title: 2012/831/UE: Decizia Comisiei din 20 decembrie 2012 de autorizare a Spaniei să prelungească, în cazul lucrătorilor români, suspendarea temporară a aplicării articolelor 1-6 din Regulamentul (UE) nr. 492/2011 al Parlamentului European și al Consiliului privind libera circulație a lucrătorilor în cadrul Uniunii

text:
               22.12.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 356/90

         DECIZIA COMISIEI
   din 20 decembrie 2012
   de autorizare a Spaniei să prelungească, în cazul lucrătorilor români, suspendarea temporară a aplicării articolelor 1-6 din Regulamentul (UE) nr. 492/2011 al Parlamentului European și al Consiliului privind libera circulație a lucrătorilor în cadrul Uniunii
   (2012/831/UE)
   COMISIA EUROPEANĂ,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
   având în vedere Actul privind condițiile de aderare a Republicii Bulgaria și a României și adaptările tratatelor pe care se întemeiază Uniunea Europeană (1), în special articolul 23 și anexa VII partea 1 punctul 7 paragraful al doilea, intitulată „Libera circulație a persoanelor”,
   având în vedere cererea înaintată de Spania la 13 decembrie 2012,
   întrucât:

               (1)

               Începând cu 1 ianuarie 2009, Spania a aplicat integral, în ceea ce privește resortisanții români, articolele 1-6 din Regulamentul (CEE) nr. 1612/68 al Consiliului din 15 octombrie 1968 privind libera circulație a lucrătorilor în cadrul Comunității (2). La 22 iulie 2011, referindu-se la un dezechilibru grav care s-a produs pe piața spaniolă a forței de muncă, Spania, în conformitate cu anexa VII partea 1 punctul 7 al treilea paragraf la Actul privind condițiile de aderare a Republicii Bulgaria și a României și adaptările tratatelor pe care se întemeiază Uniunea Europeană (denumit în continuare „Actul de aderare din 2005”) a informat Comisia că a hotărât, chiar în ziua respectivă, să reintroducă restricții privind accesul la piața forței de muncă pentru lucrătorii români. Regulamentul (CEE) nr. 1612/68 a fost codificat și înlocuit cu Regulamentul (UE) nr. 492/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 5 aprilie 2011 privind libera circulație a lucrătorilor în cadrul Uniunii (3), care a intrat în vigoare la data de 16 iunie 2011.

               (2)

               Ca răspuns la o cerere adresată de Spania Comisiei la 28 iulie 2011, în temeiul anexei VII partea 1 punctul 7 al doilea paragraf la Actul de aderare din 2005, prin care solicita ca articolele 1-6 din Regulamentul (UE) nr. 492/2011 să fie suspendate integral în ceea ce privește lucrătorii români de pe întregul teritoriu al Spaniei și în toate sectoarele, Comisia a autorizat Spania prin Decizia 2011/503/UE (4) să limiteze liberul acces al lucrătorilor români la piața forței de muncă din Spania, până la 31 decembrie 2012, sub rezerva anumitor condiții. Decizia a intrat în vigoare la 12 august 2011.

               (3)

               Spania a solicitat Comisiei, prin intermediul unei scrisori din data de 13 decembrie 2012, să prelungească, în cazul lucrătorilor români, suspendarea articolelor 1-6 din Regulamentul (UE) nr. 492/2011 până la 31 decembrie 2013.

               (4)

               Spania își justifică cererea prin faptul că cele două motive care stau la baza Deciziei 2011/503/UE continuă să existe: dezechilibrul grav al pieței forței de muncă din Spania, care afectează toate regiunile și sectoarele; și situația cetățenilor români cu reședința în Spania în raport cu piața forței de muncă, precum și riscul ca un aflux necontrolat de lucrători români să exercite o presiune și mai mare asupra pieței forței de muncă din Spania.

               (5)

               Spania furnizează dovezi statistice care indică faptul că situația pieței economice și a forței de muncă a continuat să se înrăutățească începând cu a doua jumătate a anului 2011, ceea ce a condus la atingerea unor niveluri record în ceea ce privește șomajul în general și șomajul în rândul tinerilor, și că previziunile economice anunță o contracție a produsului intern brut în 2012 și 2013, precum și o nouă creștere a șomajului. În plus, Spania declară că dezechilibrul pieței spaniole a forței de muncă, care amenință grav nivelul de ocupare a forței de muncă, este de natură generală și nu se limitează la o regiune sau la un sector anume.

               (6)

               Spania furnizează date statistice suplimentare care indică faptul că numărul de români cu reședința în Spania a continuat să crească (în pofida restricțiilor privind accesul liber la piața forței de muncă pentru lucrătorii români) și că, în septembrie 2012, numărul acestora era de 913 405; că procentajul de resortisanți români care contribuie la sistemul de securitate socială este în scădere; că numărul resortisanților români înregistrați în calitate de persoane în căutarea unui loc de muncă, precum și numărul celor care primesc ajutor de șomaj sunt relativ ridicate, deși în scădere, iar rata șomajului în rândul acestora este peste medie. Spania concluzionează că situația actuală a pieței forței de muncă afectează capacitatea sa de a absorbi noi fluxuri de lucrători români.

               (7)

               În conformitate cu anexa VII partea 1 punctul 7 al doilea paragraf la Actul de aderare din 2005, un stat membru poate solicita Comisiei să declare, în termen de două săptămâni, că aplicarea articolelor 1-6 din Regulamentul (UE) nr. 492/2011 este integral sau parțial suspendată într-o anumită regiune sau în cadrul unei profesii.

               (8)

               Analiza din 2011 a datelor economice pe care se întemeiază Decizia 2011/503/UE a indicat faptul că Spania se confrunta, într-adevăr, cu un dezechilibru grav al pieței forței de muncă, caracterizat prin cea mai ridicată rată a șomajului din UE (datele lunare ale Eurostat privind rata șomajului indică pentru Spania o rată de 21,0 %, în comparație cu media de 9,4 % la nivelul UE și cu rata de 9,9 % a zonei Euro în iunie 2011), o rată a șomajului deosebit de ridicată în rândul tinerilor (45,7 % în iunie 2011) și o redresare lentă a economiei (cifrele Eurostat indică faptul că în Spania PIB-ul a crescut în primul trimestru din 2011 cu numai 0,3 % în comparație cu trimestrul anterior, față de o creștere a PIB-ului de 0,8 % pentru UE și zona Euro), această situație fiind agravată și mai mult de contextul financiar internațional problematic care a impus Spaniei să introducă restricții bugetare suplimentare cu scopul de a obține consolidarea fiscală, fapt care ar putea avea alte efecte negative pe termen scurt asupra creșterii economice a acesteia. Impactul scăderii nivelului de ocupare a forței de muncă a avut un caracter general și a afectat toate regiunile și toate sectoarele de producție. Datele anchetei privind forța de muncă pentru perioada cuprinsă între 2008 și 2010 au arătat, de asemenea, o scădere generală a nivelului de ocupare a forței de muncă de 9 %, iar în sectorul construcțiilor chiar de 33 %, care a afectat toate regiunile și a variat între 6 % în Țara Bascilor și 13 % în Comunitatea autonomă Valenciană.

               (9)

               Prin urmare, Comisia a considerat că Spania a furnizat dovezi care atestau faptul că aceasta se confrunta cu un dezechilibru generalizat al pieței forței de muncă care afecta grav nivelul de ocupare a forței de muncă în toate regiunile și în toate sectoarele de activitate și care putea persista în viitorul apropiat.

               (10)

               În plus, analiza din 2011 efectuată de către Comisie a stabilit că: resortisanții români care locuiau în Spania au fost grav afectați de șomaj în proporție de peste 30 % (sursă: datele Eurostat din ancheta privind forța de muncă, primul trimestru din 2011). Fluxurile de resortisanți români care soseau în Spania, în pofida unei anumite scăderi datorate recesiunii economice, au rămas substanțiale, cu toate că cererea de forță de muncă din Spania era scăzută. Numărul resortisanților români care locuiesc, în mod obișnuit, în Spania a crescut de la 388 000 la 1 ianuarie 2006 la 823 000 la 1 ianuarie 2010 (sursă: statisticile Eurostat referitoare la migrație).

               (11)

               Analiza datelor economice disponibile în prezent arată că piața forței de muncă din Spania se află în continuare într-un grav dezechilibru. Încetinirea creșterii economice continuă să aibă un impact mai puternic asupra ocupării forței de muncă în Spania decât în alte state membre, iar datele arată că tendința a devenit mai pronunțată pe parcursul anului 2011 și în primele trimestre ale anului 2012. În octombrie 2012, rata șomajului a fost de aproximativ 26,2 %, în comparație cu 21,3 % în iunie 2011, față de 10,7 % în medie în UE în octombrie 2012 (și 9,5 % în iunie 2011). În plus, rata șomajului în rândul tinerilor este foarte ridicată, atingând 55,9 % în octombrie 2012, în comparație cu 23,4 % în medie în UE (sursă: datele lunare ale Eurostat privind rata șomajului).

