title: Decizia 2014/383/PESC a Consiliului din 23 iunie 2014 de prelungire a mandatului Reprezentantului Special al Uniunii Europene în Afganistan

text:
               24.6.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 183/60

         DECIZIA 2014/383/PESC A CONSILIULUI
   din 23 iunie 2014
   de prelungire a mandatului Reprezentantului Special al Uniunii Europene în Afganistan
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,l
   având în vedere Tratatul privind Uniunea Europeană, în special articolul 31 alineatul (2) și articolul 33,
   având în vedere propunerea Înaltului Reprezentant al Uniunii pentru afaceri externe și politica de securitate,
   întrucât:

               (1)

               La 22 iulie 2013, Consiliul a adoptat Decizia 2013/393/PESC (1) de numire a domnului Franz-Michael SKJOLD MELLBIN în calitate de Reprezentant Special al Uniunii Europene (RSUE) în Afganistan. Mandatul RSUE urmează să expire la 30 iunie 2014.

               (2)

               Mandatul RSUE ar trebui prelungit pentru o perioadă suplimentară de 8 luni.

               (3)

               RSUE își va executa mandatul în contextul unei situații care s-ar putea deteriora și care ar putea împiedica atingerea obiectivelor acțiunii externe a Uniunii prevăzute la articolul 21 din tratat,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   Reprezentantul Special al Uniunii Europene
   Mandatul domnului Franz-Michael SKJOLD MELLBIN în calitate de RSUE în Afganistan se prelungește până la 28 februarie 2015. Consiliul poate decide cu privire la încheierea anticipată a mandatului RSUE, pe baza unei evaluări a Comitetului politic și de securitate (COPS) și a unei propuneri din partea Înaltului Reprezentant al Uniunii pentru afaceri externe și politica de securitate (ÎR).
   Articolul 2
   Obiective de politică
   RSUE reprezintă Uniunea și promovează obiectivele de politică ale Uniunii în Afganistan, în strânsă cooperare cu reprezentanții statelor membre în Afganistan. Mai precis, RSUE:

               (a)

               contribuie la punerea în aplicare a Declarației comune UE-Afganistan și a Strategiei UE în Afganistan pentru perioada 2014-2016 și, după caz a Acordului de cooperare UE-Afganistan privind parteneriatul și dezvoltarea;

               (b)

               sprijină dialogul politic dintre Uniune și Afganistan;

               (c)

               sprijină rolul central jucat de Organizația Națiunilor Unite (ONU) în Afganistan, cu accent deosebit pe contribuția la o mai bună coordonare a asistenței internaționale, promovând astfel punerea în aplicare a comunicatelor conferințelor de la Bonn, Chicago și Tokyo, precum și a rezoluțiilor ONU relevante.

         Articolul 3
   Mandat
   Pentru îndeplinirea mandatului său, în strânsă cooperare cu reprezentanții statelor membre în Afganistan, RSUE:

               (a)

               promovează perspectiva Uniunii asupra procesului politic și a evoluțiilor din Afganistan;

               (b)

               menține o legătură strânsă cu instituțiile afgane relevante și sprijină dezvoltarea acestora, în special guvernul și parlamentul, precum și autoritățile locale. De asemenea, ar trebui să se mențină contactul cu alte grupuri politice afgane și cu alți actori relevanți din Afganistan, în special cu cei relevanți din sfera societății civile;

               (c)

               menține o legătură strânsă cu părțile interesate relevante, internaționale și regionale, din Afganistan, în special cu reprezentantul special al Secretarului General al ONU și cu reprezentantul civil superior al Organizației Tratatului Atlanticului de Nord, precum și cu alte organizații și parteneri-cheie;

               (d)

               oferă consiliere cu privire la progresele înregistrate în atingerea obiectivelor Declarației comune UE-Afganistan, ale strategiei UE în Afganistan pentru perioada 2014-2016, ale Acordului de cooperare UE-Afganistan privind parteneriatul și dezvoltarea, precum și ale comunicatelor conferințelor de la Bonn, Chicago și Tokyo, în special în următoarele domenii:

                           —

                           consolidarea capacităților civile, în special la nivel subnațional;

                           —

                           buna guvernanță și crearea instituțiilor necesare existenței statului de drept, în special a unui sistem judiciar independent;

                           —

                           reformele electorale;

                           —

                           reformele sectorului de securitate, inclusiv consolidarea instituțiilor judiciare, a armatei naționale și a forțelor de poliție și, în special, dezvoltarea poliției civile;

                           —

                           promovarea creșterii economice, în special a agriculturii și a dezvoltării rurale;

                           —

                           respectarea obligațiilor internaționale ale Afganistanului cu privire la drepturile omului, inclusiv respectarea drepturilor persoanelor care aparțin minorităților și a drepturilor femeilor și ale copiilor;

                           —

                           respectarea principiilor democratice și a statului de drept;

                           —

                           promovarea participării femeilor în administrația publică, în societatea civilă și, în conformitate cu Rezoluția 1325 a Consiliului de Securitate al ONU, în cadrul procesului de pace;

                           —

                           respectarea obligațiilor internaționale ale Afganistanului, inclusiv cooperarea în cadrul eforturilor internaționale de combatere a terorismului, a traficului ilicit de stupefiante și a traficului de ființe umane, a proliferării armelor de distrugere în masă și a materialelor aferente;

                           —

                           facilitarea asistenței umanitare și returnarea organizată a refugiaților și a persoanelor strămutate în interiorul țării; precum și

                           —

                           consolidarea eficienței prezenței și a activităților Uniunii în Afganistan și contribuția la elaborarea rapoartelor periodice de punere în aplicare privind noua strategie a UE în Afganistan pentru perioada 2014-2016, solicitate de Consiliu;

               (e)

               participă activ la forumurile locale de coordonare, precum Consiliul mixt de coordonare și monitorizare, și informează permanent și pe deplin statele membre neparticipante cu privire la deciziile luate la aceste niveluri;

               (f)

               oferă consiliere cu privire la participarea și la pozițiile Uniunii în cadrul conferințelor internaționale privind Afganistanul;

               (g)

               joacă un rol activ în promovarea cooperării regionale prin intermediul inițiativelor relevante, inclusiv procesul de la Istanbul și Conferința economică regională privind Afganistanul (RECCA);

               (h)

               contribuie la punerea în aplicare a politicii Uniunii în domeniul drepturilor omului și a orientărilor UE privind drepturile omului, în special în ceea ce privește femeile și copiii din zonele afectate de conflict, mai ales prin monitorizarea și abordarea evoluțiilor în acest domeniu;

               (i)

               furnizează, după caz, sprijin pentru un proces de pace favorabil incluziunii și condus de partenerii afgani, care să conducă la un acord politic conform cu „punctele esențiale” convenite la Conferința de la Bonn.

