title: Decizia (UE) 2016/2042 a Comisiei din 1 septembrie 2016 privind schema de ajutoare SA.38418 – 2014/C (ex 2014/N) pe care Germania intenționează să o pună în aplicare în vederea finanțării producției și distribuției de filme [notificată cu numărul C(2016) 5551] (Text cu relevanță pentru SEE )

text:
               22.11.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 314/63

         DECIZIA (UE) 2016/2042 A COMISIEI
   din 1 septembrie 2016
   privind schema de ajutoare SA.38418 – 2014/C (ex 2014/N) pe care Germania intenționează să o pună în aplicare în vederea finanțării producției și distribuției de filme

         [notificată cu numărul C(2016) 5551]

   (Numai textul în limba germană este autentic)
   (Text cu relevanță pentru SEE)
   COMISIA EUROPEANĂ,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 108 alineatul (2) primul paragraf,
   având în vedere Acordul privind Spațiul Economic European, în special articolul 62 alineatul (1) litera (a),
   după ce părțile interesate au fost invitate să își prezinte observațiile în temeiul dispozițiilor menționate anterior (1) și având în vedere observațiile acestora,
   întrucât:
   1.   PROCEDURĂ

               (1)

               Prin scrisoarea din 4 martie 2014, Germania a informat Comisia cu privire la modificarea schemei de ajutoare acordate în sprijinul producției și distribuției de filme [Filmförderungsgesetz („FFG”)]. Germania a furnizat informații suplimentare Comisiei prin scrisorile din 17 aprilie și 16 iulie 2014.

               (2)

               Prin scrisoarea din 17 octombrie 2014, Comisia a informat Germania că a decis să inițieze procedura prevăzută la articolul 108 alineatul (2) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene cu privire la această măsură.

               (3)

               Decizia Comisiei de a iniția procedura („decizia de inițiere”) a fost publicată în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene
                   (2). Comisia a invitat părțile interesate să își prezinte observațiile.

               (4)

               Germania a trimis observații pe marginea deciziei de inițiere prin scrisoarea din 11 decembrie 2014.

               (5)

               Comisia a primit observațiile părților interesate și le-a transmis Germaniei, oferindu-i posibilitatea de a replica; observațiile Germaniei au fost primite prin scrisoarea din 5 martie 2015.

         2.   DESCRIERE DETALIATĂ A MĂSURII

   2.1.   Titlul, schema

               (6)

               Temeiul legal al schemei este legea privind măsurile de promovare a cinematografiei germane, în cea de a șaptea versiune a acesteia (FFG in der Fassung des Siebten Änderungsgesetzes), care detaliază condițiile în care se acordă sprijin pentru sectorul audiovizualului de către Consiliul Federal German pentru Cinematografie [Filmförderanstalt („FFA”)]. Ajutorul fusese aprobat de Comisie până la data de 31 decembrie 2016, prin decizia în cazul SA.36753 din 3 decembrie 2013. Prin modificarea dorită și notificată a acestei scheme se intenționează finanțarea și perceperea unei taxe pentru serviciile video la cerere ai căror furnizori nu au un sediu sau o sucursală în Germania.

               (7)

               Schema federală existentă de finanțare a producției, distribuției și prezentării de filme este finanțată dintr-o taxă specială („Sonderabgabe”) aplicată întreprinderilor din industria producțiilor cinematografice și video și din sectorul televiziunii. Operatorii de cinematografe, furnizorii de conținut video și de servicii video la cerere trebuie să plătească o taxă obligatorie către FFA în funcție de veniturile obținute din valorificarea filmelor. Operatorii de cinematografe plătesc o taxă aplicată veniturilor din vânzarea de bilete pentru fiecare difuzare. Furnizorii de conținut video și de servicii video la cerere achită o taxă pe cifra de afaceri anuală netă dacă aceasta depășește 50 000 EUR (3).

               (8)

               Modificarea schemei are loc în contextul unui progres tehnologic rapid, îndeosebi în domeniul distribuției filmelor. Vizionarea filmelor în locuința privată se desfășoară tot mai mult prin intermediul accesului online în locul închirierii de filme pe suport fizic. Locul în care își are sediul furnizorul unor astfel de servicii – în acest caz, punerea la dispoziție a filmelor pentru vizionarea în locuința privată – devine din ce în ce mai puțin relevant pentru dezvoltarea cu succes a unui model de afaceri. De la sediul ales, furnizorul poate să ofere servicii într-un alt teritoriu fără costuri semnificative de transport sau costuri aferente prezenței fizice în acel teritoriu. Nu este obligatorie existența unui sediu social sau a unei sucursale pentru a furniza servicii la cerere consumatorilor dintr-un stat membru vizat. Măsura pe care Germania intenționează să o pună în aplicare prin modificarea propusă a schemei sale federale se referă la finanțarea distribuției de filme prin servicii video la cerere. Până în prezent, aveau dreptul să primească sprijin doar furnizorii de servicii video la cerere care aveau sediul social sau o sucursală în Germania. În viitor, furnizorii de servicii video la cerere care nu au un punct de lucru sau o sucursală în Germania ar putea să obțină aceleași beneficii pentru serviciile pe care le oferă prin internet, în limba germană, clienților din Germania.

               (9)

               În plus, secțiunea 66a alineatul (2) din FFG se modifică în ceea ce privește sistemul de finanțare a schemei, pentru a ține seama de această modificare și a garanta faptul că, în schimbul dreptului la ajutor, distribuitorilor de conținut video la cerere aflați în afara Germaniei li se va aplica o taxă. Taxa se va aplica la cifra de afaceri obținută prin intermediul produselor care eventual au beneficiat de ajutor, adică al ofertelor adresate clienților din Germania pe pagina de internet în limba germană, și numai în măsura în care acestei cifre de afaceri nu i se aplică o taxă similară pentru sprijinul acordat cinematografiei în statul în care își are sediul furnizorul.

               (10)

               Germania justifică includerea distribuitorilor de conținut video la cerere din afara Germaniei invocând, în primul rând, puternica creștere generală a cotei deținute de serviciile video la cerere în cadrul distribuției și consumului de filme, iar în al doilea rând fenomenul recent al alegerii, de către marii distribuitori de conținut video la cerere activi la nivel internațional, a unui singur punct de lucru în cadrul Uniunii, de unde deservesc mai multe state membre sau chiar pe toate. Obiectivul acestei extinderi constă în păstrarea coerenței sistemului și filosofiei actuale ale FFG, conform cărora consumul de filme în Germania – pe orice tip de suport – aduce venituri într-un fond al statului, care susține mai multe obiective culturale, inclusiv producția și distribuția de filme.

               (11)

               În ceea ce privește utilizarea fondurilor generate de taxa percepută de la furnizorii naționali și străini de conținut video, un procentaj de 30 % va fi alocat sprijinirii distribuției de filme prin servicii video sau video la cerere, iar restul, alături de contribuțiile din partea cinematografelor și a posturilor de televiziune, vor contribui la sprijinirea producției sau distribuției de filme prin intermediul altor canale. Cele 30 de procente alocate vor constitui unica sursă de finanțare a sprijinului pentru distribuția de conținut video.

               (12)

               Măsura notificată este planificată să se aplice din momentul aprobării de către Comisie și până la 31 decembrie 2016. Suma anuală estimată a fondurilor disponibile din încasarea taxei pe furnizarea de conținut video este de 13 milioane EUR.

         2.2.   Prezența ajutorului

               (13)

               Conform concluziei din decizia de inițiere, măsura descrisă constituie ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) din tratat. Potrivit acestui articol, sunt incompatibile cu piața internă ajutoarele acordate de state sau prin intermediul resurselor de stat, sub orice formă, care denaturează sau amenință să denatureze concurența prin favorizarea anumitor întreprinderi sau a producerii anumitor bunuri, în măsura în care acestea afectează schimburile comerciale dintre statele membre. Măsura descrisă întrunește condițiile cumulative necesare pentru a fi considerată ajutor. Sprijinul pentru distribuția de filme este acordat din resurse de stat și conferă un avantaj economic întreprinderilor; avantajul este selectiv și poate să denatureze sau să amenințe să denatureze concurența și schimburile comerciale pe piața internă.

               (14)

               În ceea ce privește resursele de stat, sprijinul prevăzut de FFG este acordat din fonduri finanțate prin veniturile obținute din diferitele taxe parafiscale impuse de actul normativ în cauză. FFA, instituție de drept public, redistribuie încasările din aceste taxe în vederea producției și distribuției de filme. Prin urmare, aceste măsuri presupun resurse de stat și sunt imputabile statului.

               (15)

               Beneficiarii schemei – producători de film, scenariști, distribuitori de film, operatori de cinematografe – desfășoară activități economice, deci pot fi considerați întreprinderi. Sprijinul de stat constituie un avantaj de care aceștia nu ar beneficia în condiții normale de piață. De asemenea, schema este selectivă deoarece singurii săi beneficiari sunt întreprinderile implicate în producția, distribuția și prezentarea de filme.

               (16)

               Piața producției și distribuției filmelor este internațională. Beneficiarii concurează la nivel internațional cu producători și distribuitori din alte state membre. Prin urmare, măsura menită să sprijine producția, distribuția și promovarea filmelor afectează concurența și schimburile comerciale dintre statele membre și este considerată ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) din tratat.

         2.3.   Motivele inițierii procedurii

   2.3.1.   Compatibilitatea ajutorului modificat destinat distribuției de servicii video la cerere cu articolul 107 alineatul (3) litera (d) din tratat

               (17)

               Măsura dorită – finanțarea și perceperea unei taxe de la furnizorii de servicii video la cerere care nu au un punct de lucru sau o sucursală în Germania – constituie o modificare adusă schemei aprobate de Comisie până la 31 decembrie 2016. Criteriile de evaluare a ajutorului de stat nu s-au schimbat de la aprobarea anterioară a schemei, iar modificarea propusă vizează exclusiv ajutorul acordat pentru distribuția video a filmelor și perceperea unei taxe de la furnizorii străini de servicii video la cerere.

               (18)

               În ceea ce privește ajutorul acordat pentru distribuția de filme de către furnizorii de servicii video la cerere, Comisia a constatat deja că acesta este compatibil cu articolul 107 alineatul (3) litera (d) din tratat (4). Extinderea categoriei de posibili beneficiari la firmele stabilite în alte state nu afectează evaluarea compatibilității prin prisma acestui articol.

         2.3.2.   Posibila încălcare a altor prevederi din legislația Uniunii

               (19)

               Comisia trebuie să includă în analiza ajutorului de stat și respectarea, de către modalitatea de finanțare a măsurii de ajutor, a altor norme din dreptul Uniunii decât normele privind concurența, în cazul în care finanțarea reprezintă o parte integrantă din măsura de ajutor. Acest lucru se produce dacă există o legătură de alocare obligatorie între taxă și finanțarea ajutorului vizat, în sensul că veniturile obținute din taxă sunt alocate în mod obligatoriu finanțării ajutorului și influențează în mod direct valoarea acestuia (5). Dacă într-un astfel de caz se dovedește că taxa contravine altor prevederi ale tratatului, Comisia nu poate declara compatibil cu piața internă ajutorul din care face parte taxa respectivă (6).

               (20)

               Schema notificată stabilește că un procentaj de 30 % din veniturile rezultate din taxa percepută de la furnizorii de conținut video este utilizat pentru a finanța sprijinirea distribuției de filme prin servicii video. În plus, nu există nicio altă sursă de finanțare pentru acest tip de ajutor. Se stabilește astfel o legătură între finanțarea distribuției de conținut video și veniturile obținute din taxa pe această activitate, prin care venitul rezultat din încasarea taxelor constituie unica sursă de finanțare și are un impact direct asupra sumei disponibile pentru acest ajutor. Prin urmare, există o legătură de alocare obligatorie cu taxa, fiind necesar să se verifice dacă acest lucru este conform și cu alte norme din dreptul Uniunii, nu doar cu cele privind concurența.