               (12)

               Este probabil ca situația economică negativă și, în consecință, dezechilibrul înregistrat pe piața forței de muncă să persiste. Conform previziunilor economice ale Comisiei Europene, se așteaptă ca PIB-ul Spaniei să scadă în 2012 și 2013 (– 1,4 % pentru ambii ani) înainte de a se redresa ușor în 2014 (+ 0,8 %), iar rata șomajului să continue să crească și să atingă 26,6 % în 2013 (și să scadă la 26,1 % în 2014). Declinul înregistrat la nivelul ocupării forței de muncă a continuat să afecteze toate sectoarele economice. Între al doilea trimestru al anului 2011 și al treilea trimestru al anului 2012, ocuparea forței de muncă în Spania a înregistrat o scădere de aproximativ 980 000 (sau – 5,4 %) (sursă: datele Eurostat din ancheta privind forța de muncă). În timp ce sectorul construcțiilor afișa cea mai mare scădere (–293 000 sau – 20,5 %), a scăzut și ocuparea forței de muncă în agricultură, industria prelucrătoare și sectorul serviciilor. În plus, toate regiunile sunt afectate de niveluri ridicate ale șomajului (de la 12 % în Țara Bascilor până la 30,4 % în Andaluzia în 2011, sursă: datele Eurostat din ancheta privind forța de muncă), iar dezechilibrul de pe piața forței de muncă nu se limitează, prin urmare, la o regiune anume.

               (13)

               Prin urmare, Comisia consideră că Spania a furnizat dovezi care atestă faptul că aceasta se confruntă în continuare cu un dezechilibru generalizat al pieței forței de muncă care afectează grav nivelul de ocupare a forței de muncă în toate regiunile și în toate sectoarele de activitate și care poate persista în viitorul apropiat.

               (14)

               Mai mult, analiza efectuată de Comisie arată că de când Spania a reintrodus restricții privind accesul la piața forței de muncă pentru lucrătorii români, numărul de resortisanți români în Spania a continuat să crească, deși într-un ritm mai lent decât înainte: potrivit statisticilor spaniole din domeniul migrației, numărul lor a crescut cu 11 970 (sau + 1,3 %) între 30 septembrie 2011 (901 435) și 30 septembrie 2012 (913 405), în timp ce între 30 septembrie 2010 (817 460) și 30 septembrie 2011 (901 435) a crescut cu 83 975 (sau + 10,3 %). Resortisanții români din Spania se confruntă în continuare cu niveluri foarte ridicate ale șomajului: 36,4 % în al treilea trimestru al anului 2012 (sursă: datele Eurostat din ancheta privind forța de muncă).

               (15)

               Prin urmare, este probabil ca aplicarea deplină a legislației UE privind libera circulație a lucrătorilor să fie încă un factor de creștere a presiunii pe piața forței de muncă din Spania, întrucât aceasta permite un flux nelimitat de lucrători români.

               (16)

               Prin urmare, cu scopul de a restabili situația normală a pieței spaniole a forței de muncă, este adecvat ca Spania să fie autorizată să continue să limiteze temporar accesul liber al lucrătorilor români la piața spaniolă a forței de muncă. Deoarece dispozițiile tranzitorii din Actul de aderare din 2005, din care face parte și clauza de salvgardare și care permit restricțiile privind accesul resortisanților români la piața forței de muncă, sunt limitate în timp până la 31 decembrie 2013, autorizația nu poate fi prelungită dincolo de această dată.

               (17)

               Restricțiile privind accesul la piața forței de muncă constituie o derogare de la un principiu fundamental al Tratatului privind funcționarea Uniunii Europene, și anume libera circulație a lucrătorilor. În conformitate cu jurisprudența consacrată a Curții de Justiție, astfel de măsuri ar trebui să fie interpretate și aplicate în mod restrictiv.

               (18)

               Având în vedere situația actuală a pieței forței de muncă din Spania, efectele de deplasare, precum și alte posibile repercusiuni propagate între regiuni și sectoare, ca urmare a unei restricționări selective, în acest moment, este oportun ca restricțiile să continue să se aplice în cazul activităților salariate pe întregul teritoriu al Spaniei și în toate sectoarele. Cu toate acestea, sfera de aplicare a derogării poate fi redusă, în cazul în care Comisia constată că informațiile relevante pe care se sprijină această derogare s-au schimbat sau că efectele derogării se dovedesc a fi mai restrictive decât este necesar pentru a atinge scopul declarat, în special în cazul activităților salariate care necesită o diplomă universitară sau calificări echivalente.

               (19)

               De asemenea, cu toate că, pentru ca restricțiile autorizate prin prezenta decizie să aibă efectul scontat asupra pieței forței de muncă din Spania, se consideră în prezent că este adecvat ca aceste restricții să rămână în vigoare până la sfârșitul perioadei tranzitorii, și anume până la 31 decembrie 2013, acest termen limită poate fi redus, în cazul în care Comisia va stabili că informațiile relevante care au determinat adoptarea prezentei decizii s-au schimbat sau că efectele acesteia se dovedesc a fi mai restrictive decât este necesar pentru a atinge scopul deciziei.

               (20)

               În acest scop, Spania trebuie să furnizeze Comisiei, trimestrial, datele statistice necesare pentru a evalua evoluția pieței forței de muncă pe sectoare de activitate și pe profesii. Primul raport trimestrial trebuie prezentat până la 31 martie 2013.

               (21)

               Decizia de autorizare a Spaniei să continue să aplice restricții privind accesul liber al resortisanților români la piața forței de muncă din Spania face obiectul anumitor condiții pentru a garanta limitarea strictă a acestor restricții la ceea ce este necesar pentru a îndeplini scopul prevăzut.

               (22)

               Prin urmare, nu este adecvat să se autorizeze reintroducerea restricțiilor în ceea ce privește resortisanții români și membrii familiilor acestora care au fost deja încadrați pe piața forței de muncă din Spania sau care au fost deja înregistrați ca persoane aflate în căutarea unui loc de muncă de către serviciile publice pentru ocuparea forței de muncă în Spania la 22 iulie 2011, adică la data notificării de către Spania a măsurilor menționate în considerentul 1.

               (23)

               Principiile care guvernează restricțiile privind accesul la piața forței de muncă, astfel cum sunt stabilite în anexa VII partea 1 la Actul de aderare din 2005, cum ar fi clauza de „standstill” și principiul preferinței acordate cetățenilor Uniunii menționat la punctul 14 din partea 1 a anexei respective, ar trebui, de asemenea, să fie respectate.

               (24)

               Dreptul membrilor familiilor lucrătorilor români de a se angaja în Spania ar trebui să fie reglementat mutatis mutandis de dispozițiile prevăzute în anexa VII partea 1 punctul 8 din Actul de aderare din 2005.

               (25)

               Restricțiile autorizate prin prezenta decizie privind drepturile de acces ale resortisanților români și ale membrilor familiilor acestora la piața forței de muncă din Spania se limitează strict la domeniul de aplicare al prezentei decizii și nu pot afecta în niciun fel oricare alte drepturi de care resortisanții români și membrii familiilor acestora beneficiază în temeiul legislației Uniunii.

               (26)

               În scopul monitorizării, ar trebui prevăzută obligația de a fi furnizate Comisiei detalii privind măsurile pe care Spania le-a adoptat pe baza prezentei decizii,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   Spania este autorizată prin prezenta decizie să suspende, în cazul resortisanților români, articolele 1-6 din Regulamentul (UE) nr. 492/2011 până la data de 31 decembrie 2013 și sub rezerva condițiilor specificate la articolele 2-4 din prezenta decizie.
   Articolul 2
   Fără a aduce atingere măsurilor introduse de Spania la 22 iulie 2011 în conformitate cu anexa VII partea 1 punctul 7 al treilea paragraf la Actul de aderare din 2005, prezenta decizie nu afectează resortisanții români și membrii familiilor acestora:

               care la 12 august 2011 erau angajați în Spania; sau

               care, la 12 august 2011, erau înregistrați în calitate de persoane aflate în căutarea unui loc de muncă de către serviciile publice pentru ocuparea forței de muncă din Spania.

         Articolul 3
   Aplicarea prezentei decizii se supune mutatis mutandis condițiilor privind dispozițiile tranzitorii prevăzute în anexa VII partea 1 la Actul de aderare din 2005.
   Articolul 4
   Spania adoptă toate măsurile necesare pentru a continua monitorizarea atentă a evoluției pieței forței de muncă. Aceasta transmite Comisiei date statistice trimestriale care să demonstreze evoluția pieței forței de muncă pe sectoare de activitate și pe profesii. Primul raport trimestrial trebuie prezentat înainte de 31 martie 2013.
   În cazul în care se va produce orice schimbare semnificativă a situației pieței forței de muncă, Spania transmite Comisiei și statelor membre, fără întârziere, actualizarea informațiilor relevante pe care le-a transmis deja odată cu cererea sa de adoptare a unei decizii a Comisiei pe tema care face obiectul prezentei decizii.
   Articolul 5
   Prezenta decizie poate fi modificată sau abrogată în special în cazul în care informațiile relevante menționate la articolul 4 și care au dus la adoptarea acesteia se modifică sau dacă efectele deciziei se dovedesc a fi mai restrictive decât este necesar pentru a atinge scopul deciziei.
   Articolul 6
   Spania furnizează Comisiei, în termen de două luni de la primirea prezentei decizii, detalii privind măsurile pe care le-a adoptat pe baza acesteia.
   Articolul 7
   Prezenta decizie intră în vigoare la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.

      Adoptată la Bruxelles, 20 decembrie 2012.

            Pentru Comisie

            Președintele

         José Manuel BARROSO

      (1)  JO L 157, 21.6.2005, p. 203.

      (2)  JO L 257, 19.10.1968, p. 2.

      (3)  JO L 141, 27.5.2011, p. 1.