         Articolul 4
   Executarea mandatului
   (1)   RSUE răspunde de executarea mandatului, acționând sub autoritatea ÎR.
   (2)   COPS menține o legătură privilegiată cu RSUE și este principalul punct de contact al RSUE cu Consiliul. COPS furnizează RSUE orientări strategice și îndrumare politică în cadrul mandatului, fără a aduce atingere competențelor ÎR.
   (3)   RSUE își desfășoară activitatea în strânsă coordonare cu Serviciul European de Acțiune Externă (SEAE) și cu departamentele relevante ale acestuia.
   Articolul 5
   Finanțare
   (1)   Valoarea financiară de referință destinată să acopere cheltuielile aferente mandatului RSUE în perioada 1 iulie 2014-28 februarie 2015 este de 3 760 000 EUR.
   (2)   Cheltuielile sunt gestionate în conformitate cu procedurile și normele aplicabile bugetului general al Uniunii.
   (3)   Gestionarea cheltuielilor face obiectul unui contract între RSUE și Comisie. RSUE răspunde în fața Comisiei pentru toate cheltuielile.
   Articolul 6
   Constituirea și componența echipei
   (1)   În limitele mandatului RSUE și ale mijloacelor financiare aferente puse la dispoziție, RSUE răspunde de constituirea unei echipe. Echipa este formată din experți în chestiuni politice specifice, conform mandatului. RSUE informează în mod prompt și regulat Consiliul și Comisia cu privire la componența echipei.
   (2)   Statele membre, instituțiile Uniunii și SEAE pot propune detașarea de personal care să lucreze cu RSUE. Remunerarea personalului detașat respectiv este asigurată de statul membru, de instituția Uniunii în cauză ori de SEAE, după caz. Experții detașați de statele membre pe lângă instituțiile Uniunii sau SEAE pot, de asemenea, să fie afectați să lucreze cu RSUE. Membrii personalului contractat la nivel internațional trebuie să dețină naționalitatea unui stat membru.
   (3)   Toți membrii personalului detașat rămân sub autoritatea administrativă a statului membru sau a instituției Uniunii care i-a detașat ori a SEAE și își duc la îndeplinire sarcinile și acționează în interesul mandatului RSUE.
   Articolul 7
   Privilegiile și imunitățile RSUE și ale personalului RSUE
   Privilegiile, imunitățile și alte garanții necesare îndeplinirii și bunei desfășurări a misiunii RSUE și a membrilor personalului RSUE se stabilesc împreună cu țara-gazdă, după caz. Statele membre și SEAE oferă tot sprijinul necesar în acest sens.
   Articolul 8
   Securitatea informațiilor UE clasificate
   RSUE și membrii echipei acestuia respectă principiile și standardele minime de securitate stabilite prin Decizia 2013/488/UE a Consiliului (2).
   Articolul 9
   Accesul la informații și asistență logistică
   (1)   Statele membre, Comisia și Secretariatul General al Consiliului garantează accesul RSUE la toate informațiile relevante.
   (2)   Delegațiile Uniunii și/sau statele membre, după caz, furnizează asistență logistică în regiune.
   Articolul 10
   Securitate
   În conformitate cu politica Uniunii privind securitatea personalului cu atribuții operaționale desfășurat în afara Uniunii în temeiul titlului V din tratat, RSUE ia toate măsurile a căror aplicare este rezonabilă, conform mandatului său și condițiilor de securitate din regiunea geografică pentru care este responsabil, pentru a asigura securitatea întregului personal aflat sub directa sa autoritate, în special prin:

               (a)

               elaborarea unui plan de securitate specific, pe baza orientărilor primite din partea SEAE, care să includă măsuri de securitate fizice, organizatorice și procedurale specifice, destinate gestionării deplasării personalului în condiții de siguranță către zona geografică și în interiorul acesteia și gestionării incidentelor de securitate, precum și un plan de urgență și de evacuare a misiunii;

               (b)

               asigurarea faptului că întreg personalul desfășurat în afara Uniunii beneficiază de asigurare pentru un grad înalt de risc, necesară în condițiile specifice zonei geografice;

               (c)

               asigurarea faptului că toți membrii echipei RSUE care urmează să fie desfășurați în afara Uniunii, inclusiv personalul contractat la nivel local, au participat, înainte de sosirea în zona geografică sau imediat după aceasta, la cursuri adecvate de instruire în domeniul securității, pe baza clasificărilor de risc atribuite zonei respective;

               (d)

               asigurarea punerii în aplicare a tuturor recomandărilor formulate de comun acord ca urmare a evaluărilor periodice privind securitatea, și transmiterea către ÎR, Consiliu și Comisie de rapoarte scrise cu privire la punerea în aplicare a acestora și la alte aspecte legate de securitate, în cadrul raportului intermediar și al raportului de executare a mandatului.

         Articolul 11
   Raportare
   RSUE transmite periodic rapoarte către ÎR și COPS. De asemenea, RSUE prezintă rapoarte grupurilor de lucru ale Consiliului, dacă este necesar. Rapoartele periodice sunt difuzate prin rețeaua COREU. RSUE poate prezenta rapoarte Consiliului Afaceri Externe. În conformitate cu articolul 36 din tratat, RSUE poate fi implicat în activitatea de informare a Parlamentului European.
   Articolul 12
   Coordonare
   (1)   RSUE contribuie la unitatea, coerența și eficacitatea acțiunii Uniunii și la asigurarea faptului că toate instrumentele Uniunii și toate acțiunile statelor membre sunt angajate într-un mod consecvent pentru a atinge obiectivele de politică ale Uniunii. Activitățile RSUE sunt coordonate cu cele ale Comisiei, precum și cu cele ale delegației Uniunii în Pakistan. RSUE informează periodic misiunile statelor membre și delegațiile Uniunii.
   (2)   Pe teren, se menține o strânsă legătură cu șefii delegațiilor Uniunii și cu șefii de misiune ai statelor membre. Aceștia depun toate eforturile pentru a susține RSUE în executarea mandatului său. RSUE furnizează orientări politice locale șefului Misiunii de poliție a UE în Afganistan (EUPOL AFGHANISTAN). RSUE și comandantul operației civile se consultă reciproc în funcție de necesități. RSUE stabilește, de asemenea, contacte strânse cu alți factori internaționali și regionali de pe teren.
   Articolul 13
   Asistență în cazul sesizărilor
   RSUE și personalul acestuia oferă asistență pentru furnizarea elementelor de răspuns la orice sesizări sau alte obligații născute din mandatele precedenților RSUE pentru Afganistan și oferă, în acest sens, asistență administrativă și acces la dosarele relevante.
   Articolul 14
   Reexaminare
   Punerea în aplicare a prezentei decizii și coerența acesteia în raport cu alte contribuții ale Uniunii în regiune sunt reexaminate în mod periodic. RSUE prezintă ÎR, Consiliului și Comisiei un raport cuprinzător privind executarea mandatului înainte de sfârșitul lunii noiembrie 2014.
   Articolul 15
   Intrarea în vigoare
   Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.
   Se aplică de la 1 iulie 2014.

