               21.12.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 463/68

      P8_TA(2018)0027
      Decizia de a nu formula obiecțiuni la un act de punere în aplicare: modificările Standardului Internațional de Raportare Financiară 9
      Decizia Parlamentului European de a nu formula obiecțiuni la proiectul de regulament al Comisiei de modificare a Regulamentului (CE) nr. 1126/2008 de adoptare a anumitor standarde internaționale de contabilitate în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1606/2002 al Parlamentului European și al Consiliului, în ceea ce privește modificările Standardului Internațional de Raportare Financiară 9 (D054380/02 – 2017/3018(RPS))
      (2018/C 463/13)

         Parlamentul European,

                  —

                  având în vedere proiectul de regulament al Comisiei (D054380/02,

                  —

                  având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1606/2002 al Parlamentului European și al Consiliului din 19 iulie 2002 privind aplicarea standardelor internaționale de contabilitate (1), în special articolul 3 alineatul (1),

                  —

                  având în vedere scrisoarea Comisiei din 18 decembrie 2017 prin care aceasta îi solicită să declare că nu se va opune proiectului de regulament,

                  —

                  având în vedere scrisoarea Comisiei pentru afaceri economice și monetare trimisă președintelui Conferinței președinților de comisie la 24 ianuarie 2018,

                  —

                  având în vedere articolul 5a din Decizia 1999/468/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 de stabilire a normelor privind exercitarea competențelor de executare conferite Comisiei (2),

                  —

                  având în vedere recomandarea de decizie a Comisiei pentru afaceri economice și monetare,

                  —

                  având în vedere articolul 106 alineatul (4) litera (d) și articolul 105 alineatul (6) din Regulamentul său de procedură,

                  —

                  având în vedere că nicio opoziție nu a fost exprimată în termenul prevăzut la articolul 105 alineatul (6) liniuța a treia și a patra din Regulamentul său de procedură, care a expirat la 6 februarie 2018,

                  A.

                  întrucât, la 12 octombrie 2017, Consiliul pentru Standarde Internaționale de Contabilitate (IASB) a publicat modificări la standardul internațional de raportare financiară (IFRS) 9 – Instrumente financiare; întrucât aceste modificări sunt menite să aducă claritate și coerență în ceea ce privește clasificarea instrumentelor de datorie cu opțiuni negative de plată în avans;

                  B.

                  întrucât Grupul Consultativ European pentru Raportare Financiară (EFRAG) a furnizat Comisiei un aviz favorabil la 10 noiembrie 2017; întrucât în avizul său, EFRAG include unele dintre problemele ridicate de Banca Centrală Europeană în scrisoarea sa din data de 8 noiembrie 2017 adresată EFRAG;

                  C.

                  întrucât Comisia a concluzionat că interpretarea îndeplinește criteriile tehnice pentru adoptare prevăzute la articolul 3 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1606/2002 și consideră că această modificare propusă ar menține pur și simplu situația actuală a contabilității la cost amortizat pentru aceste instrumente specifice, aplicabilă înainte de introducerea IFRS 9;

                  D.

                  întrucât IASB a stabilit că data intrării în vigoare a acestei modificări a IFRS 9 va fi 1 ianuarie 2019, permițându-se aplicarea anterioară a acesteia; întrucât contabilitatea pentru instrumentele financiare în temeiul IFRS 9 este deja obligatorie începând cu 1 ianuarie 2018; întrucât instituțiile financiare care fac obiectul contabilității IFRS nu pot utiliza tratamentul în temeiul prezentei propuneri de modificare înainte de aprobarea și publicarea sa;

                  E.

                  întrucât intenția Comisiei era ca modificările la Regulamentul (CE) nr. 1126/2008 din 3 noiembrie 2008 de adoptare a anumitor standarde internaționale de contabilitate (3) să fie publicate înainte de sfârșitul lunii martie 2018, pentru a fi aplicabile pentru perioadele financiare care încep la 1 ianuarie 2018 sau după această dată;

                  1.

                  declară că nu se opune proiectului de regulament al Comisiei;

                  2.

                  încredințează Președintelui sarcina de a transmite prezenta decizie Comisiei și, spre informare, Consiliului.

         (1)  JO L 243, 11.9.2002, p. 1.

         (2)  JO L 184, 17.7.1999, p. 23.

         (3)  JO L 320, 29.11.2008, p. 1.


               21.12.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 463/70

      P8_TA(2018)0020
      Cerere de ridicare a imunității parlamentare a lui Steeve Briois
      Decizia Parlamentului European din 6 februarie 2018 privind cererea de ridicare a imunității lui Steeve Briois (2017/2221(IMM))
      (2018/C 463/14)

         Parlamentul European,

                  —

                  având în vedere cererea de ridicare a imunității lui Steeve Briois, transmisă la 25 septembrie 2017 de către Ministra Justiției a Republicii Franceze, la cererea procurorului general al Curții de Apel Douai, în legătură cu o plângere depusă împotriva dlui Briois de o parte civilă pentru infracțiunea de insultă în public adusă unei persoane („injures publiques envers un particulier”), și comunicată în ședința plenară din 2 octombrie 2017,

                  —

                  având în vedere informațiile suplimentare cu privire la caz furnizate de procurorul Republicii de la Tribunalul Regional Douai într-o scrisoare datată 12 decembrie 2017,

                  —

                  în urma audierii lui Steeve Briois, în conformitate cu articolul 9 alineatul (6) din Regulamentul de procedură,

                  —

                  având în vedere articolele 8 și 9 din Protocolul nr. 7 privind privilegiile și imunitățile Uniunii Europene, precum și articolul 6 alineatul (2) din Actul din 20 septembrie 1976 privind alegerea membrilor Parlamentului European prin vot universal direct,

                  —

                  având în vedere hotărârile Curții de Justiție a Uniunii Europene din 12 mai 1964, 10 iulie 1986, 15 și 21 octombrie 2008, 19 martie 2010, 6 septembrie 2011 și 17 ianuarie 2013 (1),

                  —

                  având în vedere articolul 26 din Constituția Republicii Franceze,

                  —

                  având în vedere articolul 5 alineatul (2), articolul 6 alineatul (1) și articolul 9 din Regulamentul său de procedură,

                  —

                  având în vedere raportul Comisiei pentru afaceri juridice (A8-0011/2018),

                  A.

                  întrucât Procuroarea Generală a Curții de Apel Douai a cerut ridicarea imunității parlamentare a lui Steeve Briois, deputat în Parlamentul European, în cadrul unei acțiuni pendinte la Tribunalul Regional Douai; întrucât această cerere a fost transmisă Parlamentului de către Ministra Justiției a Republicii Franceze;

                  B.

                  întrucât cererea de ridicare a imunității dlui Briois este legată de o acțiune în justiție pentru infracțiunea de insultă în public la adresa unei persoane (articolul 29 paragraful al doilea, articolul 33 paragraful al doilea și articolul 23 din Legea din 29 iulie 1881), în legătură cu o serie de comentarii considerate defăimătoare, postate de utilizatori de internet ca răspuns la un text publicat de dl Briois la 23 decembrie 2015 pe pagina sa Facebook, și care nu au fost șterse imediat de către acesta din urmă; întrucât, la solicitarea Comisiei pentru afaceri juridice, procurorul Republicii de la Tribunalului Regional Douai a statuat că comentariile menționate mai sus erau cu siguranță încă online la 21 noiembrie 2017;

                  C.

                  întrucât, în conformitate cu articolul 8 din Protocolul nr. 7, deputații în Parlamentul European nu pot fi cercetați, reținuți sau urmăriți pentru opiniile sau voturile exprimate în cadrul exercitării funcțiilor lor;

                  D.

                  întrucât, în conformitate cu articolul 9 din Protocolul nr. 7, pe durata sesiunilor Parlamentului European deputații beneficiază, pe teritoriul statului lor de proveniență, de imunitățile acordate deputaților parlamentului național respectiv;

                  E.

                  întrucât, printre altele, articolul 26 din Constituția Republicii Franceze prevede că niciun membru al parlamentului nu poate fi arestat pentru o infracțiune și nu poate face obiectul nici unei alte măsuri privative de libertate, totală sau parțială, fără autorizația parlamentului;

                  F.

                  întrucât articolele 8 și 9 din Protocolul nr. 7 se exclud reciproc (2);

                  G.

                  întrucât acuzațiile împotriva lui Steeve Briois, și cererea ulterioară de ridicare a imunității sale nu au legătură cu o opinie sau un vot exprimate în cadrul exercitării funcțiilor sale de deputat în Parlamentul European, ci cu faptul că ar fi omis să șteargă de pe pagina sa oficială de Facebook o serie de comentarii postate de terți și percepute de către persoana în cauză ca fiind insultătoare;

                  H.

                  întrucât, în consecință, imunitatea conferită de articolul 8 din Protocolul nr. 7 nu este aplicabilă, iar cazul de față se încadrează în totalitate la articolul 9 din același protocol;

                  I.

                  întrucât nu există nicio dovadă aparentă a existenței unui fumus persecutionis, adică a unei suspiciuni suficient de serioase și precise cu privire la faptul că această cauză ar fi fost deschisă cu intenția de a prejudicia activitatea politică a deputatului în cauză,

                  1.

                  hotărăște să ridice imunitatea lui Steeve Briois;

                  2.

                  încredințează Președintelui sarcina de a transmite imediat prezenta decizie, precum și raportul comisiei competente Ministrei Justiției a Republicii Franceze și lui Steeve Briois.

         (1)  Hotărârea Curții de Justiție din 12 mai 1964, Wagner/Fohrmann și Krier, 101/63, ECLI:EU:C:1964:28, hotărârea Curții de Justiție din 10 iulie 1986, Wybot/Faure și alții, 149/85, ECLI:EU:C:1986:310, hotărârea Tribunalului din 15 octombrie 2008, Mote/Parlamentul, T-345/05, ECLI:EU:T:2008:440, hotărârea Curții de Justiție din 21 octombrie 2008, Marra/De Gregorio și Clemente, pronunțată în cauzele conexe C-200/07 și C-201/07, ECLI:EU:C:2008:579, hotărârea Tribunalului din 19 martie 2010, Gollnisch/Parlamentul, T-42/06, ECLI:EU:T:2010:102, hotărârea Curții de Justiție din 6 septembrie 2011, Patriciello, C-163/10, ECLI:EU:C:2011:543, hotărârea Tribunalului din 17 ianuarie 2013, Gollnisch/Parlamentul, pronunțată în cauzele conexe T-346/11 și T-347/11, ECLI:EU:T:2013:23.