      (4)  JO L 207, 12.8.2011, p. 22.


title: 2014/574/UE: Decizia Parlamentului European din 3 aprilie 2014 privind închiderea conturilor Autorității Bancare Europene pentru exercițiul financiar 2012

text:
               5.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 266/195

         DECIZIA PARLAMENTULUI EUROPEAN
   din 3 aprilie 2014
   privind închiderea conturilor Autorității Bancare Europene pentru exercițiul financiar 2012
   (2014/574/UE)
   PARLAMENTUL EUROPEAN,

               —

               având în vedere conturile anuale finale ale Autorității Bancare Europene pentru exercițiul financiar 2012,

               —

               având în vedere Raportul Curții de Conturi privind conturile anuale ale Autorității Bancare Europene pentru exercițiul financiar 2012, însoțit de răspunsurile autorității (1),

               —

               având în vedere Recomandarea Consiliului din 18 februarie 2014 (05849/2014 – C7-0054/2014),

               —

               având în vedere articolul 319 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,

               —

               având în vedere Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului din 25 iunie 2002 privind Regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităților Europene (2), în special articolul 185,

               —

               având în vedere Regulamentul (UE, Euratom) nr. 966/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 25 octombrie 2012 privind normele financiare aplicabile bugetului general al Uniunii și de abrogare a Regulamentului (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului (3), în special articolul 208,

               —

               având în vedere Regulamentul (UE) nr. 1093/2010 al Parlamentului European și al Consiliului din 24 noiembrie 2010 de instituire a Autorității europene de supraveghere (Autoritatea bancară europeană) (4), în special articolul 64,

               —

               având în vedere Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2343/2002 al Comisiei din 19 noiembrie 2002 privind Regulamentul financiar cadru pentru organismele menționate la articolul 185 din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului privind Regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităților Europene (5),

               —

               având în vedere Regulamentul delegat (UE) nr. 1271/2013 al Comisiei din 30 septembrie 2013 privind Regulamentul financiar cadru pentru organismele menționate la articolul 208 din Regulamentul (UE, Euratom) nr. 966/2012 al Parlamentului European și al Consiliului (6), în special articolul 108,

               —

               având în vedere articolul 77 și anexa VI la Regulamentul său de procedură,

               —

               având în vedere raportul Comisiei pentru control bugetar și avizul Comisiei pentru afaceri economice și monetare (A7-0220/2014),

               1.

               aprobă închiderea conturilor Autorității Bancare Europene pentru exercițiul financiar 2012;

               2.

               încredințează președintelui sarcina de a transmite prezenta decizie directorului executiv al Autorității Bancare Europene, Consiliului, Comisiei și Curții de Conturi și de a asigura publicarea acesteia în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene (seria L).

            Președintele

         Martin SCHULZ

            Secretarul general

         Klaus WELLE

      (1)  JO C 365, 13.12.2013, p. 80.

      (2)  JO L 248, 16.9.2002, p. 1.

      (3)  JO L 298, 26.10.2012, p. 1.

      (4)  JO L 331, 15.12.2010, p. 12.

      (5)  JO L 357, 31.12.2002, p. 72.

      (6)  JO L 328, 7.12.2013, p. 42.


title: 2012/42/UE: Decizia Consiliului din 24 ianuarie 2012 de numire a președintelui Comitetului consultativ european pentru guvernanță statistică

text:
               27.1.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 24/11

         DECIZIA CONSILIULUI
   din 24 ianuarie 2012
   de numire a președintelui Comitetului consultativ european pentru guvernanță statistică
   (2012/42/UE)
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
   având în vedere Decizia nr. 235/2008/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 martie 2008 de instituire a Comitetului consultativ european pentru guvernanță statistică (1), în special articolul 3,
   având în vedere avizul Comisiei Europene,
   având în vedere aprobarea Parlamentului European,
   întrucât:

               (1)

               La 16 martie 2009, Consiliul a adoptat Decizia 2009/250/CE (2) prin care a fost numit domnul Johnny ÅKERHOLM în calitate de președinte al Comitetului consultativ european pentru guvernanță statistică pentru o perioadă de trei ani începând cu 23 martie 2009.

               (2)

               Prin urmare, este necesară numirea unui nou președinte care să preia atribuțiile la expirarea mandatului care a început la 23 martie 2009.

               (3)

               În conformitate cu articolul 3 alineatul (3) din Decizia nr. 235/2008/CE, președintele nu poate deține calitatea de membru al unui birou național de statistică sau al Comisiei,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   Domnul Thomas WIESER este numit în calitate de președinte al Comitetului consultativ european pentru guvernanță statistică, pentru o perioadă de trei ani începând cu 23 martie 2012.
   Articolul 2
   Prezenta decizie produce intră în vigoare în a treia zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.

      Adoptată la Bruxelles, 24 ianuarie 2012.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         M. VESTAGER

      (1)  JO L 73, 15.3.2008, p. 17.

      (2)  JO L 74, 20.3.2009, p. 31.


               24.3.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 93/245

         P7_TA(2014)0071
   Decizia de a nu formula obiecțiuni la o măsură de executare: Codul european de conduită referitor la parteneriat, în cadrul fondurilor structurale și de investiții europene
   Decizia Parlamentului European de a nu formula obiecțiuni la Regulamentul delegat al Comisiei din 7 ianuarie 2014 privind Codul european de conduită referitor la parteneriat, în cadrul fondurilor structurale și de investiții europene (C(2013)9651 – 2014/2508(DEA))
   (2017/C 093/42)

      Parlamentul European,

               —

               având în vedere Regulamentul delegat al Comisiei (C(2013)9651),

               —

               având în vedere scrisoarea Comisiei din 21 ianuarie 2014 prin care aceasta îi solicită să declare că nu va formula obiecțiuni la Regulamentul delegat,

               —

               având în vedere articolul 290 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,

               —

               având în vedere Regulamentul (UE) nr. 1303/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 decembrie 2013 de stabilire a unor dispoziții comune privind Fondul european de dezvoltare regională, Fondul social european, Fondul de coeziune, Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală și Fondul european pentru pescuit și afaceri maritime, precum și de stabilire a unor dispoziții generale privind Fondul european de dezvoltare regională, Fondul social european, Fondul de coeziune și Fondul european pentru pescuit și afaceri maritime și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1083/2006 (1), în special articolul 5 alineatul (3),

               —

               având în vedere articolul 87a alineatul (6) din Regulamentul său de procedură,

               —

               având în vedere că nicio opoziție nu a fost exprimată în termenul prevăzut la articolul 87a alineatul (6) liniuța a treia și a patra din Regulamentul său de procedură, care a expirat la 4 februarie 2014,

               A.

               întrucât este important să se asigure faptul că Regulamentul delegat privind Codul european de conduită referitor la parteneriat intră în vigoare cât mai curând posibil, având în vedere nevoia urgentă de a pune în aplicare Codul de conduită în cadrul procesului de pregătire a acordurilor de parteneriat și a programelor pentru perioada 2014-2020, care se desfășoară în prezent;

               1.

               declară că nu formulează obiecțiuni la Regulamentul delegat;

               2.

               încredințează Președintelui sarcina de a transmite prezenta decizie Consiliului și Comisiei.

      (1)  JO L 347, 20.12.2013, p. 320.


               23.12.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 482/160

         P7_TA(2014)0018
   Competențele și atribuțiile comisiilor parlamentare permanente
   Decizia Parlamentului European din 15 ianuarie 2014 privind competențele și atribuțiile comisiilor parlamentare permanente (2013/2996(RSO))
   (2016/C 482/27)

      Parlamentul European,

               —

               având în vedere propunerea Conferinței președinților,

               —

               având în vedere articolul 183 din Regulamentul său de procedură,

               1.

               decide să înlocuiască anexa VII la Regulamentul său de procedură cu următorul text:
               „Anexa VII – Competențele și atribuțiile comisiilor parlamentare permanente

                  I.   Comisia pentru afaceri externe

               Această comisie este competentă în chestiuni legate de promovarea, punerea în aplicare și monitorizarea politicii externe a Uniunii în ceea ce privește:

                           1.

                           politica externă și de securitate comună (PESC) și politica de securitate și de apărare comună (PSAC). În acest context, comisia este asistată de subcomisia pentru securitate și apărare;

                           2.

                           relațiile cu celelalte instituții și organe ale Uniunii, cu Organizația Națiunilor Unite și cu celelalte organizații internaționale și adunări interparlamentare pentru domeniile sale de competență;

                           3.

                           supravegherea Serviciului European de Acțiune Externă;

                           4.

                           consolidarea relațiilor politice cu țările terțe prin programe cuprinzătoare de cooperare și asistență sau prin acorduri internaționale cum ar fi acordurile de asociere și de parteneriat;

                           5.

                           deschiderea, monitorizarea și încheierea negocierilor privind aderarea statelor europene la Uniune;

                           6.

                           întreaga legislație, programare și supraveghere a acțiunilor întreprinse în cadrul Instrumentului european pentru democrație și drepturile omului, al Instrumentului European de vecinătate, al Instrumentului de asistență pentru preaderare, al Instrumentului care contribuie la stabilitate și pace și al Instrumentului de parteneriat pentru cooperarea cu țări terțe și politicile aflate la baza acestora;

                           7.

                           monitorizarea, printre altele, a politicii europene de vecinătate (PEV) și luarea măsurilor ulterioare necesare, în special în ceea ce privește rapoartele anuale privind progresele înregistrate în domeniul PEV;

                           8.

