   Articolul 15
   Publicarea
   Prezenta decizie se publică în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.

      Adoptată la Bruxelles, 22 februarie 2010.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         C. ASHTON

      (1)  JO L 103, 20.4.2007, p. 52.

      (2)  JO L 46, 17.2.2009, p. 57.

      (3)  JO L 101, 11.4.2001, p. 1.


title: Decizia Comisiei din 5 noiembrie 2003 de instituire a Comitetului bancar EuropeanText cu relevanță pentru SEE.

text:
               06/Volumul 7

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               57

         32004D0010

               L 003/36

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

         DECIZIA COMISIEI
   din 5 noiembrie 2003
   de instituire a Comitetului bancar European
   (Text cu relevanță pentru SEE)
   (2004/10/CE)
   COMISIA COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene,
   întrucât:

               (1)

               În iunie 2001, Comisia a adoptat Deciziile 2001/527/CE (1) și 2001/528/CE (2) de instituire a Comitetului autorităților europene de reglementare a piețelor valorilor mobiliare și, respectiv, a Comitetului european pentru valori mobiliare.

               (2)

               În rezoluțiile sale din 5 februarie și din 21 noiembrie 2002, Parlamentul European a aprobat cadrul de reglementare pe patru niveluri recomandat în raportul final al Comitetului înțelepților pentru reglementarea piețelor europene de valori mobiliare și a solicitat extinderea anumitor aspecte ale acestei abordări la sectorul bancar și al asigurărilor, sub rezerva unui angajament ferm al Consiliului privind garantarea unui echilibru instituțional adecvat.

               (3)

               La 3 decembrie 2002, Consiliul a invitat Comisia să pună în aplicare aceste aranjamente în domeniul bancar, al asigurărilor și al pensiilor ocupaționale și să instituite, cât mai curând posibil, noi comitete consultative în aceste domenii.

               (4)

               Directiva 2000/12/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 20 martie 2000 privind inițierea și exercitarea activității instituțiilor de credit (3) a instituit Comitetul bancar consultativ însărcinat cu consilierea Comisiei în elaborarea legislației și cu sprijinirea acesteia în exercitarea competențelor sale de execuție în sectorul bancar.

               (5)

               Comisia a propus o directivă de modificare, în special, a Directivei 2000/12/CE, a Directivei 93/6/CEE a Consiliului din 15 martie 1993 privind rata de adecvare a capitalului propriu al societăților de investiții și al instituțiilor de credit (4), a Directivei 94/19/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 30 mai 1994 privind sistemele de garantare a depozitelor (5) și a Directivei 2002/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 2002 privind supravegherea suplimentară a instituțiilor de credit, a întreprinderilor de asigurare și a societăților de investiții care fac parte dintr-un conglomerat financiar și de modificare a directivelor 73/239/CEE, 79/267/CEE, 92/49/CEE, 92/96/CEE, 93/6/CEE și 93/22/CEE ale Consiliului și a Directivelor 98/78/CE și 2000/12/CE ale Parlamentului European și ale Consiliului (6), pentru încetarea funcțiilor consultative ale Comitetului bancar european.

               (6)

               Aceste modificări impun crearea simultană a unui nou comitet consultativ care să ofere consiliere Comisiei în elaborarea legislației bancare comunitare, numit „Comitetul bancar european”.

               (7)

               Pentru a evita suprapunerile, prezenta decizie va intra în vigoare în același timp cu directiva prin care se pune capăt funcțiilor pur consultative ale Comitetului bancar european.

               (8)

               Atunci când Comitetul bancar european oferă consiliere privind dispoziții aplicabile atât instituțiilor de credit cât și societăților de investiții, compoziția acestuia trebuie să garanteze luarea în considerare a punctului de vedere al societăților de investiții.