         (2)  Cauzele conexe C-200/07 și C-201/07, Marra, menționate mai sus, punctul 45.


title: Decizia (UE) 2019/78 a Consiliului din 20 decembrie 2018 privind încheierea, în numele Uniunii, a Acordului dintre Uniunea Europeană și Republica Mauritius de modificare a Acordului dintre Comunitatea Europeană și Republica Mauritius privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere

text:
                  21.1.2019

                  RO

                  Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

                  L 18/22

         DECIZIA (UE) 2019/78 A CONSILIULUI
         din 20 decembrie 2018
         privind încheierea, în numele Uniunii, a Acordului dintre Uniunea Europeană și Republica Mauritius de modificare a Acordului dintre Comunitatea Europeană și Republica Mauritius privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere
         CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
         având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 77 alineatul (2) litera (a), coroborat cu articolul 218 alineatul (6) al doilea paragraf litera (a) punctul (v),
         având în vedere propunerea Comisiei Europene,
         având în vedere aprobarea Parlamentului European (1),
         întrucât:

                     (1)

                     Prin Decizia 2009/899/CE (2), Consiliul a încheiat Acordul dintre Comunitatea Europeană și Republica Mauritius privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere (3) („acordul”). Acordul stabilește posibilitatea de a călători fără viză pentru cetățenii Uniunii și pentru cei din Republica Mauritius în cazul călătoriilor pe teritoriul celeilalte părți contractante pentru o perioadă maximă de trei luni, în cadrul unei perioade de șase luni.

                     (2)

                     Regulamentul (UE) nr. 610/2013 al Parlamentului European și al Consiliului (4) a adus unele modificări orizontale la acquis-ul Uniunii în materie de vize și frontiere și a definit șederea pe termen scurt ca fiind o perioadă de maximum 90 de zile în orice perioadă de 180 de zile.

                     (3)

                     Este necesar să se includă această nouă definiție în acord, pentru a armoniza pe deplin regimul Uniunii privind șederea pe termen scurt.

                     (4)

                     Comisia a negociat, în numele Uniunii, un acord cu Republica Mauritius care modifică Acordul dintre Comunitatea Europeană și Republica Mauritius privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere (denumit în continuare „acordul de modificare”).

                     (5)

                     În conformitate cu Decizia (UE) 2017/2087 a Consiliului (5), acordul de modificare a fost semnat.

                     (6)

                     Prezenta decizie constituie o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen la care Regatul Unit nu participă, în conformitate cu Decizia 2000/365/CE a Consiliului (6); prin urmare, Regatul Unit nu participă la adoptarea prezentei decizii, nu îi revin obligații în temeiul acesteia și aceasta nu i se aplică.

                     (7)

                     Prezenta decizie reprezintă o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen la care Irlanda nu participă, în conformitate cu Decizia 2002/192/CE a Consiliului (7); prin urmare, Irlanda nu participă la adoptarea prezentei decizii, nu îi revin obligații în temeiul acesteia și aceasta nu i se aplică.

                     (8)

                     Acordul de modificare ar trebui să fie aprobat,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

            Articolul 1
            Se aprobă, în numele Uniunii, Acordul dintre Uniunea Europeană și Republica Mauritius de modificare a Acordului dintre Comunitatea Europeană și Republica Mauritius privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere.
            Textul acordului de modificare este atașat la prezenta decizie.

            Articolul 2
            Președintele Consiliului efectuează, în numele Uniunii, notificarea prevăzută la articolul 2 din acordul de modificare (8).

            Articolul 3
            Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.

            Adoptată la Bruxelles, 20 decembrie 2018.

                  Pentru Consiliu

                  Președintele

               E. KÖSTINGER

            (1)  Aprobare dată la 23 octombrie 2018.

            (2)  Decizia 2009/899/CE a Consiliului din 30 noiembrie 2009 privind încheierea Acordului dintre Comunitatea Europeană și Republica Mauritius privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere (JO L 321, 8.12.2009, p. 41).

            (3)  JO L 169, 30.6.2009, p. 17.

            (4)  Regulamentul (UE) nr. 610/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 26 iunie 2013 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 562/2006 al Parlamentului European și al Consiliului de instituire a unui Cod comunitar privind regimul de trecere a frontierelor de către persoane (Codul frontierelor Schengen), a Convenției de punere în aplicare a Acordului Schengen, a Regulamentelor (CE) nr. 1683/95 și (CE) nr. 539/2001 ale Consiliului și a Regulamentelor (CE) nr. 767/2008 și (CE) nr. 810/2009 ale Parlamentului European și ale Consiliului (JO L 182, 29.6.2013, p. 1).

            (5)  Decizia (UE) 2017/2087 a Consiliului din 6 noiembrie 2017 privind semnarea, în numele Uniunii, a Acordului dintre Uniunea Europeană și Republica Mauritius de modificare a Acordului dintre Comunitatea Europeană și Republica Mauritius privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere (JO L 297, 15.11.2017, p. 9).

            (6)  Decizia 2000/365/CE a Consiliului din 29 mai 2000 privind solicitarea Regatului Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord de a participa la unele dintre dispozițiile acquis-ului Schengen (JO L 131, 1.6.2000, p. 43).

            (7)  Decizia 2002/192/CE a Consiliului din 28 februarie 2002 privind solicitarea Irlandei de a participa la unele dintre dispozițiile acquis-ului Schengen (JO L 64, 7.3.2002, p. 20).

            (8)  Data intrării în vigoare a acordului de modificare va fi publicată în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene de către Secretariatul General al Consiliului.

            ANEXĂ

               Declarație din partea Uniunii cu privire la intrarea în vigoare a Regulamentului (UE) 2017/2226 de instituire a Sistemului de intrare/ieșire (EES) și statele membre care aplică integral acquis-ul Schengen

            Regulamentul (UE) 2017/2226 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 noiembrie 2017 de instituire a Sistemului de intrare/ieșire (EES) pentru înregistrarea datelor de intrare și de ieșire și a datelor referitoare la refuzul intrării ale resortisanților țărilor terțe care trec frontierele externe ale statelor membre, de stabilire a condițiilor de acces la EES în scopul aplicării legii și de modificare a Convenției de punere în aplicare a Acordului Schengen și a Regulamentelor (CE) nr. 767/2008 și (UE) nr. 1077/2011 a intrat în vigoare la 29 decembrie 2017.
            Prin urmare, de la data aplicării Regulamentului (UE) 2017/2226 (1), în sensul prezentului acord, state membre care aplică integral acquis-ul Schengen înseamnă state membre care operează Sistemul de intrare/ieșire la frontierele externe. Perioada maximă de 90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile va fi calculată ținând seama de perioada șederii în toate statele membre care operează Sistemul de intrare/ieșire la frontierele externe.

               (1)  Data aplicării va fi hotărâtă de către Comisie în conformitate cu articolul 73 din Regulamentul (UE) 2017/2226.


title: Decizia (UE) 2019/75 a Consiliului din 20 decembrie 2018 privind încheierea, în numele Uniunii, a Acordului dintre Uniunea Europeană și Antigua și Barbuda de modificare a Acordului dintre Comunitatea Europeană și Antigua și Barbuda privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere

text:
                  21.1.2019

                  RO

                  Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

                  L 18/1

         DECIZIA (UE) 2019/75 A CONSILIULUI
         din 20 decembrie 2018
         privind încheierea, în numele Uniunii, a Acordului dintre Uniunea Europeană și Antigua și Barbuda de modificare a Acordului dintre Comunitatea Europeană și Antigua și Barbuda privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere
         CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
         având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 77 alineatul (2) litera (a), coroborat cu articolul 218 alineatul (6) al doilea paragraf litera (a) punctul (v),
         având în vedere propunerea Comisiei Europene,
         având în vedere aprobarea Parlamentului European (1),
         întrucât:

                     (1)

                     Prin Decizia 2009/896/CE (2), Consiliul a încheiat Acordul dintre Comunitatea Europeană și Antigua și Barbuda privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere (3) („acordul”). Acordul stabilește posibilitatea de a călători fără viză pentru cetățenii Uniunii și pentru cei din Antigua și Barbuda în cazul călătoriilor pe teritoriul celeilalte părți contractante pentru o perioadă maximă de trei luni, în cadrul unei perioade de șase luni.

                     (2)

                     Regulamentul (UE) nr. 610/2013 al Parlamentului European și al Consiliului (4) a adus unele modificări orizontale la acquis-ul Uniunii în materie de vize și frontiere și a definit șederea pe termen scurt ca fiind o perioadă de maximum 90 de zile în orice perioadă de 180 de zile.

                     (3)

                     Este necesar să se includă această nouă definiție în acord, pentru a armoniza pe deplin regimul Uniunii privind șederea pe termen scurt.

                     (4)

                     Comisia a negociat, în numele Uniunii, un acord cu Antigua și Barbuda care modifică Acordul dintre Comunitatea Europeană și Antigua și Barbuda privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere (denumit în continuare „acordul de modificare”).

                     (5)

                     În conformitate cu Decizia (UE) 2017/2083 a Consiliului (5), acordul de modificare a fost semnat.

                     (6)

                     Prezenta decizie constituie o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen la care Regatul Unit nu participă, în conformitate cu Decizia 2000/365/CE a Consiliului (6); prin urmare, Regatul Unit nu participă la adoptarea prezentei decizii, nu îi revin obligații în temeiul acesteia și aceasta nu i se aplică.

                     (7)

                     Prezenta decizie reprezintă o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen la care Irlanda nu participă, în conformitate cu Decizia 2002/192/CE a Consiliului (7); prin urmare, Irlanda nu participă la adoptarea prezentei decizii, nu îi revin obligații în temeiul acesteia și aceasta nu i se aplică.