                           aspectele legate de democrație, statul de drept, drepturile omului, inclusiv drepturile minorităților, din țările terțe și de principiile dreptului internațional. În acest context, comisia este asistată de subcomisia pentru drepturile omului, care ar trebui să asigure coerența tuturor politicilor externe ale Uniunii cu politica sa privind drepturile omului. Fără a aduce atingere normelor aplicabile, membrii altor comisii și organe care exercită responsabilități în acest domeniu sunt invitați să asiste la reuniunile subcomisiei.

                           9.

                           participarea Parlamentului la misiuni de observare a alegerilor, în cooperare cu alte comisii și delegații pertinente, dacă este cazul;

                     Comisia asigură supravegherea politică și coordonarea lucrărilor comisiilor parlamentare mixte și a comisiilor parlamentare de cooperare, precum și ale delegațiilor interparlamentare și ale delegațiilor ad-hoc care intră în domeniul său de competență.

                  II.   Comisia pentru dezvoltare

               Această comisie este competentă în chestiuni privind:

                           1.

                           promovarea, punerea în aplicare și controlul politicii de dezvoltare și de cooperare a Uniunii, inclusiv în ceea ce privește:

                                       (a)

                                       dialogul politic cu țările în curs de dezvoltare, atât la nivel bilateral, cât și în cadrul organizațiilor și organismelor interparlamentare internaționale pertinente,

                                       (b)

                                       ajutorul acordat țărilor în curs de dezvoltare și acordurile de cooperare cu acestea, mai ales supravegherea eficacității finanțării ajutorului și evaluarea rezultatelor, inclusiv în legătură cu eradicarea sărăciei,

                                       (c)

                                       monitorizarea relației dintre politicile statelor membre și cele puse în aplicare la nivelul Uniunii,

                                       (d)

                                       promovarea valorilor democratice, a bunei guvernări și a drepturilor omului în țările în curs de dezvoltare,

                                       (e)

                                       punerea în aplicare, monitorizarea și creșterea coerenței politicilor în ceea ce privește politica de dezvoltare;

                           2.

                           întreaga legislație, programare și supraveghere a acțiunilor realizate în cadrul Instrumentului de cooperare pentru dezvoltare (ICD), al Fondului european de dezvoltare (FED) – în strânsă cooperare cu parlamentele naționale – și al Instrumentului de ajutor umanitar, precum și toate aspectele legate de ajutorul umanitar din țările în curs de dezvoltare și politica aflată la baza acestora;

                           3.

                           Acordul de parteneriat ACP-UE și relațiile cu organismele competente;

                           4.

                           chestiunile privind țările și teritoriile de peste mări (TTPM);

                           5.

                           participarea Parlamentului la misiuni de observare a alegerilor, dacă este necesar, în cooperare cu alte comisii și delegații pertinente.

                     Comisia asigură coordonarea lucrărilor delegațiilor interparlamentare și ad-hoc care intră în atribuțiile sale.

                  III.   Comisia pentru comerț internațional

               Această comisie este competentă în chestiuni privind definirea, punerea în aplicare și monitorizarea politicii comerciale comune a Uniunii și a relațiilor sale economice externe, în special:

                           1.

                           relațiile financiare, economice și comerciale cu țări terțe și cu organizații regionale;

                           2.

                           tariful extern comun și facilitarea comerțului, precum și aspectele externe ale dispozițiilor vamale și gestionării vămilor;

                           3.

                           inițierea, monitorizarea și încheierea de acorduri comerciale bilaterale, multilaterale și plurilaterale care să reglementeze relațiile economice, comerciale și de investiții cu țări terțe și organizații regionale, precum și luarea măsurilor ulterioare necesare;

                           4.

                           măsurile de armonizare sau de standardizare tehnică în domeniile reglementate de instrumentele de drept internațional;

                           5.

                           relațiile cu organizațiile internaționale pertinente, cu forurile internaționale care abordează aspectele legate de comerț și cu organizațiile de promovare a integrării economice și comerciale regionale în afara granițelor Uniunii;

                           6.

                           relațiile cu Organizația Mondială a Comerțului, inclusiv cu dimensiunea sa parlamentară.

                     Comisia asigură legătura cu delegațiile interparlamentare și ad-hoc competente în ceea ce privește aspectele economice și comerciale în relațiile cu țările terțe.

                  IV.   Comisia pentru bugete

               Această comisie este competentă în chestiuni privind:

                           1.

                           cadrul financiar multianual de venituri și cheltuieli ale Uniunii și sistemul resurselor proprii ale Uniunii;

                           2.

                           competențele bugetare ale Parlamentului, respectiv bugetul Uniunii, precum și negocierea și punerea în aplicare a acordurilor interinstituționale în acest domeniu;

                           3.

                           estimarea bugetului Parlamentului, în conformitate cu procedura prevăzută de Regulamentul de procedură;

                           4.

                           bugetul organelor descentralizate;

                           5.

                           activitățile financiare ale Băncii Europene de Investiții care nu fac parte din guvernarea economică europeană;

                           6.

                           includerea în buget a Fondului european de dezvoltare, fără a aduce atingere competențelor comisiei competente pentru Acordul de parteneriat ACP-UE;

                           7.

                           implicațiile financiare ale tuturor actelor Uniunii și compatibilitatea acestora cu cadrul financiar multianual, fără a aduce atingere competențelor comisiilor pertinente;

                           8.

                           monitorizarea și evaluarea execuției bugetului pentru exercițiul financiar curent, sub rezerva articolului 78 alineatul (1), transferurile de credite, procedurile privind organigramele, creditele de funcționare și avizele cu privire la proiecte imobiliare cu implicații financiare importante;

                           9.

                           Regulamentul financiar, cu excepția chestiunilor privind execuția, gestiunea și controlul bugetar.

                  V.   Comisia pentru control bugetar

               Această comisie este competentă în chestiuni privind:

                           1.

                           controlul execuției bugetului Uniunii și al Fondului european de dezvoltare, precum și deciziile privind descărcarea de gestiune care trebuie luate de Parlament, inclusiv procedura internă de descărcare de gestiune, și orice altă măsură de însoțire sau de punere în aplicare a acestor decizii;

                           2.

                           închiderea, prezentarea și controlul conturilor și bilanțurilor Uniunii, ale instituțiilor acesteia și ale oricărui organism care beneficiază de finanțarea acesteia, inclusiv stabilirea creditelor care urmează a fi reportate și fixarea soldurilor;

                           3.

                           controlul activităților financiare ale Băncii Europene de Investiții;

                           4.

                           evaluarea raportului costuri-beneficii al diferitelor finanțări ale Uniunii pentru punerea în aplicare apoliticilor Uniunii, cu implicarea, la solicitarea Comisiei pentru control bugetar, a comisiilor specializate și acționând, la solicitarea Comisiei pentru control bugetar, în cooperare cu acestea pentru a examina rapoartele speciale ale Curții de Conturi;

                           5.

                           relațiile cu Oficiul European de Luptă Antifraudă (OLAF), examinarea fraudelor și neregulilor care aduc atingere execuției bugetului Uniunii, acțiunile care vizează prevenirea acestor acte și declanșarea de proceduri judiciare, protecția strictă a intereselor financiare ale Uniunii și acțiunile relevante întreprinse de Parchetul European în acest domeniu;

                           6.

                           relațiile cu Curtea de Conturi, numirea membrilor și analizarea rapoartelor acesteia;

                           7.

                           Regulamentul financiar pentru chestiunile privind execuția, gestiunea și controlul bugetar.

                  VI.   Comisia pentru afaceri economice și monetare

               Această comisie este competentă în chestiuni privind:

                           1.

                           politicile economice și monetare ale Uniunii, funcționarea Uniunii Economice și Monetare și Sistemul Monetar și Financiar European, inclusiv relațiile cu instituțiile sau organizațiile pertinente;

                           2.

                           libera circulație a capitalurilor și plăților (plăți transfrontaliere, spațiul unic de plăți, balanța de plăți, fluxurile de capital și politicile de împrumut și creditare, controlul fluxurilor de capital provenite din țări terțe, măsuri de încurajare a exporturilor de capital din Uniune);

                           3.

                           sistemul monetar și financiar internațional, inclusiv relațiile cu instituțiile și organizațiile financiare și monetare;

                           4.

                           regulile privind concurența, ajutoarele de stat sau ajutoarele publice;

                           5.

                           reglementarea în domeniul fiscal;

                           6.

                           reglementarea și supravegherea serviciilor, instituțiilor și piețelor financiare, inclusiv rapoartele financiare, verificările contabile, normele contabile, conducerea întreprinderilor și alte chestiuni din domeniul dreptului societăților comerciale privind în special serviciile financiare;

                           7.

                           activitățile financiare pertinente ale Băncii Europene de Investiții ca parte din guvernarea economică europeană în zona euro.

                  VII.   Comisia pentru ocuparea forței de muncă și afaceri sociale

               Această comisie este competentă în chestiuni privind:

                           1.

                           politica ocupării forței de muncă și toate aspectele de politică socială, inclusi condițiile de muncă, securitatea socială, integrarea socială și protecția socială;

                           2.

                           drepturile lucrătorilor;

                           3.

                           măsurile de garantare a sănătății și securității la locul de muncă;

                           4.

                           Fondul social european;

                           5.

                           politica de formare profesională, inclusiv calificările profesionale;

                           6.

                           libera circulație a lucrătorilor și pensionarilor;

                           7.

                           dialogul social;

                           8.

