title: 2013/296/UE: Decizia Consiliului din 13 mai 2013 privind încheierea Acordului între Uniunea Europeană și Republica Moldova de modificare a Acordului între Comunitatea Europeană și Republica Moldova privind facilitarea eliberării vizelor

text:
               20.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 168/1

         DECIZIA CONSILIULUI
   din 13 mai 2013
   privind încheierea Acordului între Uniunea Europeană și Republica Moldova de modificare a Acordului între Comunitatea Europeană și Republica Moldova privind facilitarea eliberării vizelor
   (2013/296/UE)
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind Uniunea Europeană,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 77 alineatul (2) litera (a), coroborat cu articolul 218 alineatul (6) litera (a),
   având în vedere propunerea Comisiei Europene,
   având în vederea aprobarea Parlamentului European,
   întrucât:

               (1)

               În conformitate cu Decizia nr. 2012/353/UE a Consiliului (1), Acordul între Uniunea Europeană și Republica Moldova de modificare a Acordului între Comunitatea Europeană și Republica Moldova privind facilitarea eliberării vizelor (denumit în continuare „acordul”) a fost semnat la 27 iunie 2012 sub rezerva încheierii sale.

               (2)

               Acordul ar trebui aprobat.

               (3)

               Prezenta decizie constituie o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen la care Regatul Unit nu participă, în conformitate cu Decizia 2000/365/CE a Consiliului din 29 mai 2000 privind solicitarea Regatului Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord de a participa la unele dintre dispozițiile acquis-ului Schengen (2); prin urmare, Regatul Unit nu participă la adoptarea acesteia, nu are obligații în temeiul acesteia și nu face obiectul aplicării sale.

               (4)

               Prezenta decizie constituie o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen la care Irlanda nu participă, în conformitate cu Decizia 2002/192/CE a Consiliului din 28 februarie 2002 privind solicitarea Irlandei de a participa la unele dintre dispozițiile acquis-ului Schengen (3); prin urmare, Irlanda nu participă la adoptarea acesteia, nu are obligații în temeiul acesteia și nu face obiectul aplicării sale.

               (5)

               În conformitate cu articolele 1 și 2 din Protocolul (nr. 22) privind poziția Danemarcei, anexat la Tratatul privind Uniunea Europeană și la Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, Danemarca nu participă la adoptarea prezentei decizii, nu are obligații în temeiul acesteia și nu face obiectul aplicării sale,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   Acordul între Uniunea Europeană și Republica Moldova de modificare a Acordului între Comunitatea Europeană și Republica Moldova privind facilitarea eliberării vizelor se aprobă în numele Uniunii.
   Textul acordului este atașat la prezenta decizie.
   Articolul 2
   Președintele Consiliului desemnează persoana împuternicită să efectueze, în numele Uniunii Europene, notificarea prevăzută la articolul 2 din acord, pentru a exprima consimțământul Uniunii Europene de a-și asuma obligații în temeiul acordului (4).
   Articolul 3
   Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării sale.

      Adoptată la Bruxelles, 13 mai 2013.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         S. COVENEY

      (1)  JO L 174, 4.7.2012, p. 4.

      (2)  JO L 131, 1.6.2000, p. 43.

      (3)  JO L 64, 7.3.2002, p. 20.

      (4)  Data de intrare în vigoare a acordului va fi publicată în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene de către Secretariatul General al Consiliului.
    ---documentbreak---

               20.6.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 168/1

         ACORD
   între Uniunea Europeană și Republica Moldova de modificare a Acordului între Comunitatea Europeană și Republica Moldova privind facilitarea eliberării vizelor
   UNIUNEA EUROPEANĂ
   și
   REPUBLICA MOLDOVA,
   denumite în continuare „părțile”,
   AVÂND ÎN VEDERE Acordul între Comunitatea Europeană și Republica Moldova privind facilitarea eliberării vizelor, care a intrat în vigoare la 1 ianuarie 2008,
   DORIND să faciliteze în continuare contactele dintre persoane,
   RECUNOSCÂND importanța introducerii regimului de călătorie fără viză pentru cetățenii Republicii Moldova în timp util, în măsura în care sunt asigurate condițiile pentru o mobilitate bine gestionată și sigură,
   ȚINÂND SEAMA de Protocolul privind acquis-ul Schengen integrat în cadrul Uniunii Europene și de Protocolul privind poziția Regatului Unit și a Irlandei cu privire la spațiul de libertate, securitate și justiție, anexate la Tratatul privind Uniunea Europeană și la Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, și confirmând că dispozițiile prezentului acord nu se aplică Regatului Unit și Irlandei,
   ȚINÂND SEAMA de Protocolul privind poziția Danemarcei, anexat la Tratatul privind Uniunea Europeană și la Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, și confirmând că dispozițiile prezentului acord nu se aplică Danemarcei,
   CONVIN DUPĂ CUM URMEAZĂ:
   Articolul 1
   Acordul între Comunitatea Europeană și Republica Moldova privind facilitarea eliberării vizelor, denumit în continuare „acordul”, se modifică în conformitate cu dispozițiile prezentului articol:

               1.

               În titlu, cuvântul „Comunitatea” se înlocuiește cu „Uniunea”.

               2.

               La articolul 2 alineatul (1) cuvântul „Comunității” se înlocuiește cu „Uniunii Europene”, iar la articolul 2 alineatul (2) și la articolul 3 litera (e), cuvântul „comunitar(e)” se înlocuiește cu „Uniunii Europene”.

               3.

               Articolul 4 alineatul (1) se modifică după cum urmează:

                           (a)

                           litera (d) se înlocuiește cu următorul text:

                                       „(d)

                                       pentru conducătorii auto care prestează servicii de transport internațional de mărfuri și pasageri pe teritoriile statelor membre, cu vehicule înmatriculate în Republica Moldova:

                                                   —

                                                   o solicitare scrisă din partea asociației naționale a transportatorilor din Republica Moldova care prestează servicii de transport rutier internațional, care să menționeze scopul, itinerarul, durata și frecvența călătoriilor;”;

                           (b)

                           litera (f) se înlocuiește cu următorul text:

                                       „(f)

                                       pentru jurnaliști și personalul tehnic care îi însoțește în calitate profesională:

                                                   —

                                                   un certificat sau un alt document eliberat de o organizație profesională sau de angajatorul solicitantului, care să demonstreze că persoana în cauză este un jurnalist calificat și care stipulează că scopul călătoriei îl reprezintă desfășurarea unei activități de natură jurnalistică sau care stipulează că persoana este membru al personalului tehnic care îl însoțește pe jurnalist în calitate profesională;”;

                           (c)

                           litera (k) se înlocuiește cu următorul text:

                                       „(k)

                                       pentru rudele apropiate – soț/soție, copii (inclusiv copii adoptați), părinți (inclusiv tutori), bunici și nepoți – care vizitează cetățeni ai Republicii Moldova care rezidă în mod legal pe teritoriul statelor membre sau cetățeni ai Uniunii Europene care au reședința pe teritoriul statului membru ai căror resortisanți sunt:

                                                   —

                                                   o invitație scrisă din partea gazdei;”;

                           (d)

                           se introduce următoarea literă:

                                       „(p)

                                       pentru participanții la programe oficiale de cooperare transfrontalieră ale Uniunii Europene, cum ar fi cele din cadrul Instrumentului european de vecinătate și parteneriat (IEVP):

                                                   —

                                                   o invitație scrisă din partea organizației-gazdă.”

               4.

               La articolul 5, alineatele (1)-(3) se înlocuiesc cu următorul text:
               „(1)   Misiunile diplomatice și oficiile consulare ale statelor membre eliberează vize cu intrări multiple cu un termen de valabilitate de cinci ani pentru următoarele categorii de persoane:

                           (a)

                           membri ai guvernelor și ai parlamentelor naționale și regionale, ai Curții Constituționale și ai Curții Supreme, dacă aceștia nu sunt scutiți de regimul vizelor prin prezentul acord, în vederea exercitării atribuțiilor ce le revin;

                           (b)

                           membri permanenți ai delegațiilor oficiale care, în urma unei invitații oficiale adresate Republicii Moldova, participă în mod regulat la reuniuni, consultări, negocieri sau programe de schimb, precum și la evenimente organizate în cadrul unor instituții interguvernamentale pe teritoriul statelor membre;

                           (c)

                           soți/soții și copii (inclusiv copii adoptați) care au vârsta sub 21 de ani sau sunt în întreținere și părinți (inclusiv tutori) care vizitează cetățeni ai Republicii Moldova care rezidă în mod legal pe teritoriul statelor membre sau cetățeni ai Uniunii Europene care își au reședința pe teritoriul statului membru ai căror resortisanți sunt;

                           (d)

                           oameni de afaceri și reprezentanți ai organizațiilor de afaceri care călătoresc în mod regulat în statele membre;

                           (e)

                           jurnaliști și personalul tehnic care îi însoțește în calitate profesională.

                     Prin derogare de la primul paragraf, atunci când necesitatea sau intenția de a călători în mod frecvent sau regulat este vădit limitată la o perioadă mai scurtă, termenul de valabilitate al vizei cu intrări multiple este limitat la perioada respectivă, în special atunci când:

                           —

                           în cazul persoanelor menționate la litera (a), durata funcției deținute

                           —

                           în cazul persoanelor menționate la litera (b), durata statutului de membru permanent al unei delegații oficiale

                           —

                           în cazul persoanelor menționate la litera (c), perioada de valabilitate a permisului de ședere legală a cetățenilor Republicii Moldova care rezidă în mod legal în Uniunea Europeană

                           —

                           în cazul persoanelor menționate la litera (d), durata statutului de reprezentant al organizației de afaceri sau durata contractului de muncă sau

                           —

                           în cazul persoanelor menționate la litera (e), durata contractului de muncă

                     este mai mică de cinci ani.
               (2)   Misiunile diplomatice și oficiile consulare ale statelor membre eliberează vize cu intrări multiple cu termen de valabilitate de un an pentru următoarele categorii de persoane, cu condiția ca, în decursul anului precedent, aceștia să fi obținut cel puțin o viză, să o fi utilizat în conformitate cu legislația privind intrarea și șederea în statul vizat:

                           (a)

                           membri ai delegațiilor oficiale care, ca urmare a unei invitații oficiale adresate Republicii Moldova, participă în mod regulat la reuniuni, consultări, negocieri sau programe de schimb, precum și la evenimente organizate de instituții interguvernamentale pe teritoriul statelor membre;

                           (b)

                           reprezentanți ai organizațiilor societății civile care călătoresc în mod regulat în statele membre în scopul formării educaționale, al participării la seminare, conferințe, inclusiv în cadrul programelor de schimb;

                           (c)

                           membri ai profesiilor liberale care participă la expoziții internaționale, conferințe, simpozioane, seminare sau la alte evenimente similare, care călătoresc în mod regulat în statele membre;

                           (d)

                           conducători auto care prestează servicii de transport internațional de mărfuri și pasageri pe teritoriile statelor membre, cu vehicule înmatriculate în Republica Moldova;

                           (e)

                           membri ai echipajelor de pe trenuri, vagoane frigorifice și locomotive ale trenurilor internaționale, care călătoresc pe teritoriile statelor membre;

                           (f)

                           persoane care participă la activități științifice, culturale și artistice, inclusiv programe de schimb între universități și alte tipuri de programe de schimb, care călătoresc în mod regulat în statele membre;

                           (g)

                           studenți ai instituțiilor universitare și postuniversitare care întreprind în mod regulat călătorii de studii sau de formare profesională, inclusiv în cadrul programelor de schimb;

                           (h)

                           participanți la evenimentele sportive internaționale și persoane care îi însoțesc în calitate profesională;

                           (i)

                           participanți la programe oficiale de schimb organizate de orașe înfrățite sau de alte localități;

                           (j)

                           participanți la programele oficiale de cooperare transfrontalieră ale Uniunii Europene, cum ar fi cele din cadrul Instrumentului european de vecinătate și parteneriat (IEVP).