      Adoptată la Luxemburg, 23 iunie 2014.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         C. ASHTON

      (1)  JO L 198, 23.7.2013, p. 47.

      (2)  Decizia 2013/488/UE a Consiliului din 23 septembrie 2013 privind normele de securitate pentru protecția informațiilor UE clasificate (JO L 274, 15.10.2013, p. 1).


title: Decizia Comisiei din 12 februarie 2016 de instituire a Grupului de experți privind falsificarea euro

text:
               13.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 58/5

         DECIZIA COMISIEI
   din 12 februarie 2016
   de instituire a Grupului de experți privind falsificarea euro
   (2016/C 58/06)
   COMISIA EUROPEANĂ,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
   întrucât:

               (1)

               Decizia (UE) 2015/512 a Comisiei (1) prevede că Direcția Generală Afaceri Economice și Financiare („direcția generală”) este responsabilă cu sarcinile legate de pregătirea acelor inițiative legislative și de reglementare ale Comisiei care au ca scop protecția euro împotriva falsificării și acordarea de sprijin în domeniu, prin intermediul formării și al asistenței tehnice. Pentru a asigura o protecție eficace și consecventă a euro, Comisia trebuie să recurgă la competențele unor experți, reuniți în cadrul unui organism consultativ.

               (2)

               Este așadar necesar să se instituie un grup de experți în domeniul protecției monedelor și a bancnotelor euro împotriva falsificării și să se stabilească sarcinile și structura acestuia.

               (3)

               Grupul ar trebui să asiste Comisia la îmbunătățirea condițiilor de protecție globală a euro, pe baza unor inițiative legislative menite să consolideze prevenirea și combaterea falsificării și în conformitate cu Regulamentul (UE) nr. 331/2014 al Parlamentului European și al Consiliului (2). Grupul ar trebui să stabilească totodată o cooperare strânsă și constantă cu autoritățile naționale competente, Comisia, Centrul Tehnic și Științific European („CTSE”) instituit prin Decizia 2003/861/CE a Consiliului (3), Banca Centrală Europeană („BCE”) și Europol.

               (4)

               Grupul ar trebui să fie compus din experți ai autorităților competente ale statelor membre, ai CTSE, ai BCE și ai Europol.

               (5)

               Ar trebui stabilite norme privind dezvăluirea de informații de către membrii grupului.

               (6)

               Datele cu caracter personal ar trebui prelucrate în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 45/2001 al Parlamentului European și al Consiliului (4).

               (7)

               Este oportun să se stabilească o perioadă de aplicare a prezentei decizii. Comisia va examina în timp util oportunitatea unei prelungiri,

         DECIDE:
   Articolul 1
   Obiect
   Prin prezenta, se instituie Grupul de experți privind falsificarea euro al Comisiei (GECE).
   Articolul 2
   Sarcinile GECE
   Sarcinile GECE sunt următoarele:

               (a)

               să sprijine Comisia în elaborarea de propuneri legislative, acte delegate sau inițiative de politică vizând protecția monedelor și a bancnotelor euro împotriva falsificării;

               (b)

               să stabilească o cooperare strânsă și periodică între autoritățile competente ale statelor membre, Comisie, CTSE, BCE și Europol, pentru a asigura protecția eficace și consecventă a euro;

               (c)

               să facă schimb de informații și să instituie bune practici în ceea ce privește prevenirea falsificării euro, combaterea bancnotelor și a monedelor falsificate și impactul falsificării, în scopul analizei strategice;

               (d)

               să furnizeze Comisiei consiliere și expertiză pentru punerea în aplicare a legislației, programelor și politicilor Uniunii, în particular în ceea ce privește Regulamentul (CE) nr. 1338/2001 al Consiliului (5);

               (e)

               să discute aplicarea Regulamentului (UE) nr. 331/2014.

         Articolul 3
   Consultare
   Comisia poate consulta GECE în chestiuni referitoare la protecția globală a euro pe baza unor inițiative legislative menite să consolideze prevenirea și combaterea falsificării (6).
   Articolul 4
   Componență și numirea membrilor
   (1)   Membrii GECE sunt autoritățile competente ale statelor membre, CTSE, BCE și Europol.
   (2)   Membrii informează Comisia cu privire la reprezentanții lor desemnați.
   (3)   Datele cu caracter personal sunt colectate, prelucrate și publicate în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 45/2001.
   Articolul 5
   Funcționare
   (1)   Serviciul competent al Comisiei numește președintele grupului.
   (2)   Reprezentantul Comisiei poate invita ad-hoc experți din afara GECE, care dețin competențe specifice legate de un subiect aflat pe ordinea de zi, pentru a participa la activitatea grupului. Pe lângă aceasta, reprezentantul Comisiei poate acorda statutul de observator unor persoane, unor organizații – astfel cum sunt definite în regula 8 punctul 3 din regulile orizontale aplicabile grupurilor de experți (7) –, precum și unor țări candidate.
   (3)   Membrii GECE și reprezentanții acestora, precum și experții și observatorii invitați, trebuie să respecte obligațiile privind secretul profesional prevăzute în tratate și în normele de aplicare ale acestora, precum și normele de securitate ale Comisiei privind protecția informațiilor clasificate ale UE, prevăzute în Deciziile (UE, Euratom) 2015/443 (8) și (UE, Euratom) 2015/444 (9) ale Comisiei. Dacă ei nu respectă aceste obligații, Comisia poate lua toate măsurile necesare.
   (4)   Reuniunile GECE se desfășoară în localurile Comisiei. Comisia asigură serviciile de secretariat.
   (5)   GECE își adoptă propriul regulament de procedură pe baza regulamentului de procedură standard pentru grupurile de experți.
   (6)   Comisia publică toate documentele relevante referitoare la activitățile desfășurate de GECE, inclusiv ordinile de zi, procesele-verbale și contribuțiile participanților, fie prin includerea acestora în Registrul grupurilor de experți și al altor entități similare al Comisiei, fie prin publicarea în registrul respectiv a unui link către un website care conține aceste documente. Documentele relevante nu se publică în cazurile în care divulgarea unui document este de natură să aducă atingere protecției unui interes public sau privat, în temeiul articolului 4 din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului (10).
   Articolul 6
   Cheltuieli aferente reuniunilor
   (1)   Participanții la activitățile GECE nu sunt remunerați pentru serviciile prestate.
   (2)   Comisia rambursează cheltuielile de călătorie și diurnele participanților la activitățile grupului în conformitate cu dispozițiile aflate în vigoare în cadrul Comisiei.
   (3)   Cheltuielile respective sunt rambursate în limitele creditelor disponibile, alocate în cadrul procedurii anuale de alocare a resurselor.
   Articolul 7
   Aplicabilitate
   Prezenta decizie se aplică de la data adoptării, până la 31 decembrie 2025.