                           toate formele de discriminare la locul de muncă și pe piața muncii, altele decât cele fondate pe gen;

                           9.

                           relațiile cu:

                                       —

                                       Centrul European pentru Dezvoltarea Formării Profesionale (Cedefop),

                                       —

                                       Fundația Europeană pentru Îmbunătățirea Condițiilor de Viață și de Muncă,

                                       —

                                       Fundația Europeană de Formare,

                                       —

                                       Agenția Europeană pentru Sănătate și Securitate în Muncă,

                                 precum și relațiile cu alte organisme ale Uniunii și organizații internaționale pertinente.

                  VIII.   Comisia pentru mediu, sănătate publică și siguranță alimentară

               Această comisie este competentă în chestiuni privind:

                           1.

                           politica de mediu și măsurile de protecție a mediului, privind în special:

                                       (a)

                                       schimbările climatice,

                                       (b)

                                       poluarea aerului, a solului și a apei, gestionarea și reciclarea deșeurilor, substanțele și preparatele periculoase, nivelul sonor și protecția biodiversității,

                                       (c)

                                       dezvoltarea durabilă,

                                       (d)

                                       măsurile și convențiile internaționale și regionale în vederea conservării mediului,

                                       (e)

                                       repararea prejudiciilor cauzate mediului,

                                       (f)

                                       protecția civilă,

                                       (g)

                                       Agenția Europeană de Mediu,

                                       (h)

                                       Agenția Europeană pentru Produse Chimice;

                           2.

                           sănătatea publică, privind în special:

                                       (a)

                                       programele și acțiunile specifice în domeniul sănătății publice,

                                       (b)

                                       produsele farmaceutice și cosmetice,

                                       (c)

                                       aspectele sanitare ale terorismului biologic,

                                       (d)

                                       Agenția Europeană pentru Medicamente și Centrul European de Prevenire și Control al Bolilor;

                           3.

                           aspectele privind siguranța alimentară, inclusiv, în special:

                                       (a)

                                       etichetarea și siguranța produselor alimentare,

                                       (b)

                                       legislația veterinară privind protecția împotriva riscurilor pentru sănătatea umană; controalele de sănătate publică ale produselor alimentare și sistemele de producție alimentară,

                                       (c)

                                       Agenția Europeană pentru Siguranța Alimentară și Oficiul Alimentar și Veterinar European.

                  IX.   Comisia pentru industrie, cercetare și energie

               Această comisie este competentă în chestiuni privind:

                           1.

                           politica industrială a Uniunii și măsurile aferente, precum și aplicarea noilor tehnologii, în special în ceea ce privește măsurile privind întreprinderile mici și mijlocii;

                           2.

                           politica de cercetare și inovare a Uniunii, inclusiv știința și tehnologia, precum și difuzarea și exploatarea rezultatelor cercetării;

                           3.

                           politica spațială europeană;

                           4.

                           activitățile Centrului Comun de Cercetare, ale Consiliului European pentru Cercetare, ale Institutului European de Inovare și Tehnologie și ale Institutului pentru Materiale de Referință și Măsurători, precum și JET, ITER și celelalte proiecte aparținând aceluiași domeniu;

                           5.

                           măsurile de la nivelul Uniunii în domeniul politicii energetice în general și în contextul creării și funcționării pieței interne a energiei, inclusiv măsurile legate de:

                                       (a)

                                       securitatea aprovizionării cu energie în Uniune,

                                       (b)

                                       promovarea eficienței energetice și a economiei de energie, precum și de dezvoltarea de noi surse de energie și energii regenerabile,

                                       (c)

                                       promovarea interconectării rețelelor energetice și eficiența energetică, în special stabilirea și dezvoltarea de rețele transeuropene în sectorul infrastructurilor energetice;

                           6.

                           Tratatul Euratom și Agenția de Aprovizionare a Euratom; securitatea nucleară, scoaterea din funcțiune a instalațiilor și eliminarea deșeurilor în domeniul nuclear;

                           7.

                           societatea informațională, tehnologiile informației și rețelele și serviciile de comunicații, inclusiv tehnologiile și aspectele legate de securitate, stabilirea și dezvoltarea de rețele transeuropene în sectorul infrastructurilor de telecomunicații, precum și activitățile Agenției Uniunii Europene pentru Securitatea Rețelelor și a Informațiilor (ENISA).

                  X.   Comisia pentru piața internă și protecția consumatorilor

               Această comisie este competentă în chestiuni privind:

                           1.

                           coordonarea, la nivelul Uniunii, a legislațiilor naționale în domeniul pieței interne și privind Uniunea vamală, în special în ceea ce privește:

                                       (a)

                                       libera circulație a mărfurilor, inclusiv armonizarea standardelor tehnice,

                                       (b)

                                       libertatea de stabilire,

                                       (c)

                                       libertatea de a presta servicii, cu excepția sectorului financiar și poștal;

                           2.

                           funcționarea pieței unice, inclusiv măsurile de identificare și eliminare a potențialelor obstacole în calea punerii în aplicare a pieței unice, inclusiv piața unică digitală;

                           3.

                           promovarea și protecția intereselor economice ale consumatorilor, cu excepția chestiunilor privind sănătatea publică și siguranța alimentară;

                           4.

                           politica și legislația în materie de asigurare a aplicării normelor privind piața unică și de asigurare a respectării drepturilor consumatorilor.

                  XI.   Comisia pentru transport și turism

               Această comisie este competentă în chestiuni privind:

                           1.

                           dezvoltarea unei politici comune privind transportul feroviar, rutier și pe căi navigabile, precum și transportul maritim și aerian, în special:

                                       (a)

                                       normele comune aplicabile transporturilor pe teritoriul Uniunii Europene,

                                       (b)

                                       stabilirea și dezvoltarea de rețele transeuropene în sectorul infrastructurilor de transport,

                                       (c)

                                       furnizarea serviciilor de transport și relațiile cu țările terțe în domeniul transporturilor,

                                       (d)

                                       securitatea transporturilor,

                                       (e)

                                       relațiile cu organizațiile internaționale de transport;

                                       (f)

                                       Agenția Europeană pentru Siguranță Maritimă, Agenția Europeană a Căilor Ferate, Agenția Europeană de Siguranță a Aviației și întreprinderea comună SESAR;

                           2.

                           serviciile poștale;

                           3.

                           turismul.

                  XII.   Comisia pentru dezvoltare regională

               Această comisie este competentă în chestiuni privind:

                           1.

                           funcționarea și dezvoltarea politicii Uniunii de dezvoltare regională și de coeziune, astfel cum este instituită prin tratate,

                           2.

                           Fondul european de dezvoltare regională, Fondul de coeziune și celelalte instrumente de politică regională ale Uniunii,

                           3.

                           evaluarea efectelor celorlalte politici ale Uniunii asupra coeziunii economice și sociale,

                           4.

                           coordonarea instrumentelor structurale ale Uniunii,

                           5.

                           dimensiunea urbană a politicii de coeziune,

                           6.

                           regiunile ultraperiferice și insulele, precum și cooperarea transfrontalieră și interregională,

                           7.

                           relațiile cu Comitetul Regiunilor, organizațiile de cooperare interregională și autoritățile locale și regionale.

                  XIII.   Comisia pentru agricultură și dezvoltare rurală

               Această comisie este competentă în chestiuni privind:

                           1.

                           funcționarea și dezvoltarea politicii agricole comune;

                           2.

                           dezvoltarea rurală, inclusiv activitățile instrumentelor financiare pertinente;

                           3.

                           legislația în domeniile:

                                       (a)

                                       veterinar și fitosanitar și al alimentației animalelor, cu condiția ca aceste măsuri să nu aibă drept scop protecția împotriva riscurilor pentru sănătatea umană,

                                       (b)

                                       creșterea și bunăstarea animalelor;

                           4.

                           îmbunătățirea calității produselor agricole;

                           5.

                           aprovizionarea cu materii prime agricole;

                           6.

                           Oficiul Comunitar pentru Soiuri de Plante;

                           7.

                           silvicultura și agrosilvicultura.

                  XIV.   Comisia pentru pescuit

               Această comisie este competentă în chestiuni privind:

                           1.

                           funcționarea și dezvoltarea politicii comune în domeniul pescuitului și gestionarea acesteia;

                           2.

                           conservarea resurselor de pescuit, gestionarea pescuitului și a flotelor care exploatează acest tip de resurse, cercetarea marină și cercetarea aplicată din domeniul pescuitului;

                           3.

                           organizarea comună a pieței produselor pescărești și de acvacultură și prelucrarea și comercializarea acestora;

                           4.

                           politica structurală în sectoarele pescuitului și acvaculturii, inclusiv instrumentele financiare și fondurile de orientare în domeniul pescuitului în sprijinul acestor sectoare;

                           5.

                           politica maritimă integrată în ceea ce privește activitățile de pescuit;

                           6.

                           acordurile de parteneriat în domeniul pescuitului durabil, organizațiile regionale de gestionare a pescuitului și punerea în aplicare a obligațiilor internaționale din domeniul pescuitului.

                  XV.   Comisia pentru cultură și educație

               Această comisie este competentă în chestiuni privind:

                           1.

                           aspectele culturale ale Uniunii Europene, în special:

                                       (a)

                                       îmbunătățirea cunoașterii și difuzării culturii,

                                       (b)

                                       protejarea și promovarea diversității culturale și lingvistice,

                                       (c)

                                       conservarea și protejarea patrimoniului cultural, schimburile culturale și creația artistică;

                           2.