                     Prin derogare de la primul paragraf, atunci când necesitatea sau intenția de a călători în mod frecvent sau regulat este vădit limitată la o perioadă mai scurtă, termenul de valabilitate al vizei cu intrări multiple este limitat la perioada respectivă.
               (3)   Misiunile diplomatice și oficiile consulare ale statelor membre eliberează vize cu intrări multiple cu un termen de valabilitate de minim doi ani și maxim cinci ani pentru categoriile de persoane menționate la alineatul (2), cu condiția ca în decursul ultimilor doi ani, aceștia să fi utilizat vize cu intrări multiple de un an, în conformitate cu legislația privind intrarea și șederea pe teritoriul statului vizat, cu excepția cazurilor în care necesitatea sau intenția de a călători în mod frecvent sau regulat este vădit limitată la o perioadă mai scurtă, situație în care termenul de valabilitate al vizei cu intrări multiple este limitat la perioada respectivă.”

               5.

               Articolul 6 se modifică după cum urmează:

                           (a)

                           la alineatul (2):

                                       (i)

                                       cuvintele introductive se înlocuiesc cu următorul text:
                                       „(2)   Fără a aduce atingere alineatului (4), următoarele categorii de persoane sunt scutite de plata taxelor pentru procesarea cererilor de viză:”;

                                       (ii)

                                       la litera (a), se adaugă următoarele cuvinte:
                                       „sau cetățenii Uniunii Europene care au reședința pe teritoriul statului membru ai căror resortisanți sunt”;

                                       (iii)

                                       la litera (j), se adaugă următoarele cuvinte:
                                       „și personalul tehnic care îi însoțește în calitate profesională”;

                                       (iv)

                                       se adaugă următoarele litere:

                                                   „(p)

                                                   participanții cu vârsta de 25 de ani sau sub 25 de ani la seminare, conferințe, evenimente sportive, culturale sau educaționale, organizate de organizații nonprofit;

                                                   (q)

                                                   reprezentanții organizațiilor societății civile care efectuează călătorii în scopul formării profesionale, al participării la seminare, conferințe, inclusiv în cadrul programelor de schimb;

                                                   (r)

                                                   participanții la programele oficiale de cooperare transfrontalieră ale Uniunii Europene, cum ar fi cele din cadrul Instrumentului european de vecinătate și parteneriat (IEVP).”;

                                       (v)

                                       se adaugă următorul paragraf:
                                       „Primul paragraf se aplică, de asemenea, atunci când scopul călătoriei este tranzitul.”;

                           (b)

                           se adaugă următorul alineat:
                           „(4)   Dacă un stat membru cooperează cu un prestator extern de servicii în vederea eliberării vizelor, prestatorul extern de servicii poate percepe o taxă pentru servicii. Această taxă este proporțională cu costurile suportate de prestatorul extern de servicii în îndeplinirea sarcinilor sale și nu depășește 30 EUR. Statele membre mențin posibilitatea, pentru toți solicitanții, de a-și depune cererile direct la consulatele lor. Prestatorul extern de servicii își desfășoară activitatea în conformitate cu dispozițiile Codului de vize și cu respectarea deplină a legislației moldovenești.”

               6.

               Se introduce următorul articol:
               „Articolul 6a
               Depunerea unei cereri fără ca solicitantul să se prezinte personal
               Consulatele statelor membre pot exonera solicitantul de viză de obligația de a se prezenta personal la depunerea cererii atunci când solicitantul este cunoscut pentru integritatea și încrederea pe care o prezintă, cu excepția cazului în care solicitantul trebuie să se prezinte personal pentru colectarea elementelor biometrice de identificare.”

               7.

               Articolul 8 se înlocuiește cu următorul text:
               „Articolul 8
               Plecarea în cazul documentelor pierdute sau furate
               Cetățenii Uniunii Europene și cetățenii Republicii Moldova care și-au pierdut sau cărora le-au fost furate actele de identitate pe durata șederii pe teritoriul Republicii Moldova sau al statelor membre pot părăsi teritoriul Republicii Moldova sau al statelor membre în baza unor acte de identitate valabile care le conferă dreptul de a trece frontiera, eliberate de misiunile diplomatice sau de oficiile consulare ale statelor membre sau ale Republicii Moldova, fără viză sau altă autorizație.”

               8.

               Articolul 10 se modifică după cum urmează:

                           (a)

                           titlul se înlocuiește cu următorul text:

                              „Pașapoartele diplomatice și de serviciu”

                           (b)

                           alineatul (2) se înlocuiește cu următorul text:
                           „(2)   Cetățenii Republicii Moldova titulari de pașapoarte de serviciu biometrice valabile pot intra, ieși și tranzita fără viză teritoriile statelor membre.”;

                           (c)

                           se adaugă următorul alineat:
                           „(3)   Persoanele menționate la alineatele (1) și (2) pot sta pe teritoriul statelor membre pentru o perioadă de până la 90 de zile, în decurs de 180 de zile.”

               9.

               Articolul 12 alineatul (1) se modifică după cum urmează:

                           (a)

                           în prima propoziție, cuvântul „Comunității” se înlocuiește cu „Uniunii”;

                           (b)

                           în a doua propoziție, cuvântul „Comunitatea” se înlocuiește cu „Uniunea Europeană” și cuvintele „Comisia Comunităților Europene” se înlocuiesc cu „Comisia Europeană”.

               10.

               Articolul 13 se modifică după cum urmează:

                           (a)

                           paragraful existent se numerotează ca alineatul (1);

                           (b)

                           se adaugă următorul alineat:
                           „(2)   Dispozițiile acordurilor sau ale înțelegerilor bilaterale dintre diferitele state membre și Republica Moldova, încheiate înainte de intrarea în vigoare a prezentului acord, care prevăd exonerarea titularilor de pașapoarte de serviciu nebiometrice de obligația de a deține viză, se aplică în continuare fără a aduce atingere dreptului statelor membre în cauză sau al Republicii Moldova de a denunța sau de a suspenda aceste acorduri sau înțelegeri bilaterale.”

               11.

               La articolul 14, se introduce următorul prim paragraf:
               „Republica Moldova poate reintroduce obligația de a deține viză doar pentru cetățenii sau anumite categorii de cetățeni din toate statele membre și nu pentru cetățenii sau anumite categorii de cetățeni din anumite state membre.”

         Articolul 2
   Prezentul acord se ratifică sau se aprobă de către părți în conformitate cu procedurile corespunzătoare ale acestora și intră în vigoare în prima zi a celei de a doua luni care urmează datei la care ultima parte notifică cealaltă parte cu privire la îndeplinirea procedurilor menționate anterior.

      Întocmit la Bruxelles, 27 iunie 2012, în dublu exemplar în limbile oficiale ale părților, fiecare dintre textele respective fiind în egală măsură autentice.

         За Европейския съюз
         Por la Unión Europea
         Za Evropskou unii
         For Den Europæiske Union
         Für die Europäische Union
         Euroopa Liidu nimel
         Για την Ευρωπαϊκή Ένωση
         For the European Union
         Pour l'Union européenne
         Per l'Unione europea
         Eiropas Savienības vārdā –
         Europos Sąjungos vardu
         Az Európai Unió részéről
         Għall-Unjoni Ewropea
         Voor de Europese Unie
         W imieniu Unii Europejskiej
         Pela União Europeia
         Pentru Uniunea Europeană
         Za Európsku úniu
         Za Evropsko unijo
         Euroopan unionin puolesta
         För Europeiska unionen
         Pentru Uniunea Europeană

         3a Република Молдова
         Por la República de Moldavia
         Za Moldavskou republiku
         For Republikken Moldova
         Für die Republik Moldau
         Moldova Vabariigi nimel
         Για τη Δημοκρατία της Μολδαβίας
         For the Republic of Moldova
         Pour la République de Moldavie
         Per la Repubblica moldova
         Moldovas Republikas vārdā –
         Moldovos Respublikos vardu
         A Moldovai Köztársaság részéről
         Għar-Repubblika tal-Moldova
         Voor de Republiek Moldavië
         W imieniu Republiki Mołdawii
         Pela República da Moldova
         Pentru Republica Moldova
         Za Moldavskú republiku
         Za Republiko Moldavijo
         Moldovan tasavallan puolesta
         För Republiken Moldavien
         Pentru Republica Moldova