               (21)

               În consecință, trebuie să se evalueze dacă extinderea taxei la furnizorii de servicii video la cerere aflați în afara Germaniei este compatibilă cu articolul 110 al tratatului, potrivit căruia niciun stat membru nu aplică produselor altor state membre impozite care nu se aplică produselor naționale similare. De asemenea, trebuie să se evalueze dacă taxa ar putea încălca normele privind jurisdicția asupra furnizorilor de servicii video la cerere stabiliți în alte state membre, prevăzute în Directiva 2010/13/UE a Parlamentului European și a Consiliului (7).

         2.3.2.1.   Articolul 110 din tratat

               (22)

               O taxă ar fi incompatibilă cu articolul 110 și, prin urmare, interzisă în măsura în care discriminează împotriva produselor importate, cu alte cuvinte dacă sprijinul finanțat prin aceasta compensează în mare măsură sarcina suportată de produsul național impozitat în raport cu produsul importat (8).

               (23)

               În consecință, taxele parafiscale cum sunt cele impuse prin schema descrisă ar putea contraveni articolului 110 din tratat dacă schema aduce beneficii exclusiv furnizorilor naționali de servicii sau dacă face acest lucru într-o măsură mai mare decât pentru concurenții din alte state membre. Într-un astfel de caz, în vederea compatibilității cu tratatul, serviciile importate nu pot fi supuse taxei respective. Dacă, totuși, serviciile importate de la furnizori din alte state membre și care sunt supuse impozitării pot beneficia de schemă în același mod ca cele ale furnizorilor naționali de servicii, atunci taxa nu contravine articolului 110 din tratat.

               (24)

               Chiar dacă, precum în cazul de față, schema prevede în normele sale că și furnizorii străini pot beneficia de ajutor într-un mod nediscriminatoriu, acest lucru nu este suficient în sine. Trebuie să fie exclusă și posibilitatea ca, în practică, condițiile să favorizeze din punct de vedere structural operatorii naționali.

               (25)

               Comisia a invitat Germania și părțile interesate să formuleze observații și să prezinte faptele relevante privind respectarea de către schema de finanțare a articolului 110 din tratat.

         2.3.2.2.   Directiva 2010/13/UE

               (26)

               Măsura notificată impune o taxă furnizorilor de servicii video la cerere stabiliți în alte state membre, calculată pe baza cifrei de afaceri obținute în urma prestării de astfel de servicii pe piața germană. Acest fapt ridică semne de întrebare cu privire la aplicabilitatea Directivei 2010/13/UE în cazul taxei.

               (27)

               Potrivit articolului 13 din Directiva 2010/13/UE, statele membre trebuie să garanteze promovarea de către serviciile mass-media audiovizuale la cerere prestate de furnizorii de servicii mass-media aflați sub jurisdicția lor, dacă este posibil și cu mijloace corespunzătoare, a producției de opere europene și a accesului la acestea. Articolul 13 menționează ca exemple ale unei astfel de promovări contribuția financiară la producția și achiziționarea de drepturi asupra operelor europene, precum și procentul deținut de operele europene în cataloagele furnizorilor de servicii la cerere și asigurarea proeminenței acestora în cataloagele respective. Potrivit considerentului 19, Directiva 2010/13/UE nu afectează responsabilitatea care revine statelor membre și autorităților acestora „cu privire la organizarea – incluzând sistemele de acordare a licențelor de emisie, de autorizare administrativă și impozitare –, finanțarea și conținutul programelor.”

               (28)

               Se observă că, la momentul intrării în vigoare a Directivei 2010/13/UE, serviciile la cerere oferite de furnizori care să nu fie stabiliți în statul membru în care erau recepționate serviciile constituia încă un fenomen de importanță minoră. Până în prezent, însă, cota de piață a acestora a crescut semnificativ. În 2014, piața serviciilor video la cerere (video on demand – VoD) din UE avea o valoare de 2,501 miliarde EUR, ceea ce constituie o creștere de 272 % față de nivelul din 2010. În Germania, piața serviciilor VoD avea o valoare de 315,2 milioane EUR în 2014, ceea ce reprezintă o creștere de 172 % față de nivelul din 2010 (9).

               (29)

               Dacă FFG ar fi considerată drept măsură de punere în aplicare a articolului 13 din Directiva 2010/13/UE, exercitarea de către Germania a jurisdicției asupra furnizorilor de servicii video la cerere stabiliți în alte state membre ar trebui să fie evaluată prin prisma normelor privind jurisdicția prevăzute în această directivă. Potrivit articolului 2 alineatul (1), articolului 2 alineatul (2) litera (a) și articolului 2 alineatul (3) din Directiva 2010/13/UE, fiecare stat membru are jurisdicția de a reglementa serviciile mass-media audiovizuale transmise de către furnizorii de servicii mass-media stabiliți în statul membru respectiv, în conformitate cu normele specifice prevăzute în directivă. În plus, potrivit articolului (3) alineatul (1) din Directiva 2010/13/UE, „statele membre garantează libera recepționare și nu restricționează retransmisia serviciilor mass-media audiovizuale pe propriul teritoriu din alte state membre din motive care se încadrează în domeniile reglementate de prezenta directivă.”

               (30)

               Astfel, în situațiile în care se aplică Directiva 2010/13/UE, statului membru în care este stabilit furnizorul de servicii mass-media îi revine sarcina de a asigura respectarea normelor aplicabile serviciilor mass-media audiovizuale aflate sub jurisdicția sa. În cazul serviciilor mass-media audiovizuale la cerere, motivele posibile de derogare de la acest principiu sunt enumerate exhaustiv la articolul 3 alineatul (4) litera (a) din Directiva 2010/13/UE.

               (31)

               În consecință, în decizia de inițiere, Comisia și-a exprimat îndoieli privind compatibilitatea cu piața internă a modificării notificate a măsurii de ajutor de stat FFG existente. Aceste îndoieli se refereau îndeosebi la compatibilitatea cu Directiva 2010/13/UE a ajutorului acordat distribuției de filme care este finanțat dintr-un fond ce cuprinde venituri din taxe aplicate furnizorilor de servicii video la cerere aflați în afara Germaniei.

         3.   OBSERVAȚIILE PĂRȚILOR INTERESATE

               (32)

               S-au primit observații formulate de zece părți interesate. Acestea au venit din partea posturilor publice de televiziune germane ARD și ZDF, a asociației posturilor comerciale de televiziune germane (VPRT), a asociației European Digital Media (EDiMA), a Verband Deutscher Kabelnetzbetreiber (ANGA), a fondului public pentru filme Mitteldeutsche Medienförderung (MDM), a Spitzenorganisation der Deutschen Filmwirtschaft (SPIO), care reprezintă membri din domeniul producției, tehnicii și distribuției de filme, a operatorilor de cinematografe (AG Kino și HDF Kino) și a asociației producătorilor germani de filme (Produzentenallianz). Una dintre părți a solicitat ca identitatea sa să rămână confidențială.

         3.1.   Cu privire la posibila încălcare a articolului 110 din tratat

               (33)

               Pe de o parte, partea interesată a cărei identitate este confidențială („întreprinderea X”) își exprimă îngrijorarea cu privire la încălcarea articolului 110 din tratat. Chiar dacă schema prevede în normele sale că și furnizorii străini pot beneficia de ajutor într-un mod nediscriminatoriu, întreprinderea susține că, în practică, condițiile ar favoriza din punct de vedere structural operatorii naționali.

               (34)

               Ar exista discriminare întrucât, cel puțin în prezent, toți membrii consiliului care ia decizii privind granturile sunt germani. Alocarea granturilor ar fi discreționară și, prin urmare, fondurile ar fi direcționate cel mai probabil către întreprinderi germane. De asemenea, întreprinderea X susține că furnizorii străini ar oferi o pondere mai mare de conținut străin, chiar dacă se adresează publicului german. Astfel, ei ar avea mai puține filme eligibile pentru ajutorul pentru distribuție, deoarece oferă mai puține filme germane. În plus, furnizorii străini de servicii video la cerere s-ar confrunta cu o barieră lingvistică, deoarece normele relevante sunt disponibile doar în limba germană, iar cererile de finanțare trebuie depuse tot în această limbă.

               (35)

               Întreprinderea X critică cuantumul redus al ajutorului destinat distribuției pentru fiecare film în parte, precum și ponderea redusă în general a distribuției VoD în cadrul acestui tip de sprijin în comparație cu vânzările de conținut video pe suport DVD sau BluRay. De asemenea, ea critică faptul că taxa se aplică cifrei de afaceri realizate pe baza tuturor filmelor, indiferent dacă acestea, în calitate de filme germane sau europene, sunt eligibile sau nu pentru finanțarea destinată distribuției. În sfârșit, furnizorii naționali de servicii VoD ar fi afectați mai puțin de această taxă, întrucât unii dintre ei sunt operatori integrați vertical de conținut video la cerere și de televiziune sau cablu, care ar putea beneficia și de ajutorul pentru producție oferit de Fondul federal de film, care este alimentat de furnizorii de servicii VoD.

               (36)

               Pe de altă parte, ANGA, care reprezintă și furnizorii de servicii VoD din Germania, consideră că furnizorii naționali sunt discriminați deoarece oferta lor națională este supusă taxei, în timp ce concurenții străini care le fac concurență prin intermediul unor oferte adaptate aceleiași piețe nu suportă taxa pe cifra de afaceri relevantă din simplul motiv că aleg să își aibă sediul în străinătate. SPIO, VPRT, Produzentenallianz și MDM sugerează de asemenea că taxa ar pune capăt discriminării furnizorilor naționali. Potrivit SPIO, cea mai mare parte a cifrei de afaceri obținute din serviciile video la cerere din Germania este realizată de 13 întreprinderi, dintre care 6 sunt stabilite în străinătate, iar aceste cifre nu includ deocamdată intrarea recentă pe piață a principalului furnizor de servicii VoD din Statele Unite, stabilit în Țările de Jos. Potrivit SPIO, elementul decisiv al aplicării taxei nu ar trebui să îl constituie localizarea, mai mult sau mai puțin fortuită, a furnizorului. În era digitală, un furnizor nu are nevoie de mai mult de un amplasament în cadrul pieței interne. O întrebare mai relevantă pentru aplicarea taxei ar trebui să fie dacă furnizorul obține licențe de emisie pe piața germană pentru a face afaceri acolo cu consumatorii finali. SPIO face referire și la datele pe care le-a cules, care arată că furnizorii străini de servicii video la cerere pun în oferta proprie același accent asupra producțiilor germane ca furnizorii naționali.

         3.2.   Cu privire la compatibilitatea cu Directiva 2010/13/UE

               (37)

               În ceea ce privește Directiva 2010/13/UE, întreprinderea X și EDiMA sunt de părere că măsura notificată ar constitui o măsură de promovare a accesului la operele europene în sensul articolului 13 alineatul (1) din această directivă, contravenind principiului țării de origine.

               (38)

               Celelalte părți interesate au susținut propunerea germană și au fost de părere că taxa nu constituie o încălcare a articolului 13 alineatul (1) coroborat cu articolele 2 și 3 din Directiva 2010/13/UE.

         4.   OBSERVAȚII DIN PARTEA GERMANIEI

               (39)

               Germania observă că, în general, ar fi în interesul tuturor statelor membre să prevină denaturarea concurenței în raport cu alegerea sediului în sectorul filmelor, dat fiind faptul că întreprinderile își aleg sediul preponderent din motive fiscale. Excluderea furnizorilor de servicii VoD cu sediul în afara Germaniei care se adresează clienților germani ar avea un impact negativ asupra finanțării operelor europene.