               (9)

               Crearea Comitetului bancar european nu trebuie să excludă alte forme de cooperare între diferitele autorități care participă la reglementarea și la supravegherea instituțiilor de credit, în special în cadrul Comitetului european al inspectorilor bancari instituit prin Decizia 2004/5/CE a Comisiei (7),

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   Se instituie un comitet consultativ privind activitățile bancare din Comunitate, numit „Comitetul bancar european”, denumit în continuare „comitetul”.
   Articolul 2
   Comitetul oferă consiliere Comisiei, la cererea acesteia, cu privire la problemele de politici privind activitățile bancare, precum și cu privire la propunerile acesteia în domeniu.
   Articolul 3
   Comitetul este format din înalți reprezentanți ai statelor membre. Comitetul este prezidat de un reprezentant al Comisiei.
   Președintele Comitetului european al inspectorilor bancari, instituit prin Decizia 2004/5/CE, participă la reuniunile comitetului în calitate de observator. Banca Centrală Europeană este reprezentată de un observator.
   Comitetul poate invita experți și observatori la reuniunile sale.
   Secretariatul comitetului este asigurat de Comisie.
   Articolul 4
   Comitetul își stabilește regulamentul de procedură. Comitetul se reunește la intervale periodice și ori de câte ori este necesar. Comisia poate convoca o reuniune de urgență a comitetului, în cazul în care consideră că situația o impune.
   Articolul 5
   Prezenta decizie intră în vigoare în același timp cu directiva prin care se pune capăt funcțiilor pur consultative ale Comitetului bancar european.

      Adoptată la Bruxelles, 5 noiembrie 2003.

            Pentru Comisie

         Frederik BOLKESTEIN

            Membru al Comisiei

      (1)  JO L 191, 13.7.2001, p. 43.

      (2)  JO L 191, 13.7.2001, p. 45.

      (3)  JO L 126, 26.5.2000, p. 1.

      (4)  JO L 141, 11.6.1993, p. 1.

      (5)  JO L 135, 31.5.1994, p. 5.

      (6)  JO L 35, 11.2.2003, p. 1.

      (7)  JO L 3, 7.1.2004, p. 28.


title: Decizia (UE) 2016/1790 a Consiliului din 12 februarie 2016 privind încheierea Revizuirii 3 a Acordului Comisiei Economice pentru Europa a Organizației Națiunilor Unite privind adoptarea specificațiilor tehnice uniforme pentru vehicule cu roți, echipamente și componente care pot fi montate și/sau folosite la vehicule cu roți și condițiile pentru recunoașterea reciprocă a omologărilor acordate pe baza acestor specificații („Acordul din 1958 revizuit”)

text:
               11.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 274/2

         DECIZIA (UE) 2016/1790 A CONSILIULUI
   din 12 februarie 2016
   privind încheierea Revizuirii 3 a Acordului Comisiei Economice pentru Europa a Organizației Națiunilor Unite privind adoptarea specificațiilor tehnice uniforme pentru vehicule cu roți, echipamente și componente care pot fi montate și/sau folosite la vehicule cu roți și condițiile pentru recunoașterea reciprocă a omologărilor acordate pe baza acestor specificații („Acordul din 1958 revizuit”)
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 207 coroborat cu articolul 218 alineatul (6) litera (a),
   având în vedere Decizia 97/836/CE a Consiliului din 27 noiembrie 1997 privind aderarea Comunității Europene la Acordul Comisiei Economice pentru Europa a Organizației Națiunilor Unite privind adoptarea specificațiilor tehnice uniforme pentru vehicule cu roți, echipamente și componente care pot fi montate și/sau folosite la vehicule cu roți și condițiile pentru recunoașterea reciprocă a omologărilor acordate pe baza acestor specificații (1), în special articolul 5 alineatul (1) și punctul 3 din anexa III,
   având în vedere propunerea Comisiei Europene,
   având în vedere aprobarea Parlamentului European (2),
   întrucât:

               (1)

               Acordul Comisiei Economice pentru Europa a Organizației Națiunilor Unite privind adoptarea specificațiilor tehnice uniforme pentru vehicule cu roți, echipamente și componente care pot fi montate și/sau folosite pe vehiculele cu roți, precum și condițiile de recunoaștere reciprocă a omologărilor acordate în baza acestor specificații (denumit în continuare „acordul”) a intrat în vigoare la 16 octombrie 1995.