   DECLARAȚIE COMUNĂ PRIVIND COOPERAREA ÎN MATERIE DE DOCUMENTE DE CĂLĂTORIE
   Părțile convin că, atunci când monitorizează punerea în aplicare a acordului, Comitetul mixt instituit în temeiul articolului 12 din acord ar trebui să evalueze impactul nivelului de securitate al documentelor de călătorie respective asupra funcționării acordului. În acest scop, părțile convin să se informeze reciproc în mod regulat cu privire la măsurile luate pentru a se evita proliferarea documentelor de călătorie, dezvoltând aspectele tehnice ale securității documentelor de călătorie, precum și aspectele cu privire la procesul de personalizare a eliberării documentelor de călătorie.
   DECLARAȚIA UNIUNII EUROPENE PRIVIND DOCUMENTELE CARE TREBUIE DEPUSE LA SOLICITAREA VIZEI DE SCURTĂ ȘEDERE
   Uniunea Europeană va stabili o listă armonizată a documentelor justificative, în conformitate cu articolul 48 alineatul (1) litera (a) din Codul de vize, în scopul de a se asigura că solicitanților de viză din Republica Moldova li se cere să depună, în principiu, aceleași documente justificative. Atunci când această listă va fi stabilită, Uniunea Europeană va informa Republica Moldova în cadrul comitetului. Uniunea Europeană va informa, de asemenea, cetățenii Republicii Moldova, în conformitate cu articolul 47 alineatul (1) litera (a) din Codul de vize.
   DECLARAȚIA UNIUNII EUROPENE PRIVIND COOPERAREA CU PRESTATORII EXTERNI DE SERVICII
   Uniunea Europeană se angajează să externalizeze primirea cererilor de viză doar în ultimă instanță, atunci când există circumstanțe speciale sau motive legate de situația locală, cum ar fi cazul în care numărul mare de solicitanți nu permite organizarea colectării cererilor și a datelor în timp util și în condiții decente sau în cazul în care asigurarea unei bune acoperiri teritoriale a țării terțe respective nu este posibilă în niciun alt mod și în cazul în care alte forme de cooperare se dovedesc inadecvate pentru statul membru în cauză.
   DECLARAȚIA UNIUNII EUROPENE PRIVIND FACILITĂȚILE ACORDATE MEMBRILOR DE FAMILIE
   Uniunea Europeană ia act de sugestia Republicii Moldova de a da o definiție mai largă noțiunii de membri de familie care ar trebui să beneficieze de facilitarea eliberării vizelor, precum și de importanța pe care Republica Moldova o acordă simplificării circulației pentru această categorie de persoane.
   În scopul facilitării mobilității unui număr mai mare de persoane care au legături de familie (în special frați și surori, precum și copiii acestora) cu cetățeni ai Republicii Moldova care rezidă în mod legal pe teritoriile statelor membre sau cu cetățeni ai Uniunii Europene care au reședința pe teritoriul statului membru ai căror resortisanți sunt, Uniunea Europeană invită oficiile consulare ale statelor membre să utilizeze pe deplin posibilitățile existente în cadrul Codului de vize cu privire la facilitarea eliberării vizelor pentru această categorie de persoane, posibilități care includ, în special, simplificarea documentelor justificative cerute solicitanților de viză, scutirea de taxele de gestionare și, dacă este cazul, eliberarea de vize cu intrări multiple.
   DECLARAȚIE COMUNĂ PRIVIND ELVEȚIA ȘI PRINCIPATUL LIECHTENSTEIN
   Părțile iau act de relațiile strânse dintre Uniune și Elveția și Principatul Liechtenstein, în special în temeiul acordului din 26 octombrie 2004 privind asocierea acestor țări la punerea în aplicare, asigurarea respectării și dezvoltarea acquis-ului Schengen.
   În aceste condiții, este oportun ca autoritățile din Elveția și Principatul Liechtenstein și cele din Republica Moldova să încheie, fără întârziere, acorduri bilaterale privind facilitarea eliberării vizelor de scurtă ședere în aceleași condiții ca cele prevăzute de acordul modificat.


title: 2014/469/UE: Decizia Consiliului adoptată de comun acord cu președintele Comisiei din 17 iulie 2014 de numire a unui membru în cadrul Comisiei Europene

text:
               18.7.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 212/16

         DECIZIA CONSILIULUI
   adoptată de comun acord cu președintele Comisiei
   din 17 iulie 2014
   de numire a unui membru în cadrul Comisiei Europene

      (2014/469/UE)

   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 246 al doilea paragraf,
   având în vedere avizul Parlamentului European (1),
   întrucât:

               (1)

               La 9 februarie 2010, Consiliul European a adoptat Decizia 2010/80/UE (2) de numire a Comisiei Europene pentru perioada care se încheie la 31 octombrie 2014.

               (2)

               Printr-o scrisoare din data de 18 iunie 2014, domnul José Manuel DURÃO BARROSO, președintele Comisiei, a informat Consiliul că domnul Janusz LEWANDOWSKI a demisionat din funcția de membru al Comisiei, cu efect de la 30 iunie 2014.

               (3)

               În conformitate cu articolul 246 al doilea paragraf din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, un loc rămas vacant în urma demisiei este ocupat pe perioada rămasă până la încheierea mandatului de un nou membru având aceeași cetățenie.

               (4)

               Prin urmare, ar trebui numit un nou membru în cadrul Comisiei,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   De comun acord cu domnul José Manuel DURÃO BARROSO, președintele Comisiei, Consiliul îl numește pe domnul Jacek DOMINIK în calitate de membru al Comisiei pe perioada rămasă până la încheierea mandatului, și anume până la 31 octombrie 2014.
   Articolul 2
   Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.

      Adoptată la Bruxelles, 17 iulie 2014.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         S. GOZI

      (1)  Avizul din 16 iulie 2014 (nepublicat încă în Jurnalul Oficial).

      (2)  JO L 38, 11.2.2010, p. 7.


title: Decizia (UE) 2016/1995 a Consiliului din 11 noiembrie 2016 privind semnarea, în numele Uniunii Europene, a Acordului sub forma unui schimb de scrisori între Uniunea Europeană și Republica Federativă a Braziliei în temeiul articolului XXIV alineatul (6) și al articolului XXVIII din Acordul General pentru Tarife și Comerț (GATT) 1994, referitor la modificarea concesiilor din lista de angajamente a Republicii Croația în cursul procesului său de aderare la Uniunea Europeană

text:
               16.11.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 308/1

         DECIZIA (UE) 2016/1995 A CONSILIULUI
   din 11 noiembrie 2016
   privind semnarea, în numele Uniunii Europene, a Acordului sub forma unui schimb de scrisori între Uniunea Europeană și Republica Federativă a Braziliei în temeiul articolului XXIV alineatul (6) și al articolului XXVIII din Acordul General pentru Tarife și Comerț (GATT) 1994, referitor la modificarea concesiilor din lista de angajamente a Republicii Croația în cursul procesului său de aderare la Uniunea Europeană
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 207 alineatul (4) primul paragraf, coroborat cu articolul 218 alineatul (5),
   având în vedere propunerea Comisiei Europene,
   întrucât:

               (1)

               La 15 iulie 2013, Consiliul a autorizat Comisia să deschidă negocieri cu anumite alte state membre ale Organizației Mondiale a Comerțului în temeiul articolului XXIV alineatul (6) din Acordul General pentru Tarife și Comerț („GATT”) 1994, în cursul procesului de aderare la Uniune a Republicii Croația.

               (2)

               Negocierile au fost conduse de Comisie în conformitate cu directivele de negociere adoptate de Consiliu.

               (3)

               Respectivele negocieri s-au încheiat și, la 12 iulie 2016, a fost parafat un Acord sub forma unui schimb de scrisori între Uniunea Europeană și Republica Federativă a Braziliei în temeiul articolului XXIV alineatul (6) și al articolului XXVIII din GATT 1994, referitor la modificarea concesiilor din lista de angajamente a Republicii Croația în cursul procesului său de aderare la Uniunea Europeană (denumit în continuare „acordul”).

               (4)

               Acordul ar trebui să fie semnat,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   Semnarea, în numele Uniunii, a Acordului sub forma unui schimb de scrisori între Uniunea Europeană și Republica Federativă a Braziliei în temeiul articolului XXIV alineatul (6) și al articolului XXVIII din GATT 1994, referitor la modificarea concesiilor din lista de angajamente a Republicii Croația în cursul procesului său de aderare la Uniunea Europeană, se autorizează sub rezerva încheierii acordului respectiv (1).
   Articolul 2
   Președintele Consiliului este autorizat să desemneze persoana împuternicită (persoanele împuternicite) să semneze acordul în numele Uniunii.
   Articolul 3
   Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.

      Adoptată la Bruxelles, 11 noiembrie 2016.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         P. ŽIGA

      (1)  Textul acordului se va publica împreună cu decizia privind încheierea acestuia.


title: 2014/471/UE: Decizia Consiliului adoptată de comun acord cu președintele Comisiei din 17 iulie 2014 de numire a unui membru în cadrul Comisiei Europene

text:
               18.7.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 212/18

         DECIZIA CONSILIULUI
   adoptată de comun acord cu președintele Comisiei
   din 17 iulie 2014
   de numire a unui membru în cadrul Comisiei Europene

      (2014/471/UE)

   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 246 al doilea paragraf,
   având în vedere avizul Parlamentului European (1),
   întrucât:

               (1)

               La 9 februarie 2010, Consiliul European a adoptat Decizia 2010/80/UE (2) de numire a Comisiei Europene pentru perioada care se încheie la 31 octombrie 2014.

               (2)

               Printr-o scrisoare din data de 18 iunie 2014, domnul José Manuel DURÃO BARROSO, președintele Comisiei, a informat Consiliul că doamna Viviane REDING a demisionat din funcția de membru al Comisiei, cu efect de la 30 iunie 2014.

               (3)

               În conformitate cu articolul 246 al doilea paragraf din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, un loc rămas vacant în urma demisiei este ocupat pe perioada rămasă până la încheierea mandatului de un nou membru având aceeași cetățenie.

               (4)

               Prin urmare, ar trebui numit un nou membru în cadrul Comisiei,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   De comun acord cu domnul José Manuel DURÃO BARROSO, președintele Comisiei, Consiliul o numește pe doamna Martine REICHERTS în calitate de membru al Comisiei pe perioada rămasă până la încheierea mandatului, și anume până la 31 octombrie 2014.
   Articolul 2
   Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.

      Adoptată la Bruxelles, 17 iulie 2014.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         S. GOZI

      (1)  Avizul din 16 iulie 2014 (nepublicat încă în Jurnalul Oficial).

      (2)  JO L 38, 11.2.2010, p. 7.


title: 2013/129/UE: Decizia Consiliului din 7 martie 2013 privind supunerea 4-metilamfetaminei unor măsuri de control

text:
               15.3.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 72/11

         DECIZIA CONSILIULUI
   din 7 martie 2013
   privind supunerea 4-metilamfetaminei unor măsuri de control
   (2013/129/UE)
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
   având în vedere Decizia 2005/387/JAI a Consiliului din 10 mai 2005 privind schimbul de informații, evaluarea riscurilor și controlul noilor substanțe psihoactive (1), în special articolul 8 alineatul (3),
   având în vedere inițiativa Comisiei Europene,
   întrucât:

               (1)

               În cadrul unei sesiuni speciale a Comitetului științific extins al Observatorului European pentru Droguri și Toxicomanie s-a elaborat, în temeiul articolului 6 din Decizia 2005/387/JAI, un raport de evaluare a riscurilor asociate 4-metilamfetaminei, care a fost prezentat Comisiei la 29 noiembrie 2012.