         4.1.   Cu privire la posibila încălcare a articolului 110 din tratat

               (40)

               Germania își confirmă convingerea că taxa propusă asupra furnizorilor de servicii VoD nu favorizează nici în practică operatorii naționali față de cei străini. Potrivit Germaniei, afirmația întreprinderii X potrivit căreia finanțarea ar fi direcționată către întreprinderi germane deoarece consiliul care acordă granturile este alcătuit din cetățeni germani este nefondată. Criteriul pentru acordarea finanțării nu este amplasarea solicitantului, ci calitatea culturală și creativă a operelor audiovizuale eligibile pentru sprijinul destinat distribuției. Germania recunoaște în mod explicit și apreciază faptul că furnizorii străini de servicii VoD oferă un număr semnificativ de filme germane eligibile.

               (41)

               Nu este valid nici argumentul potrivit căruia furnizorii străini ar oferi o pondere mai mare de conținut străin și că, prin urmare, ar dispune de mai puține filme eligibile pentru ajutorul alocat distribuției, deși taxa este impusă pe cifra de afaceri realizată pe baza tuturor filmelor. În primul rând, aceasta nu reprezintă o formă de discriminare între furnizorii naționali și cei străini. Cu aceeași situație s-ar confrunta și furnizorii naționali care prezintă o ofertă de filme preponderent neeligibile. În al doilea rând, această situație nu ar constitui o formă indirectă de discriminare, întrucât furnizorii străini nu oferă mai puțin filme eligibile decât concurenții lor naționali, ci chiar mai multe, astfel cum arată datele Observatorului European al Audiovizualului, citat în Comunicarea Comisiei privind filmul european în era digitală (10).

               (42)

               Germania respinge și argumentul potrivit căruia furnizorii străini de servicii VoD sar confrunta cu o barieră lingvistică. Taxa se aplică exclusiv furnizorilor care își comercializează în mod activ oferta în limba germană pe piața germană; ei trebuie oricum să fie familiarizați cu legislația relevantă. În plus, fondul oferă consiliere solicitanților și în limba engleză dacă este nevoie.

               (43)

               În ceea ce privește presupusul cuantum redus pentru fiecare film al ajutorului pentru distribuție și ponderea în general redusă a distribuției de conținut VoD în cadrul acestui tip de ajutor, în opinia Germaniei condițiile aferente ajutorului pentru distribuție nu ar diferi în funcție de diversele forme de suport tehnic. În niciun caz nu ar fi posibil, de exemplu, să fie eligibile pentru ajutor costurile de creare a infrastructurii tehnice generale pentru imprimarea sau încărcarea filmelor pe diversele suporturi pentru distribuție. Sprijinul se adresează unei singure opere eligibile.

               (44)

               În sfârșit, în ceea ce privește argumentul potrivit căruia furnizorii naționali de servicii VoD ar fi mai puțin afectați de taxă deoarece unii dintre ei sunt operatori integrați vertical de VoD și de televiziune sau de cablu, Germania subliniază, în primul rând, că numai unii dintre furnizori sunt integrați. În al doilea rând, argumentul nu ia în considerare faptul că la fondul pentru cinematografie trebuie să contribuie și sucursalele de televiziune ale întreprinderilor respective.

         4.2.   Cu privire la compatibilitatea cu Directiva 2010/13/UE

               (45)

               Germania susține că taxa planificată nu ar intra în domeniul de aplicare a Directivei 2010/13/UE. Prin urmare, ea nu ar constitui o încălcare a articolului 13 alineatul (1) coroborat cu articolele 2 și 3 din directivă. Taxa nu poate fi considerată măsură de reglementare cu efect asupra unui serviciu mass-media, a programării și difuzării acestuia. Finanțarea cinematografiei nu este armonizată la nivelul Uniunii Europene. Impozitarea serviciilor mass-media la locul de consum sau la destinație urmează aceeași logică aplicată și în cazul perceperii TVA asupra serviciilor prestate în Uniune, astfel cum este aplicabilă de la 1 ianuarie 2015.

               (46)

               Din perspectiva creșterii rapide a cotei de piață a furnizorilor străini de servicii VoD, furnizorii germani ar suferi un dezavantaj concurențial dacă ar continua să fie impozitați în timp ce concurenții străini de pe piața națională nu ar fi supuși aceleiași taxe. De exemplu, iTunes, care nu este stabilit în Germania, ar trebui ca în prezent să fie deja principalul furnizor de filme germane prin sistemul VoD.

         5.   EVALUAREA MĂSURII

   5.1.   Prezența ajutorului

               (47)

               Conform explicațiilor de la considerentele 13-16 din prezenta decizie, măsura descrisă constituie ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) din tratat. Sprijinul pentru distribuția de filme este acordat din resurse de stat și conferă un avantaj economic întreprinderilor; avantajul este selectiv și poate să denatureze sau să amenințe să denatureze concurența și schimburile comerciale pe piața internă.

         5.2.   Compatibilitatea ajutorului modificat destinat distribuției de servicii video la cerere cu articolul 107 alineatul (3) litera (d) din tratat

               (48)

               Măsura dorită – finanțarea și perceperea unei taxe de la furnizorii de servicii video la cerere care nu au un punct de lucru sau o sucursală în Germania – constituie o modificare adusă schemei aprobate de Comisie până la 31 decembrie 2016. Criteriile de evaluare a ajutorului de stat nu s-au modificat de la aprobarea anterioară.

               (49)

               În ceea ce privește ajutorul acordat pentru distribuția de filme de către furnizorii de servicii video la cerere, Comisia a constatat deja că acesta este compatibil cu articolul 107 alineatul (3) litera (d) din tratat (11). Prin urmare, s-a concluzionat încă din decizia de inițiere că extinderea categoriei de posibili beneficiari la firmele stabilite în alte state nu afectează, în sine, evaluarea compatibilității prin prisma acestui articol.

         5.3.   Posibila încălcare a altor prevederi din legislația Uniunii

   5.3.1.   Compatibilitatea cu articolul 110 din tratat

               (50)

               Noua taxă nu încalcă articolul 110 din tratat. Furnizorii străini de servicii video la cerere ar putea beneficia în egală măsură de finanțare și în termeni practici. Astfel cum au explicat autoritățile germane, schema pune la dispoziție mijloacele efective pentru a le permite furnizorilor străini de servicii VoD să solicite ajutor pentru distribuție în același mod ca furnizorii germani concurenți.

               (51)

               Întreprinderile străine pot să afle despre această posibilitate de finanțare în același mod ca întreprinderile stabilite în Germania. În orice caz, ele pot să ia la cunoștință în mod individual acest lucru datorită faptului că trebuie să contribuie la un fond care oferă ajutor pentru distribuția de filme. În plus, ajutorul se acordă doar pe bază de cerere, iar cererile lor vor fi tratate exact la fel cu cele formulate de întreprinderile germane. Comitetul de selecție are obligația de a evalua cererea exclusiv pe baza calității culturale a filmelor pentru care se solicită ajutorul. Prin urmare, locul în care este stabilit distribuitorul nu se numără printre criteriile pe care comitetul de selecție le poate aplica în procesul de luare a deciziei.

               (52)

               De asemenea, furnizorii străini de filme în limba germană beneficiază în mod indirect, în aceeași măsură cu concurenții lor germani, de pe urma sprijinului pentru producția de filme din Germania. Acest sprijin asigură existența unei rezerve constante de filme cu finanțare germană, pe care furnizorii străini le pot include în oferta lor. Acest lucru este demonstrat de faptul că în cataloagele lor se găsește o pondere de filme germane comparabilă cu cea din cataloagele furnizorilor naționali.

               (53)

               Întreprinderea X a avansat argumentul potrivit căruia furnizorii naționali de servicii VoD ar fi afectați mai puțin de taxă, deoarece unii dintre ei sunt operatori integrați vertical de VoD și de televiziune sau de cablu, care ar putea beneficia și de ajutorul pentru producție. Acest argument nu ține seama de faptul că diferențierea dintre întreprinderi integrate și neintegrate nu are nicio legătură cu locul de stabilire al acestora. Efectele ar fi diferite și în rândul furnizorilor germani de televiziune și de servicii VoD. În plus, argumentul trece cu vederea faptul că furnizorii de servicii VoD sunt și producători de filme eligibile pentru ajutor.

         5.3.2.   Compatibilitatea cu Directiva 2010/13/UE

               (54)

               Se pune problema dacă taxa în cauză, impusă prin definiție serviciilor destinate publicului din Germania, ar intra în sfera de aplicare a Directivei 2010/13/UE. Taxa în cauză contribuie la un fond de stat, anume FFA, utilizat pentru promovarea diverselor obiective culturale din sectorul audiovizualului. 30 % din fondurile generate prin perceperea taxei vor fi alocate sprijinului destinat distribuției de filme prin servicii video sau video la cerere. Restul fondurilor, alături de contribuțiile din partea cinematografelor și a posturilor de televiziune, va contribui în general la sprijinirea producției de filme sau a distribuției prin intermediul altor canale.

               (55)

               Articolul 13 alineatul (1) din Directiva 2010/13/UE este menit să acopere măsurile legate de promovarea operelor europene prin intermediul serviciilor mass-media audiovizuale la cerere și prevede că statul membru care are jurisdicție asupra furnizorului acestor servicii asigură promovarea respectivă. Acest lucru poate fi realizat, de exemplu, printr-o contribuție financiară a acestor servicii la producția de opere europene.

               (56)

               Faptul că taxa analizată are rolul de a contribui la finanțarea unui organism public care are, printre alte obligații, și pe aceea de a sprijini producția și distribuția de opere europene ridică îndoieli cu privire la încadrarea în sfera de aplicare a articolului 13 alineatul (1) din Directiva 2010/13/UE. Articolul 13 alineatul (1) din Directiva 2010/13/UE nu specifică dacă promovarea operelor europene trebuie să aibă loc fără intervenția altor părți decât însuși furnizorul de servicii la cerere.

               (57)

               În plus, aplicarea unei taxe precum cea în cauză asupra serviciilor prestate într-un stat membru care se adresează pieței altui stat membru ar putea da naștere întrebării dacă nu cumva o astfel de taxă pune la îndoială principiul potrivit căruia statul membru în care este stabilit furnizorul de servicii mass-media are jurisdicție asupra acestuia, conform prevederilor articolului 2 alineatul (2) litera (a) din Directiva 2010/13/UE.

               (58)

               A fost propusă o modificare a Directivei 2010/13/UE pentru a garanta faptul că directiva ține seama de evoluțiile pieței de servicii mass-media audiovizuale, atât liniare, cât și neliniare. Această propunere de modificări a fost adoptată de Comisie la 25 mai 2016 (12). Ea clarifică faptul că statele membre au dreptul de a le solicita furnizorilor de servicii mass-media audiovizuale la cerere aflați sub jurisdicția lor să contribuie din punct de vedere financiar la producția de opere europene. Modificarea propusă a articolului 13 clarifică în special faptul că statele membre au dreptul de a obliga furnizorii de servicii mass-media audiovizuale la cerere care vizează publicul de pe teritoriul lor, dar sunt stabiliți în alte state membre, să realizeze astfel de contribuții financiare. În acest caz, modificarea propusă prevede că aceste contribuții financiare au la bază doar veniturile obținute în statul membru vizat. Dacă statul membru în care este stabilit furnizorul impune o contribuție financiară, aceasta ține seama de orice contribuție financiară impusă de statul membru vizat.