                     (8)

                     Acordul de modificare ar trebui să fie aprobat,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

            Articolul 1
            Se aprobă, în numele Uniunii, Acordul dintre Uniunea Europeană și Antigua și Barbuda de modificare a Acordului dintre Comunitatea Europeană și Antigua și Barbuda privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere.
            Textul acordului de modificare este atașat la prezenta decizie.

            Articolul 2
            Președintele Consiliului efectuează, în numele Uniunii, notificarea prevăzută la articolul 2 din acordul de modificare (8).

            Articolul 3
            Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.

            Adoptată la Bruxelles, 20 decembrie 2018.

                  Pentru Consiliu

                  Președintele

               E. KÖSTINGER

            (1)  Aprobare dată la 23 octombrie 2018.

            (2)  Decizia 2009/896/CE a Consiliului din 30 noiembrie 2009 privind încheierea Acordului dintre Comunitatea Europeană și Antigua și Barbuda privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere (JO L 321, 8.12.2009, p. 38).

            (3)  JO L 169, 30.6.2009, p. 3.

            (4)  Regulamentul (UE) nr. 610/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 26 iunie 2013 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 562/2006 al Parlamentului European și al Consiliului de instituire a unui Cod comunitar privind regimul de trecere a frontierelor de către persoane (Codul frontierelor Schengen), a Convenției de punere în aplicare a Acordului Schengen, a Regulamentelor (CE) nr. 1683/95 și (CE) nr. 539/2001 ale Consiliului și a Regulamentelor (CE) nr. 767/2008 și (CE) nr. 810/2009 ale Parlamentului European și ale Consiliului (JO L 182, 29.6.2013, p. 1).

            (5)  Decizia (UE) 2017/2083 a Consiliului din 6 noiembrie 2017 privind semnarea, în numele Uniunii, a Acordului dintre Uniunea Europeană și Antigua și Barbuda de modificare a Acordului dintre Comunitatea Europeană și Antigua și Barbuda privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere (JO L 297, 15.11.2017, p. 1).

            (6)  Decizia 2000/365/CE a Consiliului din 29 mai 2000 privind solicitarea Regatului Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord de a participa la unele dintre dispozițiile acquis-ului Schengen (JO L 131, 1.6.2000, p. 43).

            (7)  Decizia 2002/192/CE a Consiliului din 28 februarie 2002 privind solicitarea Irlandei de a participa la unele dintre dispozițiile acquis-ului Schengen (JO L 64, 7.3.2002, p. 20).

            (8)  Data intrării în vigoare a acordului de modificare va fi publicată în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene de către Secretariatul General al Consiliului.

            ANEXĂ

               Declarație din partea Uniunii cu privire la intrarea în vigoare a Regulamentului (UE) 2017/2226 de instituire a Sistemului de intrare/ieșire (EES) și statele membre care aplică integral acquis-ul Schengen

            Regulamentul (UE) 2017/2226 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 noiembrie 2017 de instituire a Sistemului de intrare/ieșire (EES) pentru înregistrarea datelor de intrare și de ieșire și a datelor referitoare la refuzul intrării ale resortisanților țărilor terțe care trec frontierele externe ale statelor membre, de stabilire a condițiilor de acces la EES în scopul aplicării legii și de modificare a Convenției de punere în aplicare a Acordului Schengen și a Regulamentelor (CE) nr. 767/2008 și (UE) nr. 1077/2011 a intrat în vigoare la 29 decembrie 2017.
            Prin urmare, de la data aplicării Regulamentului (UE) 2017/2226 (1), în sensul prezentului acord, state membre care aplică integral acquis-ul Schengen înseamnă state membre care operează Sistemul de intrare/ieșire la frontierele externe. Perioada maximă de 90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile va fi calculată ținând seama de perioada șederii în toate statele membre care operează Sistemul de intrare/ieșire la frontierele externe.

               (1)  Data aplicării va fi hotărâtă de către Comisie în conformitate cu articolul 73 din Regulamentul (UE) 2017/2226.


title: Decizia (UE) 2019/77 a Consiliului din 20 decembrie 2018 privind încheierea, în numele Uniunii, a Acordului dintre Uniunea Europeană și Uniunea Bahamas de modificare a Acordului dintre Comunitatea Europeană și Uniunea Bahamas privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere

text:
                  21.1.2019

                  RO

                  Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

                  L 18/15

         DECIZIA (UE) 2019/77 A CONSILIULUI
         din 20 decembrie 2018
         privind încheierea, în numele Uniunii, a Acordului dintre Uniunea Europeană și Uniunea Bahamas de modificare a Acordului dintre Comunitatea Europeană și Uniunea Bahamas privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere
         CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
         având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 77 alineatul (2) litera (a), coroborat cu articolul 218 alineatul (6) al doilea paragraf litera (a) punctul (v),
         având în vedere propunerea Comisiei Europene,
         având în vedere aprobarea Parlamentului European (1),
         întrucât:

                     (1)

                     Prin Decizia 2009/897/CE (2), Consiliul a încheiat acordul dintre Comunitatea Europeană și Uniunea Bahamas privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere (3) („acordul”). Acordul stabilește posibilitatea de a călători fără viză pentru cetățenii Uniunii și pentru cei din Uniunea Bahamas în cazul călătoriilor pe teritoriul celeilalte părți contractante pentru o perioadă maximă de trei luni, în cadrul unei perioade de șase luni.

                     (2)

                     Regulamentul (UE) nr. 610/2013 al Parlamentului European și al Consiliului (4) a adus unele modificări orizontale la acquis-ul Uniunii în materie de vize și frontiere și a definit șederea pe termen scurt ca fiind o perioadă de maximum 90 de zile în orice perioadă de 180 de zile.

                     (3)

                     Este necesar să se includă această nouă definiție în acord, pentru a armoniza pe deplin regimul Uniunii privind șederea pe termen scurt.

                     (4)

                     Comisia a negociat, în numele Uniunii, un acord cu Uniunea Bahamas care modifică Acordul dintre Comunitatea Europeană și Uniunea Bahamas privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere (denumit în continuare „acordul de modificare”).

                     (5)

                     În conformitate cu Decizia (UE) 2017/2085 a Consiliului (5), acordul de modificare a fost semnat.

                     (6)

                     Prezenta decizie constituie o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen la care Regatul Unit nu participă, în conformitate cu Decizia 2000/365/CE a Consiliului (6) prin urmare, Regatul Unit nu participă la adoptarea prezentei decizii, nu îi revin obligații în temeiul acesteia și aceasta nu i se aplică.

                     (7)

                     Prezenta decizie reprezintă o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen la care Irlanda nu participă, în conformitate cu Decizia 2002/192/CE a Consiliului (7) prin urmare, Irlanda nu participă la adoptarea prezentei decizii, nu îi revin obligații în temeiul acesteia și aceasta nu i se aplică.

                     (8)

                     Acordul de modificare ar trebui să fie aprobat,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

            Articolul 1
            Se aprobă, în numele Uniunii, Acordul dintre Uniunea Europeană și Uniunea Bahamas de modificare a Acordului dintre Comunitatea Europeană și Uniunea Bahamas privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere.
            Textul acordului de modificare este atașat la prezenta decizie.

            Articolul 2
            Președintele Consiliului efectuează, în numele Uniunii, notificarea prevăzută la articolul 2 din acordul de modificare (8).

            Articolul 3
            Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.

            Adoptată la Bruxelles, 20 decembrie 2018.

                  Pentru Consiliu

                  Președintele

               E. KÖSTINGER

            (1)  Aprobare dată la 23 octombrie 2018.

            (2)  Decizia 2009/897/CE a Consiliului din 30 noiembrie 2009 privind încheierea Acordului dintre Comunitatea Europeană și Uniunea Bahamas privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere (JO L 321, 8.12.2009, p. 39).

            (3)  JO L 169, 30.6.2009, p. 24.

            (4)  Regulamentul (UE) nr. 610/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 26 iunie 2013 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 562/2006 al Parlamentului European și al Consiliului de instituire a unui Cod comunitar privind regimul de trecere a frontierelor de către persoane (Codul frontierelor Schengen), a Convenției de punere în aplicare a Acordului Schengen, a Regulamentelor (CE) nr. 1683/95 și (CE) nr. 539/2001 ale Consiliului și a Regulamentelor (CE) nr. 767/2008 și (CE) nr. 810/2009 ale Parlamentului European și ale Consiliului (JO L 182, 29.6.2013, p. 1).

            (5)  Decizia (UE) 2017/2085 a Consiliului din 6 noiembrie 2017 privind semnarea, în numele Uniunii, a Acordului dintre Uniunea Europeană și Uniunea Bahamas de modificare a Acordului dintre Comunitatea Europeană și Uniunea Bahamas privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere (JO L 297, 15.11.2017, p. 5).

            (6)  Decizia 2000/365/CE a Consiliului din 29 mai 2000 privind solicitarea Regatului Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord de a participa la unele dintre dispozițiile acquis-ului Schengen (JO L 131, 1.6.2000, p. 43).

            (7)  Decizia 2002/192/CE a Consiliului din 28 februarie 2002 privind solicitarea Irlandei de a participa la unele dintre dispozițiile acquis-ului Schengen (JO L 64, 7.3.2002, p. 20).

            (8)  Data intrării în vigoare a acordului de modificare va fi publicată în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene de către Secretariatul General al Consiliului.

            ANEXĂ

               Declarație din partea Uniunii cu privire la intrarea în vigoare a Regulamentului (UE) 2017/2226 de instituire a Sistemului de intrare/ieșire (EES) și statele membre care aplică integral acquis-ul Schengen

            Regulamentul (UE) 2017/2226 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 noiembrie 2017 de instituire a Sistemului de intrare/ieșire (EES) pentru înregistrarea datelor de intrare și de ieșire și a datelor referitoare la refuzul intrării ale resortisanților țărilor terțe care trec frontierele externe ale statelor membre, de stabilire a condițiilor de acces la EES în scopul aplicării legii și de modificare a Convenției de punere în aplicare a Acordului Schengen și a Regulamentelor (CE) nr. 767/2008 și (UE) nr. 1077/2011 a intrat în vigoare la 29 decembrie 2017.
            Prin urmare, de la data aplicării Regulamentului (UE) 2017/2226 (1), în sensul prezentului acord, state membre care aplică integral acquis-ul Schengen înseamnă state membre care operează Sistemul de intrare/ieșire la frontierele externe. Perioada maximă de 90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile va fi calculată ținând seama de perioada șederii în toate statele membre care operează Sistemul de intrare/ieșire la frontierele externe.