               (2)

               4-metilamfetamina este un derivat de sinteză prin metilarea nucleului amfetaminei care, conform eșantioanelor confiscate, se prezintă predominant sub formă de praf și de pastă cu conținut de amfetamină și cafeină, dar care a putut fi observat și sub formă de comprimate ori sub formă lichidă. Această substanță a apărut pe piața ilicită a amfetaminei, unde este vândută și folosită ca drogul controlat, amfetamina. A fost semnalat un caz de descoperire a substanței într-un produs comercial vândut pe internet. Principalul precursor chimic utilizat la sinteza 4-metilamfetaminei este 4-metilbenzilmetilcetona (4-metil-BMK), care pare să fie comercializată pe internet și nu este controlată în temeiul Convenției Organizației Națiunilor Unite din 1988 împotriva traficului ilicit de stupefiante și substanțe psihotrope.

               (3)

               Efectele fizice specifice 4-metilamfetaminei au fost rareori semnalate de către consumatori, deoarece, în general, aceștia nu știu că au consumat această substanță. Cele câteva rapoarte disponibile par să indice însă efecte de tip stimulator ale substanței. Din puținele informații disponibile cu privire la om reiese că, printre efectele nedorite ale 4-metilamfetaminei, se numără hipertermia, hipertensiunea, anorexia, greața, transpirația, tulburările gastrice, tusea, voma, durerile de cap, palpitațiile, insomnia, paranoia, anxietatea și depresia. Datele actuale nu sunt suficiente pentru a se stabili potențialul relativ al substanței de a crea dependență.

               (4)

               După cum reiese din sursele limitate de date disponibile, toxicitatea acută a 4-metilamfetaminei este similară cu cea a altor substanțe stimulatoare. Anumite elemente par să indice faptul că o combinație a 4-metilamfetaminei cu alte substanțe, printre care amfetamina și cafeina, poate antrena un risc mai ridicat de creștere a toxicității globale.

               (5)

               În patru state membre s-au înregistrat, în total, 21 de decese în cazul cărora, cu ocazia examinării post-mortem, s-a constatat prezența 4-metilamfetaminei singure sau în combinație cu una sau mai multe substanțe. Deși rolul 4-metilamfetaminei în aceste decese nu poate fi determinat cu certitudine pe baza informațiilor disponibile, această substanță a fost, în unele cazuri, principalul drog detectat, situându-se la niveluri comparabile cu cele constatate în anumite cazuri de deces cauzat de consumul de amfetamină.

               (6)

               S-a descoperit 4-metilamfetamină în 15 state membre, în timp ce un singur stat membru a raportat fabricarea substanței pe teritoriul său. Prevalența specifică 4-metilamfetaminei este dificil de estimat. Nu există nicio informație cu privire la o cerere specifică pentru această substanță din partea unor grupuri de consumatori, aceasta nefiind comercializată prin magazinele online.

               (7)

               Din informațiile disponibile pare să reiasă că 4-metilamfetamina este produsă și distribuită de aceleași grupuri de criminalitate organizată care sunt implicate în fabricarea amfetaminei și în traficul de amfetamină.

               (8)

               4-metilamfetamina nu are valori terapeutice cunoscute, demonstrate sau recunoscute, nu este utilizată ca medicament în Uniune și nu face obiectul niciunei autorizații de introducere pe piață în Uniune. În afară de utilizarea sa ca etalon analitic de referință și în lucrările de cercetare științifică, nu există niciun element care să indice că ea ar putea fi utilizată în alte scopuri legitime.

               (9)

               4-metilamfetamina nu face în prezent obiectul niciunei evaluări și nu a fost evaluată în cadrul sistemului Organizației Națiunilor Unite. Opt state membre supun substanța unor măsuri de control prevăzute de legislația în domeniul drogurilor, în conformitate cu obligațiile care le revin statelor membre în temeiul Convenției Organizației Națiunilor Unite din 1971 privind substanțele psihotrope. Alte două state membre aplică acestei substanțe definiția generică a fenetilaminei prevăzută în legislația lor națională, în timp ce un stat membru o supune unor măsuri de control în temeiul legislației naționale în domeniul medicamentelor.

               (10)

               În Raportul de evaluare a riscurilor se arată că dovezile științifice disponibile cu privire la caracteristicile și riscurile 4-metilamfetaminei sunt limitate și se subliniază faptul că sunt necesare studii suplimentare cu privire la riscurile sanitare și sociale generale asociate substanței. Cu toate acestea, dovezile disponibile oferă motive suficiente pentru ca 4-metilamfetamina să fie supusă unor măsuri de control la nivelul Uniunii. Ca urmare a riscurilor sanitare prezentate de această substanță, după cum o demonstrează descoperirea sa în mai multe cazuri raportate de deces, mai ales atunci când este consumată în combinație cu alte substanțe, a puternicei sale asemănări cu amfetamina, din punctul de vedere al aspectului și al efectelor, a faptului că substanța poate fi consumată în necunoștință de cauză, precum și ca urmare a valorii sale terapeutice limitate sau a utilizării sale limitate ca medicament, 4-metilamfetamina ar trebui supusă unor măsuri de control la nivelul Uniunii.

               (11)

               Supunerea 4-metilamfetaminei unor măsuri de control la nivelul Uniunii ar putea contribui la evitarea problemelor legate de asigurarea respectării legii și de cooperarea judiciară la nivel transfrontalier, având în vedere că această substanță este supusă deja unor măsuri de control în 10 state membre.

               (12)

               De asemenea, stabilirea unor măsuri de control la nivelul Uniunii ar putea contribui la împiedicarea transformării 4-metilamfetaminei într-o alternativă la amfetamină pe piețele ilicite de droguri,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   Noua substanță psihoactivă 4-metilamfetamina este supusă unor măsuri de control la nivelul Uniunii.
   Articolul 2
   Până la 17 martie 2014, statele membre adoptă toate măsurile necesare, în conformitate cu dreptul lor intern, pentru a supune 4-metilamfetamina unor măsuri de control și unor sancțiuni penale, conform dispozițiilor cuprinse în legislațiilor lor, în îndeplinirea obligațiilor care le revin statelor membre în temeiul Convenției Organizației Națiunilor Unite din 1971 privind substanțele psihotrope.
   Articolul 3
   Prezenta decizie intră în vigoare în ziua următoare datei publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.

      Adoptată la Bruxelles, 7 martie 2013.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         A. SHATTER

      (1)  JO L 127, 20.5.2005, p. 32.


title: 2009/202/CE: Decizia Parlamentului European din 22 aprilie 2008 privind închiderea conturilor Centrului European pentru Dezvoltarea Formării Profesionale pentru exercițiul financiar 2006

text:
               31.3.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 88/117

      DECIZIA PARLAMENTULUI EUROPEAN

   din 22 aprilie 2008
   privind închiderea conturilor Centrului European pentru Dezvoltarea Formării Profesionale pentru exercițiul financiar 2006
   (2009/202/CE)
   PARLAMENTUL EUROPEAN,
   având în vedere conturile anuale finale ale Centrului European pentru Dezvoltarea Formării Profesionale pentru exercițiul financiar 2006 (1),
   având în vedere Raportul Curții de Conturi privind conturile anuale ale Centrului European pentru Dezvoltarea Formării Profesionale pentru exercițiul financiar 2006, însoțit de răspunsurile centrului (2),
   având în vedere Recomandarea Consiliului din 12 februarie 2008 (5843/2008 – C6-0084/2008),
   având în vedere Tratatul CE, în special articolul 276,
   având în vedere Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului din 25 iunie 2002 privind regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităților Europene (3), în special articolul 185,
   având în vedere Regulamentul (CEE) nr. 337/75 al Consiliului din 10 februarie 1975 privind înființarea Centrului European pentru Dezvoltarea Formării Profesionale (4), în special articolul 12a,
   având în vedere Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2343/2002 al Comisiei din 19 noiembrie 2002 privind regulamentul financiar cadru pentru organismele menționate la articolul 185 din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului (5), în special articolul 94,
   având în vedere articolul 71 și anexa V la Regulamentul său de procedură,
   având în vedere raportul Comisiei pentru control bugetar și avizul Comisiei pentru ocuparea forței de muncă și afaceri sociale (A6-0110/2008),

               1.

               ia act de conturile anuale finale ale Centrului European pentru Dezvoltarea Formării Profesionale, astfel cum sunt anexate la raportul Curții de Conturi;

               2.

               aprobă închiderea conturilor Centrului European pentru Dezvoltarea Formării Profesionale pentru exercițiul financiar 2006;

               3.

               încredințează Președintelui sarcina de a transmite prezenta decizie directorului Centrului European pentru Dezvoltarea Formării Profesionale, Consiliului, Comisiei și Curții de Conturi și de a asigura publicarea acesteia în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene (seria L).

            Preşedintele

         Hans-Gert PÖTTERING

            Secretarul general

         Harald RØMER

      (1)  JO C 261, 31.10.2007, p. 46.

      (2)  JO C 309, 19.12.2007, p. 86.

      (3)  JO L 248, 16.9.2002, p. 1.

      (4)  JO L 39, 13.2.1975, p. 1.

      (5)  JO L 357, 31.12.2002, p. 72.


title: 2011/286/UE: Decizia Parlamentului European și a Consiliului din 2 mai 2011 privind mobilizarea Fondului de solidaritate al Uniunii Europene în conformitate cu punctul 26 din Acordul interinstituțional din 17 mai 2006 dintre Parlamentul European, Consiliu și Comisie privind disciplina bugetară și buna gestiune financiară

text:
               19.5.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 132/13

         DECIZIA PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI A CONSILIULUI
   din 2 mai 2011
   privind mobilizarea Fondului de solidaritate al Uniunii Europene în conformitate cu punctul 26 din Acordul interinstituțional din 17 mai 2006 dintre Parlamentul European, Consiliu și Comisie privind disciplina bugetară și buna gestiune financiară
   (2011/286/UE)
   PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Acordul interinstituțional din 17 mai 2006 dintre Parlamentul European, Consiliu și Comisie privind disciplina bugetară și buna gestiune financiară (1), în special punctul 26,
   având în vedere Regulamentul (CE) nr. 2012/2002 al Consiliului din 11 noiembrie 2002 de instituire a Fondului de solidaritate al Uniunii Europene (2),
   având în vedere propunerea Comisiei Europene,
   întrucât:

               (1)

               Uniunea Europeană a creat Fondul de solidaritate al Uniunii Europene („fondul”) pentru a-și exprima solidaritatea față de populația din regiunile afectate de catastrofe.