               (59)

               Comisia consideră că reformularea propusă a articolului 13 din Directiva 2010/13/UE reprezintă o clarificare a situațiilor care ar putea deja să fie posibile în aplicarea directivei aflate în vigoare în prezent. Nu se poate considera că acest articol, chiar și aplicat în scopul prezentei decizii, ar atribui statului membru în care este stabilit furnizorul o competență exclusivă de impozitare a furnizorilor de servicii mass-media la cerere în vederea contribuirii la producția și achiziționarea de drepturi asupra operelor europene sau la asigurarea unui anumit procentaj și/sau a unei anumite proeminențe a operelor europene în cadrul catalogului de programe oferite de respectivul serviciu mass-media audiovizual la cerere. Într-adevăr, formularea articolului nu este categorică și lipsită de rezerve. În plus, impozitarea furnizorilor de servicii mass-media audiovizuale la cerere este doar un exemplu de măsură care poate fi adoptată de statul membru ce deține jurisdicția.

               (60)

               O interpretare potrivit căreia principiul țării de origine, prevăzut la articolul 2 alineatul (1) din Directiva 2010/13/UE, se aplică unei taxe precum cea în cauză conduce la situații în care furnizorii activi pe aceeași piață nu sunt supuși acelorași obligații. De fapt, o interpretare care ar impune unui stat membru să scutească furnizorii de servicii VoD care se adresează în mod specific publicului propriu, dar care sunt stabiliți în alt stat membru, de contribuția la promovarea operelor europene ar constitui o formă de discriminare împotriva furnizorilor stabiliți în acel stat membru și care sunt supuși unei taxe, în timp ce ar concura pe aceeași piață.

               (61)

               În plus, măsura în care avea să crească importanța cotei de piață a furnizării transfrontaliere de conținut video la cerere, și deci semnificația acesteia pentru contribuția la fondurile destinate filmelor, nu era încă evidentă la data intrării în vigoare a Directivei 2010/13/UE, conform celor menționate la considerentul 28. Comisia observă în special faptul că măsura notificată de Germania limitează în mod explicit veniturile supuse taxei la veniturile obținute în statul membru vizat și numai în măsura în care acestea nu sunt deja supuse unei contribuții în statul membru în care este stabilit furnizorul.

               (62)

               În consecință, validitatea aplicării taxei asupra anumitor furnizori de servicii VoD care își oferă serviciile din locuri situate în afara Germaniei nu este pusă la îndoială în contextul specific al Directivei 2010/13/UE.

         6.   CONCLUZIE

               (63)

               Prin urmare, Comisia concluzionează că modificarea schemei de ajutor FFG pe care Germania intenționează să o pună în aplicare pentru finanțarea distribuției de filme de către furnizorii de servicii video la cerere este compatibilă cu articolul 107 alineatul (3) litera (d) și cu articolul 110 din tratat și, de asemenea, că aceasta nu încalcă Directiva 2010/13/UE,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   Măsura pe care Germania intenționează să o pună în aplicare cu privire la Filmförderungsgesetz in der Fassung des Siebten Änderungsgesetzes este compatibilă cu piața internă în sensul articolului 107 alineatul (3) litera (d) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene.
   În consecință, se autorizează punerea în aplicare a măsurii.
   Articolul 2
   Prezenta decizie se adresează Republicii Federale Germania.

      Adoptată la Bruxelles, 1 septembrie 2016.

            Pentru Comisie

         Margrethe VESTAGER

            Membru al Comisiei

      (1)  JO C 437, 5.12.2014, p. 57.

      (2)  A se vedea nota de subsol 1.

      (3)  Taxa pentru industria video se ridică la 1,8 % în cazul unei cifre de afaceri de până la 30 de milioane EUR, la 2,0 % pentru o cifră de afaceri cuprinsă între 30 și 60 de milioane EUR și la 2,3 % pentru o cifră de afaceri de peste 60 de milioane EUR.

      (4)  Decizia Comisiei din 3 decembrie 2013 privind ajutorul de stat SA.36753 – Germania, Filmförderungsgesetz, care face trimitere la punctele 80-95 din Decizia Comisiei din 10 decembrie 2008 în cazul N 477/2008 – Germania, Schema de sprijinire a filmului german.

      (5)  Hotărârea pronunțată în cauza Regie Networks, C-333/07, EU:C:2008:764, punctul 99; Hotărârea din 11 iulie 2014, DTS Distribuidora de Televisión Digital/Comisia, T-533/10, Rec., pendinte în apel, EU:T:2014:629, punctul 51, și Hotărârea pronunțată în cauza Telefónica de España et Telefónica Móviles España/Comisia, T-151/11, Rec., pendinte în apel, EU:T:2014:631, punctul 101.

      (6)  Hotărârile pronunțate în cauza DTS Distribuidora de Televisión Digital/Comisia, nota de subsol nr. 5 de mai sus, EU:T:2014:629, punctul 50, și în cauza Telefónica de España et Telefónica Móviles España/Comisia, nota de subsol nr. 5 de mai sus, EU:T:2014:631, punctul 100.

      (7)  Directiva 2010/13/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 10 martie 2010 privind coordonarea anumitor dispoziții stabilite prin acte cu putere de lege sau acte administrative în cadrul statelor membre cu privire la furnizarea de servicii mass-media audiovizuale (Directiva serviciilor mass-media audiovizuale) (JO L 95, 15.4.2010, p. 1).

      (8)  Decizia Comisiei 2000/116/CE în cauza C-34/97, Țările de Jos – taxe parafiscale pentru promovarea plantelor ornamentale, JO L 34, 9.2.2000, p. 20, punctul 63.

      (9)  Observatorul european al audiovizualului – Tendințe în veniturile obținute din servicii video la cerere, p. 3-4, https://ec.europa.eu/digital-single-market/en/news/study-data-and-information-costs-and-benefits-audiovisual-media-service-directive-avmsd

      (10)  [COM(2014) 272 final, paginile 4-5] „În ceea ce privește prezența filmelor europene, datele disponibile arată că un jucător de talie mondială (prezent în 26 de țări din UE) propune, în principalele magazine naționale, mai multe superproducții realizate în UE și filme premiate de Academia Europeană de Film decât furnizorii naționali de servicii VoD.”

      (11)  A se vedea nota de subsol 4.

      (12)  Propunere de directivă a Parlamentului European și a Consiliului de modificare a Directivei 2010/13/UE privind coordonarea anumitor dispoziții stabilite prin acte cu putere de lege sau acte administrative în cadrul statelor membre cu privire la furnizarea de servicii mass-media audiovizuale având în vedere evoluția realităților pieței, COM/2016/0287, http://eur-lex.europa.eu/legal-content/RO/TXT/HTML/?uri=CELEX:52016PC0287


               12.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 55/133

         P7_TA(2013)0197
   Cererea de ridicare a imunității lui Spyros Danellis (II)
   Decizia Parlamentului European din 21 mai 2013 privind cererea de ridicare a imunității lui Spyros Danellis (II) (2013/2028(IMM))
   (2016/C 055/25)

      Parlamentul European,

               —

               având în vedere cererea de ridicare a imunității lui Spyros Danellis, transmisă la 11 decembrie 2012 de Procurorul adjunct al Curții Supreme a Republicii Elene (ref. 4825/2012), legată de decizia Curții Cretane de Apel de trei membri din 9 și 16 octombrie 2012 (ref. 1382/2012), și anunțată în plen la 6 februarie 2013,

               —

               în urma audierii lui Spyros Danellis, în conformitate cu articolul 7 alineatul (3) din Regulamentul de procedură,

               —

               având în vedere articolul 9 din Protocolul nr. 7 privind privilegiile și imunitățile Uniunii Europene, articolul 6 alineatul (2) din Actul din 20 septembrie 1976 privind alegerea deputaților în Parlamentul European prin vot universal direct din și articolul 62 din Constituția Republicii Elene,

               —

               având în vedere hotărârile Curții de Justiție a Uniunii Europene din 12 mai 1964, 10 iulie 1986, 15 și 21 octombrie 2008, 19 martie 2010 și 6 septembrie 2011 (1),

               —

               având în vedere articolul 6 alineatul (2) și articolul 7 din Regulamentul său de procedură,

               —

               având în vedere raportul Comisiei pentru afaceri juridice (A7-0160/2013),

               A.

               întrucât Procurorul-adjunct al Curții Supreme de Justiție a Republicii Elene a solicitat ridicarea imunității parlamentare a unui deputat în Parlamentul European, Spyros Danellis, în legătură cu o posibilă acțiune în justiție pentru faptul că este suspectat de comiterea unei infracțiuni;

               B.

               întrucât, în conformitate cu articolul 9 din Protocolul nr 7 privind privilegiile și imunitățile Uniunii Europene, deputații beneficiază, pe teritoriul statului lor de apartenență, de imunitățile recunoscute membrilor Parlamentului din statul respectiv;

               C.

               întrucât articolul 62 din Constituția Republicii Elene prevede că, în cursul mandatului parlamentar, membrii Parlamentului nu pot fi trimiși în judecată, arestați, deținuți sau privați în alt mod de libertate fără acordul prealabil al Parlamentului;

               D.

               întrucât Spyros Danellis este acuzat de a fi acuzat pe nedrept un terț de comiterea unui act ilegal, cu intenția acesta să fie judecat pentru actul respectiv, precum și de declarații false cu privire la un terț, care pot prejudicia reputația și renumele acestuia din urmă, știind că declarațiile în cauză nu sunt adevărate;

               E.

               întrucât presupusele declarații și acuzații false se referă la vânzarea fructelor unor măslini și altor arbori dezrădăcinați de pe terenuri expropriate, de către un contractant care efectua lucrări publice în contextul construirii unui baraj în municipalitatea Hersonissos, Prefectura Iraklion, unde Spyros Danellis era primar;

               F.

               întrucât faptele în cauză nu constituie opinii sau voturi exprimate în exercițiul funcției de deputat în Parlamentul European, în sensul articolului 8 din Protocolul nr. 7 privind privilegiile și imunitățile Uniunii Europene;

               G.

               întrucât acuzațiile nu au în mod evident nicio legătură cu statutul lui Spyros Danellis de deputat în Parlamentul European, ci cu fosta sa poziție de primar al orașului Hersonissos;

               H.

               întrucât nu există niciun motiv pentru a suspecta existența unui fumus persecutionis, având în vedere în special faptul că Spyros Danellis este departe de a fi singurul acuzat în cauza respectivă,

               1.

               hotărăște să ridice imunitatea lui Spyros Danellis;

               2.

               încredințează Președintelui sarcina de a transmite imediat prezenta decizie, precum și raportul comisiei competente, Parchetului de pe lângă Curtea Supremă a Republicii Elene și lui Spyros Danellis.

      (1)  Hotărârea din 12 mai 1964 în cauza 101/63 Wagner/Fohrmann și Krier (Rec. 1964, p. 387), hotărârea din 10 iulie 1986 în cauza 149/85 Wybot/Faure și alții (Rec. 1986, p. 2391), hotărârea din 15 octombrie 2008 în cauza T-345/05 Mote/Parlamentul (Rep. 2008, p. II-2849), hotărârea din 21 octombrie 2008 în cauzele conexate C-200/07 și C-201/07 Marra/De Gregorio și Clemente (Rep. 2008, p. I-7929), hotărârea din 19 martie 2010 în cauza T-42/06 Gollnisch/Parlamentul (Rep. 2010, p. II-1135), hotărârea din 6 septembrie 2011 în cauza C-163/10 Patriciello (Rep. 2011, p. I-7565).


title: Decizia (UE) 2016/1476 a Parlamentului European din 28 aprilie 2016 privind descărcarea de gestiune pentru execuția bugetului general al Uniunii Europene aferent exercițiului financiar 2014, secțiunea VI – Comitetul Economic și Social European

text:
               14.9.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 246/147

         DECIZIA (UE) 2016/1476 A PARLAMENTULUI EUROPEAN
   din 28 aprilie 2016
   privind descărcarea de gestiune pentru execuția bugetului general al Uniunii Europene aferent exercițiului financiar 2014, secțiunea VI – Comitetul Economic și Social European
   PARLAMENTUL EUROPEAN,

               —

               având în vedere bugetul general al Uniunii Europene aferent exercițiului financiar 2014 (1),

               —

               având în vedere conturile anuale consolidate ale Uniunii Europene pentru exercițiul financiar 2014 [COM(2015)0377 – C8-0204/2015] (2),

               —

               având în vedere Raportul anual al Curții de Conturi referitor la execuția bugetului privind exercițiul financiar 2014, însoțit de răspunsurile instituțiilor (3),

               —

               având în vedere declarația de asigurare (4) privind fiabilitatea conturilor și legalitatea și regularitatea operațiunilor subiacente întocmită de Curtea de Conturi pentru exercițiul financiar 2014 în temeiul articolului 287 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,

               —

               având în vedere articolul 314 alineatul (10) și articolele 317, 318 și 319 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,

               —

               având în vedere Regulamentul (UE, Euratom) nr. 966/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 25 octombrie 2012 privind normele financiare aplicabile bugetului general al Uniunii și de abrogare a Regulamentului (CE, Euratom) nr. 1605/2002 (5) al Consiliului, în special articolele 55, 99, 164, 165 și 166,

               —

               având în vedere articolul 94 și anexa V la Regulamentul său de procedură,

               —

               având în vedere raportul Comisiei pentru control bugetar (A8-0111/2016),

               1.

               acordă Secretarului General al Comitetului Economic și Social European descărcarea de gestiune pentru execuția bugetului Comitetului Economic și Social European aferent exercițiului financiar 2014;

               2.