               (1)  Data aplicării va fi hotărâtă de către Comisie în conformitate cu articolul 73 din Regulamentul (UE) 2017/2226.


title: Decizia (UE) 2019/80 a Consiliului din 20 decembrie 2018 privind încheierea, în numele Uniunii, a Acordului dintre Uniunea Europeană și Federația Saint Kitts și Nevis de modificare a Acordului dintre Comunitatea Europeană și Federația Saint Kitts și Nevis privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere

text:
                  21.1.2019

                  RO

                  Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

                  L 18/36

         DECIZIA (UE) 2019/80 A CONSILIULUI
         din 20 decembrie 2018
         privind încheierea, în numele Uniunii, a Acordului dintre Uniunea Europeană și Federația Saint Kitts și Nevis de modificare a Acordului dintre Comunitatea Europeană și Federația Saint Kitts și Nevis privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere
         CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
         având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 77 alineatul (2) litera (a), coroborat cu articolul 218 alineatul (6) al doilea paragraf litera (a) punctul (v),
         având în vedere propunerea Comisiei Europene,
         având în vedere aprobarea Parlamentului European (1),
         întrucât:

                     (1)

                     Prin Decizia 2009/901/CE (2), Consiliul a încheiat Acordul dintre Comunitatea Europeană și Federația Saint Kitts și Nevis privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere (3) („acordul”). Acordul stabilește posibilitatea de a călători fără viză pentru cetățenii Uniunii Europene și pentru cei din Federația Saint Kitts și Nevis în cazul călătoriilor pe teritoriul celeilalte părți contractante pentru o perioadă maximă de trei luni, în cadrul unei perioade de șase luni.

                     (2)

                     Regulamentul (UE) nr. 610/2013 al Parlamentului European și al Consiliului (4) a adus unele modificări orizontale la acquis-ul Uniunii în materie de vize și frontiere și a definit șederea pe termen scurt ca fiind o perioadă de maximum 90 de zile în orice perioadă de 180 de zile.

                     (3)

                     Este necesar să se includă această nouă definiție în acord, pentru a armoniza pe deplin regimul Uniunii privind șederea pe termen scurt.

                     (4)

                     Comisia a negociat, în numele Uniunii, un acord cu Federația Saint Kitts și Nevis care modifică Acordul dintre Comunitatea Europeană și Federația Saint Kitts și Nevis privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere (denumit în continuare „acordul de modificare”).

                     (5)

                     În conformitate cu Decizia (UE) 2017/2086 a Consiliului (5), acordul de modificare a fost semnat.

                     (6)

                     Prezenta decizie constituie o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen la care Regatul Unit nu participă, în conformitate cu Decizia 2000/365/CE a Consiliului (6); prin urmare, Regatul Unit nu participă la adoptarea prezentei decizii, nu îi revin obligații în temeiul acesteia și aceasta nu i se aplică.

                     (7)

                     Prezenta decizie reprezintă o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen la care Irlanda nu participă, în conformitate cu Decizia 2002/192/CE a Consiliului (7) prin urmare, Irlanda nu participă la adoptarea prezentei decizii, nu îi revin obligații în temeiul acesteia și aceasta nu i se aplică.

                     (8)

                     Acordul de modificare ar trebui să fie aprobat,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

            Articolul 1
            Se aprobă, în numele Uniunii, Acordul dintre Uniunea Europeană și Federația Saint Kitts și Nevis de modificare a Acordului dintre Comunitatea Europeană și Federația Saint Kitts și Nevis privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere.
            Textul acordului de modificare este atașat la prezenta decizie.

            Articolul 2
            Președintele Consiliului efectuează, în numele Uniunii, notificarea prevăzută la articolul 2 din acordul de modificare (8).

            Articolul 3
            Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.

            Adoptată la Bruxelles, 20 decembrie 2018.

                  Pentru Consiliu

                  Președintele

               E. KÖSTINGER

            (1)  Aprobare dată la 23 octombrie 2018.

            (2)  Decizia 2009/901/CE a Consiliului din 30 noiembrie 2009 privind încheierea Acordului dintre Comunitatea Europeană și Federația Saint Kitts și Nevis privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere (JO L 321, 8.12.2009, p. 43).

            (3)  JO L 169, 30.6.2009, p. 38.

            (4)  Regulamentul (UE) nr. 610/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 26 iunie 2013 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 562/2006 al Parlamentului European și al Consiliului de instituire a unui Cod comunitar privind regimul de trecere a frontierelor de către persoane (Codul frontierelor Schengen), a Convenției de punere în aplicare a Acordului Schengen, a Regulamentelor (CE) nr. 1683/95 și (CE) nr. 539/2001 ale Consiliului și a Regulamentelor (CE) nr. 767/2008 și (CE) nr. 810/2009 ale Parlamentului European și ale Consiliului (JO L 182, 29.6.2013, p. 1).

            (5)  Decizia (UE) 2017/2086 a Consiliului din 6 noiembrie 2017 privind semnarea, în numele Uniunii, a Acordului dintre Uniunea Europeană și Federația Saint Kitts și Nevis de modificare a Acordului dintre Comunitatea Europeană și Federația Saint Kitts și Nevis privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere (JO L 297, 15.11.2017, p. 7).

            (6)  Decizia 2000/365/CE a Consiliului din 29 mai 2000 privind solicitarea Regatului Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord de a participa la unele dintre dispozițiile acquis-ului Schengen (JO L 131, 1.6.2000, p. 43).

            (7)  Decizia 2002/192/CE a Consiliului din 28 februarie 2002 privind solicitarea Irlandei de a participa la unele dintre dispozițiile acquis-ului Schengen (JO L 64, 7.3.2002, p. 20).

            (8)  Data intrării în vigoare a acordului de modificare va fi publicată în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene de către Secretariatul General al Consiliului.

            ANEXĂ

               Declarație din partea Uniunii cu privire la intrarea în vigoare a Regulamentului (UE) 2017/2226 de instituire a Sistemului de intrare/ieșire (EES) și statele membre care aplică integral acquis-ul Schengen

            Regulamentul (UE) 2017/2226 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 noiembrie 2017 de instituire a Sistemului de intrare/ieșire (EES) pentru înregistrarea datelor de intrare și de ieșire și a datelor referitoare la refuzul intrării ale resortisanților țărilor terțe care trec frontierele externe ale statelor membre, de stabilire a condițiilor de acces la EES în scopul aplicării legii și de modificare a Convenției de punere în aplicare a Acordului Schengen și a Regulamentelor (CE) nr. 767/2008 și (UE) nr. 1077/2011 a intrat în vigoare la 29 decembrie 2017.
            Prin urmare, de la data aplicării Regulamentului (UE) 2017/2226 (1), în sensul prezentului acord, state membre care aplică integral acquis-ul Schengen înseamnă state membre care operează Sistemul de intrare/ieșire la frontierele externe. Perioada maximă de 90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile va fi calculată ținând seama de perioada șederii în toate statele membre care operează Sistemul de intrare/ieșire la frontierele externe.

               (1)  Data aplicării va fi hotărâtă de către Comisie în conformitate cu articolul 73 din Regulamentul (UE) 2017/2226.


title: Decizia (UE) 2019/79 a Consiliului din 20 decembrie 2018 privind încheierea, în numele Uniunii, a Acordului dintre Uniunea Europeană și Republica Seychelles de modificare a Acordului dintre Comunitatea Europeană și Republica Seychelles privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere

text:
                  21.1.2019

                  RO

                  Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

                  L 18/29

         DECIZIA (UE) 2019/79 A CONSILIULUI
         din 20 decembrie 2018
         privind încheierea, în numele Uniunii, a Acordului dintre Uniunea Europeană și Republica Seychelles de modificare a Acordului dintre Comunitatea Europeană și Republica Seychelles privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere
         CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
         având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 77 alineatul (2) litera (a), coroborat cu articolul 218 alineatul (6) al doilea paragraf litera (a) punctul (v),
         având în vedere propunerea Comisiei Europene,
         având în vedere aprobarea Parlamentului European (1),
         întrucât:

                     (1)

                     Prin Decizia 2009/900/CE (2), Consiliul a încheiat Acordul dintre Comunitatea Europeană și Republica Seychelles privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere (3) („acordul”). Acordul stabilește posibilitatea de a călători fără viză pentru cetățenii Uniunii și pentru cei din Republica Seychelles în cazul călătoriilor pe teritoriul celeilalte părți contractante pentru o perioadă maximă de trei luni în cadrul unei perioade de șase luni.

                     (2)

                     Regulamentul (UE) nr. 610/2013 al Parlamentului European și al Consiliului (4) a adus unele modificări orizontale la acquis-ul Uniunii în materie de vize și frontiere și a definit șederea pe termen scurt ca fiind o perioadă de maximum 90 de zile în orice perioadă de 180 de zile.

                     (3)

                     Este necesar să se includă această nouă definiție în acord, pentru a armoniza pe deplin regimul Uniunii privind șederea pe termen scurt.

                     (4)

                     Comisia a negociat, în numele Uniunii, un acord cu Republica Seychelles care modifică Acordul dintre Comunitatea Europeană și Republica Seychelles privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere (denumit în continuare „acordul de modificare”).

                     (5)

                     În conformitate cu Decizia (UE) 2017/2088 a Consiliului (5), acordul de modificare a fost semnat.

                     (6)

                     Prezenta decizie constituie o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen la care Regatul Unit nu participă, în conformitate cu Decizia 2000/365/CE a Consiliului (6); prin urmare, Regatul Unit nu participă la adoptarea prezentei decizii, nu îi revin obligații în temeiul acesteia și aceasta nu i se aplică.