               (2)

               Acordul interinstituțional din 17 mai 2006 permite mobilizarea fondului în limita unui plafon anual de 1 miliard EUR.

               (3)

               Regulamentul (CE) nr. 2012/2002 cuprinde dispozițiile care permit mobilizarea fondului.

               (4)

               Polonia, Slovacia, Ungaria, Republica Cehă, Croația și România au depus cereri pentru mobilizarea fondului, referitoare la o catastrofă naturală cauzată de alunecări de teren și inundații grave,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   În cadrul bugetului general al Uniunii Europene pentru exercițiul financiar 2011, se mobilizează Fondul de solidaritate al Uniunii Europene pentru suma de 182 388 893 EUR în credite de angajament și de plată.
   Articolul 2
   Prezenta decizie se publică în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.

      Adoptată la Bruxelles, 2 mai 2011.

            Pentru Parlamentul European

            Președintele

         J. BUZEK

            Pentru Consiliu

            Președintele

         CSÉFALVAY Z.

      (1)  JO C 139, 14.6.2006, p. 1.

      (2)  JO L 311, 14.11.2002, p. 3.


title: 2014/31/UE: Decizia Băncii Centrale Europene din 29 august 2013 de stabilire a termenilor și condițiilor privind transferurile cotelor din capitalul Băncii Centrale Europene între băncile centrale naționale și ajustarea capitalului vărsat (BCE/2013/29)

text:
               21.1.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 16/55

      DECIZIA BĂNCII CENTRALE EUROPENE

   din 29 august 2013
   de stabilire a termenilor și condițiilor privind transferurile cotelor din capitalul Băncii Centrale Europene între băncile centrale naționale și ajustarea capitalului vărsat
   (BCE/2013/29)
   (2014/31/UE)
   CONSILIUL GUVERNATORILOR BĂNCII CENTRALE EUROPENE,
   având în vedere Statutul Sistemului European al Băncilor Centrale și al Băncii Centrale Europene, în special articolul 28.5,
   întrucât:

               (1)

               Decizia BCE/2013/28 din 29 august 2013 privind cotele procentuale ale băncilor centrale naționale în grila de repartiție pentru subscrierea la capitalul Băncii Centrale Europene (1) prevede ajustarea ponderilor atribuite băncilor centrale naționale (BCN) în grila de repartiție pentru subscrierea la capitalul Băncii Centrale Europene (BCE) (denumite în continuare „ponderi în grila de repartiție pentru capital” și, respectiv, „grilă de repartiție pentru capital”). Această ajustare impune Consiliului guvernatorilor să stabilească termenii și condițiile privind transferurile cotelor din capital între BCN care sunt membre ale Sistemului European al Băncilor Centrale (SEBC) la 31 decembrie 2013, pentru a se asigura că distribuirea acestor cote corespunde ajustărilor efectuate. În consecință, este necesară adoptarea unei noi decizii care să abroge cu aplicare de la 1 ianuarie 2014 Decizia BCE/2013/18 din 21 iunie 2013 de stabilire a termenilor și condițiilor privind transferurile cotelor din capitalul Băncii Centrale Europene între băncile centrale naționale și ajustarea capitalului vărsat (2).

               (2)

               Decizia BCE/2013/30 din 29 august 2013 privind vărsarea capitalului Băncii Centrale Europene de către băncile centrale naționale ale statelor membre a căror monedă este euro (3) stabilește modalitățile și măsura în care băncile centrale naționale ale statelor membre a căror monedă este euro (denumite în continuare „BCN din zona euro”) au obligația de a vărsa capitalul BCE, având în vedere grila de repartiție pentru capital ajustată. Decizia BCE/2013/31 din 30 august 2013 privind vărsarea capitalului Băncii Centrale Europene de către băncile centrale naționale din afara zonei euro (4) stabilește procentajul pe care BCN ale statelor membre a căror monedă nu este euro (denumite în continuare „BCN din afara zonei euro”) sunt obligate să-l verse cu aplicare de la 1 ianuarie 2014, având în vedere grila de repartiție pentru capital ajustată.

               (3)

               BCN din zona euro, cu excepția Latvijas Banka, au vărsat deja cotele ce le revin la capitalul subscris al BCE, în conformitate cu Decizia BCE/2013/19 din 21 iunie 2013 privind vărsarea capitalului Băncii Centrale Europene de către băncile centrale naționale ale statelor membre a căror monedă este euro (5). Ținând cont de aceasta, articolul 2 alineatul (1) din Decizia BCE/2013/30 prevede că BCN din zona euro ar trebui fie să transfere o sumă suplimentară către BCE, fie să primească înapoi o sumă din partea BCE, după caz, astfel încât să se ajungă la sumele indicate în tabelul de la articolul 1 din Decizia BCE/2013/30.

               (4)

               În plus, o decizie separată a Consiliului guvernatorilor privind vărsarea capitalului, transferul activelor din rezervele valutare și contribuțiile la rezervele și provizioanele Băncii Centrale Europene din partea Latvijas Banka prevăd că Latvijas Banka, care, de la 1 ianuarie 2014, va fi o BCN din zona euro, are obligația de a vărsa partea restantă din contribuția sa la capitalul BCE, pentru a ajunge la suma indicată în dreptul denumirii sale în tabelul din articolul 1 din Decizia BCE/2013/30, ținând cont de grila de repartiție pentru capital ajustată.

               (5)

               De asemenea, BCN din afara zonei euro au vărsat deja un procent din cotele ce le revin la capitalul subscris al BCE, în temeiul Deciziei BCE/2013/20 din 21 iunie 2013 privind vărsarea capitalului Băncii Centrale Europene de către băncile centrale naționale din afara zonei euro (6). Ținând cont de aceasta, articolul 2 alineatul (1) din Decizia BCE/2013/31 prevede că fiecare dintre acestea ar trebui fie să transfere o sumă suplimentară către BCE, fie să primească înapoi o sumă din partea BCE, după caz, astfel încât să se ajungă la sumele indicate în a treia coloană a tabelului de la articolul 1 din Decizia BCE/2013/31,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   Transferul cotelor din capital
   Ținând cont de cota din capitalul BCE pe care fiecare BCN a subscris-o la 31 decembrie 2013 și de cota din capitalul BCE pe care fiecare BCN o va subscrie cu aplicare de la 1 ianuarie 2014 ca urmare a ajustării ponderilor în grila de repartiție pentru capital prevăzute la articolul 2 din Decizia BCE/2013/28, BCN își transferă cotele din capital între ele prin intermediul transferurilor către și de la BCE, astfel încât să se asigure că distribuția cotelor din capital valabilă de la 1 ianuarie 2014 corespunde ponderilor ajustate. În acest scop, în temeiul prezentului articol și fără a fi nevoie de orice altă formalitate sau acțiune, se consideră că fiecare BCN transferă sau primește de la 1 ianuarie 2014 cota din capitalul subscris al BCE indicată în dreptul denumirii sale în cea de a patra coloană a tabelului din anexa I la prezenta decizie, unde „+” se referă la cota din capital pe care BCE trebuie să o transfere către BCN, iar „–” la cota din capital pe care BCN trebuie să o transfere către BCE.
   Articolul 2
   Ajustarea capitalului vărsat
   (1)   Ținând cont de capitalul BCE vărsat de fiecare BCN și de suma din capitalul BCE pe care fiecare BCN trebuie să o verse cu aplicare de la 1 ianuarie 2014 în temeiul articolului 1 din Decizia BCE/2013/30 pentru BCN din zona euro și, respectiv, în temeiul articolului 1 din Decizia BCE/2013/31 pentru BCN din afara zonei euro, în prima zi de operare a sistemului transeuropean automat de transfer rapid cu decontare pe bază brută în timp real (TARGET2) de după 1 ianuarie 2014, fiecare BCN fie transferă, fie primește suma netă indicată în dreptul denumirii sale în a patra coloană a tabelului din anexa II la prezenta decizie, unde „+” se referă la suma pe care BCN o transferă către BCE, iar „–” la suma pe care BCE o transferă către respectiva BCN.
   (2)   În prima zi de operare a sistemului TARGET2 de după 1 ianuarie 2014, BCE și BCN care au obligația de a transfera o sumă în temeiul alineatului (1) transferă fiecare separat dobânzile aferente sumelor respective acumulate în perioada cuprinsă între 1 ianuarie 2014 și data efectuării transferului. Părțile care transferă și care primesc dobânzile sunt aceleași cu părțile care transferă și care primesc sumele purtătoare de dobânzi.
   Articolul 3
   Dispoziții generale
   (1)   Transferurile menționate la articolul 2 se realizează prin TARGET2.
   (2)   În cazul în care o BCN nu are acces la TARGET2, sumele menționate la articolul 2 se transferă prin creditarea contului indicat în timp util de către BCE sau BCN.
   (3)   Dobânzile acumulate în temeiul articolului 2 alineatul (2) se calculează zilnic, prin utilizarea metodei de calcul „număr de zile/360” la o rată egală cu cea mai recentă rată a dobânzii marginale utilizată de Eurosistem în licitațiile sale pentru operațiunile principale de refinanțare.
   (4)   BCE și BCN care au obligația de a efectua un transfer în temeiul articolului 2 dau în timp util instrucțiunile necesare pentru executarea în mod corespunzător și la timp a transferului.
   Articolul 4
   Intrare în vigoare și abrogare
   (1)   Prezenta decizie intră în vigoare la 1 ianuarie 2014.
   (2)   Decizia BCE/2013/18 se abrogă de la 1 ianuarie 2014.
   (3)   Trimiterile la Decizia BCE/2013/18 se interpretează ca trimiteri la prezenta decizie.

      Adoptată la Frankfurt pe Main, 29 august 2013.

            Președintele BCE

         Mario DRAGHI

      (1)  A se vedea pagina 53 din prezentul Jurnal Oficial.

      (2)  JO L 187, 6.7.2013, p. 17.

      (3)  A se vedea pagina 61 din prezentul Jurnal Oficial.

      (4)  A se vedea pagina 63 din prezentul Jurnal Oficial.

      (5)  JO L 187, 6.7.2013, p. 23.

      (6)  JO L 187, 6.7.2013, p. 25.