      Adoptată la Bruxelles, 12 februarie 2016.

            Pentru Comisie

         Pierre MOSCOVICI

            Membru al Comisiei

      (1)  Decizia (UE) 2015/512 a Comisiei din 25 martie 2015 de modificare a Deciziei 1999/352/CE, CECO, Euratom de instituire a Oficiului European de Luptă Antifraudă (JO L 81, 26.3.2015, p. 4).

      (2)  Regulamentul (UE) nr. 331/2014 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 martie 2014 privind instituirea unui program de schimb, asistență și formare profesională pentru protecția monedei euro împotriva falsificării (programul „Pericles 2020”) și de abrogare a Deciziilor 2001/923/CE, 2001/924/CE, 2006/75/CE, 2006/76/CE, 2006/849/CE și 2006/850/CE ale Consiliului (JO L 103, 5.4.2014, p. 1).

      (3)  Decizia 2003/861/CE a Consiliului din 8 decembrie 2003 privind analiza și cooperarea cu privire la monedele euro falsificate (JO L 325, 12.12.2003, p. 44).

      (4)  Regulamentul (CE) nr. 45/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2000 privind protecția persoanelor fizice cu privire la prelucrarea datelor cu caracter personal de către instituțiile și organele comunitare și privind libera circulație a acestor date (JO L 8, 12.1.2001, p. 1).

      (5)  Regulamentul (CE) nr. 1338/2001 al Consiliului din 28 iunie 2001 de definire a măsurilor necesare protecției monedei euro împotriva falsificării (JO L 181, 4.7.2001, p. 6).

      (6)  Menționate în considerentul 12 din Regulamentul (CE) nr. 1338/2001 al Consiliului.

      (7)  C(2010) 7649 final.

      (8)  Decizia (UE, Euratom) 2015/443 a Comisiei din 13 martie 2015 privind securitatea în cadrul Comisiei (JO L 72, 17.3.2015, p. 41).

      (9)  Decizia (UE, Euratom) 2015/444 a Comisiei din 13 martie 2015 privind normele de securitate pentru protecția informațiilor UE clasificate (JO L 72, 17.3.2015, p. 53).

      (10)  Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO L 145, 31.5.2001, p. 43).


title: Decizia nr. 110/15/COL a Autorității AELS de Supraveghere din 8 aprilie 2015 prin care se declară incompatibile ajutoarele suplimentare în valoare de 16 milioane NOK acordate de Innovation Norway în favoarea Finnfjord AS (Norvegia) [2016/905]

text:
                  9.6.2016

                  RO

                  Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

                  L 152/47

            DECIZIA NR. 110/15/COL A AUTORITĂȚII AELS DE SUPRAVEGHERE
      din 8 aprilie 2015
      prin care se declară incompatibile ajutoarele suplimentare în valoare de 16 milioane NOK acordate de Innovation Norway în favoarea Finnfjord AS (Norvegia) [2016/905]

         [versiune neconfidențială]
          (*)

      AUTORITATEA AELS DE SUPRAVEGHERE („AUTORITATEA”),
      având în vedere Acordul privind Spațiul Economic European („Acordul privind SEE”), în special articolul 61 și Protocolul 26 la acesta,
      având în vedere Acordul dintre statele AELS privind instituirea unei Autorități de Supraveghere și a unei Curți de Justiție („Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea de Justiție”), în special articolul 24,
      având în vedere Protocolul 3 la Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea de Justiție („Protocolul 3”), în special articolul 7 alineatul (5) din partea a II-a,
      întrucât:
      I.   DATE FACTUALE

      1.   Procedură

                  (1)

                  În 2011, întreprinderea Finnfjord AS („Finnfjord”) a primit un ajutor de stat în valoare de 175 de milioane NOK din partea Schemei Fondului Energetic (a se vedea mai jos) pentru construirea unui sistem de recuperare a energiei la instalația sa producătoare de ferosiliciu. Acordarea ajutorului a fost aprobată de către autoritate prin Decizia nr. 39/11/COL (1).

                  (2)

                  În urma discuțiilor din faza de prenotificare, care au fost inițiate în noiembrie 2012, prin scrisoarea din 26 iunie 2013 autoritățile norvegiene au notificat ajutorul suplimentar acordat de Innovation Norway („IN”) în favoarea întreprinderii Finnfjord, în temeiul articolului 1 alineatul (3) din partea I a Protocolului 3 (2). Aceasta este măsura care face obiectul prezentei decizii.

                  (3)

                  Prin scrisoarea din 5 iulie 2013 (3), autoritatea a solicitat informații suplimentare din partea autorităților norvegiene. Autoritățile norvegiene au răspuns prin scrisoarea din 19 august 2013 (4). Prin scrisoarea din 28 august 2013 (5), autoritatea a solicitat informații suplimentare. Autoritățile norvegiene au răspuns prin scrisoarea din 18 septembrie 2013 (6). Prin scrisoarea din 13 noiembrie 2013 (7), autoritatea a informat autoritățile norvegiene că a adoptat Decizia nr. 445/13/COL de inițiere a unei proceduri oficiale de investigare privind măsura notificată.

                  (4)

                  Prin e-mailul din 21 februarie 2014 (8), autoritățile norvegiene și-au prezentat observațiile privind decizia. La 10 aprilie 2014, în urma unor discuții prelungite cu autoritățile norvegiene și cu întreprinderea Finnfjord privind informațiile confidențiale, decizia a fost publicată în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene și în suplimentul SEE (9). Finnfjord a fost singura parte terță care a prezentat observații (10). Prin scrisoarea din 13 mai 2014 (11), observațiile acesteia au fost transmise autorităților norvegiene. Prin scrisoarea din 6 iunie 2014 (12), autoritățile norvegiene au prezentat comentarii privind observațiile părților terțe. Prin e-mailul din 25 septembrie 2014 (13), Finnfjord a prezentat observații suplimentare. Prin e-mailul din 8 octombrie 2014 (14), autoritatea a solicitat informații suplimentare din partea Finnfjord. Finnfjord a răspuns prin e-mailurile din 24 și din 27 octombrie 2014 (15). Prin scrisoarea din 27 octombrie 2014 (16), respectivele observații și informații suplimentare au fost transmise autorităților norvegiene. Autoritățile norvegiene au răspuns prin scrisoarea din 12 noiembrie 2014 (17). În perioada noiembrie 2014-ianuarie 2015, autoritatea a avut contacte informale prin e-mail și telefonic cu autoritățile norvegiene și cu întreprinderea Finnfjord.