                           politica educațională a Uniunii, inclusiv în domeniul învățământului superior în Europa și promovarea sistemului de școli europene și de formare pe tot parcursul vieții;

                           3.

                           politica în domeniul audiovizual și aspectele culturale și educative ale societății informaționale;

                           4.

                           politica în domeniul tineretului;

                           5.

                           dezvoltarea unei politici în domeniul sportului și al activităților recreative;

                           6.

                           politica informațională și politica în domeniul mass-media;

                           7.

                           cooperarea cu țările terțe în domeniile culturii și al educației și relațiile cu organizațiile și instituțiile internaționale pertinente.

                  XVI.   Comisia pentru afaceri juridice

               Această comisie este competentă în chestiuni privind:

                           1.

                           interpretarea, aplicarea și monitorizarea dreptului Uniunii și conformitatea actelor Uniunii cu legislația primară, inclusiv alegerea temeiurilor juridice și respectarea principiilor subsidiarității și proporționalității;

                           2.

                           interpretarea și aplicarea dreptului internațional, în măsura în care este vizată Uniunea Europeană;

                           3.

                           o mai bună legiferare și simplificarea dreptului Uniunii;

                           4.

                           protecția juridică a drepturilor și prerogativelor Parlamentului, în special participarea Parlamentului la acțiunile introduse înaintea Curții de Justiție a Uniunii Europene;

                           5.

                           actele Uniunii care influențează ordinile juridice ale statelor membre, în special în domeniile următoare:

                                       (a)

                                       dreptul civil și comercial,

                                       (b)

                                       dreptul societăților comerciale,

                                       (c)

                                       dreptul de proprietate intelectuală,

                                       (d)

                                       dreptul procedural;

                           6.

                           măsurile privind cooperarea judiciară și administrativă în materie civilă;

                           7.

                           răspunderea pentru prejudiciul cauzat mediului și sancțiunile care se aplică în contextul infracțiunilor împotriva mediului;

                           8.

                           chestiunile etice privind noile tehnologii, în aplicarea procedurii comisiilor asociate cu comisiile competente;

                           9.

                           Statutul deputaților și Statutul funcționarilor Uniunii Europene;

                           10.

                           privilegiile și imunitățile, precum și verificarea prerogativelor deputaților;

                           11.

                           organizarea și statutul Curții de Justiție a Uniunii Europene;

                           12.

                           Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne.

                  XVII.   Comisia pentru libertăți civile, justiție și afaceri interne

               Această comisie este competentă în chestiuni privind:

                           1.

                           protecția, pe teritoriul Uniunii, a drepturilor cetățenilor, a drepturilor omului și a drepturilor fundamentale, inclusiv protecția minorităților, astfel cum sunt enunțate în tratate și în Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene;

                           2.

                           măsurile necesare pentru combaterea oricăror forme de discriminare, altele decât cele pe fondate pe gen, sau cele care se produc la locul de muncă și pe piața forței de muncă;

                           3.

                           legislația în domeniul transparenței și protecției persoanelor fizice în cazul prelucrării datelor cu caracter personal;

                           4.

                           aplicarea și dezvoltarea unui spațiu de libertate, securitate și justiție, respectând totodată principiile subsidiarității și proporționalității, în special:

                                       (a)

                                       măsurile privind intrarea și circulația persoanelor, politica privind azilul și migrația,

                                       (b)

                                       măsurile privind gestionarea integrată a frontierelor externe,

                                       (c)

                                       măsurile privind cooperarea polițienească și judiciară în materie penală, inclusiv în materie de terorism, și măsurile de fond și de procedură legate de dezvoltarea unei abordări mai coerente a dreptului penal la nivelul Uniunii;

                           5.

                           Observatorul European pentru Droguri și Toxicomanie și Agenția Uniunii Europene pentru Drepturile Fundamentale, Europol, Eurojust, CEPOL, Parchetul European, precum și alte organe și agenții care operează în aceste domenii;

                           6.

                           constatarea unui risc evident de încălcare gravă, de către un stat membru, a principiilor comune statelor membre.

                  XVIII.   Comisia pentru afaceri constituționale

               Această comisie este competentă în chestiuni privind:

                           1.

                           aspectele instituționale ale procesului de integrare europeană, în special pregătirea, inițierea și desfășurarea procedurilor ordinare și simplificate de revizuire a tratatelor;

                           2.

                           punerea în aplicare a tratatelor și evaluarea funcționării acestora;

                           3.

                           consecințele instituționale ale negocierilor privind extinderea Uniunii sau retragerea din Uniune;

                           4.

                           relațiile interinstituționale, inclusiv examinarea acordurilor interinstituționale prevăzute la articolul 127 alineatul (2) din prezentul regulament, în vederea aprobării acestora de către Parlament;

                           5.

                           procedura electorală uniformă;

                           6.

                           partidele politice și fundațiile politice la nivel european, fără a aduce atingere competențelor Biroului;

                           7.

                           constatarea existenței unei încălcări grave și persistente, de către un stat membru a principiilor comune statelor membre;

                           8.

                           interpretarea și aplicarea Regulamentului de procedură, precum și propunerile de modificare a regulamentului.

                  XIX.   Comisia pentru drepturile femeii și egalitatea de gen

               Această comisie este competentă în chestiuni privind:

                           1.

                           definirea, promovarea și apărarea drepturilor femeii în Uniune și măsurile luate în acest scop de către Uniune;

                           2.

                           promovarea drepturilor femeii în țările terțe;

                           3.

                           politica de egalitate de șanse, inclusiv promovarea egalității dintre femei și bărbați în ceea ce privește șansele pe piața forței de muncă și tratamentul la locul de muncă;

                           4.

                           eliminarea oricărei forme de violență și discriminare fondate pe gen;

                           5.

                           punerea în aplicare și continuarea integrării dimensiunii privind egalitatea de șanse în toate sectoarele;

                           6.

                           controlul și aplicarea acordurilor și convențiilor internaționale privind drepturile femeii;

                           7.

                           încurajarea conștientizării cu privire la drepturile femeii.

                  XX.   Comisia pentru petiții

               Această comisie este competentă în chestiuni privind:

                           1.

                           petițiile;

                           2.

                           organizarea de audieri publice consacrate inițiativelor cetățenești, în temeiul articolului 197a;

                           3.

                           relațiile cu Ombudsmanul European.”

               2.

               hotărăște că prezenta decizie va intra în vigoare în prima zi a primei perioade de sesiune a celei de-a opta legislaturi;

               3.

               încredințează Președintelui sarcina de a transmite prezenta decizie, spre informare, Consiliului și Comisiei.


title: 2008/583/CE: Decizia Consiliului din 15 iulie 2008 de punere în aplicare a articolului 2 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 2580/2001 privind măsurile restrictive specifice îndreptate împotriva anumitor persoane și entități în vederea combaterii terorismului și de abrogare a Deciziei 2007/868/CE

text:
               16.7.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 188/21

      DECIZIA CONSILIULUI

   din 15 iulie 2008
   de punere în aplicare a articolului 2 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 2580/2001 privind măsurile restrictive specifice îndreptate împotriva anumitor persoane și entități în vederea combaterii terorismului și de abrogare a Deciziei 2007/868/CE
   (2008/583/CE)
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   Având în vedere Regulamentul (CE) nr. 2580/2001 al Consiliului din 27 decembrie 2001 privind măsurile restrictive specifice îndreptate împotriva anumitor persoane și entități în vederea combaterii terorismului (1), în special articolul 2 alineatul (3),
   întrucât:

               (1)

               La 20 decembrie 2007, Consiliul a adoptat Decizia 2007/868/CE de punere în aplicare a articolului 2 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 2580/2001 privind măsurile restrictive specifice îndreptate împotriva anumitor persoane și entități în vederea combaterii terorismului (2), prin care se stabilește, de asemenea, o listă actualizată a persoanelor și a entităților cărora li se aplică regulamentul respectiv.

               (2)

               Consiliul a furnizat tuturor persoanelor, grupurilor și entităților, cu privire la care comunicarea a fost posibilă din punct de vedere practic, o expunere de motive prin care a explicat de ce au fost incluse pe lista care figurează în Decizia 2007/868/CE. În ceea ce privește un grup și trei persoane, în aprilie 2008 le-a fost comunicată expunerea de motive revizuită, în măsura posibilului.

               (3)

               Prin intermediul unui anunț publicat în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene la 22 decembrie 2007 (3), Consiliul a informat persoanele, grupurile și entitățile incluse pe lista care figurează în Decizia 2007/868/CE asupra faptului că a decis menținerea lor pe lista respectivă. De asemenea, Consiliul a informat persoanele, grupurile și entitățile vizate cu privire la posibilitatea de a solicita o expunere a motivelor Consiliului care au determinat includerea lor pe listă (în cazul în care motivele nu le fuseseră comunicate deja).

               (4)

               Consiliul a reexaminat integral lista persoanelor, a grupurilor și a entităților cărora li se aplică Regulamentul (CE) nr. 2580/2001, în conformitate cu articolul 2 alineatul (3) din regulamentul respectiv. În cadrul acestei reexaminări, Consiliul a luat în considerare observațiile transmise de către persoanele vizate.

               (5)

               În cazul unui grup, Consiliul a luat în considerare faptul că decizia unei autorități competente pe baza căreia grupul a fost inclus pe listă nu mai este în vigoare din 24 iunie 2008. Cu toate acestea, au fost aduse la cunoștința Consiliului noi informații privind grupul în cauză. Consiliul consideră că aceste noi informații justifică includerea grupului pe listă.