      ANEXA I

         CAPITALUL SUBSCRIS DE BCN

                  (în EUR)

                  Cota subscrisă la 31 decembrie 2013

                  Cota subscrisă de la 1 ianuarie 2014

                  Cota de transferat

                     BCN din zona euro

                  Nationale Bank van België/Banque Nationale de Belgique

                  261 705 370,91

                  268 222 025,17

                  6 516 654,26

                  Deutsche Bundesbank

                  2 030 803 801,28

                  1 948 208 997,34

                  –82 594 803,94

                  Eesti Pank

                  19 268 512,58

                  20 870 613,63

                  1 602 101,05

                  Banc Ceannais na hÉireann/Central Bank of Ireland

                  120 276 653,55

                  125 645 857,06

                  5 369 203,51

                  Bank of Greece

                  210 903 612,74

                  220 094 043,74

                  9 190 431,00

                  Banco de España

                  893 420 308,48

                  957 028 050,02

                  63 607 741,54

                  Banque de France

                  1 530 028 149,23

                  1 534 899 402,41

                  4 871 253,18

                  Banca d’Italia

                  1 348 471 130,66

                  1 332 644 970,33

                  –15 826 160,33

                  Central Bank of Cyprus

                  14 429 734,42

                  16 378 235,70

                  1 948 501,28

                  Latvijas Banka

                  29 682 169,38

                  30 537 344,94

                  855 175,56

                  Banque centrale du Luxembourg

                  18 824 687,29

                  21 974 764,35

                  3 150 077,06

                  Bank Ċentrali ta’ Malta/Central Bank of Malta

                  6 873 879,49

                  7 014 604,58

                  140 725,09

                  De Nederlandsche Bank

                  429 352 255,40

                  433 379 158,03

                  4 026 902,63

                  Oesterreichische Nationalbank

                  209 680 386,94

                  212 505 713,78

                  2 825 326,84

                  Banco de Portugal

                  190 909 824,68

                  188 723 173,25

                  –2 186 651,43

                  Banka Slovenije

                  35 397 773,12

                  37 400 399,43

                  2 002 626,31

                  Národná banka Slovenska

                  74 486 873,65

                  83 623 179,61

                  9 136 305,96

                  Suomen Pankki

                  134 836 288,06

                  136 005 388,82

                  1 169 100,76

                     BCN din afara zonei euro

                  Българска народна банка (Banca Națională a Bulgariei)

                  93 571 361,11

                  92 986 810,73

                  – 584 550,38

                  Česká národní banka

                  157 384 777,79

                  174 011 988,64

                  16 627 210,85

                  Danmarks Nationalbank

                  159 712 154,31

                  161 000 330,15

                  1 288 175,84

                  Hrvatska narodna banka

                  64 354 667,03

                  65 199 017,58

                  844 350,55

                  Lietuvos bankas

                  44 306 753,94

                  44 728 929,21

                  422 175,27

                  Magyar Nemzeti Bank

                  148 735 597,14

                  149 363 447,55

                  627 850,41

                  Narodowy Bank Polski

                  525 889 668,45

                  554 565 112,18

                  28 675 443,73

                  Banca Națională a României

                  264 660 597,84

                  281 709 983,98

                  17 049 386,14

                  Sveriges Riksbank

                  244 775 059,86

                  246 041 585,69

                  1 266 525,83

                  Bank of England

                  1 562 265 020,29

                  1 480 243 941,72

                  –82 021 078,57

                  Total (1)

                  10 825 007 069,61

                  10 825 007 069,61

                  0,00

         (1)  Datorită rotunjirii, este posibil ca totalurile să nu corespundă sumei tuturor cifrelor indicate.

      ANEXA II

         CAPITALUL VĂRSAT DE BCN

                  (în EUR)

                  Cota vărsată la 31 decembrie 2013

                  Cota vărsată de la 1 ianuarie 2014

                  Suma de transferat

                     BCN din zona euro

                  Nationale Bank van België/Banque Nationale de Belgique

                  261 705 370,91

                  268 222 025,17

                  6 516 654,26

                  Deutsche Bundesbank

                  2 030 803 801,28

                  1 948 208 997,34

                  –82 594 803,94

                  Eesti Pank

                  19 268 512,58

                  20 870 613,63

                  1 602 101,05

                  Banc Ceannais na hÉireann/Central Bank of Ireland

                  120 276 653,55

                  125 645 857,06

                  5 369 203,51

                  Bank of Greece

                  210 903 612,74

                  220 094 043,74

                  9 190 431,00

                  Banco de España

                  893 420 308,48

                  957 028 050,02

                  63 607 741,54

                  Banque de France

                  1 530 028 149,23

                  1 534 899 402,41

                  4 871 253,18

                  Banca d’Italia

                  1 348 471 130,66

                  1 332 644 970,33

                  –15 826 160,33

                  Central Bank of Cyprus

                  14 429 734,42

                  16 378 235,70

                  1 948 501,28

                  Latvijas Banka

                  1 113 081,35

                  30 537 344,94

                  29 424 263,59

                  Banque centrale du Luxembourg

                  18 824 687,29

                  21 974 764,35

                  3 150 077,06

                  Bank Ċentrali ta’ Malta/Central Bank of Malta

                  6 873 879,49

                  7 014 604,58

                  140 725,09

                  De Nederlandsche Bank

                  429 352 255,40

                  433 379 158,03

                  4 026 902,63

                  Oesterreichische Nationalbank

                  209 680 386,94

                  212 505 713,78

                  2 825 326,84

                  Banco de Portugal

                  190 909 824,68

                  188 723 173,25

                  –2 186 651,43

                  Banka Slovenije

                  35 397 773,12

                  37 400 399,43

                  2 002 626,31

                  Národná banka Slovenska

                  74 486 873,65

                  83 623 179,61

                  9 136 305,96

                  Suomen Pankki

                  134 836 288,06

                  136 005 388,82

                  1 169 100,76

                     BCN din afara zonei euro

                  Българска народна банка (Banca Națională a Bulgariei)

                  3 508 926,04

                  3 487 005,40

                  –21 920,64

                  Česká národní banka

                  5 901 929,17

                  6 525 449,57

                  623 520,40

                  Danmarks Nationalbank

                  5 989 205,79

                  6 037 512,38

                  48 306,59

                  Hrvatska narodna banka

                  2 413 300,01

                  2 444 963,16

                  31 663,15

                  Lietuvos bankas

                  1 661 503,27

                  1 677 334,85

                  15 831,58

                  Magyar Nemzeti Bank

                  5 577 584,89

                  5 601 129,28

                  23 544,39

                  Narodowy Bank Polski

                  19 720 862,57

                  20 796 191,71

                  1 075 329,14

                  Banca Națională a României

                  9 924 772,42

                  10 564 124,40

                  639 351,98

                  Sveriges Riksbank

                  9 179 064,74

                  9 226 559,46

                  47 494,72

                  Bank of England

                  58 584 938,26

                  55 509 147,81

                  –3 075 790,45

                  Total (1)

                  7 653 244 410,99

                  7 697 025 340,21

                  43 780 929,22

         (1)  Datorită rotunjirii, este posibil ca totalurile să nu corespundă sumei tuturor cifrelor indicate.


               2.9.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 324/21

         P8_TA(2015)0087
   Cererea de apărare a privilegiilor și imunității lui Gabriele Albertini
   Decizia Parlamentului European din 25 martie 2015 privind cererea de apărare a privilegiilor și imunității lui Gabriele Albertini (2014/2096(IMM))
   (2016/C 324/05)

      Parlamentul European,

               —

               având în vedere cererea lui Gabriele Albertini din 28 iulie 2014, comunicată în ședința plenară din 16 septembrie 2014, de apărare a imunității sale în legătură cu o procedură penală aflată pe rolul Tribunalului Brescia (Italia) (ref. 7061/13 R.G.),

               —

               având în vedere cererea lui Gabriele Albertini din 30 iulie 2014, comunicată în ședința plenară din 16 septembrie 2014, de reanalizare a cererii de apărare a imunității sale în legătură cu o procedură civilă aflată pe rolul Tribunalului Brescia (Italia) (ref. 17851/12 R.G.),

               —

               având în vedere cererea lui Gabriele Albertini din 17 iulie 2013, comunicată în ședința plenară din 9 septembrie 2013, de reanalizare a cererii de apărare a imunității sale în legătură cu procedura civilă menționată mai sus,

               —

               în urma audierii lui Gabriele Albertini, în conformitate cu articolul 9 alineatul (5) din Regulamentul său de procedură,

               —

               având în vedere articolele 8 și 9 din Protocolul nr. 7 privind privilegiile și imunitățile Uniunii Europene, precum și articolul 6 alineatul (2) din Actul din 20 septembrie 1976 privind alegerea membrilor Parlamentului European prin vot universal direct,

               —

               având în vedere hotărârile Curții de Justiție a Uniunii Europene din 12 mai 1964, 10 iulie 1986, 15 și 21 octombrie 2008, 19 martie 2010, 6 septembrie 2011 și 17 ianuarie 2013 (1),

               —

               având în vedere Decizia din 21 mai 2013 privind cererea de apărare a imunității și privilegiilor lui Gabriele Albertini (2),

               —

               având în vedere Decizia sa din 24 februarie 2014 privind cererea de reanalizare a cererii de apărare a imunității lui Gabriele Albertini (3),

               —

               având în vedere articolul 5 alineatul (2) și articolele 7 și 9 din Regulamentul său de procedură,

               —

               având în vedere raportul Comisiei pentru afaceri juridice (A8-0058/2015),

               A.

               întrucât un fost deputat în Parlamentul European, Gabriele Albertini, a cerut apărarea imunității sale parlamentare în legătură cu o procedură penală aflată pe rolul unei instanțe din Italia; întrucât acesta a cerut, de asemenea, reanalizarea cererii de apărare a imunității sale în legătură cu o procedură civilă aflată pe rolul aceleiași instanțe;

               B.

               întrucât cererea de apărare a imunității se referă la opiniile presupus defăimătoare exprimate de dl Albertini într-o întrebare cu solicitare de răspuns scris adresată Ministrului Justiției din Italia la 22 octombrie 2012, cu scopul de a se constata dacă comportamentul lui Alfredo Robledo, un procuror care inițiase o anchetă în care era implicată municipalitatea Milano și privea funcțiunile dlui Albertini ca primar al respectivului oraș în 2005, a constituit o încălcare a eticii profesionale și dacă a fost, în consecință, supus unei proceduri disciplinare;

               C.

               întrucât solicitarea de reanalizare este legată de o cerere de chemare în judecată a dlui Albertini depusă împotriva sa la Tribunalul Brescia de dl Robledo, referitoare la declarațiile presupus defăimătoare făcute de dl Albertini într-un prim interviu publicat în ziarul italian Il Sole 24 Ore la 26 octombrie 2011 și într-un al doilea interviu, publicat în ziarul italian Corriere della Sera la 19 februarie 2012;

               D.