               își prezintă observațiile în cadrul rezoluției de mai jos;

               3.

               încredințează președintelui sarcina de a transmite prezenta decizie împreună cu rezoluția Parlamentului, ca parte integrantă a acesteia, Comitetului Economic și Social European, Consiliului European, Consiliului, Comisiei și Curții de Conturi, Ombudsmanului European, Autorității Europene pentru Protecția Datelor și Serviciului European de Acțiune Externă și de a asigura publicarea acestora în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene (seria L).

            Președintele

         Martin SCHULZ

            Secretarul general

         Klaus WELLE

      (1)  JO L 51, 20.2.2014.

      (2)  JO C 377, 13.11.2015, p. 1.

      (3)  JO C 373, 10.11.2015, p. 1.

      (4)  JO C 377, 13.11.2015, p. 146.

      (5)  JO L 298, 26.10.2012, p. 1.


title: Decizia (PESC) 2017/689 a Consiliului din 11 aprilie 2017 de modificare a Deciziei 2011/235/PESC privind măsuri restrictive îndreptate împotriva anumitor persoane și entități având în vedere situația din Iran

text:
               12.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 99/21

         DECIZIA (PESC) 2017/689 A CONSILIULUI
   din 11 aprilie 2017
   de modificare a Deciziei 2011/235/PESC privind măsuri restrictive îndreptate împotriva anumitor persoane și entități având în vedere situația din Iran
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind Uniunea Europeană, în special articolul 29,
   având în vedere propunerea Înaltului Reprezentant al Uniunii pentru afaceri externe și politica de securitate,
   întrucât:

               (1)

               La 12 aprilie 2011, Consiliul a adoptat Decizia 2011/235/PESC (1).

               (2)

               Pe baza unei reexaminări a Deciziei 2011/235/PESC, măsurile restrictive prevăzute de aceasta ar trebui să fie reînnoite până la 13 aprilie 2018.

               (3)

               Consiliul a ajuns, de asemenea, la concluzia că rubricile corespunzătoare anumitor persoane incluse în anexa la Decizia 2011/235/PESC ar trebui să fie actualizate.

               (4)

               Decizia 2011/235/PESC ar trebui modificată în consecință,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   La articolul 6 din Decizia 2011/235/PESC, alineatul (2) se înlocuiește cu următorul text:

      „(2)   Prezenta decizie se aplică până la 13 aprilie 2018. Aceasta se reexaminează permanent. În situația în care Consiliul apreciază că obiectivele sale nu au fost atinse, decizia se reînnoiește sau, după caz, se modifică.”

   Articolul 2
   Anexa la Decizia 2011/235/PESC se modifică în conformitate cu anexa la prezenta decizie.
   Articolul 3
   Prezenta decizie intră în vigoare în ziua următoare datei publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.

      Adoptată la Bruxelles, 11 aprilie 2017.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         L. GRECH

      (1)  Decizia 2011/235/PESC a Consiliului din 12 aprilie 2011 privind măsuri restrictive îndreptate împotriva anumitor persoane și entități având în vedere situația din Iran (JO L 100, 14.4.2011, p. 51).

      ANEXĂ
      Rubricile referitoare la următoarele persoane din lista prevăzută în anexa la Decizia 2011/235/PESC se înlocuiesc cu rubricile de mai jos:

                     Nume

                     Informații de identificare

                     Motive

                     Data includerii pe listă

                     „20.

                     MOGHISSEH, Mohammad (alias NASSERIAN)

                     Judecător, șeful Tribunalului Revoluționar din Teheran, secția 28. Considerat, de asemenea, responsabil de condamnările membrilor comunității Baha'i. S-a ocupat de cazuri postelectorale. A emis condamnări la perioade lungi de detenție în cursul unor procese neechitabile în care erau implicați activiști sociali și politici și jurnaliști, precum și mai multe condamnări la moarte ale unor protestatari și activiști sociali și politici.

                     12.4.2011

                     22.

                     MORTAZAVI, Said

                     Locul nașterii: Meybod, Yazd (Iran)
                     Data nașterii: 1967

                     Fost procuror general al Teheranului până în august 2009. În calitate de procuror-general al Teheranului, a emis un ordin general utilizat pentru reținerea a sute de activiști, jurnaliști și studenți. În ianuarie 2010, o anchetă parlamentară l-a desemnat direct răspunzător pentru reținerea a trei prizonieri care au decedat ulterior în detenție. A fost suspendat din funcție în august 2010, după o anchetă a Parchetului iranian privind rolul său în decesul celor trei persoane reținute la ordinul său, în urma alegerilor. În noiembrie 2014, rolul său în moartea deținuților a fost recunoscut oficial de autoritățile iraniene. A fost achitat de o instanță iraniană la 19 august 2015 pentru acuzațiile legate de torturarea și uciderea a trei tineri, în 2009, la centrul de detenție din Kahrizak.

                     12.4.2011

                     23.

                     PIR-ABASSI, Abbas

                     Magistrat al unei camere corecționale. Fost judecător, Tribunalul Revoluționar din Teheran, secția 26. A răspuns de cazurile postelectorale, a emis condamnări la perioade lungi de detenție pe parcursul unor procese neechitabile împotriva activiștilor în domeniul drepturilor omului și a emis mai multe condamnări la moarte împotriva protestatarilor.

                     12.4.2011

                     25.

                     SALAVATI, Abdolghassem

                     Judecător, șeful Tribunalului Revoluționar din Teheran, secția 15. Judecător de instrucție la Tribunalul din Teheran. Responsabil de cazurile postelectorale, a prezidat procesele-simulacru din vara anului 2009, a condamnat la moarte doi monarhiști care au apărut în procesele-simulacru. A condamnat la perioade de detenție lungi peste o sută de prizonieri politici, activiști ai drepturilor omului și demonstranți.

                     12.4.2011

                     33.

                     ABBASZADEH-MESHKINI, Mahmoud

                     Secretar al Consiliului pentru Drepturile Omului. Fost guvernator al provinciei Ilam. Fost director politic al Ministerului Internelor. În calitate de șef al Comitetului articolului 10 instituit prin Legea privind activitățile partidelor și grupurilor politice, a fost responsabil cu autorizarea demonstrațiilor și a altor evenimente publice, precum și cu înregistrarea partidelor politice.
                     În 2010, a suspendat activitățile a două partide politice reformiste având legături cu Mousavi – Frontul de participare al Iranului islamic și Organizația mujahedină a revoluției islamice.
                     Începând din 2009, a interzis în mod constant și continuu toate adunările cu caracter nonguvernamental, refuzând prin urmare respectarea dreptului constituțional de a protesta și provocând arestarea a numeroși demonstranți pașnici și nerespectarea libertății de întrunire.
                     De asemenea, în 2009, nu a permis opoziției să organizeze o ceremonie de comemorare a persoanelor ucise în protestele împotriva alegerilor prezidențiale.

                     10.10.2011

                     35.

                     AKHARIAN, Hassan

                     Fost șef al secției 1 a închisorii din Radjaishahr, Karadj. Mai mulți foști deținuți au denunțat utilizarea torturii și ordinele date de acesta de a nu permite deținuților să primească asistență medicală. Potrivit unei transcrieri a declarației unui presupus deținut din închisoarea Radjaishahr, toți gardienii l-au supus unor bătăi grave, Akharian fiind în deplină cunoștință de cauză. De asemenea, sub conducerea lui Akharian s-a raportat cel puțin un caz de deces al unui deținut, Mohsen Beikvand.

                     10.10.2011

                     36.

                     AVAEE, Seyyed Ali-Reza (alias AVAEE, Seyyed Alireza)

                     Director al biroului de anchete speciale. Până în iulie 2016, adjunct al ministrului internelor și șef al registrului public. Consultant al Tribunalului Disciplinar pentru Judecători din aprilie 2014. Fost președinte al Procuraturii Teheranului. În această calitate, a fost responsabil pentru încălcarea drepturilor omului, arestări arbitrare, refuzul respectării drepturilor prizonierilor și o creștere a numărului de execuții.

                     10.10.2011

                     38.

                     General-maior doctor FIRUZABADI, Seyyed Hasan (alias: General-maior doctor FIRUZABADI, Seyed Hassan; General-maior doctor FIROUZABADI, Seyyed Hasan; General-maior doctor FIROUZABADI, Seyed Hassan)

                     Locul nașterii: Mashad
                     Data nașterii: 3.2.1951

                     În calitate de fost șef al Statului-major al Forțelor Armate ale Iranului, este comandantul militar cu cel mai înalt rang responsabil cu conducerea tuturor diviziilor și polițiilor militare, inclusiv Garda Revoluționară Islamică (IRGC) și poliția. Forțele aflate sub comanda sa formală au desfășurat acțiuni brutale de represiune împotriva protestatarilor pașnici și au efectuat arestări în masă.
                     De asemenea, membru al Consiliului Suprem de Securitate Națională (SNSC) și al Consiliului Oportunităților.

                     10.10.2011

                     39.

                     GANJI, Mostafa Barzegar

                     Fost procuror-general în Qom. Este probabil că se află în prezent în proces de transfer într-o altă funcție. Acesta este responsabil pentru arestarea arbitrară și maltratarea a zeci de infractori în Qom. Este complice la încălcarea gravă a dreptului la respectarea garanțiilor procedurale, contribuind la utilizarea excesivă a pedepsei cu moartea într-un număr tot mai mare de cazuri, ceea ce a dus la o creștere puternică a numărului de execuții de la începutul anului.

                     10.10.2011

                     40.

                     HABIBI, Mohammad Reza

                     Șef de birou în cadrul Ministerului Justiției în Yazd. Fost procuror-adjunct al Isfahan. Este probabil că se află în prezent în proces de transfer într-o altă funcție. Complice la procedurile care au refuzat un proces echitabil acuzaților – precum Abdollah Fathi, executat în mai 2011, în urma ignorării de către Habibi a dreptului de a fi audiat și a problemelor de sănătate mintală ale acestuia în timpul procesului său din martie 2010. Prin urmare, Habibi este complice la o încălcare gravă a dreptului la respectarea garanțiilor procedurale, contribuind la utilizarea excesivă a pedepsei cu moartea într-un număr tot mai mare de cazuri și la o creștere puternică a numărului de execuții de la începutul anului 2011.

                     10.10.2011

                     41.