            2.   Măsura notificată – subvenția în valoare de 16 milioane NOK

                  (5)

                  Măsura propusă notificată este o subvenție directă în valoare de 16 milioane NOK acordată de IN în favoarea Finnfjord. Aceasta vizează să acopere parțial creșterea costurilor proiectului de la [680-720] de milioane NOK la [aproximativ 800] de milioane NOK.

                  (6)

                  IN a informat Finnfjord despre decizia sa de a acorda măsura notificată prin scrisoarea din 10 decembrie 2012.

            3.   Împrumuturi de la IN și SNN

                  (7)

                  IN a explicat că Finnfjord avea nevoie de încă [80-95] de milioane NOK pentru finalizarea proiectului de recuperare a energiei. Prin urmare, cele 16 milioane NOK acopereau doar o parte din creșterile de costuri.

                  (8)

                  În același timp cu furnizarea celor 16 milioane NOK sub formă de subvenție directă pentru Finnfjord, IN a acordat, de asemenea, întreprinderii Finnfjord un împrumut de 18 milioane NOK. La momentul respectiv, Finnfjord împrumutase deja 100 de milioane NOK de la IN în legătură cu același proiect. Niciunul dintre împrumuturi nu a fost notificat autorității. IN susține că împrumuturile au fost acordate în condiții de piață și, prin urmare, nu implică ajutor de stat în sensul articolului 61 alineatul (1) din Acordul privind SEE.

                  (9)

                  În paralel cu împrumutul în valoare de 18 milioane NOK de la IN, Finnfjord a obținut un împrumut în valoare de [45-60] de milioane NOK de la instituția financiară SpareBank 1 Nord-Norge („SNN”). Împrumuturile existente ale Finnfjord acordate de SNN în legătură cu proiectul s-au ridicat în total la [300-325] de milioane NOK.

                  (10)

                  În total, subvenția directă în valoare de 16 milioane NOK și cele două împrumuturi de 18 milioane NOK și [45-60] de milioane NOK au acoperit creșteri ale costurilor în valoare de [80-95] de milioane NOK.

            4.   Innovation Norway („IN”)

                  (11)

                  IN este o entitate publică înființată prin Legea privind Innovation Norway (18). Aceasta este deținută de statul norvegian prin intermediul Ministerului Administrației Locale și Dezvoltării Regionale (51 %) și de către toate cele 19 autorități norvegiene de la nivelul comitatelor (49 %). IN este finanțată din resurse publice.

            5.   Enova SF („Enova”)

                  (12)

                  Enova SF („Enova”) este o întreprindere de stat (19) deținută în totalitate de statul norvegian prin intermediul Ministerului Petrolului și Energiei. Aceasta este responsabilă pentru administrarea Schemei Fondului Energetic, o schemă de ajutor de stat pentru promovarea protecției mediului, aprobată de către autoritate prin Deciziile nr. 125/06/COL (20) și nr. 248/11/COL (21). Enova este finanțată din resurse publice.

                  (13)

                  În cadrul Schemei Fondului Energetic, Enova organizează concursuri pentru acordarea de ajutoare de stat în care proiectele câștigătoare sunt cele cu cel mai bun rezultat energetic pentru fiecare NOK din valoarea ajutorului (22).

            6.   Finalizarea proiectului de recuperare a energiei și plata ultimei tranșe din ajutorul de la Enova

                  (14)

                  Enova plătește ultimii 20 % dintr-o măsură de ajutor individuală după aprobarea raportului final de proiect (23). Conform unui comunicat de presă al Finnfjord (24), sistemul de recuperare a energiei este în funcțiune din 30 octombrie 2012. La 22 noiembrie 2012, Enova a aprobat raportul final primit de la Finnfjord. La 23 noiembrie 2012, Enova a plătit ultimele 35 de milioane NOK din ajutorul acordat (20 % din valoarea totală a ajutorului de 175 de milioane NOK).

            7.   Beneficiarul – Finnfjord AS („Finnfjord”)

                  (15)

                  Finnfjord este o întreprindere familială având forma juridică de societate cu răspundere limitată. Instalația care beneficiază de sprijin din ajutorul propus este situată în Finnsnes, comitatul Troms, cel de al doilea cel mai nordic comitat din Norvegia.

            8.   Creșterile de costuri

                  (16)

                  În notificarea care a condus la Decizia nr. 39/11/COL a Autorității AELS de Supraveghere din 9 februarie 2011 de aprobare a ajutorului în valoare de 175 de milioane NOK acordat de Enova în favoarea Finnfjord, bugetul pentru proiectul de recuperare a energiei al întreprinderii Finnfjord era estimat la 511,66 milioane NOK. Ajutorul a fost acordat pentru înlocuirea actualului sistem de răcire existent cu o instalație de recuperare a energiei. Intenția a fost de a genera anual 224 GWh de energie electrică și de a recupera 125 GWh abur de uz industrial. Astfel, producția anuală estimată de energie se ridica la 349 GWh.

                  (17)

                  Conform notificării actuale, până în februarie 2011, bugetul estimat crescuse deja cu 190 de milioane NOK, de la 511,66 milioane NOK la 700 de milioane NOK. În pofida acestei creșteri considerabile, la 7 februarie 2011, consiliul de administrație al Finnfjord a decis continuarea proiectului. La momentul respectiv, Finnfjord nu a solicitat alte ajutoare. Ajutorul notificat nu este destinat să acopere creșterile de costuri care au condus la estimarea în valoare de 700 de milioane NOK.

                  (18)

                  Creșterea costurilor a fost determinată în mare parte de decizia întreprinderii Finnfjord de a axa proiectul exclusiv pe producerea de energie electrică din abur (și de a nu recupera aburul de uz industrial) prin achiziționarea unei turbine de abur mai puternice. Turbina a fost comandată la 7 ianuarie 2011. La 23 februarie 2011 a fost încheiat un contract cu forță juridică pentru turbină. Prin scrisoarea din 16 februarie 2011, Finnfjord a informat Enova că a comandat o turbină mai puternică care ar genera o producție anuală de 344,5 GWh de energie electrică. Această producție mai ridicată de energie electrică era apropiată, prin urmare, de producția totală estimată de 349 GWh de energie electrică și de abur. Pe această bază, Finnfjord a solicitat excluderea producției de abur din proiectul care beneficiază de ajutor. Prin scrisoarea din 17 februarie 2011, Enova a aprobat modificarea proiectului.