               întrucât dl Albertini a folosit expresii foarte asemănătoare, dacă nu chiar identice, atât în întrebarea cu solicitare de răspuns scris, cât și în interviuri, iar cele două proceduri sunt substanțial aceleași, după cum a confirmat și dl Albertini în scris, cu ocazia audierii sale; întrucât aceeași decizie, și anume dacă se impune ca imunitatea dlui Albertini să fie sau nu apărată, trebuie luată în legătură cu ambele proceduri;

               E.

               întrucât atât întrebarea cu solicitare de răspuns scris, cât și interviurile datează dintr-o perioadă în care dl Albertini era membru al Parlamentului European;

               F.

               întrucât, în conformitate cu articolul 8 din Protocolul privind privilegiile și imunitățile Uniunii Europene, membrii Parlamentului European nu pot fi, în niciun fel, cercetați, reținuți sau urmăriți în justiție în legătură cu opiniile sau voturile exprimate în exercitarea funcțiunilor lor;

               G.

               întrucât, potrivit practicii consacrate a Parlamentului, faptul că o procedură judiciară este de natură civilă sau administrativă ori include anumite aspecte care se încadrează în dreptul civil sau administrativ nu împiedică per se aplicarea imunității acordate prin articolul respectiv;

               H.

               întrucât, în Decizia sa din 21 mai 2013, Parlamentul a reținut că faptele cauzei, astfel cum sunt prezentate în cererea de chemare în judecată și în explicația orală dată de dl Albertini în fața Comisiei pentru afaceri juridice, arată că declarațiile făcute nu au o legătură directă și evidentă cu exercitarea de către dl Albertini a funcțiunilor sale de membru al Parlamentului European; întrucât Parlamentul a hotărât, în consecință, să nu apere imunitatea dlui Albertini;

               I.

               întrucât, prin scrisoarea primită la 17 iulie 2013, dl Albertini a solicitat reanalizarea Deciziei din 21 mai 2013 de a nu i se apăra imunitatea; întrucât, prin Decizia sa din 24 februarie 2014, Parlamentul și-a însușit recomandarea Comisiei pentru afaceri juridice de a nu da curs acestei cereri, având în vedere Decizia anterioară a Parlamentului, din 21 mai 2013, de a nu apăra imunitatea dlui Albertini;

               J.

               întrucât, prin scrisoarea din 30 iulie 2014, dl Albertini a solicitat reanalizarea Deciziei din 21 mai 2013 pentru a doua oară; întrucât, în conformitate cu articolul 9 alineatul (5) din Regulamentul de procedură, dl Albertini a furnizat, de mai multe ori, în perioada dintre septembrie 2014 și martie 2015, documente suplimentare în legătură cu cazul său;

               K.

               întrucât Curtea de Justiție a statuat că o declarație făcută de un deputat în afara localurilor Parlamentului European poate constitui o opinie exprimată în exercițiul funcțiunilor sale, în sensul articolului 8 din Protocol, având în vedere că nu contează locul în care este făcută o declarație, ci natura și conținutul ei (4); întrucât legătura dintre opinia exprimată și funcțiunile parlamentare ale deputatului trebuie să fie, însă, directă și evidentă (5);

               L.

               întrucât noile documente prezentate de dl Albertini în susținerea cererii sale nu pun în evidență legătura dintre declarațiile pe care le-a făcut și funcțiunile sale de membru al Parlamentului European; întrucât ele oferă elemente care se raportează, în esență, mai curând la fazele cele mai recente ale procedurilor judiciare în cauză, la fapte ulterioare interviurilor și întrebării cu solicitare de răspuns scris și cu acoperirea lor în presă; întrucât se prezuma că aceste elemente ar dovedi că expresiile folosite nu au un caracter defăimător și că atât procesul intentat în civil, cât și cel intentat în penal ar deriva din ostilitatea politică și personală manifestată față de dl Albertini;

               M.

               întrucât, însă, potrivit articolului 9 alineatul (7) din Regulamentul de procedură al Parlamentului, deciziile privind imunitatea nu pot, în niciun caz, statua în privința vinovăției sau nevinovăției deputatului sau asupra oportunității sau inoportunității urmăririi penale a acestuia pentru opiniile sau actele care îi sunt imputate, chiar dacă examinarea cererii îi permite comisiei competente să dobândească o cunoaștere aprofundată a faptelor cauzei; întrucât, în conformitate cu practica consacrată a Parlamentului, această prevedere se aplică și proceselor în civil;

               N.

               întrucât doctrina referitoare la fumus persecutionis, adică la o suspiciune suficient de serioasă și exactă potrivit căreia procesul a fost intentat cu intenția de a-i provoca deputatului în cauză daune de natură politică, se aplică exclusiv spețelor privind imunitatea care intră sub incidența articolului 9 din Protocol, și anume proceselor intentate pentru alte infracțiuni decât cele săvârșite prin intermediul unor opinii sau voturi exprimate care, la rândul lor, sunt acoperite numai de articolul 8 din Protocol (6); întrucât dl Albertini este un fost deputat în Parlamentul European, articolul 9 nu mai este aplicabil în cazul său;

               O.

               întrucât, în orice caz, cauza de față își are originea în opinii exprimate de un deputat, iar în acest context criteriul determinant pentru a beneficia de imunitate în temeiul articolului 8 din Protocol îl constituie dovada unei legături directe și evidente între opiniile în cauză și exercitarea funcțiunilor parlamentare;

               P.

               întrucât în cazul examinat nu a fost produsă dovada unei astfel de legături; întrucât, prin urmare, concluzia anterioară, însușită de două ori de Parlament, și anume că dl Albertini, făcând afirmațiile în cauză, nu a acționat în exercițiul funcțiunilor sale de deputat în Parlamentul European continuă să fie valabilă;

               1.

               menține Deciziile din 21 mai 2013 și, respectiv, 24 februarie 2014, de a nu apăra imunitatea și privilegiile lui Gabriele Albertini și de a nu da curs cererii lui de reanalizare în legătură cu procesul civil intentat împotriva sa;

               2.

               hotărăște, din aceleași motive, să nu apere imunitatea și privilegiile lui Gabriele Albertini în legătură cu procesul penal intentat împotriva acestuia;

               3.

               încredințează Președintelui sarcina de a transmite imediat prezenta decizie, precum și raportul comisiei competente, autorității competente din Republica Italiană și lui Gabriele Albertini.

      (1)  Hotărârea Curții de Justiție din 12 mai 1964, Wagner/Fohrmann și Krier, 101/63, ECLI:EU:C:1964:28, hotărârea Curții de Justiție din 10 iulie 1986, Wybot/Faure și alții, 149/85, ECLI:EU:C:1986:310, hotărârea Tribunalului din 15 octombrie 2008, Mote/Parlamentul, T-345/05, ECLI:EU:T:2008:440, hotărârea Curții de Justiție din 21 octombrie 2008, Marra/De Gregorio și Clemente, pronunțată în cauzele conexe C-200/07 și C-201/07, ECLI:EU:C:2008:579, hotărârea Tribunalului din 19 martie 2010, Gollnisch/Parlamentul, T-42/06, ECLI:EU:T:2010:102, hotărârea Curții de Justiție din 6 septembrie 2011, Patriciello, C-163/10, ECLI: EU:C:2011:543, hotărârea Tribunalului din 17 ianuarie 2013, Gollnisch/Parlamentul, pronunțată în cauzele conexe T-346/11 și T-347/11, ECLI:EU:T:2013:23.

      (2)  Texte adoptate, P7_TA(2013)0195.

      (3)  Procesul verbal din 24 februarie 2014 punctul (7).

      (4)  Hotărârea pronunțată în cauza Patriciello, menționată mai sus, punctul 30.

      (5)  Hotărârea pronunțată în cauza Patriciello, menționată mai sus, punctul 35.

      (6)  Hotărârea pronunțată în cauza Marra, menționată mai sus, punctul 45.


title: Decizia (UE) 2016/414 a Consiliului din 10 martie 2016 de autorizare a Republicii Austria să semneze și să ratifice și a Maltei să adere la Convenția de la Haga din 15 noiembrie 1965 privind notificarea și comunicarea în străinătate a actelor judiciare și extrajudiciare în materie civilă sau comercială, în interesul Uniunii Europene

text:
               22.3.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 75/1

         DECIZIA (UE) 2016/414 A CONSILIULUI
   din 10 martie 2016
   de autorizare a Republicii Austria să semneze și să ratifice și a Maltei să adere la Convenția de la Haga din 15 noiembrie 1965 privind notificarea și comunicarea în străinătate a actelor judiciare și extrajudiciare în materie civilă sau comercială, în interesul Uniunii Europene
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 81 alineatul (2), coroborat cu articolul 218 alineatul (6) litera (a),
   având în vedere propunerea Comisiei Europene,
   având în vedere aprobarea Parlamentului European (1),
   întrucât:

               (1)

               Convenția de la Haga din 15 noiembrie 1965 privind notificarea și comunicarea în străinătate a actelor judiciare și extrajudiciare în materie civilă sau comercială (denumită în continuare „convenția”) simplifică metodele de transmitere a actelor judiciare și extrajudiciare între statele contractante. Aceasta facilitează astfel cooperarea judiciară privind litigiile transfrontaliere în materie civilă și comercială.

               (2)

               Multe țări, inclusiv statele membre, cu excepția Republicii Austria și a Maltei, sunt părți la convenție. Republica Austria și Malta și-au exprimat interesul de a deveni părți la convenție. Este în interesul Uniunii ca toate statele membre să fie părți la convenție. Mai mult, în cadrul politicii externe a Uniunii în domeniul justiției civile, Uniunea promovează aderarea la convenție și ratificarea acesteia de către state terțe.

               (3)

               Uniunea are competențe externe în ceea ce privește convenția, în măsura în care dispozițiile acesteia afectează normele conținute în anumite dispoziții ale legislației Uniunii sau în măsura în care aderarea unor alte state membre la convenție modifică domeniul de aplicare al anumitor dispoziții din legislația Uniunii, cum ar fi articolul 28 alineatul (4) din Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 al Parlamentului European și al Consiliului (2).

               (4)

               Convenția nu permite participarea organizațiilor de integrare economică regională, cum este Uniunea. În consecință, Uniunea nu poate adera la convenție.

               (5)

               Prin urmare, Consiliul ar trebui să autorizeze Republica Austria să semneze și să ratifice și Malta să adere la convenție în interesul Uniunii. Statele membre își păstrează competența în domeniile vizate de convenție care nu afectează normele Uniunii sau nu modifică domeniul de aplicare al acestora, în conformitate cu articolul 3 alineatul (2) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene.