                     HEJAZI, Mohammad

                     Locul nașterii: Ispahan
                     Data nașterii: 1956

                     General în Pasdaran, a jucat un rol-cheie în intimidarea și amenințarea «dușmanilor» Iranului și în bombardarea satelor kurde din Irak. Fost șef al Corpului Sarollah al IRGC din Teheran și fost șef al forțelor Basij, a jucat un rol esențial în reprimarea protestelor postelectorale.

                     10.10.2011

                     46.

                     KAMALIAN, Behrouz
                     (alias Hackers Brain)

                     Locul nașterii: Teheran
                     Data nașterii: 1983

                     Șeful grupului informatic «Ashiyaneh», care are legături cu IRGC. «Ashiyaneh» Digital Security, fondat de Behrouz Kamalian, este responsabil pentru represiunea intensivă la nivel informatic atât împotriva opozanților și a reformiștilor interni, cât și împotriva instituțiilor internaționale. La 21 iunie 2009, site-ul internet al Centrului de comandă 32 pentru apărarea informatică al Gărzii revoluționare a postat imagini faciale fixe ale unor persoane, care ar fi fost filmate în timpul demonstrațiilor postelectorale. La aceste imagini a fost atașat un apel către iranieni: «Identificați insurgenții».

                     10.10.2011

                     49.

                     MALEKI, Mojtaba

                     Adjunct al șefului Ministerului Justiției în provincia Khorasan Razavi. Fost procuror al Kermanshahului. A jucat un rol în creșterea dramatică a condamnărilor la moarte în Iran, inclusiv prin instrumentarea cauzelor a șapte prizonieri condamnați pentru trafic de droguri, care au fost spânzurați în aceeași zi, la 3 ianuarie 2010, în închisoarea centrală din Kermanshah.

                     10.10.2011

                     51.

                     SALARKIA, Mahmoud

                     Fost director al clubului de fotbal «Persepolis» din Teheran

                     Șeful Comisiei pentru petrol și transport din Primăria Teheran. Adjunct al procurorului-general al Teheranului pentru probleme legate de închisori în timpul reprimării din 2009.
                     În calitate de adjunct al procurorului-general al Teheranului pentru probleme legate de închisori, a fost direct răspunzător pentru numeroase mandate de arestare împotriva protestatarilor și activiștilor pașnici nevinovați. Numeroase rapoarte ale apărătorilor drepturilor omului arată că, la ordinul acestuia, practic tuturor persoanelor arestate nu li s-a permis nicio formă de comunicare, nu au avut acces la avocat sau la familii și nu au cunoscut capetele de acuzare, pentru intervale de timp diferite, deseori în condiții echivalente dispariției forțate. Deseori familiile acestora nu au fost informate cu privire la arestare.

                     10.10.2011

                     53.

                     TALA, Hossein (alias TALA, Hosseyn)

                     Fost membru al parlamentului iranian. Fost guvernator general («Farmandar») al provinciei Teheran până în septembrie 2010, a fost responsabil pentru intervenția forțelor de poliție și, prin urmare, pentru reprimarea demonstrațiilor. În decembrie 2010, a fost premiat pentru rolul său în represiunea postelectorală.

                     10.10.2011

                     56.

                     BAHRAMI, Mohammad-Kazem

                     Șef al instanței de contencios administrativ. A fost complice la represiunea împotriva demonstranților pașnici în calitatea sa de șef al ramurii judiciare a forțelor armate.

                     10.10.2011

                     73.

                     FAHRADI, Ali

                     Șef adjunct al Inspectoratului pentru afaceri juridice și inspecție publică din Ministerul Justiției din Teheran. Procuror al Karaj. Responsabil de încălcări grave ale drepturilor omului, inclusiv de instrumentarea unor procese în care se pronunță condamnarea la moarte. Pe parcursul mandatului său de procuror, numărul execuțiilor în regiunea Karaj a fost ridicat.

                     23.3.2012

                     74.

                     REZVANMA-NESH, Ali

                     Procuror adjunct al provinciei Karaj, regiunea Alborz. Responsabil de încălcări grave ale drepturilor omului, inclusiv de implicare în executarea unui minor.

                     23.3.2012

                     76.

                     SADEGHI, Mohamed

                     Colonel și adjunct al Serviciului de Informații Tehnice și Cibernetice al IRGC și responsabil de centrul de analiză și de luptă împotriva criminalității organizate din cadrul Pasdaran. Responsabil de arestarea și torturarea unor autori de bloguri/jurnaliști.

                     23.3.2012

                     79.

                     RASHIDI AGHDAM, Ali Ashraf

                     Fost director al închisorii din Evin, numit la jumătatea anului 2012. De la numirea sa, condițiile carcerale s-au deteriorat, iar rapoartele au indicat o intensificare a relelor tratamente aplicate deținuților. În octombrie 2012, nouă deținuți-femei au intrat în greva foamei pentru a protesta împotriva încălcării drepturilor lor și a tratamentului violent aplicat de gardienii închisorii.

                     12.3.2013

                     82.

                     SARAFRAZ, Mohammad (Dr.) (alias Haj-agha Sarafraz)

                     Locul nașterii: Teheran
                     Data nașterii: aproximativ 1963
                     Reședință: Teheran

                     Membru al Consiliului suprem privind spațiul cibernetic. Fost președinte al Societății de Radiodifuziune și Televiziune a Republicii Islamice Iran (IRIB). Fost președinte al IRIB World Service și Press TV, responsabil pentru toate deciziile legate de programare. Strâns asociat aparatului de securitate al statului. Sub conducerea lui, Press TV, împreună cu IRIB, a colaborat cu serviciile de securitate iraniene și cu procurorii pentru a difuza mărturii forțate ale deținuților, inclusiv aceea a jurnalistului și realizatorului de film iraniano-canadian Maziar Bahari, în cadrul programului săptămânal «Iranul azi». Autoritatea independentă de reglementare a media OFCOM a amendat Press TV în UK cu 100 000  GBP pentru difuzarea mărturiei lui Bahari în 2011, mărturie filmată în închisoare, obținută prin constrângerea lui Bahari. Prin urmare, Sarafraz este asociat încălcării dreptului la respectarea garanțiilor procedurale și la un proces echitabil.

                     12.3.2013

                     86.

                     MUSAVI-TABAR, Seyyed Reza

                     Fost șef al Procuraturii Revoluționare din Shiraz. Răspunzător de arestări ilegale și de rele tratamente aplicate unor activiști politici, jurnaliști, apărători ai drepturilor omului, Baha'i și prizonieri de conștiință, care au fost hărțuiți, torturați, interogați și care nu au avut acces la avocat și la respectarea garanțiilor procedurale. Musavi-Tabar a semnat hotărâri judecătorești în celebrul centru de detenție nr. 100 (o închisoare pentru bărbați), inclusiv un ordin de detenție de trei ani în celulă de izolare pentru o femeie-deținut Baha'i pe nume Raha Sabet.

                     12.3.2013”


title: 2009/798/CE,Euratom: Decizia Consiliului din 27 octombrie 2009 de numire a unui membru olandez în cadrul Comitetului Economic și Social European

text:
               31.10.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 285/41

      DECIZIA CONSILIULUI

   din 27 octombrie 2009
   de numire a unui membru olandez în cadrul Comitetului Economic și Social European
   (2009/798/CE, Euratom)
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 259,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene a Energiei Atomice, în special articolul 167,
   având în vedere Decizia 2006/651/CE, Euratom a Consiliului (1),
   având în vedere propunerea prezentată de guvernul olandez,
   având în vedere avizul Comisiei,
   întrucât un post de membru în cadrul Comitetului Economic și Social European a devenit vacant ca urmare a încheierii mandatului domnului J.W. VAN DEN BRAAK,
   DECIDE:
   Articolul 1
   Doamna J.A. VAN DEN BANDT-STEL, permanent gedelegeerde VNO-NCW te Brussel (Group I — Employers' Group), astfel cum a fost transmis de către ministrul olandez al economiei, se numește în calitate de membru în cadrul Comitetului Economic și Social European pentru durata rămasă a mandatului, respectiv până la 20 septembrie 2010.
   Articolul 2
   Prezenta decizie produce efecte de la data adoptării.

      Adoptată la Luxemburg, 27 octombrie 2009.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         C. BILDT

      (1)  JO L 269, 28.9.2006, p. 13.


title: Decizia Comisiei din 22 decembrie 2010 de modificare a Deciziei 2009/964/UE privind adoptarea planului de lucru pe 2010 pentru punerea în aplicare a celui de Al doilea program de acțiune comunitară în domeniul sănătății (2008-2013), criteriile de selecție, de atribuire și alte criterii pentru contribuțiile financiare la acțiunile acestui program, precum și plata contribuției Comunității la Convenția-cadru a OMS pentru controlul tutunului

text:
               31.12.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 358/23

         DECIZIA COMISIEI
   din 22 decembrie 2010
   de modificare a Deciziei 2009/964/UE privind adoptarea planului de lucru pe 2010 pentru punerea în aplicare a celui de Al doilea program de acțiune comunitară în domeniul sănătății (2008-2013), criteriile de selecție, de atribuire și alte criterii pentru contribuțiile financiare la acțiunile acestui program, precum și plata contribuției Comunității la Convenția-cadru a OMS pentru controlul tutunului
   2010/C 358/04
   COMISIA EUROPEANĂ,
   având în vedere Tratatul privind Uniunea Europeană și Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
   având în vedere Decizia nr. 1350/2007/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 octombrie 2007 de instituire a unui Al doilea program de acțiune comunitară în domeniul sănătății (2008-2013) (1), în special articolul 8 alineatul (1),
   având în vedere Decizia 2004/858/CE a Comisiei din 15 decembrie 2004 de înființare a unei agenții executive, denumită „Agenția Executivă pentru Programul de Sănătate Publică”, pentru gestionarea activității comunitare în domeniul sănătății publice – în temeiul Regulamentului (CE) nr. 58/2003 al Consiliului (2), în special articolul 6,
   întrucât:

               (1)

               Decizia 2009/964/UE a Comisiei (3) a fost adoptată la 18 decembrie 2009.

               (2)

               Unele dintre cererile de ofertă planificate inițial nu s-au bucurat de succes și nu vor fi puse în aplicare în 2010. Prin urmare, o parte din bugetul alocat inițial pentru licitații ar trebui să fie disponibil, în prezent, pentru alte acțiuni.

               (3)

               Cele două conferințe ale președinției care urmau să fie cofinanțate în cadrul planului de lucru pe 2010 vor fi organizate în a doua jumătate a anului 2010 și, respectiv, în prima jumătate a anului 2011.

               (4)

               Unul dintre acordurile de finanțare directă cu organizații internaționale, planificat inițial în cadrul planului de lucru pe 2010, nu va fi încheiat, iar sumele estimate pentru altele vor fi reduse. Prin urmare, o parte din bugetul alocat inițial pentru acorduri de finanțare directă cu organizații internaționale ar trebui să fie disponibil, în prezent, pentru alte acțiuni.

               (5)

               Una dintre operațiunile de achiziții publice prin intermediul unui acord administrativ cu Centrul Comun de Cercetare din cadrul mecanismului de finanțare „Alte activități” nu va fi pusă în aplicare. Prin urmare, o parte din bugetul alocat inițial pentru acordurile administrative cu Centrul Comun de Cercetare din cadrul mecanismului de finanțare ar trebui să fie disponibilă, în prezent, pentru alte acțiuni.

               (6)

               Este necesar să se modifice distribuirea bugetului între diferitele mecanisme de finanțare indicate la punctul 2 din anexa I la Decizia 2009/964/UE a Comisiei, pentru a permite finanțarea unui număr mai mare de acțiuni și proiecte comune.

               (7)

               Variațiile din bugetul alocat inițial diferitelor mecanisme de finanțare depășesc procentul de 20 % indicat în articolul 1 alineatul (2) din Decizia 2009/964/UE a Comisiei și reprezintă, prin urmare, o schimbare substanțială a deciziei de finanțare deja adoptate, necesitând modificarea acesteia.