                  (19)

                  Pe parcursul fazei de proiect, Finnfjord a trimis Enova rapoarte privind progresele înregistrate. În raportul său din 30 aprilie 2012, Finnfjord a menționat alte creșteri de costurilor legate de clădirea turbinei, conductele de abur și de condensare și șanțuri. Costurile suplimentare s-au ridicat la aproximativ 5 milioane NOK. Finnfjord viza în continuare să mențină costurile totale ale proiectului sub nivelul estimat de 700 de milioane NOK.

                  (20)

                  În raportul întreprinderii Finnfjord din 29 iunie 2012 privind progresele înregistrate, costul total estimat a rămas la 700 de milioane NOK. Cu toate acestea, până la momentul respectiv, s-a estimat că proiectul ar suporta o creștere suplimentară a costurilor în valoare de [5-10] milioane NOK. Această creștere a costurilor a fost discutată la 19 iunie 2012 în cadrul unei reuniuni a consiliului de administrație al Finnfjord. Autoritățile norvegiene nu au explicat de ce creșterea totală a costurilor cu [10-15] milioane NOK ([…]) nu a condus la o ajustare a estimării costului total de 700 de milioane NOK în raportul intermediar din 29 iunie 2012.

                  (21)

                  Autoritățile norvegiene au explicat că, la un moment dat în primăvara anului 2012, Finnfjorda a inițiat discuții informale cu Enova cu privire la obținerea unui ajutor suplimentar pentru a acoperi creșterea costurilor proiectului. La 5 iulie 2012, în urma unor contacte informale, Finnfjord a solicitat în mod oficial ajutor suplimentar de la Enova. La momentul respectiv, Finnfjord și-a revizuit estimarea privind costul total la [730-760] de milioane NOK.

                  (22)

                  Informațiile furnizate autorității indică faptul că Finnfjord, pe baza unei revizuiri a bugetului finalizate la 31 iulie 2012, a concluzionat că proiectul ar urma să suporte costuri suplimentare și estimarea costului total a fost majorată la o valoare între [740] de milioane NOK și [aproximativ 800] de milioane NOK. Creșterile costurilor sunt legate de: adaptări ale echipamentelor existente, adaptări aduse unui număr de trei cuptoare existente, adaptări ale conductelor de fum, instalații în clădirea turbinei și în alte clădiri, reduceri ale producției care durează mai mult decât se preconizase și finalizarea lucrărilor și a instalațiilor. Finnfjord a solicitat ajutor suplimentar de la Enova pentru a se asigura că proiectul îndeplinește cerințele sale interne de rentabilitate. Finnfjord a furnizat detalii privind motivele care au condus la creșterea costurilor în raportul său privind progresele înregistrate din 12 septembrie 2012.

                  (23)

                  La începutul lunii august 2012, Finnfjord a discutat informal cu Enova despre potențiala amânare a lucrărilor la al treilea cuptor și considerarea acestuia ca proiect separat pentru a solicita ajutor suplimentar de la Enova pe baza faptului că acesta ar constitui un proiect nou.

                  (24)

                  Prin scrisoarea din 20 august 2012, Enova a respins cererea de ajutor.

                  (25)

                  La reuniunea consiliului de administrație al Finnfjord din 25 septembrie 2012, costul total estimat a fost stabilit la [aproximativ 800] de milioane NOK. În cadrul reuniunii respective, consiliul de administrație al Finnfjord a luat în considerare planuri de acțiune alternative:

                              (i)

                              finalizarea proiectului prin finanțarea creșterii costurilor prin fluxurile de numerar cu titlu general ale întreprinderii;

                              (ii)

                              amânarea lucrărilor la al treilea cuptor, considerarea acestuia ca proiect separat și solicitarea de ajutor suplimentar de la Enova;

                              (iii)

                              obținerea unei finanțări suplimentare de [80-95] de milioane NOK de la Enova (ajutor), SNN (împrumut) și IN (împrumut și ajutor) în vederea finalizării proiectului.

                  (26)

                  Consiliul de administrație a decis să acționeze conform celei de a treia alternative.

                  (27)

                  IN a furnizat autorității un extras din protocolul reuniunii consiliului de administrație privind a treia alternativă. În ceea ce privește cererile de ajutor suplimentar depuse la Enova, extrasul prevede următoarele:
                  „Eventuale subvenții/împrumuturi de la Enova și [IN] vor fi utilizate direct pentru a reduce împrumutul de lichidități solicitat [de la SNN].” (25)

                  (28)

                  Potrivit IN, consiliul de administrație a concluzionat că primul plan de acțiune ar însemna în esență că proiectul ar urma să fie finanțat în detrimentul creditorilor Finnfjord, ceea ce nu ar fi recomandabil din punct de vedere juridic și nu este o soluție realistă pe termen lung. De asemenea, potrivit IN, consiliul de administrație nu a considerat a doua alternativă ca fiind un plan de acțiune viabil, deoarece a concluzionat că amânarea lucrărilor la al treilea furnal ar fi prohibitiv de costisitoare.

                  (29)

                  În observațiile acestora cu privire la decizia autorității de inițiere a procedurii oficiale de investigare, autoritățile norvegiene au precizat faptul că, în final, costurile totale se ridicau la [aproximativ 800] de milioane NOK. Autoritățile norvegiene nu au clarificat când s-a stabilit acest lucru.

            9.   Prezentarea creșterilor de costuri

                  Data, eveniment

                  Bugetul estimat în milioane NOK

                  Bugetul inițial, astfel cum este descris în Decizia nr. 39/11/COL din 9 februarie 2011

                  511,66

                  7 februarie 2011, ședința Consiliului de administrație Finnfjord

                  [680-720]

                  5 iulie 2012, Finnfjord solicită ajutor suplimentar de la Enova

                  [730-760]

                  31 iulie 2012, revizuirea bugetului Finnfjord

                  [740-790]

                  25 septembrie 2012, ședința Consiliului de administrație Finnfjord

                  [740-790]

                  Cost total final

                  [aproximativ 800]

            10.   Acordarea ajutorului de către IN și pachetul de [80-95] de milioane NOK

                  (30)

                  La 28 august 2012, Finnfjord a inițiat un dialog informal cu IN și SNN în vederea obținerii celor [80-95] de milioane NOK necesare pentru finanțarea finalizării proiectului.

                  (31)

                  Prin scrisoarea din 1 octombrie 2012, Finnfjord a solicitat în mod oficial împrumuturi suplimentare de la SNN. La 11 octombrie 2012, Finnfjord a solicitat împrumuturi și subvenții suplimentare de la IN, fără a specifica un cuantum al ajutorului.