               (6)

               Consiliul a stabilit că o persoană ar trebui eliminată de pe lista persoanelor, a grupurilor și a entităților cărora li se aplică Regulamentul CE nr. 2580/2001.

               (7)

               Consiliul a concluzionat că, cu excepția persoanei menționate în considerentul 6, persoanele, grupurile și entitățile enumerate în anexa la Poziția comună 2007/871/PESC (4) au fost implicate în acte de terorism în înțelesul articolului 1 alineatele (2) și (3) din Poziția comună 2001/931/PESC a Consiliului din 27 decembrie 2001 privind aplicarea de măsuri specifice pentru combaterea terorismului (5), că o decizie cu privire la acestea a fost adoptată de către o autoritate competentă în înțelesul articolului 1 alineatul (4) din respectiva poziție comună și că acestea ar trebui să facă în continuare obiectul măsurilor restrictive specifice prevăzute în Regulamentul (CE) nr. 2580/2001.

               (8)

               Lista persoanelor, a grupurilor și a entităților cărora li se aplică Regulamentul (CE) nr. 2580/2001 ar trebui actualizată în consecință,

         DECIDE:
   Articolul 1
   Lista prevăzută la articolul 2 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 2580/2001 se înlocuiește cu lista cuprinsă în anexa la prezenta decizie.
   Articolul 2
   Decizia 2007/868/CE se abrogă.
   Articolul 3
   Prezenta decizie produce efecte de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.

      Adoptată la Bruxelles, 15 iulie 2008.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         M. BARNIER

      (1)  JO L 344, 28.12.2001, p. 70. Regulament modificat ultima dată prin Decizia 2007/868/CE (JO L 340, 22.12.2007, p. 100).

      (2)  JO L 340, 22.12.2007, p. 100. Decizie modificată ultima dată prin Decizia 2008/343/CE (JO L 116, 30.4.2008, p. 25).

      (3)  JO C 314, 22.12.2007, p. 42.

      (4)  Poziție comună modificată prin Poziția comună 2008/346/PESC a Consiliului din 29 aprilie 2008 (JO L 116, 30.4.2008, p. 53).

      (5)  JO L 344, 28.12.2001, p. 93.

      ANEXĂ
      Lista persoanelor fizice, grupărilor și entităților la care face referire articolul 1
      1.   PERSOANE FIZICE:

                  1.

                  ABOU, Rabah Naami (cunoscut și sub numele de Naami Hamza; Mihoubi Faycal; Fellah Ahmed; Dafri Rèmi Lahdi), născut la 1 februarie 1966 la Alger (Algeria) – membru al „al-Takfir” și „al-Hijra”

                  2.

                  ABOUD, Maisi (cunoscut și sub numele de Abderrahmanul Elvețian), născut la 17 octombrie 1964 la Alger (Algeria) – membru al „al-Takfir” și „al-Hijra”

                  3.

                  AL-MUGHASSIL, Ahmad Ibrahim (cunoscut și sub numele de ABU OMRAN; AL-MUGHASSIL, Ahmed Ibrahim), născut la 26 iunie 1967 la Qatif-Bab al Shamal (Arabia Saudită), cetățean saudit

                  4.

                  AL-NASSER, Abdelkarim Hussein Mohamed, născut la Al Ihsa (Arabia Saudită), cetățean saudit

                  5.

                  AL YACOUB, Ibrahim Salih Mohammed, născut la 16 octombrie 1966 la Tarut (Arabia Saudită), cetățean saudit

                  6.

                  ARIOUA, Azzedine, născut la 20 noiembrie 1960 la Constantine (Algeria) – membru al „al-Takfir” și „al-Hijra”

                  7.

                  ARIOUA, Kamel (cunoscut și sub numele de Lamine Kamel), născut la 18 august 1969 la Constantine (Algeria) – membru al „al-Takfir” și „al-Hijra”

                  8.

                  ASLI, Mohamed (cunsocut și sub numele de Dahmane Mohamed), născut la 13 mai 1975 la Ain Taya (Algeria) – membru al „al-Takfir” și „al-Hijra”

                  9.

                  ASLI, Rabah, născut la 13 mai 1975 la Ain Taya (ALgeria) – membru al „al-Takfir” și „al-Hijra”

                  10.

                  ATWA, Ali (cunoscut și sub numele de BOUSLIM, Ammar Mansour; SALIM, Hassan Rostom), Liban, născut în 1960 în Liban, cetățean libanez

                  11.

                  BOUYERI, Mohammed (cunoscut și sub numele de: Abu ZOBAIR; SOBIAR; Abu ZOUBAIR), născut la 8 martie 1978 la Amsterdam (Țările de Jos) – membru al „Hofstadgroep”

                  12.

                  DARIB, Nourredine (cunoscut și sub numele de: Carreto; Zitoun Mourad), născut la 1 februarie 1972 în Algeria – membru al „al-Takfir” și „al-Hijra”

                  13.

                  DJABALI, Abderrahmane (cunoscut și sub numele de Touil), născut la 1 iunie 1970 în Algeria – membru al „al-Takfir” și „al-Hijra”

                  14.

                  EL FATMI, Nouredine (cunoscut și sub numele de Nouriddin EL FATMI; Nouriddine EL FATMI, Noureddine EL FATMI, Abu AL KA'E KA'E; Abu QAE QAE; FOUAD; FZAD; Nabil EL FATMI; Ben MOHAMMED; Ben Mohand BEN LARBI; Ben Driss Muhand IBN LARBI; Abu TAHAR; EGGIE), născut la 15 august 1982 la Midar (Maroc), pașaport (Maroc) cu nr. N829139 – membru al „Hofstadgroep”

                  15.

                  EL-HOORIE, Ali Saed Bin Ali (cunoscut și sub numele de AL-HOURI, Ali Saed Bin Ali, EL-HOURI, Ali Saed Bin Ali), născut la 10 iulie 1965 sau 11 iulie 1965 la El Dibabiya (Arabia Saudită); cetățean saudit

                  16.

                  FAHAS, Sofiane Yacine, născut la 10 septembrie 1971 la Alger (Algeria) – membru al „al-Takfir” și „al-Hijra”

                  17.

                  IZZ-AL-DIN, Hasan (cunoscut și sub numele de GARBAYA, Ahmed, SA-ID, SALWWAN, Samir), Liban, născut în anul 1963 în Liban, cetățean libanez

                  18.

                  LASSASSI, Saber (cunoscut și sub numele de Mimiche), născut la 30 noiembrie 1970 la Constantine (Algeria) – membru al „al-Takfir” și „al-Hijra”

                  19.

                  MOHAMMED, Khalid Shaikh (cunoscut și sub numele de ALI, Salem; BIN KHALID, Fahd Bin Adballah; HENIN, Ashraf Refaat Nabith; WADOOD, Khalid Adbul), născut la 14 aprilie 1965 sau 1 martie 1964 în Pakistan, pașaport cu nr. 488555

                  20.

                  MOKTARI, Fateh (cunoscut și sub numele de Ferdi Omar), născut la 26 decembrie 1974 la Hussein Dey (Algeria) – membru al „al-Takfir” și „al-Hijra”

                  21.

                  NOUARA, Farid, născut la 25 noiembrie 1973 la Alger (Algeria) – membru al „al-Takfir” și „al-Hijra”

                  22.

                  RESSOUS, Hoari (cunoscut și sub numele de Hallasa Farid), născut la 11 septembrie 1968 la Alger (Algeria) – membru al „al-Takfir” și „al-Hijra”

                  23.

                  SEDKAOUI, Noureddine (cunoscut și sub numele de Nounou), născut la 23 iunie 1963 la Alger (Algeria) – membru al „al-Takfir” și „al-Hijra”

                  24.

                  SELMANI, Abdelghani (cunoscut și sub numele de Gano), născut la 14 iunie 1974 la Alger (Algeria) – membru al „al-Takfir” și „al-Hijra”

                  25.

                  SENOUCI, Sofiane, născut la 15 aprilie 1971 la Hussein Dey (Algeria) – membru al „al-Takfir” și „al-Hijra”

                  26.

                  SISON, Jose Maria (cunoscut și sub numele de Armando Liwanag, Joma), născut la 8 februarie 1939 la Cabugao (Filipine) – persoană care joacă un rol-cheie în „Partidul Comunist din Filipine”, inclusiv în „NPA”)

                  27.

                  TINGUALI, Mohammed (cunoscut și sub numele de Mouh di Kouba), născut la 21 aprilie 1964 la Blida (Algeria) – membru al „al-Takfir” și „al-Hijra”

                  28.

                  WALTERS, Jason Theodore James (cunoscut și sub numele de Abdullah; David), născut la 6 martie 1985 la Amersfoort (Țările de Jos), pașaport (Țările de Jos) cu nr. NE8146378 (membru al „Hofstadgroep”)

            2.   GRUPĂRI ȘI ENTITĂȚI

                  1.

                  „Organizația Abu Nidal” – „OAN”, (cunoscută și sub denumirea de „Consiliul Revoluționar al mișcării Al Fatah”, „Brigăzile Revoluționare Arabe”, „Septembrie Negru” și „Organizația Revoluționară a Musulmanilor Socialiști”)

                  2.

                  „Brigada Martirilor Al-Aqsa”

                  3.

                  „Al-Aqsa e.V.”

                  4.

                  „Al-Takfir” și „Al-Hijra”

                  5.