               (2)

               Articolul 13 din acord prevede că modificările acordului în sine și ale apendicelor la acesta sunt adoptate prin intermediul unei notificări a amendamentelor propuse, trimisă de o parte contractantă către Secretarul General al Organizației Națiunilor Unite, care o transmite tuturor părților contractante. Dacă nicio parte contractantă nu formulează obiecții într-un termen de șase luni de la data transmiterii amendamentelor propuse către Secretarul General, amendamentele intră în vigoare pentru toate părțile contractante la trei luni după expirarea termenului de șase luni menționat.

               (3)

               Cu ocazia celei de a 150-a sesiuni a sa din martie 2010, WP.29 a luat decizia de a institui un grup informal în vederea furnizării de asistență WP.29 pentru examinarea acțiunilor privind viitoarea orientare a armonizării regulamentelor din domeniul vehiculelor în temeiul acordului. Viitoarea orientare ar trebui să aibă ca obiectiv sprijinirea participării mai multor țări și organizații regionale de integrare economică la activitățile Forumului mondial și majorarea numărul de părți contractante la acord, prin îmbunătățirea funcționării și fiabilității acestuia și, prin urmare, asigurarea faptului că acesta rămâne principalul cadru internațional pentru armonizarea regulamentelor tehnice din sectorul autovehiculelor.

               (4)

               La 15 iulie 2013, Consiliul a autorizat Comisia să deschidă negocieri în cadrul WP.29 în vederea modificării acordului. Comisia a negociat, în numele Uniunii, propunerile de modificare a acordului în cadrul grupului informal instituit de WP.29.

               (5)

               În luna martie 2014, în cadrul celei de a 162-a sesiuni a sa, WP.29 a luat act de propunerile pentru Revizuirea 3 a acordului, elaborate de grupul informal, și a invitat părțile contractante la acord să înceapă procedurile lor naționale de examinare a propunerilor de modificare a acordului.

               (6)

               În cadrul celei de a 164-a sesiuni a sa din noiembrie 2014, WP.29 a luat act de o propunere prezentată de mai multe părți contractante la acord cu privire la majorarea de la două treimi la patru cincimi a pragului necesar pentru adoptarea prin vot cu majoritate a noilor regulamente ONU și a amendamentelor la regulamentele ONU existente. Reprezentantul Uniunii a anunțat intenția de a stabili o poziție coordonată a statelor membre ale UE cu privire la această propunere.

               (7)

               Propunerile pentru Revizuirea 3 a acordului și pentru majorarea pragului de adoptare prin vot cu majoritate de la două treimi la patru cincimi îndeplinesc obiectivele de negociere prevăzute în Decizia Consiliului de autorizare a Comisiei pentru a deschide negocieri în cadrul WP.29 în vederea revizuirii 3 a acordului.

               (8)

               Prin urmare, articolele 1-15 și apendicele 1 și 2 la acord ar trebui să fie modificate în consecință.

               (9)

               Amendamentele respective la acord ar trebui să fie aprobate în numele Uniunii.

               (10)

               WP.29 va organiza o reuniune de vot informală pentru a verifica dacă se poate obține aprobarea tuturor părților contractante cu privire la respectivele amendamente la acord înainte de a lansa procedura prevăzută la articolul 13 în vederea modificării acordului. Uniunea ar trebui să voteze în favoarea amendamentelor respective.

               (11)

               După ce votul informal în cadrul WP.29 va confirma aprobarea tuturor părților contractante cu privire la amendamentele propuse la acord, președintele Consiliului ar trebui să numească reprezentantul Uniunii împuternicit să notifice, astfel cum este prevăzut la punctul 3 din anexa III la Decizia 97/836/CE, textul amendamentelor propuse către Secretarul General al Organizației Națiunilor Unite, în conformitate cu procedura stabilită la articolul 13.1 din acord,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   Prin prezenta decizie se aprobă, în numele Uniunii, Revizuirea 3 a Acordului Comisiei Economice pentru Europa a Organizației Națiunilor Unite privind adoptarea specificațiilor tehnice uniforme pentru vehicule cu roți, echipamente și componente care pot fi montate și/sau folosite la vehicule cu roți și condițiile pentru recunoașterea reciprocă a omologărilor acordate pe baza acestor specificații.
   Textul Revizuirii 3 a acordului este atașat la prezenta decizie.
   Articolul 2
   Președintele Consiliului desemnează persoana împuternicită să efectueze, în numele Uniunii, notificarea prevăzută la articolul 13.1 din acord, pentru a iniția procedura de încheiere a Revizuirii 3 a acordului și pentru a exprima aprobarea Uniunii Europene de a-și asuma obligații în temeiul Revizuirii 3 a acordului.
   Articolul 3
   Prezenta decizie intră în vigoare la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene
       (3).