               (8)

               Prin urmare, Decizia 2009/964/UE a Comisiei ar trebui modificată în mod corespunzător.

               (9)

               Măsurile prevăzute de prezenta decizie sunt conforme cu avizul comitetului menționat la articolul 10 din Decizia nr. 1350/2007/CE,

         DECIDE:
   Articol unic
   Anexa I la Decizia 2009/964/UE se modifică după cum urmează:

               1.

               La punctul 2.1 Cerere de propuneri de proiecte, a doua teză de la primul paragraf se înlocuiește cu următorul text:
               „Suma totală orientativă pentru cererea de propuneri de proiecte este estimată la 16 300 000 EUR (aproximativ 34,7 % din bugetul de funcționare).”

               2.

               La punctul 2.2 Cereri de oferte, prima teză de la paragraful al doilea, se înlocuiește cu următorul text:
               „Suma totală orientativă pentru cererile de oferte este estimată la 7 864 640 EUR (în jur de 16,7 % din bugetul de funcționare).”

               3.

               La punctul 2.3 Acțiuni comune, a doua teză de la primul paragraf se înlocuiește cu următorul text:
               „Suma totală orientativă pentru cererea de propuneri de acțiuni comune este estimată la 16 000 000 EUR (aproximativ 34,1 % din bugetul de funcționare).”

               4.

               La punctul 2.5 Conferințe în domeniul sănătății publice și al evaluării riscului, a doua teză de la primul paragraf se înlocuiește cu următorul text:
               „Suma totală orientativă pentru cererea de propuneri de conferințe este estimată la 850 000 EUR (aproximativ 1,8 % din bugetul de funcționare): 200 000 EUR pentru conferințele organizate de președinția Uniunii Europene și 650 000 EUR pentru alte conferințe.”

               5.

               Punctul 2.5.1 Conferințe organizate de președinția Uniunii Europene se modifică după cum urmează:

                           (a)

                           Primul paragraf se înlocuiește cu următorul text:
                           „Două conferințe organizate de președinția Uniunii Europene, una pentru președinția din a doua jumătate a anului 2010 și cealaltă pentru președinția din prima jumătate a anului 2011, sunt eligibile pentru cofinanțare din partea Uniunii Europene cu o sumă de până la 100 000 EUR fiecare, la procentul maxim de cofinanțare al Uniunii Europene de 50 % din costurile eligibile totale.”

                           (b)

                           Paragraful al cincilea se înlocuiește cu următorul text:
                           „Conferințele președinției prevăzute a fi cofinanțate în cadrul planului de lucru pentru 2010 sunt: o conferință a președinției privind bolile cronice, care va avea loc în octombrie 2010 sub președinția belgiană și o conferință a președinției pe tema acțiunilor preventive, care va avea loc în mai 2011 sub președinția maghiară.”

               6.

               La punctul 2.6 Cooperarea cu organizații internaționale, a doua teză de la primul paragraf se înlocuiește cu următorul text:
               „Suma totală orientativă este estimată la 2 600 000 EUR (în jur de 5,5 % din bugetul de funcționare).”

               7.

               La punctul 2.8 Alte activități, a patra teză de la al doilea paragraf se înlocuiește cu următorul text:
               „O sumă totală orientativă de 1 100 000 EUR (aproximativ 2,3 % din bugetul de funcționare) va fi destinată acestui scop.”

               8.

               Punctul 3.2.1.1 Dezvoltarea prevenției și controlul bolilor transmisibile existente sau emergente se modifică după cum urmează:

                           (a)

                           Primul paragraf se elimină.

                           (b)

                           Cea de a treia liniuță următoare se elimină:

                                       „—

                                       Dezvoltarea, implementarea și analiza rezultatelor unei anchete care are ca scop identificarea gestionării tuberculozei și a furnizării de servicii în cadrul sistemelor de sănătate la nivel de stat membru. Scopul anchetei este de a permite o analiză descriptivă a diferitelor modele în contextul performanței programului. O descriere detaliată a modelelor de furnizare a serviciilor pentru combaterea tuberculozei va permite o abordare mai eficientă în ceea ce privește evaluarea alocării resurselor și angajamentul statelor membre cu privire la tuberculoză.
                                       (Cerere de oferte)”

               9.

               Punctul 3.2.1.2 Îmbunătățirea pregătirii pentru urgențele din domeniul sănătății și a reacției la acestea, inclusiv cele legate de schimbările climatice, probleme legate de gripa pandemică și cooperare interregională se modifică după cum urmează:

                           (a)

                           Prima liniuță următoare se elimină:

                                       „—

                                       Activitățile avute în vedere includ următoarele: identificarea și schimbul celor mai bune practici, elaborarea de documente, formare, probleme legate de media și comunicarea către publicul general și profesioniști, progresul schemelor de modelare și al tehnicilor de planificare pentru urgențele în materie de sănătate, linii directoare de referință privind gestionarea crizelor, formarea personalului și a personalului auxiliar pentru a face față situațiilor neprevăzute, programa de formare (natura formării, ținta acesteia, conținut), difuzarea acțiunilor-cheie identificate în cadrul programului Comisiei pentru Securitate Sanitară și al Inițiativei globale pentru securitate sanitară (GHSI), evaluarea aspectelor logistice de gestionare a situațiilor de criză, inclusiv probleme de continuitate a activității economice și ținând cont de dimensiunea internațională a evenimentului.
                                       (Cerere de oferte)”

                           (b)

                           Cea de a cincea liniuță următoare se elimină:

                                       „—

                                       Anchetă cu privire la legislația existentă în statele membre privind colectarea datelor cu caracter personal, în special în situații de urgențe de sănătate publică. Scopul avut în vedere este de a aborda problema protecției datelor în aceste situații. Rezultatele ar trebui să contribuie la o mai bună coordonare a activităților de depistare a contacților în vederea limitării unei amenințări.
                                       (Cerere de oferte)”

               10.

               Punctul 3.2.1.3 Consolidarea capacității existente de reacție la amenințările cu agenți biologici, chimici și radiologici, precum și la povara determinată de bolile emergente cauzate de factorii de mediu se modifică după cum urmează:

                           (a)

                           Prima liniuță următoare se elimină:

                                       „—

                                       Anchetarea și auditul «laboratoarelor naționale de referință» pentru substanțe chimice și radioactive, incluzând un atelier pe tema schimbului de competențe și capacități. Scopul anchetei este de a investiga și de a oferi o justificare pentru un sistem de laboratoare de referință la nivel de UE, de a oferi o analiză de ansamblu a situației actuale a laboratoarelor de referință din diferite state membre și de a explora în detaliu dovezile relevante care susțin avantajele și dezavantajele potențiale ale înființării unei rețele de referință la nivel de UE. Aceasta ar trebui să abordeze elementele constitutive minime ale unui sistem de laboratoare de referință UE, inclusiv elemente critice pentru dezvoltarea acestuia, precum și rețelele naționale și internaționale care sunt necesare unei acțiuni eficiente pentru investigarea epidemiilor și reacția la acestea.
                                       (Cerere de oferte)”

                           (b)

                           Cea de a patra liniuță următoare se elimină:

                                       „—

                                       Susținerea priorităților Comisiei pentru Sănătate și Securitate pentru 2010, inclusiv secțiunile Comisiei pentru Sănătate și Securitate și activitățile grupurilor de lucru.
                                       (Cerere de oferte)”

               11.

               La punctul 3.2.2.1 Dezvoltarea prevenției în domeniul siguranței pacienților, prima liniuță următoare se elimină:

                           „—

                           Conferință privind schimbul celor mai bune practici și instrumente în domeniul siguranței pacienților. Scopul avut în vedere este de a prezenta primele rezultate ale activităților și instrumentelor dezvoltate în cadrul cererii de propuneri de proiecte din 2009 a celui de Al doilea program în domeniul sănătății și de a defini o strategie pentru difuzare și utilizare. Conferința va reuni autorități de sănătate publică, profesioniști din domeniul sănătății, reprezentanți din industrie și experți în evaluarea riscului. Rezultatele conferinței ar trebui să faciliteze stabilirea de interconexiuni între definirea politicilor privind siguranța pacienților la nivel național și european și în domeniul sănătății și ameliorarea sistemelor de schimb și formare a profesioniștilor din domeniul sănătății, în special între regiuni transfrontaliere.
                           (Cerere de oferte)”

               12.

               Punctul 3.2.2.2 Avize științifice și evaluarea riscului se modifică după cum urmează:

                           (a)

                           Cea de a treia liniuță următoare se elimină:

                                       „—

                                       Dialog privind evaluarea riscurilor prin intermediul unei analize anticipative privind nanotehnologiile. Scopul avut în vedere este identificarea și discutarea problemelor referitoare la evaluarea riscurilor care vor surveni ca urmare a introducerii nanotehnologiilor de a doua și a treia generație.
                                       (Acord administrativ cu JRC)”

                           (b)

                           Cea de a opta liniuță următoare se elimină:

                                       „—

                                       Colaborare referitoare la evaluarea riscurilor în cadrul atelierelor privind teme specifice sau generale legate de evaluarea riscurilor și activitatea comitetelor științifice din domenii nealimentare ale Comisiei pentru promovarea și stimularea dialogului între experți.
                                       (Cerere de oferte)”

                           (c)

                           Cea de a unsprezecea liniuță următoare se elimină:

                                       „—

                                       Comunicarea riscurilor prin elaborarea unei strategii de comunicare profesională, de exemplu prin organizarea unui mic atelier cu ziariștii care lucrează în domenii științifice.
                                       (Cerere de oferte)”

                           (d)

                           Cea de a douăsprezecea liniuță următoare se elimină:

                                       „—

                                       Evaluarea resurselor și nevoilor actuale. Scopul avut în vedere este asigurarea unei funcționări de înaltă calitate a comitetelor științifice (analiză comparativă a agențiilor din UE cu un rol comparabil).
                                       (Cerere de oferte)”

               13.

               Punctul 3.3.1.1 Promovarea abordării „Sănătatea în toate politicile” se elimină.

               14.

               Punctul 3.3.2.4 Sănătatea sexuală și HIV-SIDA se modifică după cum urmează:

                           (a)

                           Prima liniuță următoare se elimină:

                                       „—

                                       Anchetă referitoare la cunoștințele tinerilor (12-17 ani) privind sănătatea sexuală și a reproducerii în statele membre ale UE. Scopul avut în vedere este ameliorarea bazei de cunoștințe pentru discuții referitoare la acțiunile adecvate la nivel european în ceea ce privește sănătatea sexuală a tinerilor.
                                       (Cerere de oferte)”

                           (b)

                           Cea de a treia liniuță următoare se elimină:

                                       „—

                                       Identificarea metodelor utilizate de experții în marketing pentru informarea tinerilor și evaluarea oportunității și a modalităților de utilizare a acestor metode pentru comunicarea informațiilor privind sănătatea sexuală către tineri. Scopul avut în vedere este susținerea/inițierea discuțiilor privind sănătatea sexuală la nivel de UE în vederea unor noi politici UE.
                                       (Cerere de oferte)”

               15.

               La punctul 3.3.2.6 Prevenirea dependențelor, cea de a opta liniuță următoare se elimină:

                           „—

                           Furnizarea de asistență tehnică pentru Comisie în vederea pregătirii unui raport intermediar privind recomandarea Consiliului din 18 iunie 2003. Această acțiune este prevăzută în cadrul Planului de acțiune al UE în materie de droguri 2009-2012 (acțiunea 23). Scopul avut în vedere este evaluarea sferei îmbunătățirilor serviciilor de reducere a efectelor nocive, pe baza primului raport adoptat în 2007, utilizând la maximum intervențiile cu eficacitate demonstrată, în special serviciile din cadrul închisorilor și serviciile de reintegrare, pentru persoanele care beneficiază de programe de asistență după eliberarea din închisoare. Astfel, Comunitatea va avea posibilitatea de a stabili, împreună cu statele membre, dacă sunt necesare alte recomandări.
                           (Cerere de oferte)”

               16.