                     (7)

                     Prezenta decizie reprezintă o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen la care Irlanda nu participă, în conformitate cu Decizia 2002/192/CE a Consiliului (7); prin urmare, Irlanda nu participă la adoptarea prezentei decizii, nu îi revin obligații în temeiul acesteia și aceasta nu i se aplică.

                     (8)

                     Acordul de modificare ar trebui să fie aprobat,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

            Articolul 1
            Se aprobă, în numele Uniunii, Acordul dintre Uniunea Europeană și Republica Seychelles de modificare a Acordului dintre Comunitatea Europeană și Republica Seychelles privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere.
            Textul acordului de modificare este atașat la prezenta decizie.

            Articolul 2
            Președintele Consiliului efectuează, în numele Uniunii, notificarea prevăzută la articolul 2 din acordul de modificare (8).

            Articolul 3
            Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.

            Adoptată la Bruxelles, 20 decembrie 2018.

                  Pentru Consiliu

                  Președintele

               E. KÖSTINGER

            (1)  Aprobare dată la 23 octombrie 2018.

            (2)  Decizia 2009/900/CE a Consiliului din 30 noiembrie 2009 privind încheierea Acordului dintre Comunitatea Europeană și Republica Seychelles privind exonerarea de la obligația de a deține viză de scurtă ședere (JO L 321, 8.12.2009, p. 42).

            (3)  JO L 169, 30.6.2009, p. 31.

            (4)  Regulamentul (UE) nr. 610/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 26 iunie 2013 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 562/2006 al Parlamentului European și al Consiliului de instituire a unui Cod comunitar privind regimul de trecere a frontierelor de către persoane (Codul frontierelor Schengen), a Convenției de punere în aplicare a Acordului Schengen, a Regulamentelor (CE) nr. 1683/95 și (CE) nr. 539/2001 ale Consiliului și a Regulamentelor (CE) nr. 767/2008 și (CE) nr. 810/2009 ale Parlamentului European și ale Consiliului (JO L 182, 29.6.2013, p. 1).

            (5)  Decizia (UE) 2017/2088 a Consiliului din 6 noiembrie 2017 privind semnarea, în numele Uniunii, a Acordului dintre Uniunea Europeană și Republica Seychelles de modificare a Acordului dintre Comunitatea Europeană și Republica Seychelles privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere (JO L 297, 15.11.2017, p. 11).

            (6)  Decizia 2000/365/CE a Consiliului din 29 mai 2000 privind solicitarea Regatului Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord de a participa la unele dintre dispozițiile acquis-ului Schengen (JO L 131, 1.6.2000, p. 43).

            (7)  Decizia 2002/192/CE a Consiliului din 28 februarie 2002 privind solicitarea Irlandei de a participa la unele dintre dispozițiile acquis-ului Schengen (JO L 64, 7.3.2002, p. 20).

            (8)  Data intrării în vigoare a acordului de modificare va fi publicată în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene de către Secretariatul General al Consiliului.

            ANEXĂ

               Declarație din partea Uniunii cu privire la intrarea în vigoare a Regulamentului (UE) 2017/2226 de instituire a Sistemului de intrare/ieșire (EES) și statele membre care aplică integral acquis-ul Schengen

            Regulamentul (UE) 2017/2226 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 noiembrie 2017 de instituire a Sistemului de intrare/ieșire (EES) pentru înregistrarea datelor de intrare și de ieșire și a datelor referitoare la refuzul intrării ale resortisanților țărilor terțe care trec frontierele externe ale statelor membre, de stabilire a condițiilor de acces la EES în scopul aplicării legii și de modificare a Convenției de punere în aplicare a Acordului Schengen și a Regulamentelor (CE) nr. 767/2008 și (UE) nr. 1077/2011 a intrat în vigoare la 29 decembrie 2017.
            Prin urmare, de la data aplicării Regulamentului (UE) 2017/2226 (1), în sensul prezentului acord, state membre care aplică integral acquis-ul Schengen înseamnă state membre care operează Sistemul de intrare/ieșire la frontierele externe. Perioada maximă de 90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile va fi calculată ținând seama de perioada șederii în toate statele membre care operează Sistemul de intrare/ieșire la frontierele externe.

               (1)  Data aplicării va fi hotărâtă de către Comisie în conformitate cu articolul 73 din Regulamentul (UE) 2017/2226.


title: Decizia (UE) 2019/301 a Consiliului din 12 februarie 2019 privind încheierea, în numele Uniunii și al statelor membre, a Protocolului la Acordul de parteneriat și cooperare dintre Comunitățile Europene și statele membre ale acestora, pe de o parte, și Republica Kârgâzstan, pe de altă parte, pentru a ține seama de aderarea Republicii Croația la Uniunea Europeană

text:
                  22.2.2019

                  RO

                  Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

                  L 51/1

         DECIZIA (UE) 2019/301 A CONSILIULUI
         din 12 februarie 2019
         privind încheierea, în numele Uniunii și al statelor membre, a Protocolului la Acordul de parteneriat și cooperare dintre Comunitățile Europene și statele membre ale acestora, pe de o parte, și Republica Kârgâzstan, pe de altă parte, pentru a ține seama de aderarea Republicii Croația la Uniunea Europeană
         CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
         având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 91, articolul 100 alineatul (2) și articolele 207 și 209, coroborate cu articolul 218 alineatul (6) litera (a),
         având în vedere Actul de aderare a Croației, în special articolul 6 alineatul (2),
         având în vedere propunerea Comisiei Europene,
         având în vedere aprobarea Parlamentului European (1),
         întrucât:

                     (1)

                     În conformitate cu Decizia (UE) 2018/385 a Consiliului (2), la 6 februarie 2018 s-a semnat, sub rezerva încheierii sale la o dată ulterioară, Protocolul la Acordul de parteneriat și cooperare dintre Comunitățile Europene și statele membre ale acestora, pe de o parte, și Republica Kârgâzstan, pe de altă parte, pentru a ține seama de aderarea Republicii Croația la Uniunea Europeană (denumit în continuare „protocolul”).

                     (2)

                     În ceea ce privește chestiunile care intră în sfera de competență a Comunității Europene a Energiei Atomice, încheierea protocolului face obiectul unei proceduri separate.

                     (3)

                     Protocolul ar trebui aprobat în numele Uniunii și al statelor membre,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

            Articolul 1
            Se aprobă, în numele Uniunii Europene și al statelor membre, Protocolul la Acordul de parteneriat și cooperare dintre Comunitățile Europene și statele membre ale acestora, pe de o parte, și Republica Kârgâzstan, pe de altă parte, pentru a ține seama de aderarea Republicii Croația la Uniunea Europeană (3).

            Articolul 2
            Președintele Consiliului efectuează, în numele Uniunii și al statelor membre, notificarea prevăzută la articolul 4 alineatul (1) din protocol (4).

            Articolul 3
            Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.

            Adoptată la Bruxelles, 12 februarie 2019.

                  Pentru Consiliu

                  Președintele

               E.O. TEODOROVICI

            (1)  Aprobarea din 15 ianuarie 2019 (nepublicată încă în Jurnalul Oficial).

            (2)  Decizia (UE) 2018/385 a Consiliului din 16 octombrie 2017 privind semnarea, în numele Uniunii și al statelor membre și aplicarea cu titlu provizoriu a Protocolului la Acordul de parteneriat și cooperare dintre Comunitățile Europene și statele membre ale acestora, pe de o parte, și Republica Kârgâzstan, pe de altă parte, pentru a ține seama de aderarea Republicii Croația la Uniunea Europeană (JO L 69, 13.3.2018, p. 1).

            (3)  Textul protocolului a fost publicat în JO L 69 din 13 martie 2018 împreună cu decizia privind semnarea.

            (4)  Data intrării în vigoare a protocolului va fi publicată în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene de către Secretariatul General al Consiliului.


title: Decizia (UE) 2019/593 a Consiliului din 8 aprilie 2019 privind încheierea, în numele Uniunii Europene, a Acordului de instituire a Fundației internaționale UE-ALC

text:
                  12.4.2019

                  RO

                  Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

                  L 103/1

         DECIZIA (UE) 2019/593 A CONSILIULUI
         din 8 aprilie 2019
         privind încheierea, în numele Uniunii Europene, a Acordului de instituire a Fundației internaționale UE-ALC
         CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
         având în vedere Tratatul privind Uniunea Europeană, în special articolul 37,
         având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 209 alineatul (2) și articolul 212 alineatul (1), coroborate cu articolul 218 alineatul (6) al doilea paragraf litera (a) și cu articolul 218 alineatul (8) al doilea paragraf,
         având în vedere propunerea comună a Înaltului Reprezentant al Uniunii pentru afaceri externe și politica de securitate și a Comisiei Europene,
         având în vedere avizul Parlamentului European (1),
         întrucât:

                     (1)

                     În conformitate cu Decizia (UE) 2016/1873 a Consiliului (2), Acordul de instituire a Fundației Internaționale UE-ALC („acordul”) a fost semnat la 25 octombrie 2016, sub rezerva încheierii sale la o dată ulterioară.

                     (2)

                     Acordul va institui Fundația UE-ALC ca organizație internațională cu personalitate juridică dee drept internațional public.

                     (3)

                     Atunci când acționează în cadrul Fundației UE-ALC, Uniunea și statele sale membre ar trebui să-și coordonează pozițiile în conformitate cu tratatele și cu principiul cooperării loiale.

                     (4)

                     Acordul ar trebui să fie aprobat,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

            Articolul 1
            Acordul de instituire a Fundației internaționale UE-ALC se aprobă în numele Uniunii.
            Textul acordului este atașat la prezenta decizie.

            Articolul 2
            Președintele Consiliului desemnează persoana (persoanele) împuternicită (împuternicite) să depună, în numele Uniunii, instrumentul de ratificare prevăzut la articolul 24 din acord.

            Articolul 3
            Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.

            Adoptată la Luxemburg, 8 aprilie 2019.

                  Pentru Consiliu

                  Președintele

               F. MOGHERINI

            (1)  Aprobarea din 4 octombrie 2017 (nepublicată încă în Jurnalul Oficial).