      Adoptată la Bruxelles, 12 februarie 2016.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         J.R.V.A. DIJSSELBLOEM

      (1)  JO L 346, 17.12.1997, p. 78.

      (2)  Aprobarea din 7 iunie 2016 (nepublicată încă în Jurnalul Oficial).

      (3)  Data intrării în vigoare a acordului va fi publicată în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene de către Secretariatul General al Consiliului.


title: Decizia Consiliului din 18 decembrie 2006 privind semnarea Acordului sub forma unui schimb de scrisori între Comunitatea Europeană și Brazilia privind modificarea concesiilor în listele de angajamente ale Republicii Cehe, Republicii Estonia, Republicii Cipru, Republicii Letonia, Republicii Lituania, Republicii Ungare, Republicii Malta, Republicii Polone, Republicii Slovenia și Republicii Slovace, în cadrul procesului de aderare la Comunitatea Europeană

text:
Anunţ juridic important

|

32006D0963

Jurnalul Oficial L 397 , 30/12/2006 p. 0010 - 0010 Jurnalul Oficial L 397 , 30/12/2006 p. 0010 - 0010

		Decizia Consiliuluidin 18 decembrie 2006privind semnarea Acordului sub forma unui schimb de scrisori între Comunitatea Europeană și Brazilia privind modificarea concesiilor în listele de angajamente ale Republicii Cehe, Republicii Estonia, Republicii Cipru, Republicii Letonia, Republicii Lituania, Republicii Ungare, Republicii Malta, Republicii Polone, Republicii Slovenia și Republicii Slovace, în cadrul procesului de aderare la Comunitatea Europeană(2006/963/CE)CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 133 coroborat cu articolul 300 alineatul (2) primul paragraf prima teză,având în vedere propunerea Comisiei,întrucât:(1) La 22 martie 2004, Consiliul a autorizat Comisia să inițieze negocieri cu unele state membre ale OMC în conformitate cu articolul XXIV alineatul (6) din GATT din 1994, în cadrul procesului de aderare la Uniunea Europeană a Republicii Cehe, Republicii Estonia, Republicii Cipru, Republicii Letonia, Republicii Lituania, Republicii Ungare, Republicii Malta, Republicii Polone, Republicii Slovenia și Republicii Slovace.(2) Negocierile au fost desfășurate de către Comisie în colaborare cu comitetul creat în conformitate cu articolul 133 din tratat și luând în considerare directivele de negociere adoptate de Consiliu.(3) Comisia a finalizat negocierile cu privire la încheierea unui acord sub forma unui schimb de scrisori între Comunitatea Europeană și Brazilia.(4) Este necesară aprobarea acordului sub forma unui schimb de scrisori,DECIDE:Articolul 1Acordul sub forma unui schimb de scrisori între Comunitatea Europeană și Brazilia privind modificarea concesiilor în listele de angajamente ale Republicii Cehe, Republicii Estonia, Republicii Cipru, Republicii Letonia, Republicii Lituania, Republicii Ungare, Republicii Malta, Republicii Polone, Republicii Slovenia și Republicii Slovace, în cadrul procesului de aderare la Comunitatea Europeană, se aprobă în numele Comunității.Textul acordului sub forma unui schimb de scrisori se atașează la prezenta decizie.Articolul 1aComisia adoptă normele de aplicare a acordului sub forma unui schimb de scrisori, în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 1b alineatul (2) din prezenta decizie.Articolul 1b(1) Comisia este asistată de Comitetul de gestionare a cerealelor, instituit în conformitate cu articolul 25 din Regulamentul (CE) nr. 1784/2003 din 29 septembrie 2003 privind organizarea comună a piețelor în sectorul cerealelor [1] sau de comitetul competent pentru produsul în cauză, instituit în conformitate cu articolul corespunzător din regulamentul privind organizarea comună a pieței respective.(2) Atunci când se face trimitere la prezentul alineat, se aplică articolele 4 și 7 din Decizia 1999/468/CE [2].Perioada prevăzută la articolul 4 alineatul (3) din Decizia 1999/468/CE se stabilește la o lună.Articolul 2Președintele Consiliului este autorizat să numească persoana împuternicită (persoanele împuternicite) să semneze acordul sub forma unui schimb de scrisori prin care Comunitatea își asumă obligații.Adoptată la Bruxelles, 18 decembrie 2006.Pentru ConsiliuPreședinteleJ.-E. Enestam[1] JO L 270, 21.10.2003, p. 78. Regulament astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 1154/2005 al Comisiei (JO L 187, 19.7.2005, p. 11).[2] JO L 184, 17.7.1999, p. 23.--------------------------------------------------