                  (32)

                  Se pare că, înainte de jumătatea lunii octombrie 2012, SNN oferise întreprinderii Finnfjord un împrumut în valoare de [80-95] de milioane NOK. Cu toate acestea, SNN a condiționat oferta de garantare în detrimentul garantării unui împrumut preexistent de la IN (26). IN nu a acceptat această soluție. În schimb, Finnfjord, SNN și IN au negociat următorul pachet de finanțare în valoare de [80-95] de milioane NOK:

                              (i)

                              ajutorul acordat de IN în valoare de 16 milioane NOK;

                              (ii)

                              un împrumut pe termen scurt în valoare de 18 milioane NOK de la IN cu o rată a dobânzii de [5-9] % (ajustabilă în conformitate cu politica IN privind riscul împrumuturilor), garantat pari passu cu un împrumut preexistent în valoare de 100 de milioane NOK de la IN;

                              (iii)

                              un împrumut pe termen scurt în valoare de [45-60] de milioane NOK de la SNN, cu o rată a dobânzii NIBOR pe […] luni (27) + [300-600] puncte de bază, garantat pari passu cu un împrumut preexistent în valoare de [300325] de milioane NOK de la SNN.

                  (33)

                  Pachetul de finanțare în valoare de [80-95] de milioane NOK a fost formalizat și acceptat de Finnfjord prin intermediul unui acord de coordonare pentru completare semnat de SNN, IN și Finnfjord la 12 decembrie 2012. Acordul, care vizează reglementarea relației dintre cele trei părți, se referă la acordul de împrumut dintre Finnfjord și SNN din 12 decembrie 2012 și la acordul de împrumut dintre Finnfjord și IN din 10 decembrie 2012.

                  (34)

                  În timp ce împrumuturile de la IN și SNN au fost plătite, ajutorul în valoare de 16 milioane NOK acordat întreprinderii Finnfjord va fi plătit doar cu aprobarea autorității.

            11.   Observații

      11.1.
            Observațiile prezentate de către autoritățile norvegiene ca răspuns la inițierea procedurii oficiale de investigare

                  (35)

                  IN subliniază că, în momentul în care a decis să acorde ajutorul în valoare de 16 milioane NOK, sub rezerva anumitor condiții, aceasta nu a luat în considerare acordarea respectivei sume de bani sub formă de împrumut pentru Finnfjord, întrucât întreprinderea nu dispunea de garanții suficiente pentru a acoperi noi împrumuturi până la [80-95] de milioane NOK.

                  (36)

                  În ceea ce privește motivul pentru care Finnfjord nu a solicitat ajutor suplimentar de la Enova în februarie 2011, IN clarifică faptul că Enova a redus în mod unilateral suma de la 200 de milioane NOK și a subliniat că ajutorul în valoare de 175 de milioane NOK reprezenta o intensitate excepțional de ridicată a ajutorului și că niciun alt proiect nu se putea aștepta să primească un sprijin similar. Prin urmare, Finnfjord a considerat că o cerere de ajutor suplimentar nu ar fi admisă. Cu toate acestea, întreprinderea și-a modificat abordarea atunci când acesta a aflat despre decizia Enova de a acorda un ajutor în valoare de 350 de milioane NOK pentru un proiect aproape identic derulat de Elkem AS (28).

                  (37)

                  IN a prezentat o variantă revizuită a foii de calcul, ținând seama de observațiile prezentate de autoritate în decizia de inițiere a procedurii oficiale de investigare. Luând în considerare un cost final al proiectului de [aproximativ 800] de milioane NOK, o durată de viață a proiectului de 15 ani și o creștere treptată verificată a producției de energie electrică în primii trei ani până la o capacitate anuală maximă de 344,5 GWh, utilizând modelul Enova, rata rentabilității în absența ajutorului în valoare de 16 milioane NOK este calculată la aproximativ [9] %. Cu ajutorul în cauză, rata rentabilității ar fi de [aproximativ 11] %. Prin urmare, IN susține că proiectul nu este profitabil, având în vedere politica generală de investiții a Finnfjord de a solicita o rată a rentabilității în intervalul [10-20] % pentru astfel de investiții, în afara activităților de bază ale întreprinderii.

                  (38)

                  IN subliniază că Finnfjord și-a bazat decizia de a continua proiectul pe propriile calcule interne, care diferă de calculele prezentate mai sus (pe baza modelului Enova). IN precizează că nu i s-au furnizat calculele interne ale Finnfjord. IN remarcă faptul că opiniile aparent contradictorii ale IN și Enova rezultă cel mai probabil din diferența între normele și practicile interne ale Enova și IN.

            11.2.
            Observații ale terților din partea Finnfjord prezentate în urma publicării deciziei de inițiere a procedurii oficiale de investigare

                  (39)

                  Finnfjord se referă la ceea ce aceasta consideră a fi o aparentă contradicție în decizia de inițiere a procedurii oficiale de investigare, în care autoritatea, pe de o parte, nu exclude în întregime faptul că ajutorul ar putea avea un efect stimulativ în cazul de față, dar, în același timp, ridică problema dacă Finnfjord a luat în considerare întreruperea, reducerea sau sistarea proiectului. Finnfjord subliniază că, deși consiliul său de administrație avea ambiția, până la ședința consiliului de administrație din 25 septembrie 2012, să finalizeze proiectul, acest lucru nu ar trebui să fie considerat ca o expresie a unei dorințe sau a unei capacități de a finaliza proiectul cu orice preț. Potrivit întreprinderii, datele factuale și cifrele puse la dispoziția autorității demonstrează în mod clar că, fără finanțare suplimentară, Finnfjord nu ar fi în măsură să efectueze plățile pentru finalizarea proiectului. Finnfjord nu putea oferi garanții suplimentare și, prin urmare, nu ar fi putut obține finanțare suplimentară prin împrumut. Prin urmare, Finnfjord respinge opinia preliminară a autorității potrivit căreia ajutorul ar fi perceput drept un element binevenit, dar care nu este strict necesar în pachetul de finanțare.

                  (40)

                  La fel ca IN, Finnfjord subliniază că reducerea ajutorului din partea Enova de la 200 de milioane NOK la 175 de milioane NOK a fost o decizie politică unilaterală luată de consiliul de administrație al Enova. Finnfjord evidențiază ceea ce consideră a fi o serie de inconsecvențe în declarațiile Enova cu privire la efectul stimulativ al ajutorului suplimentar pentru proiect și subliniază că opiniile aparent contradictorii ale Enova și IN cu privire la efectul stimulativ al ajutorului nu sunt relevante, întrucât politica Enova este mai restrictivă decât permit Orientările privind ajutorul pentru protecția mediului („OAM”) (29).