            (2)  Decizia (UE) 2016/1873 a Consiliului din 10 octombrie 2016 privind semnarea, în numele Uniunii Europene, a Acordului de instituire a Fundației internaționale UE-ALC (JO L 288, 22.10.2016, p. 1).


title: Decizia (UE) 2019/668 a Consiliului din 15 aprilie 2019 privind poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii Europene în cadrul celei de a noua reuniuni a Conferinței părților în ceea ce privește includerea anumitor produse chimice pe lista din anexa III la Convenția de la Rotterdam privind procedura de consimțământ prealabil în cunoștință de cauză aplicabilă anumitor produse chimice și pesticide periculoase care fac obiectul comerțului internațional

text:
                  29.4.2019

                  RO

                  Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

                  L 113/4

         DECIZIA (UE) 2019/668 A CONSILIULUI
         din 15 aprilie 2019
         privind poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii Europene în cadrul celei de a noua reuniuni a Conferinței părților în ceea ce privește includerea anumitor produse chimice pe lista din anexa III la Convenția de la Rotterdam privind procedura de consimțământ prealabil în cunoștință de cauză aplicabilă anumitor produse chimice și pesticide periculoase care fac obiectul comerțului internațional
         CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
         având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 192 alineatul (1), articolul 207 alineatul (3) și articolul 207 alineatul (4) primul paragraf, coroborate cu articolul 218 alineatul (9) din TFUE,
         având în vedere propunerea Comisiei Europene,
         întrucât:

                     (1)

                     Convenția de la Rotterdam privind procedura de consimțământ prealabil în cunoștință de cauză aplicabilă anumitor produse chimice și pesticide periculoase care fac obiectul comerțului internațional („convenția”) a intrat în vigoare la 24 februarie 2004 și a fost încheiată de Uniunea prin intermediul Deciziei 2006/730/CE a Consiliului (1).

                     (2)

                     Regulamentul (UE) nr. 649/2012 al Parlamentului European și al Consiliului (2) pune în aplicare convenția în cadrul Uniunii.

                     (3)

                     În conformitate cu articolul 7 din convenție, Conferința părților poate include produse chimice pe lista din anexa III la convenție în urma recomandării Comitetului de studiu al produselor chimice.

                     (4)

                     Pentru a se asigura faptul că părțile importatoare beneficiază de protecția oferită de convenție și dat fiind faptul că sunt îndeplinite toate criteriile relevante prevăzute de convenție, este necesar și oportun să se sprijine recomandarea Comitetului de studiu al produselor chimice privind includerea pe lista din anexa III la convenție a: acetoclorului; carbosulfanului; azbestului crisotilic; fentionului [preparate cu volum ultraredus (ULV) la un nivel echivalent cu sau de peste 640 g de ingredient activ/L]; hexabromociclododecanului; preparatelor lichide (concentrat emulsionabil și concentrat solubil) care conțin diclorură de paraquat la un nivel echivalent cu sau de peste 276 g/L, corespunzătoare ionului de paraquat la un nivel echivalent cu sau de peste 200 g/L. În plus, respectivele produse chimice sunt deja interzise sau supuse unor restricții severe în Uniune și fac, prin urmare, în temeiul Regulamentului (UE) nr. 649/2012, obiectul unor cerințe privind exportul care le depășesc pe cele prevăzute de convenție.

                     (5)

                     La cea de a noua reuniune a sa, Conferința părților urmează să decidă dacă include respectivele produse chimice pe lista din anexa III la convenție.

                     (6)

                     Este oportun să se stabilească poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii în cadrul celei de-a noua reuniuni a Conferinței părților privind includerea anumitor produse chimice pe lista din anexa III la convenție, având în vedere faptul că această includere pe listă va fi obligatorie pentru Uniune,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

            Articolul 1
            Poziția care urmează să fie adoptată, în numele Uniunii, în cadrul celei de a noua reuniuni a Conferinței părților la Convenția de la Rotterdam privind procedura de consimțământ prealabil în cunoștință de cauză aplicabilă anumitor produse chimice periculoase și pesticide care fac obiectul comerțului internațional („convenția”), este de a susține includerea pe lista din anexa III la convenție a: acetoclorului; carbosulfanului; azbestului crisotilic; fentionului [preparate cu volum ultraredus (ULV) la un nivel echivalent cu sau de peste 640 g de ingredient activ/L]; hexabromociclododecanului; preparatelor lichide (concentrat emulsionabil și concentrat solubil) care conțin diclorură de paraquat la nivel echivalent cu sau de peste 276 g/L, corespunzătoare ionului de paraquat la un nivel echivalent sau de peste 200 g/L.

            Articolul 2
            Având în vedere evoluțiile din cadrul celei de a noua reuniuni a Conferinței părților și în urma consultărilor cu statele membre care se desfășoară pe parcursul reuniunilor de coordonare la fața locului, reprezentanții Uniunii pot conveni asupra unor modificări minore ale poziției menționate la articolul 1 fără a mai fi necesară o nouă decizie a Consiliului.

            Articolul 3
            Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.

            Adoptată la Luxemburg, 15 aprilie 2019.

                  Pentru Consiliu

                  Președintele

               P. DAEA

            (1)  Decizia 2006/730/CE a Consiliului din 25 septembrie 2006 privind încheierea, în numele Comunității Europene, a Convenției de la Rotterdam privind procedura de consimțământ prealabil în cunoștință de cauză aplicabilă anumitor produse chimice și pesticide periculoase care fac obiectul comerțului internațional (JO L 299, 28.10.2006, p. 23).

            (2)  Regulamentul (UE) nr. 649/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 4 iulie 2012 privind exportul și importul de produse chimice care prezintă risc (JO L 201, 27.7.2012, p. 60).


title: Decizia (UE) 2019/691 a Comisiei din 2 mai 2019 de autorizare a utilizării de către operatorii economici a serviciilor unui alt emitent de ID, în conformitate cu articolul 4 alineatul (5) din Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2018/574 (Text cu relevanță pentru SEE.)

text:
                  3.5.2019

                  RO

                  Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

                  L 116/80

         DECIZIA (UE) 2019/691 A COMISIEI
         din 2 mai 2019
         de autorizare a utilizării de către operatorii economici a serviciilor unui alt emitent de ID, în conformitate cu articolul 4 alineatul (5) din Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2018/574
         (Text cu relevanță pentru SEE)
         COMISIA EUROPEANĂ,
         având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
         având în vedere Directiva 2014/40/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 3 aprilie 2014 privind apropierea actelor cu putere de lege și a actelor administrative ale statelor membre în ceea ce privește fabricarea, prezentarea și vânzarea produselor din tutun și a produselor conexe și de abrogare a Directivei 2001/37/CE (1), în special articolul 15,
         întrucât:

                     (1)

                     Directiva 2014/40/UE și Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2018/574 al Comisiei (2) stabilesc cadrul juridic pentru instituirea unui sistem de trasabilitate la nivelul Uniunii pentru produsele din tutun. La nivelul Uniunii, actele respective pun în aplicare, de asemenea, articolul 8 din Protocolul pentru eliminarea comerțului ilicit cu produse din tutun la Convenția-cadru a Organizației Mondiale a Sănătății pentru controlul tutunului (3), care a fost ratificat de Uniunea Europeană (4) și care prevede un regim internațional de localizare și urmărire a produselor din tutun.

                     (2)

                     Pentru a permite ca toate produsele din tutun să fie localizate și urmărite în întreaga Uniune, articolul 15 alineatul (1) din Directiva 2014/40/UE impune statelor membre să se asigure că toate pachetele unitare ale acelor produse sunt marcate cu un identificator unic. În temeiul articolului 15 alineatul (13), cerința respectivă se va aplica țigaretelor și tutunului de rulat de la 20 mai 2019.

                     (3)

                     Articolul 3 alineatul (1) din Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2018/574 obligă fiecare stat membru să desemneze o entitate („emitentul de ID”) responsabilă cu generarea și emiterea identificatorilor unici. Articolul 3 alineatul (6) impune statelor membre să notifice Comisiei desemnarea emitentului de ID și codul de identificare al acestuia în termen de o lună de la desemnarea sa.

                     (4)

                     Articolul 4 din Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2018/574 stabilește norme privind emitenții de ID competenți pentru generarea și emiterea identificatorilor unici în funcție de locul unde sunt fabricate, importate sau agregate produsele. Mai mult, în temeiul articolului 4 alineatul (1) al doilea paragraf, un stat membru poate solicita ca emitentul său de ID desemnat să aibă competența de a genera și a emite identificatori unici pentru toate produsele din tutun introduse pe piața sa.

                     (5)

                     La articolul 4 alineatul (5) din Regulamentul (UE) 2018/574 se prevede că, în cazul absenței temporare a emitentului de ID competent, Comisia poate autoriza operatorii economici să utilizeze serviciile unui alt emitent de ID deja desemnat în conformitate cu articolul 3 din regulamentul respectiv.

                     (6)

                     Articolul 9 alineatul (2) și articolul 13 alineatul (2) din Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2018/574 prevăd obligația operatorilor economici care depun cereri de identificatori unici la nivel unitar și agregat să furnizeze informațiile enumerate la punctele 2.1 și 2.2 ale secțiunii 2 din capitolul II al anexei II la regulamentul respectiv. Informațiile respective sunt necesare pentru generarea de identificatori unici și includ codurile de identificare, ceea ce permite înregistrarea operatorilor economici, a unităților și a utilajelor în sistemul de trasabilitate. Prin urmare, codurile de identificare sunt esențiale pentru a permite operatorilor economici să solicite identificatori unici de la emitentul de ID competent. În plus, identificatorii unici și codurile de identificare sunt necesare în comun pentru înregistrarea și transmiterea informațiilor privind circulația produselor și evenimentele tranzacționale. Normele privind solicitarea codurilor de identificare pentru operatori economici, unități și utilaje sunt stabilite la articolele 14, 16 și 18 din Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2018/574. Competența emitenților de ID de a emite coduri de identificare se bazează pe locul în care își desfășoară activitățile operatorii economici.