                  „Aum Shinrikyo” (cunoscută și sub denumirea de „AUM”, „AUM Adevărul Suprem”, „Aleph”)

                  6.

                  „Babbar Khalsa”

                  7.

                  „Partidul Comunist din Filipine”, inclusiv „Noua Armată Populară” – „NAP”, Filipine, care are legături cu SISON, Jose Maria (cunoscut și sub numele de Armando Liwanag, Joma, persoană care joacă un rol-cheie în „Partidul Comunist din Filipine”, inclusiv în „NPA”)

                  8.

                  „Gama'a al-Islamiyya” (cunoscută și sub denumirea de „Al-Gama'a al- Islamiyya”) („Grupul Islamic” – „IG”)

                  9.

                  „İslami Büyük Doğu Akıncılar Cephesi” – „IBDA-C” („Marele Front de Est Islamic al Războinicilor”)

                  10.

                  „Hamas”, inclusiv „Hamas-Izz al-Din al-Qassem”

                  11.

                  „Hizbul Mujahideen” – „HM”

                  12.

                  „Hofstadgroep”

                  13.

                  „Fundația Pământul Sfânt pentru Ajutor și Dezvoltare”

                  14.

                  „Federația Internațională a Tineretului Sikh” – „FITS”

                  15.

                  „Kahane Chai” (cunoscută și sub denumirea de „Kach”)

                  16.

                  „Forța Khalistan Zindabad” – „KZF”

                  17.

                  „Partidul Muncitoresc din Kurdistan” – „PKK” (cunoscut și sub denumirea de „KADEK”; „KONGRA-GEL”)

                  18.

                  „Tigrii Eliberării din Tamil Eelam” – „TITE”

                  19.

                  „Organizația Mujahedinilor-e Khalq” – „MEK” sau „MKO”, cu excluderea „Consiliului Național pentru Rezistență din Iran” – „CNRI” (cunoscută și sub denumirea de „Armata Națională de Eliberare din Iran” – „ANE” (aripa militantă a „MEK”), „Mujahedinii Poporului din Iran” – „MPI”, „Societatea Studenților Musulmani Iranieni”)

                  20.

                  „Ejercito de Liberacion Nacional” („Armata de Eliberare Națională”)

                  21.

                  „Frontul pentru Eliberarea Palestinei” – „FEP”

                  22.

                  „Jihadul Islamic Palestinian” – „JIP”

                  23.

                  „Frontul Popular pentru Eliberarea Palestinei” – „FPEP”

                  24.

                  „Frontul Popular pentru Eliberarea Palestinei” – Comandamentul General (cunoscut și sub denumirea de „FPEP – Comandamentul General”)

                  25.

                  „Fuerzas armadas revolucionarias de Colombia” – „FARC” („Forțele Armate Revoluționare din Columbia”)

                  26.

                  „Devrimci Halk Kurtuluș Partisi-Cephesi” – „DHKP/C” [cunoscută și sub denumirea de: „Devrimci Sol” („Stânga Revoluționară”), „Dev Sol”] („Armata/Frontul/Partidul de Eliberare Revoluționară Populară”)

                  27.

                  „Sendero Luminoso” – „CL” („Calea Luminoasă”)

                  28.

                  „Stichting Al Aqsa” (cunoscută și sub denumirea de „Stichting Al Aqsa Țările de Jos”, „Al Aqsa Țările de Jos”)

                  29.

                  „Teyrbazen Azadiya Kurdistan” – „TAK” (cunoscută și sub denumirea de: „Șoimii Eliberării din Kurdistan”, „Vulturii Eiberării din Kurdistan”)

                  30.

                  „Autodefensas Unidas de Colombia” – „AUC” („Forțele Unite/Grupul de Autoapărare din Columbia”)


title: Decizia (UE) 2017/471 a Consiliului din 28 februarie 2017 privind semnarea, în numele Uniunii Europene, a unui Acord sub forma unui schimb de scrisori între Uniunea Europeană și Regatul Norvegiei privind cumulul de origine între Uniunea Europeană, Elveția, Norvegia și Turcia în cadrul sistemului generalizat de preferințe al Uniunii Europene

text:
               18.3.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 73/3

         DECIZIA (UE) 2017/471 A CONSILIULUI
   din 28 februarie 2017
   privind semnarea, în numele Uniunii Europene, a unui Acord sub forma unui schimb de scrisori între Uniunea Europeană și Regatul Norvegiei privind cumulul de origine între Uniunea Europeană, Elveția, Norvegia și Turcia în cadrul sistemului generalizat de preferințe al Uniunii Europene
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 207 alineatul (4), coroborat cu articolul 218 alineatul (5),
   având în vedere propunerea Comisiei Europene,
   întrucât:

               (1)

               În conformitate cu articolul 41 litera (b) din Regulamentul delegat (UE) 2015/2446 al Comisiei (1), produsele obținute în Norvegia, Elveția sau Turcia, conținând materiale care nu au fost obținute integral în țările respective, trebuie considerate ca fiind originare dintr-o țară beneficiară, cu condiția ca aceste materiale să fi făcut obiectul unor prelucrări sau transformări suficiente în sensul articolului 45 din respectivul regulament delegat.

               (2)

               În temeiul articolului 54 din Regulamentul delegat (UE) 2015/2446, sistemul de cumul se aplică cu condiția ca Norvegia să acorde, pe bază de reciprocitate, același tratament produselor originare din țări beneficiare, care încorporează materiale originare din Uniune.

               (3)

               În ceea ce privește Norvegia, sistemul de cumul a fost inițial introdus prin intermediul unui acord sub forma unui schimb de scrisori între Uniune și Norvegia. Schimbul de scrisori a avut loc la 29 ianuarie 2001, după ce Consiliul și-a dat aprobarea prin Decizia 2001/101/CE (2).

               (4)

               Pentru a garanta aplicarea unei noțiuni de origine corespunzătoare celei prevăzute în regulile de origine din cadrul sistemului generalizat de preferințe (denumit în continuare „SGP”) al Uniunii, Norvegia și-a modificat regulile de origine din cadrul propriului SGP. Prin urmare, este necesar să se revizuiască Acordul sub forma unui schimb de scrisori între Uniune și Norvegia.

               (5)

               Sistemul de recunoaștere reciprocă a certificatelor de origine tip A înlocuitoare de către Uniune, Norvegia și Elveția ar trebui să continue, în temeiul schimbului de scrisori revizuit și ar trebui să fie aplicat de Turcia în mod condiționat, pentru a facilita schimburile comerciale dintre Uniune, Norvegia, Elveția și Turcia.

               (6)

               În plus, regulile de origine din cadrul SGP al Uniunii, astfel cum au fost reformate în 2010, prevăd implementarea unui nou sistem pentru stabilirea dovezilor de origine de către exportatorii înregistrați, care urmează să se aplice de la 1 ianuarie 2017. Schimbul de scrisori ar trebui modificat și în această privință.

               (7)

               Pentru a anticipa aplicarea acestui nou sistem și a regulilor aferente, la 8 martie 2012, Consiliul a autorizat Comisia să negocieze cu Norvegia un acord sub forma unui schimb de scrisori referitor la acceptarea reciprocă a certificatelor de origine tip A înlocuitoare sau a atestatelor de origine înlocuitoare și care să prevadă că produsele cu conținut originar din Norvegia, Elveția sau Turcia trebuie să fie tratate ca produse cu conținut originar din Uniune, la sosirea lor pe teritoriul vamal al Uniunii. Negocierile s-au încheiat cu succes prin parafarea Acordului sub forma unui schimb de scrisori între Uniunea Europeană și Regatul Norvegiei privind cumulul de origine între Uniunea Europeană, Elveția, Norvegia și Turcia în cadrul sistemului generalizat de preferințe al Uniunii Europene („acordul”).

               (8)

               Acordul ar trebui semnat,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   Se autorizează semnarea, în numele Uniunii, a Acordului sub forma unui schimb de scrisori între Uniunea Europeană și Regatul Norvegiei privind cumulul de origine între Uniunea Europeană, Elveția, Norvegia și Turcia în cadrul sistemului generalizat de preferințe al Uniunii Europene, sub rezerva încheierii acordului menționat (3).
   Articolul 2
   Președintele Consiliului este autorizat să desemneze persoana împuternicită sau persoanele împuternicite să semneze acordul în numele Uniunii.
   Articolul 3
   Prezenta decizie intră în vigoare la 18 martie 2017.

      Adoptată la Bruxelles, 28 februarie 2017.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         J. HERRERA

      (1)  Regulamentul delegat al Comisiei (UE) 2015/2446 din 28 iulie 2015 de completare a Regulamentului (UE) nr. 952/2013 al Parlamentului European și al Consiliului în ceea ce privește normele detaliate ale anumitor dispoziții ale Codului vamal al Uniunii (JO L 343, 29.12.2015, p. 1).

      (2)  Decizia 2001/101/CE a Consiliului din 5 decembrie 2000 privind aprobarea unui Acord în formă de schimb de scrisori între Comunitatea Europeană și fiecare dintre țările membre ale AELS care acordă preferințe tarifare în cadrul sistemului generalizat de preferințe (Norvegia și Elveția), potrivit căruia mărfurile care conțin un element de origine norvegiană sau elvețiană vor fi considerate, la momentul intrării lor pe teritoriul vamal al Comunității Europene, mărfuri care conțin un element de origine comunitară (acord reciproc) (JO L 38, 8.2.2001, p. 24).

      (3)  Textul acordului se va publica împreună cu decizia de încheiere.