               La punctul 3.3.2.7 Prevenirea bolilor majore și cronice și a bolilor rare, a doua liniuță următoare se elimină:

                           „—

                           Asistență tehnică, științifică și administrativă pentru Parteneriatul European pentru lupta împotriva cancerului. Comunicarea Lupta împotriva cancerului: un parteneriat european identifică acțiuni specifice în patru domenii: prevenire și promovarea sănătății, îngrijirile medicale, cercetarea în domeniul cancerului, informații și date. Parteneriatul va identifica alte acțiuni care vor trebui realizate pentru a îndeplini obiectivele stabilite în comunicare, cu obiectivul global de a reduce povara determinată de această boală în UE. Obiectivul acestui contract este de a oferi asistență și consiliere parteneriatului european.
                           (Cerere de oferte)”

               17.

               La punctul 3.4.1 Schimbul cunoștințelor și al celor mai bune practici, a doua liniuță următoare se elimină:

                           „—

                           Dialoguri politice axate pe valori fundamentale, precum și definirea și punerea în aplicare a drepturilor pacienților în Europa. Scopul avut în vedere este de a evalua, împreună cu statele membre și cu părțile interesate la nivelul UE, modul în care sunt elaborate și puse în aplicare drepturile pacienților. Acestea ar fi utilizate în cadrul discuțiilor privind inițiativele conexe, actuale sau viitoare, ale Comisiei.
                           Este necesar ca aceste dialoguri politice să implice o multitudine de actori din domeniul politicii sănătății și să ofere rezultate cu valoare pentru activitatea viitoare a UE. Observatorul European pentru sisteme și politici de sănătate oferă expertiza, resursele umane și contactele necesare pentru a acoperi spectrul avut în vedere, pentru a reuni publicul-țintă și pentru a obține rezultatele dorite.
                           (Acord de subvenționare directă cu Observatorul european pentru sisteme și politici de sănătate)”

      Adoptată la Bruxelles, 22 decembrie 2010.

            Pentru Comisie

         John DALLI

            Membru al Comisiei

      (1)  JO L 301, 20.11.2007, p. 3.

      (2)  JO L 369, 16.12.2004, p. 73.

      (3)  JO L 340, 22.12.2009, p. 1.


title: Decizia (UE) 2015/1420 a Consiliului din 16 martie 2015 privind poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii Europene în cadrul Consiliului de asociere instituit prin Acordul de asociere dintre Uniunea Europeană, Comunitatea Europeană a Energiei Atomice și statele membre ale acestora, pe de o parte, și Ucraina, pe de altă parte, cu privire la adoptarea unei recomandări privind punerea în aplicare a Programului de asociere UE-Ucraina

text:
               22.8.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 221/4

         DECIZIA (UE) 2015/1420 A CONSILIULUI
   din 16 martie 2015
   privind poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii Europene în cadrul Consiliului de asociere instituit prin Acordul de asociere dintre Uniunea Europeană, Comunitatea Europeană a Energiei Atomice și statele membre ale acestora, pe de o parte, și Ucraina, pe de altă parte, cu privire la adoptarea unei recomandări privind punerea în aplicare a Programului de asociere UE-Ucraina
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 217 coroborat cu articolul 218 alineatul (9),
   având în vedere propunerea comună a Comisiei Europene și a Înaltului Reprezentant al Uniunii pentru afaceri externe și politica de securitate,
   întrucât:

               (1)

               Acordul de asociere dintre Uniunea Europeană, Comunitatea Europeană a Energiei Atomice și statele membre ale acestora, pe de o parte, și Ucraina, pe de altă parte (1) (denumit în continuare „acordul”) a fost semnat la 21 martie 2014 și la 27 iunie 2014.

               (2)

               Până la intrarea sa în vigoare, acordul se aplică cu titlu provizoriu, în conformitate cu Deciziile 2014/295/UE (2), 2014/668/UE (3) și 2014/691/UE (4) ale Consiliului.

               (3)

               Părțile au convenit asupra unui Program de asociere în care să se prevadă o listă de priorități pentru activitățile comune desfășurate de ele în fiecare sector, care să pregătească și să faciliteze punerea în aplicare a acordului și care va trebui să fie adoptat de Consiliul de asociere instituit în temeiul acordului.

               (4)

               Poziția care urmează să fie adoptată în numele numele Uniunii Europene în cadrul Consiliului de asociere cu privire la adoptarea recomandării privind punerea în aplicare a Programului de asociere UE-Ucraina trebuie să fie adoptată de Consiliu,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   Poziția care urmează să fie exprimată în numele numele Uniunii Europene în cadrul Consiliului de asociere instituit prin Acordul de asociere dintre Uniunea Europeană, Comunitatea Europeană a Energiei Atomice și statele membre ale acestora, pe de o parte, și Ucraina, pe de altă parte, cu privire la punerea în aplicare a Programului de asociere UE-Ucraina se bazează pe proiectul de recomandare a Consiliului de asociere anexat la prezenta decizie.
   Articolul 2
   Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.

      Adoptată la Bruxelles, 16 martie 2015.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         F. MOGHERINI

      (1)  JO L 161, 29.5.2014, p. 3.

      (2)  Decizia 2014/295/UE a Consiliului din 17 martie 2014 privind semnarea, în numele Uniunii Europene, și aplicarea cu titlu provizoriu a Acordului de asociere dintre Uniunea Europeană și Comunitatea Europeană a Energiei Atomice și statele membre ale acestora, pe de o parte, și Ucraina, pe de altă parte, în ceea ce privește preambulul, articolul 1 și titlurile I, II și VII (JO L 161, 29.5.2014, p. 1).

      (3)  Decizia 2014/668/UE a Consiliului din 23 iunie 2014 privind semnarea, în numele Uniunii Europene, și aplicarea cu titlu provizoriu a Acordului de asociere între Uniunea Europeană și Comunitatea Europeană a Energiei Atomice și statele membre ale acestora, pe de o parte, și Ucraina, pe de altă parte, în ceea ce privește titlul III (cu excepția dispozițiilor referitoare la tratamentul aplicat resortisanților țărilor terțe care lucrează cu forme legale pe teritoriul celeilalte părți) și titlurile IV, V, VI și VII din acord, precum și a anexelor și protocoalelor aferente (JO L 278, 20.9.2014, p. 1).

      (4)  Decizia 2014/691/UE a Consiliului din 29 septembrie 2014 de modificare a Deciziei 2014/668/UE privind semnarea, în numele Uniunii Europene, și aplicarea cu titlu provizoriu a Acordului de asociere dintre Uniunea Europeană și Comunitatea Europeană a Energiei Atomice și statele membre ale acestora, pe de o parte, și Ucraina, pe de altă parte, în ceea ce privește titlul III (cu excepția dispozițiilor referitoare la tratamentul aplicat resortisanților țărilor terțe care lucrează cu forme legale pe teritoriul celeilalte părți) și titlurile IV, V, VI și VII din acord, precum și a anexelor și protocoalelor aferente (JO L 289, 3.10.2014, p. 1).

      PROIECT
      RECOMANDAREA NR. 2015/…
      din
      privind punerea în aplicare a Programului de asociere UE-Ucraina
      CONSILIUL DE ASOCIERE UE-UCRAINA,
      având în vedere Acordul de asociere dintre Uniunea Europeană, Comunitatea Europeană a Energiei Atomice și statele membre ale acestora, pe de o parte, și Ucraina, pe de altă parte, în special articolul 463,
      întrucât:

                  (1)

                  În temeiul articolului 463 din Acordul de asociere dintre Uniunea Europeană, Comunitatea Europeană a Energiei Atomice și statele membre ale acestora, pe de o parte, și Ucraina, pe de altă parte (1) (denumit în continuare „acordul”), Consiliul de asociere este împuternicit să formuleze recomandările pe care le consideră potrivite pentru îndeplinirea obiectivelor acordului.

                  (2)

                  În temeiul articolului 476 din acord, părțile iau toate măsurile generale sau specifice necesare pentru a-și îndeplini obligațiile care le revin în temeiul acordului.

                  (3)

                  Până la intrarea sa în vigoare, acordul se aplică cu titlu provizoriu, în conformitate cu Decizia 2014/295/UE a Consiliului (2), cu Decizia 2014/668/UE a Consiliului (3) și cu Decizia 2014/691/UE a Consiliului (4).

                  (4)

                  Părțile au convenit asupra textului Programului de asociere, care urmărește să pregătească și să faciliteze punerea în aplicare a acordului prin crearea unui cadru practic de realizare a obiectivelor generale de asociere politică și integrare economică.

                  (5)

                  Programul de asociere are dublul obiectiv de a prezenta măsuri concrete în vederea îndeplinirii obligațiilor părților prevăzute de acord și de a oferi un cadru mai larg pentru consolidarea în continuare a relațiilor dintre UE și Ucraina, pentru a atinge un grad înalt de integrare economică și o aprofundare a cooperării politice, în conformitate cu obiectivul general al acordului,

            ADOPTĂ PREZENTA RECOMANDARE:
      Articol unic
      Consiliul de asociere recomandă părților să pună în aplicare Programul de asociere UE-Ucraina (5), în măsura în care respectiva punere în aplicare vizează atingerea obiectivelor Acordului de asociere dintre Uniunea Europeană, Comunitatea Europeană a Energiei Atomice și statele membre ale acestora, pe de o parte, și Ucraina, pe de altă parte.

         Adoptată la …, …

               Pentru Consiliul de asociere

               Președintele

         (1)  JO L 161, 29.5.2014, p. 3.

         (2)  Decizia 2014/295/UE a Consiliului din 17 martie 2014 privind semnarea, în numele Uniunii Europene, și aplicarea cu titlu provizoriu a Acordului de asociere dintre Uniunea Europeană și Comunitatea Europeană a Energiei Atomice și statele membre ale acestora, pe de o parte, și Ucraina, pe de altă parte, în ceea ce privește preambulul, articolul 1 și titlurile I, II și VII (JO L 161, 29.5.2014, p. 1).

         (3)  Decizia 2014/668/UE a Consiliului din 23 iunie 2014 privind semnarea, în numele Uniunii Europene, și aplicarea cu titlu provizoriu a Acordului de asociere între Uniunea Europeană și Comunitatea Europeană a Energiei Atomice și statele membre ale acestora, pe de o parte, și Ucraina, pe de altă parte, în ceea ce privește titlul III (cu excepția dispozițiilor referitoare la tratamentul aplicat resortisanților țărilor terțe care lucrează cu forme legale pe teritoriul celeilalte părți) și titlurile IV, V, VI și VII din acord, precum și a anexelor și protocoalelor aferente (JO L 278, 20.9.2014, p. 1).

         (4)  Decizia 2014/691/UE a Consiliului din 29 septembrie 2014 de modificare a Deciziei 2014/668/UE privind semnarea, în numele Uniunii Europene, și aplicarea cu titlu provizoriu a Acordului de asociere dintre Uniunea Europeană și Comunitatea Europeană a Energiei Atomice și statele membre ale acestora, pe de o parte, și Ucraina, pe de altă parte, în ceea ce privește titlul III (cu excepția dispozițiilor referitoare la tratamentul aplicat resortisanților țărilor terțe care lucrează cu forme legale pe teritoriul celeilalte părți) și titlurile IV, V, VI și VII din acord, precum și a anexelor și protocoalelor aferente (JO L 289, 3.10.2014, p. 1).

         (5)  A se vedea documentul st 6978/15 pe http://register.consilium.europa.eu