                     (7)

                     La data adoptării prezentei decizii, mai multe state membre nu au notificat Comisiei desemnarea emitenților lor de ID respectivi în conformitate cu articolul 3 alineatul (6) din Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2018/574. În absența unui emitent de ID competent, operatorii economici nu vor putea să solicite codurile de identificare și identificatorii unici. În consecință, respectivii operatori economici nu vor fi în măsură să își introducă produsele pe piață. Acest lucru ar putea afecta buna funcționare a pieței interne, în special comerțul intracomunitar cu produse din tutun și astfel ar putea compromite însuși scopul sistemului de trasabilitate și eliminarea comerțului ilicit cu produse din tutun.

                     (8)

                     Pentru a limita într-o anumită măsură eventuala perturbare a bunei funcționări a pieței interne și a se asigura că sistemul de trasabilitate începe să funcționeze la timp, Comisia ar trebui să autorizeze operatorii economici, pe o perioadă limitată de timp și în conformitate cu articolul 4 alineatul (5) din Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2018/574, să utilizeze serviciile unui emitent de ID deja desemnat.

                     (9)

                     Este de competența emitenților de ID deja desemnați în conformitate cu articolul 3 alineatul (1) din Regulamentul de punere în aplicare(UE) 2018/574 să decidă dacă acceptă solicitări din partea operatorilor economici pentru generarea și emiterea de identificatori unici. De asemenea, în absența temporară a emitentului de ID competent, alți emitenți de ID desemnați pot furniza operatorilor economici codurile de identificare necesare pentru generarea și emiterea identificatorilor unici și pentru a îndeplini obligațiile prevăzute la articolul 15 alineatul (5) din Directiva 2014/40/UE și la capitolul VI din Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2018/574. Furnizarea de servicii suplimentare nu ar trebui în niciun caz să pună în pericol celelalte operațiuni ale emitentului de ID.

                     (10)

                     Codurile de identificare generate de emitenții de ID în absența temporară a emitentului de ID competent ar trebui să fie transferate emitentului de ID competent, odată ce acesta este desemnat, împreună cu alte informații relevante menționate la articolul 14 alineatul (2), articolul 16 alineatul (2) și articolul 18 alineatul (2) din Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2018/574. Transferul ar trebui efectuat în mod electronic, fără întârzieri nejustificate, pe baza unei cereri din partea emitentului de ID competent adresată emitenților de ID care au decis să genereze codurile de identificare în absența temporară a emitentului de ID competent.

                     (11)

                     Autorizația de a utiliza serviciile unui alt emitent de ID în temeiul articolului 4 alineatul (5) din Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2018/574 ar trebui să se aplice doar în absența temporară a emitentului de ID competent.

                     (12)

                     Prezenta decizie nu ar trebui să afecteze normele în materie de competență stabilite în Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2018/574 în ceea ce privește emiterea și înregistrarea codurilor operatorului economic și ale unităților pentru operatorii primelor puncte de vânzare cu amănuntul.

                     (13)

                     Ținând seama de faptul că sistemul de trasabilitate, astfel cum este prevăzut la articolul 15 din Directiva 2014/40/UE, se aplică țigaretelor și tutunului de rulat de la 20 mai 2019, prezenta decizie ar trebui să intre în vigoare la data publicării ei în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.

                     (14)

                     Dat fiind caracterul temporar al autorizației, în temeiul articolului 4 alineatul (5) din Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2018/574, Comisia consideră că este necesar să limiteze în timp prezenta decizie,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

            Articolul 1
            În conformitate cu articolul 4 alineatul (5) din Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2018/574, Comisia autorizează operatorii economici, astfel cum sunt definiți la articolul 2 punctul 2 din respectivul regulament, să utilizeze serviciile unui alt emitent de ID care a fost desemnat în conformitate cu articolul 3 din Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2018/574.
            Autorizația menționată la primul paragraf va fi valabilă doar în perioada absenței temporare a emitentului de ID competent și în orice caz cel târziu până la 31 decembrie 2019.
            Prezenta decizie nu va afecta normele în materie de competență stabilite în Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2018/574 în ceea ce privește emiterea și înregistrarea codurilor operatorului economic și ale unităților pentru operatorii primelor puncte de vânzare cu amănuntul.

            Articolul 2
            Codurile de identificare ale operatorului economic, ale unităților și ale utilajelor generate de către emitenții de ID în absența temporară a emitentului de ID competent vor fi transferate emitentului de ID competent odată ce acesta este desemnat, la cererea acestuia și fără întârzieri nejustificate. Respectivele coduri de identificare vor fi transferate împreună cu alte informații relevante menționate la articolul 14 alineatul (2), articolul 16 alineatul (2) și articolul 18 alineatul (2) din Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2018/574.
            Transferul se efectuează pe cale electronică.
            Operatorii economici vor fi informați de transfer de către emitentul de ID competent.

            Articolul 3
            Prezenta decizie intră în vigoare la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
            Se aplică până la 31 decembrie 2019 inclusiv.

            Adoptată la Bruxelles, 2 mai 2019.

                  Pentru Comisie

                  Președintele

               Jean-Claude JUNCKER

            (1)  JO L 127, 29.4.2014, p. 1.

            (2)  Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2018/574 al Comisiei din 15 decembrie 2017 privind standardele tehnice pentru instituirea și operarea unui sistem de trasabilitate pentru produsele din tutun (JO L 96, 16.4.2018, p. 7).

            (3)  Protocolul pentru eliminarea comerțului ilicit cu produse din tutun la Convenția-cadru a Organizației Mondiale a Sănătății pentru controlul tutunului (JO L 268, 1.10.2016, p. 10).

            (4)  Decizia (UE) 2016/1749 a Consiliului din 17 iunie 2016 privind încheierea, în numele Uniunii Europene, a Protocolului pentru eliminarea comerțului ilicit cu produse din tutun la Convenția-cadru a Organizației Mondiale a Sănătății pentru controlul tutunului, cu excepția dispozițiilor sale care intră sub incidența părții a treia titlul V din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (JO L 268, 1.10.2016, p. 1). Decizia (UE) 2016/1750 a Consiliului din 17 iunie 2016 privind încheierea, în numele Uniunii Europene, a Protocolului pentru eliminarea comerțului ilicit cu produse din tutun la Convenția-cadru a Organizației Mondiale a Sănătății pentru controlul tutunului, în ceea ce privește dispozițiile sale referitoare la obligații privind cooperarea judiciară în materie penală și definirea infracțiunilor (JO L 268, 1.10.2016, p. 6).


title: Decizia (UE) 2019/845 a Consiliului din 17 mai 2019 privind poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii Europene în cadrul Grupului de lucru privind indicațiile geografice constituit prin Acordul de liber schimb dintre Uniunea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de o parte, și Republica Coreea, pe de altă parte, în ceea ce privește adoptarea regulamentului său de procedură

text:
                  24.5.2019

                  RO

                  Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

                  L 138/84

         DECIZIA (UE) 2019/845 A CONSILIULUI
         din 17 mai 2019
         privind poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii Europene în cadrul Grupului de lucru privind indicațiile geografice constituit prin Acordul de liber schimb dintre Uniunea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de o parte, și Republica Coreea, pe de altă parte, în ceea ce privește adoptarea regulamentului său de procedură
         CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
         având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 207 alineatul (4) primul paragraf coroborat cu articolul 218 alineatul (9),
         având în vedere propunerea Comisiei Europene,
         întrucât:

                     (1)

                     Acordul de liber schimb dintre Uniunea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de o parte, și Republica Coreea, pe de altă parte (1) (denumit în continuare „acordul”) a fost încheiat de Uniune prin Decizia (UE) 2015/2169 a Consiliului (2). Acordul a intrat în vigoare la 13 decembrie 2015.

                     (2)

                     Prin articolul 15.3 alineatul (1) din acord se constituie Grupul de lucru privind indicațiile geografice, sub auspiciile Comitetului pentru comerț constituit prin articolul 15.1 alineatul (1) din acord.

                     (3)

                     În temeiul articolului 15 alineatul (4) din regulamentul de procedură al Comitetului pentru comerț, adoptat prin Decizia nr. 1 a Comitetului pentru comerț UE-Coreea (3), fiecare grup de lucru își poate stabili propriul regulament de procedură, care se raportează Comitetului pentru comerț.

                     (4)

                     Ar trebui să se stabilească regulamentul de procedură al Grupului de lucru privind indicațiile geografice.

                     (5)

                     Ar trebui să se stabilească poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii în cadrul Grupului de lucru privind indicațiile geografice în ceea ce privește regulamentul său de procedură, deoarece acest regulament va avea caracter obligatoriu pentru Uniune,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

            Articolul 1
            Poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii în cadrul Grupului de lucru privind indicațiile geografice în ceea ce privește adoptarea regulamentului său de procedură se bazează pe proiectul de decizie a grupului de lucru respectiv, anexat la prezenta decizie.

            Articolul 2
            Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.

            Adoptată la Bruxelles, 17 mai 2019.

                  Pentru Consiliu

                  Președintele

               E.O. TEODOROVICI

            (1)  JO L 127, 14.5.2011, p. 6.

            (2)  Decizia (UE) 2015/2169 a Consiliului din 1 octombrie 2015 privind încheierea Acordului de liber schimb între Uniunea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de o parte, și Republica Coreea, pe de altă parte (JO L 307, 25.11.2015, p. 2).

            (3)  Decizia nr. 1 a Comitetului pentru comerț UE-Coreea din 23 decembrie 2011 privind adoptarea regulamentului de procedură al Comitetului pentru comerț [2013/110/UE] (JO L 58, 1.3.2013, p. 9).

            DECIZIA NR. 1/2019 A GRUPULUI DE LUCRU UE-COREEA PRIVIND INDICAȚIILE GEOGRAFICE
            din …
            privind adoptarea regulamentului său de procedură
            GRUPUL DE LUCRU UE-COREEA PRIVIND INDICAȚIILE GEOGRAFICE,
            având în vedere Acordul de liber schimb dintre Uniunea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de o parte, și Republica Coreea, pe de altă parte (1) („acordul”),
            având în vedere Decizia nr. 1 a Comitetului pentru comerț UE-Coreea din 23 decembrie 2011 privind adoptarea regulamentului de procedură al Comitetului pentru comerț [2013/110/UE] (2), în special articolul 15 alineatul (4) din anexa la respectiva decizie,
            întrucât:

                        (1)

                        În temeiul articolului 15 alineatul (4) din regulamentul de procedură al Comitetului pentru comerț, adoptat prin Decizia nr. 1 a Comitetului pentru comerț UE-Coreea, fiecare comitet și grup de lucru specializat poate stabili propriul regulament de procedură, care se raportează Comitetului pentru comerț.