title: Decizia (UE) 2016/1836 a Consiliului din 10 octombrie 2016 de numire a unui supleant, propus de Republica Austria, în cadrul Comitetului Regiunilor

text:
               18.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 280/27

         DECIZIA (UE) 2016/1836 A CONSILIULUI
   din 10 octombrie 2016
   de numire a unui supleant, propus de Republica Austria, în cadrul Comitetului Regiunilor
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 305,
   având în vedere propunerea guvernului austriac,
   întrucât:

               (1)

               La 26 ianuarie 2015, 5 februarie 2015 și 23 iunie 2015, Consiliul a adoptat Deciziile (UE) 2015/116 (1), (UE) 2015/190 (2) și (UE) 2015/994 (3) de numire a membrilor și a supleanților în cadrul Comitetului Regiunilor pentru perioada cuprinsă între 26 ianuarie 2015 și 25 ianuarie 2020. La 13 mai 2016, prin Decizia (UE) 2016/814 a Consiliului (4), doamna Elisabeth VITOUCH a fost înlocuită de doamna Muna DUZDAR în calitatea de supleant.

               (2)

               Un loc de supleant în cadrul Comitetului Regiunilor a devenit vacant ca urmare a încheierii mandatului doamnei Muna DUZDAR,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   Este numit în calitatea de supleant în cadrul Comitetului Regiunilor pentru durata rămasă a mandatului actual, care se încheie la 25 ianuarie 2020:

               —

               domnul Peter FLORIANSCHÜTZ, Abgeordneter zum Wiener Landtag und Mitglied des Gemeinderats der Stadt Wien.

         Articolul 2
   Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.

      Adoptată la Bruxelles, 10 octombrie 2016.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         G. MATEČNÁ

      (1)  Decizia (UE) 2015/116 a Consiliului din 26 ianuarie 2015 de numire a membrilor și a supleanților în cadrul Comitetului Regiunilor pentru perioada 26 ianuarie 2015-25 ianuarie 2020 (JO L 20, 27.1.2015, p. 42).

      (2)  Decizia (UE) 2015/190 a Consiliului din 5 februarie 2015 de numire a membrilor și a supleanților în cadrul Comitetului Regiunilor pentru perioada 26 ianuarie 2015-25 ianuarie 2020 (JO L 31, 7.2.2015, p. 25).

      (3)  Decizia (UE) 2015/994 a Consiliului din 23 iunie 2015 de numire a membrilor și a supleanților în cadrul Comitetului Regiunilor pentru perioada 26 ianuarie 2015-25 ianuarie 2020 (JO L 159, 25.6.2015, p. 70).

      (4)  Decizia (UE) 2016/814 a Consiliului din 13 mai 2016 de numire a unui supleant, propus de Republica Austria, în cadrul Comitetului Regiunilor (JO L 133, 24.5.2016, p. 8).