               (6)

               Regatul Unit și Irlanda au obligații în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1393/2007 al Parlamentului European și al Consiliului (3) și, în consecință, participă la adoptarea și la aplicarea prezentei decizii.

               (7)

               În conformitate cu articolele 1 și 2 din Protocolul nr. 22 privind poziția Danemarcei, anexat la Tratatul privind Uniunea Europeană și la Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, Danemarca nu participă la adoptarea prezentei decizii, nu are obligații în temeiul acesteia și nu i se aplică,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   Consiliul autorizează Republica Austria să semneze și să ratifice și Malta să adere la Convenția de la Haga din 15 noiembrie 1965 privind notificarea și comunicarea în străinătate a actelor judiciare și extrajudiciare în materie civilă sau comercială, în interesul Uniunii.
   Textul convenției este atașat la prezenta decizie.
   Articolul 2
   (1)   Republica Austria ia măsurile necesare pentru a-și depune instrumentul de ratificare a convenției la Ministerul Afacerilor Externe al Regatului Țărilor de Jos într-un termen rezonabil și cel târziu până la 31 decembrie 2017.
   (2)   Republica Austria informează Consiliul și Comisia cu privire la data depunerii instrumentului său de ratificare.
   Articolul 3
   (1)   După intrarea în vigoare a prezentei decizii, Malta notifică Ministerului Afacerilor Externe al Regatului Țărilor de Jos data la care convenția se va aplica Maltei.
   (2)   Malta informează, de asemenea, Consiliul și Comisia cu privire la data menționată la alineatul (1).
   Articolul 4
   Prezenta decizie intră în vigoare în ziua următoare datei publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
   Articolul 5
   Prezenta decizie se adresează Maltei și Republicii Austria.

      Adoptată la Bruxelles, 10 martie 2016.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         K.H.D.M. DIJKHOFF

      (1)  Nepublicată încă în Jurnalul Oficial.

      (2)  Regulamentul (UE) nr. 1215/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 12 decembrie 2012 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială (JO L 351, 20.12.2012, p. 1).

      (3)  Regulamentul (CE) nr. 1393/2007 al Parlamentului European și al Consiliului din 13 noiembrie 2007 privind notificarea sau comunicarea în statele membre a actelor judiciare și extrajudiciare în materie civilă sau comercială („notificarea sau comunicarea actelor”) și abrogarea Regulamentului (CE) nr. 1348/2000 al Consiliului (JO L 324, 10.12.2007, p. 79).


title: Decizia Comisiei din 18 septembrie 1986 de constituire a Comitetului consultativ pentru protecția mediului în zonele grav amenințate (bazinul Mării Mediterane)

text:
Anunţ juridic important

|

31986D0479

Official Journal L 282 , 03/10/1986 P. 0023 - 0024 Finnish special edition: Chapter 15 Volume 7 P. 0146  Swedish special edition: Chapter 15 Volume 7 P. 0146  Ediţie specială în limba cehă Chapter 01 Volume 01 P. 149  - 150 Ediţie specială în limba estonă Chapter 01 Volume 01 P. 149  - 150 Ediţie specială în limba maghiară Chapter 01 Volume 01 P. 149  - 150 Ediţie specială în limba lituaniană Chapter 01 Volume 01 P. 149  - 150 Ediţie specială în limba letonă Chapter 01 Volume 01 P. 149  - 150 Ediţie specială în limba malteză Chapter 01 Volume 01 P. 149  - 150 Ediţie specială în limba polonă Chapter 01 Volume 01 P. 149  - 150 Ediţie specială în limba slovacă Chapter 01 Volume 01 P. 149  - 150 Ediţie specială în limba slovenă Chapter 01 Volume 01 P. 149  - 150

		19860918Decizia Comisieidin 18 septembrie 1986de constituire a Comitetului consultativ pentru protecția mediului în zonele grav amenințate (bazinul Mării Mediterane)(86/479/CEE)COMISIA COMUNITĂȚILOR EUROPENE,având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Economice Europene,întrucât programul de acțiune al Comunităților Europene privind mediul (1982-1986), adoptat de Consiliu la 7 februarie 1983 [1], prevede expres că mediul trebuie privit ca bază care definește limitele dezvoltării economice și sociale;întrucât Comisia a adoptat, la 11 aprilie 1984, o comunicare privind definirea unei strategii și a unui plan de acțiune privind protecția mediului în zona mediteraneană [2], necesitând elaborarea unui ansamblu de intervenții coerente care să creeze condițiile favorabile dezvoltării armonioase a activităților socio-economice ale regiunii;întrucât Parlamentul European a adoptat o rezoluție privind comunicarea menționată anterior, prin care se aprobă propunerea de înființare a unui comitet consultativ [3];întrucât bazinul Mării Mediterane este o regiune cu caracteristici fizice, socio-economice și culturale speciale ale cărei probleme și al cărei potențial necesită o atenție specială în politicile Comunității;întrucât Comisia trebuie să obțină avizul unor experți în poluare din statele membre în zonele în care mediul este grav amenințat;întrucât este necesară, de asemenea, pentru Comunitate, existența unui forum în care experții să se poată reuni pentru a grupa informațiile și experiențele existente în statele membre, facilitând astfel coordonarea măsurilor luate sau preconizate la nivel național, internațional și comunitar,DECIDE:Articolul 1Se instituie, pe lângă Comisie, Comitetul consultativ privind protecția mediului în zonele grav amenințate, denumit în continuare "comitetul".Articolul 2Comitetul asistă Comisia în aplicarea programului definit în comunicarea privind protecția mediului în bazinul Mării Mediterane și, în special:1. obținerea de informații despre problemele de mediu existente și previzibile și despre măsurile în derulare sau preconizate;2. identificarea și prezentarea de avize asupra studiilor de fezabilitate, analizelor descriptive și proiectelor-pilot sau demonstrative pentru care se preconizează o participare financiară a Comisiei din alocații bugetare în favoarea acțiunilor directe ale Comunității în regiunile în care mediul este amenințat în mod special;3. orientarea către studierea și examinarea problemelor a căror soluționare necesită mobilizarea celor mai adecvate mijloace și ale căror rezultate pot fi obținute numai pe termen mai lung;4. dezvoltarea, cu ajutorul mijloacelor menționate anterior, a unei strategii și a unui plan de acțiune pe termen mediu și lung, pentru protecția mediului în bazinul Mării Mediterane.Articolul 3Comitetul cuprinde un număr maxim de 16 specialiști cu înaltă calificare, care sunt experți în domeniile definite în articolul 2.Articolul 4Experții sunt numiți de Comisie la propunerea statelor membre.Articolul 5Pentru fiecare din membrii comitetului se procedează, în aceleași condiții ca și cele definite în articolul 4, la numirea unui supleant. Fără a aduce atingere articolului 9, supleantul asistă la reuniunile comitetului și participă la lucrările acestuia numai dacă membrul pe care îl reprezintă nu poate să participe.Articolul 6Mandatul membrilor comitetului este de doi ani. La expirarea perioadei de doi ani, membrii acestuia rămân în funcție până la înlocuirea lor sau până la prelungirea mandatului. Mandatul unui membru sau supleant încetează înainte de expirarea perioadei de doi ani dacă persoana în cauză decedează sau demisionează sau dacă guvernul care i-a prezentat candidatura solicită înlocuirea ei. Succesorul este numit pentru perioada rămasă, în conformitate cu procedura prevăzută în articolul 4.Activitatea desfășurată nu este remunerată.Articolul 7Lista membrilor și supleanților acestora este publicată de Comisie în Jurnalul Oficial al Comunităților Europene.Articolul 8Comitetul este prezidat de un reprezentant al Comisiei.Articolul 9Președintele poate invita să participe la lucrările comitetului, în calitate de expert, orice persoană care are competență într-o problemă înscrisă pe ordinea de zi.Experții participă doar la discuțiile asupra chestiunilor la care au fost invitați să participe.Articolul 10Dacă este necesar, Comisia poate convoca, cu titlu individual, unul sau mai mulți membri cu competențe în domeniul în cauză.Articolul 11Reprezentanții serviciilor interesate ale Comisiei pot participa la lucrările comitetului.Serviciile Comisiei asigură secretariatul comitetului.Articolul 12Dacă este cazul, comitetul își stabilește regulamentul de procedură.Articolul 13Fără a aduce atingere dispozițiilor articolului 214 din tratat, membrii comitetului au obligația de a nu divulga informațiile la care au acces în cadrul lucrărilor comitetului în cazurile în care Comisia îi informează că avizul solicitat sau chestiunea în discuție este de natură confidențială. În acest caz, numai membrii comitetului și reprezentanții serviciilor Comisiei participă la ședințe.Articolul 14Prezenta decizie intră în vigoare la 18 septembrie 1986.Adoptată la Bruxelles, 18 septembrie 1986.Pentru ComisieStanley Clinton DavisMembru al Comisiei[1] JO C 46, 17.2.1983, p. 1.[2] JO C 133, 21.5.1984, p. 12.[3] JO C 141, 10.6.1985, p. 493.--------------------------------------------------


title: Decizia Consiliului din 8 octombrie 2015 de adoptare a poziției Consiliului privind proiectul de buget rectificativ nr. 7 al Uniunii Europene pentru exercițiul financiar 2015

text:
               13.10.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 338/2

         DECIZIA CONSILIULUI
   din 8 octombrie 2015
   de adoptare a poziției Consiliului privind proiectul de buget rectificativ nr. 7 al Uniunii Europene pentru exercițiul financiar 2015
   (2015/C 338/02)
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 314, coroborat cu Tratatul de instituire a Comunității Europene a Energiei Atomice, în special articolul 106a,
   având în vedere Regulamentul (UE, Euratom) nr. 966/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 25 octombrie 2012 privind normele financiare aplicabile bugetului general al Uniunii și de abrogare a Regulamentului (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului (1), în special articolul 41,
   întrucât:

         DECIDE:
   Articol unic
   Poziția Consiliului privind proiectul de buget rectificativ nr. 7 al Uniunii Europene pentru exercițiul financiar 2015 a fost adoptată la 8 octombrie 2015.
   Textul integral poate fi accesat pentru consultare sau descărcare pe site-ul web al Consiliului: http://www.consilium.europa.eu/

      Adoptată la Luxemburg, 8 octombrie 2015.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         J. ASSELBORN

      (1)  JO L 298, 26.10.2012, p. 1.

      (2)  JO L 69, 13.3.2015, p. 1.