                        (2)

                        Ar trebui să se stabilească regulamentul de procedură al Grupului de lucru privind indicațiile geografice,

                  ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

               Articolul 1
               Se adoptă regulamentul de procedură al Grupului de lucru privind indicațiile geografice, astfel cum este prevăzut în anexă.

               Articolul 2
               Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.

               Adoptată la …,

                     Pentru Grupul de lucru privind indicațiile geografice

                     Lider de echipă

                     Lider de echipă

                     Ministerul Comerțului, Industriei și Energiei din Republica Coreea

                     Direcția Generală Agricultură și Dezvoltare Rurală a Comisiei Europene

                     Copreședinte al Grupului de lucru privind indicațiile geografice

                     Copreședinte al Grupului de lucru privind indicațiile geografice

               (1)  JO L 127, 14.5.2011, p. 6.

               (2)  JO L 58, 1.3.2013, p. 9.

               ANEXĂ

                  REGULAMENTUL DE PROCEDURĂ AL GRUPULUI DE LUCRU PRIVIND INDICAȚIILE GEOGRAFICE

                  Articolul 1
                  Componență și președinție

                     (1)   Grupul de lucru privind indicațiile geografice („grupul de lucru privind IG”), constituit în temeiul articolului 15.3 alineatul (1) litera (g) din Acordul de liber schimb dintre Uniunea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de o parte, și Republica Coreea, pe de altă parte („acordul”) își exercită atribuțiile astfel cum se prevede la articolul 10.25 din acord.

                     (2)   Grupul de lucru privind IG este alcătuit, pe de o parte, din reprezentanți ai Republicii Coreea („Coreea”) și, pe de altă parte, din reprezentanți ai Uniunii Europene.

                     (3)   În temeiul articolului 15.3 alineatul (3) din acord, Grupul de lucru privind IG este coprezidat de reprezentanți ai Coreei și ai Uniunii Europene.

                     (4)   Fiecare copreședinte poate delega toate sau oricare dintre funcțiile de copreședinte unui adjunct desemnat, caz în care toate trimiterile la copreședinte de mai jos se aplică în mod egal adjunctului desemnat.

                     (5)   Fiecare copreședinte desemnează un punct de contact pentru toate aspectele legate de Grupul de lucru privind IG. Punctele de contact respective îndeplinesc în comun sarcinile de secretariat ale Grupului de lucru privind IG.

                  Articolul 2
                  Reuniuni
                  În temeiul articolului 10.25 alineatul (2) din acord, locul reuniunii alternează între părți. Grupul de lucru privind IG se întrunește la o dată, într-un loc și într-un mod, inclusiv, dacă este cazul, prin videoconferință, stabilite de părți de comun acord, dar nu mai târziu de 90 de zile de la formularea cererii de oricare dintre părți.

                  Articolul 3
                  Corespondența

                     (1)   Corespondența către președinții Grupului de lucru privind IG este transmisă punctelor de contact pentru a fi difuzată membrilor grupului de lucru privind IG.

                     (2)   Corespondența poate fi realizată prin orice mijloc scris, inclusiv prin poștă electronică.

                     (3)   În temeiul articolului 15 din regulamentul de procedură al Comitetului pentru comerț, Comitetul pentru comerț este informat cu privire la punctele de contact desemnate de Grupul de lucru privind IG. Toată corespondența, toate documentele și comunicările, inclusiv schimbul de e-mailuri între punctele de contact ale Grupului de lucru privind IG, cu privire la punerea în aplicare a acordului se transmit simultan Secretariatului Comitetului pentru comerț, Delegației Uniunii Europene în Republica Coreea și Misiunii Republicii Coreea pe lângă Uniunea Europeană.

                  Articolul 4
                  Ordinea de zi pentru reuniuni

                     (1)   Punctele de contact întocmesc o ordine de zi provizorie înainte de fiecare reuniune. Aceasta este transmisă, împreună cu documentele relevante, membrilor Grupului de lucru privind IG, inclusiv copreședinților Grupului de lucru privind IG, cu cel puțin 15 zile înainte de reuniune. Ordinea de zi provizorie poate include orice element care intră sub incidența articolului 10.25 din acord.

                     (2)   Oricare dintre părți poate solicita ca elementele menționate la articolul 10.25 din acord să fie incluse pe ordinea de zi provizorie cu cel puțin 21 zile înainte de reuniune. Elementele respective sunt incluse pe ordinea de zi provizorie.

                     (3)   O ultimă versiune a ordinii de zi provizorii este transmisă copreședinților cu cel puțin cinci zile înainte de reuniune.

                     (4)   Copreședinții adoptă în mod unanim ordinea de zi la începutul fiecărei reuniuni. Un punct care nu figurează pe ordinea de zi provizorie poate fi înscris pe ordinea de zi dacă ambii copreședinți convin în acest sens.

                  Articolul 5
                  Cereri de modificare a anexei 10-A sau 10-B la acord

                     (1)   Oricare dintre părți poate solicita adăugarea sau eliminarea indicațiilor geografice individuale din anexa 10-A sau 10-B la acord, printr-o scrisoare semnată de copreședintele părții în cauză.

                     (2)   În temeiul articolului 10.25 alineatele (1) și (3) din acord, Grupul de lucru privind IG poate decide prin consens să modifice anexele 10-A și 10-B pentru a adăuga indicații geografice individuale ale Uniunii Europene sau ale Coreei după finalizarea procedurii relevante menționate în acord. Grupul de lucru privind IG poate decide, de asemenea, prin consens, să recomande adăugarea sau eliminarea indicațiilor geografice pentru luarea unei decizii finale în cadrul Comitetului pentru comerț, în conformitate cu articolul 10.21 alineatul (4), cu articolul 10.24 și cu articolul 10.25.

                     (3)   În temeiul articolului 15.3 alineatul (5), Comitetul pentru comerț poate să își asume sarcina atribuită Grupului de lucru privind IG și poate decide să modifice anexele 10-A și 10-B. În plus, în temeiul articolului 15.5 alineatul (2), Comitetul pentru comerț poate decide să modifice anexele 10-A și 10-B, iar părțile pot adopta decizia în funcție de cerințele și procedurile lor juridice aplicabile.

                     (4)   Atunci când decid să modifice anexele 10-A și 10-B, părțile depun eforturi pentru a ține seama în mod corespunzător de interesele respective ale ambelor părți în ceea ce privește indicațiile geografice.

                  Articolul 6
                  Decizii și recomandări

                     (1)   Grupul de lucru privind IG adoptă recomandări și decizii prin consens, astfel cum se prevede la articolul 10.25 din acord.

                     (2)   Recomandările Grupului de lucru privind IG în sensul articolului 10.25 din acord se adresează părților și sunt semnate de copreședinți.

                     (3)   Deciziile Grupului de lucru privind IG în sensul articolului 10.25 din acord sunt semnate de copreședinți. Fiecare decizie prevede data intrării sale în vigoare.

                     (4)   Deciziile și recomandările adoptate de Grupul de lucru privind IG includ un număr de serie, data adoptării și o descriere a obiectului acestora.

                  Articolul 7
                  Procedura scrisă

                     (1)   O recomandare sau o decizie a Grupului de lucru privind IG poate fi adoptată prin procedură scrisă, în cazul în care cele două părți sunt de acord. Procedura scrisă constă într-un schimb de note între copreședinții Grupului de lucru privind IG.

                     (2)   Copreședintele părții care propune utilizarea procedurii scrise prezintă proiectul de recomandare sau de decizie copreședintelui celeilalte părți, iar acesta oferă un răspuns, indicând dacă acceptă sau nu acceptă proiectul de recomandare sau de decizie. Copreședintele celeilalte părți poate, de asemenea, să propună modificări sau să solicite mai mult timp de reflecție. Dacă se ajunge la un acord cu privire la proiect, acesta se adoptă în conformitate cu articolul 6.

                  Articolul 8
                  Procesul-verbal

                     (1)   Proiectul de proces-verbal al fiecărei reuniuni este redactat de către punctele de contact în termen de 21 de zile de la reuniune. Proiectul de proces-verbal indică recomandările și deciziile adoptate și menționează orice alte concluzii formulate.

                     (2)   Procesul-verbal se aprobă în scris de ambele părți în termen de 28 de zile de la data reuniunii sau până la orice altă dată convenită de părți. După aprobare, două exemplare originale sunt semnate de copreședinți. Fiecare copreședinte păstrează un exemplar original al procesului-verbal.

                  Articolul 9
                  Rapoarte
                  Grupul de lucru privind IG raportează Comitetului pentru comerț cu privire la activitățile sale în cadrul fiecărei reuniuni ordinare a Comitetului pentru comerț, astfel cum se prevede la articolul 15.3 alineatul (4) din acord.

                  Articolul 10
                  Cheltuieli

                     (1)   Fiecare parte suportă cheltuielile aferente participării sale la reuniunile Grupului de lucru privind IG.

                     (2)   Cheltuielile legate de organizarea reuniunilor și reproducerea documentelor sunt suportate de partea care organizează reuniunea.

                  Articolul 11
                  Publicitate și confidențialitate

                     (1)   Cu excepția cazului în care copreședinții decid altfel, reuniunile Grupului de lucru privind IG nu sunt publice.

                     (2)   Atunci când o parte transmite Grupului de lucru privind IG informații considerate confidențiale în temeiul legilor și reglementărilor sale, cealaltă parte tratează aceste informații ca fiind confidențiale, astfel cum se prevede la articolul 15.1 alineatul (7) din acord.

                     (3)   Fiecare parte poate decide în legătură cu publicarea, în propria sa publicație oficială, a deciziilor și recomandărilor Grupului de lucru privind IG.