                  (41)

                  În ceea ce privește evaluarea care vizează să stabilească dacă ajutorul este instrumentul adecvat, Finnfjord pare să respingă ideea că o astfel de evaluare ar trebui să fie realizată pe baza circumstanțelor specifice ale cazului în discuție și, în schimb, face trimitere la Decizia nr. 39/11/COL, în care autoritatea a constatat că acordarea ajutorului inițial în valoare de 175 de milioane NOK a constituit un instrument adecvat pentru a stimula investiția în proiect înainte de punerea în aplicare a acestuia.

                  (42)

                  În ceea ce privește chestiunea proporționalității, întreprinderea subliniază faptul că proiectul a devenit de peste două ori mai costisitor decât se estimase inițial. Rata rentabilității de 12,35 % este la limita inferioară a intervalului de rentabilitate impus de Finnfjord. Se explică faptul că rata actualizată a rentabilității de [aproximativ 9] % în absența ajutorului în valoare de 16 milioane NOK este mult mai scăzută decât ar fi acceptat Finnfjord „dacă ar fi putut acționa din proprie voință”. Chiar și rata rentabilității de [aproximativ 11] % cu ajutorul în valoare de 16 milioane NOK, este considerată a fi un randament destul de modest. Finnfjord se referă la ajutorul acordat ca la o partajare rezonabilă a sarcinii între IN și SNN și subliniază faptul că astfel capitalul din împrumuturi al proiectului a crescut în mod semnificativ. Riscul de nerambursare este suportat doar de către întreprindere. Prin urmare, în opinia Finnfjord, ajutorul nu conduce la supracompensare în mod clar.

                  (43)

                  Finnfjord este de opinie că ajutorul suplimentar de la IN nu va submina mecanismul concurențial în cadrul Schemei Fondului Energetic. Finnfjord subliniază ca mecanismul concurențial din cadrul Schemei Fondului Energetic nu face decât să împiedice proiectele cele mai puțin performante să primească ajutor în cazul în care sumele solicitate depășesc bugetul schemei. Întreprinderea invită autoritatea să analizeze dacă o preferință pentru mecanismul concurențial din cadrul Schemei Fondului Energetic ar putea interfera cu dreptul autorităților norvegiene de a-și organiza administrarea fondurilor publice. În acest context, Finnfjord afirmă că are îndoieli că autoritatea, dincolo de regulile privind cumulul, are un temei juridic valabil pentru asigurarea faptului că ajutoarele individuale acordate nu interferează cu funcționarea unei scheme de ajutor. Finnfjord explică faptul că ajutorul notificat este distribuit în mod deschis și transparent.

            11.3.
            A doua rundă de observații ale terților din partea Finnfjord

                  (44)

                  În cadrul procedurii oficiale de investigare, autoritatea a primit o a doua rundă de observații ale terților din partea Finnfjord, prin care întreprinderea detaliază modul în care lipsa sa de lichidități din toamna anului 2012 ar fi condus la oprirea proiectului în lipsa pachetului de finanțare suplimentar, care, la rândul său, a fost declanșat de acordarea unui ajutor de către IN. Finnfjord face referire la decizia autorității în cazul Helguvík Aluminium Smelter (30) pentru a demonstra motivul pentru care ajutorul notificat acordat întreprinderii Finnfjord are efect stimulativ.

                  (45)

                  Întreprinderea furnizează declarații din partea SNN, a contabilului și a președintelui întreprinderii Finnfjord ca dovezi pentru necesitatea ajutorului. În plus, întreprinderea pune la dispoziție o foaie de calcul care prezintă un calcul actualizat al valorii actualizate nete a proiectului (verificată de IN) care oferă o [rentabilitate ușor negativă] % în prezența ajutorului. Finnfjord face referire la practica autorității și a Comisiei (31) referitoare la cazurile de costuri neprevăzute în proiectele inovatoare conform căreia ajutoarele exprimate nu ca o sumă fixă, ci mai degrabă ca un procent din costul total necunoscut, au fost considerate compatibile cu funcționarea normelor privind ajutoarele de stat.

                  (46)

                  La cererea autorității, Finnfjord a prezentat ulterior copii ale celor două acorduri de finanțare încheiate între SNN, IN și Finnfjord la 14 iunie 2011 și 12 decembrie 2012, precum și documentația referitoare la absența unor active neconstituite ca garanție.

            11.4.
            Comentarii din partea autorităților norvegiene cu privire la observațiile părților terțe

                  (47)

                  Autoritățile norvegiene au prezentat comentarii cu privire la cele două runde de observații ale terților din partea Finnfjord. Autoritățile norvegiene sunt de acord cu Finnfjord și au clarificat aspectele minore de natură factuală privind sursa de finanțare a ajutorului propus în valoare de 16 milioane NOK. Întrucât distribuirea fondurilor din sursele relevante se aplică în mod uniform, clarificările nu s-au dovedit a fi esențiale pentru evaluarea de către autoritate a măsurii notificate.

            II.   EVALUARE

      1.   Existența unui ajutor de stat

                  (48)

                  Articolul 61 alineatul (1) din Acordul privind SEE prevede următoarele:
                  „Cu excepția cazului în care se prevede altfel în prezentul acord, orice ajutor acordat de statele membre ale CE, de statele AELS sau prin intermediul resurselor de stat, sub orice formă, care denaturează sau amenință să denatureze concurența prin favorizarea anumitor întreprinderi sau a producerii anumitor bunuri, în măsura în care afectează comerțul dintre părțile contractante, este incompatibil cu funcționarea prezentului acord.”

                  (49)

                  Aceasta implică faptul că o măsură constituie ajutor de stat în sensul articolului 61 alineatul (1) din Acordul privind SEE dacă sunt îndeplinite cumulativ următoarele condiții: măsura (i) este acordată de stat sau prin intermediul resurselor de stat; (ii) conferă un avantaj economic beneficiarului; (iii) este susceptibilă să afecteze schimburile comerciale dintre părțile contractante și să denatureze concurența.

                  (50)

                  Măsura de ajutor trebuie să fie acordată de către stat sau prin intermediul resurselor de stat. În acest context, se reamintește că IN este entitate publică. Subvențiile sale sunt finanțate de statul norvegian. Măsura notificată este finanțată, prin urmare, din resurse de stat și poate fi transferată către Finnfjord sub controlul unei entități publice controlate de stat. În consecință, autoritatea consideră că sunt implicate resurse de stat.

                  (51)

                  Pentru a constitui ajutor de stat, măsura notificată trebuie să confere întreprinderii Finnfjord avantaje prin care aceasta este scutită de taxe care sunt suportate în mod normal din propriul buget. De asemenea, măsura trebuie să fie selectivă în sensul că favorizează „anumite întreprinderi sau producerea anumitor bunuri”. Subvenția directă în valoare de 16 milioane NOK este un transfer de numerar pe care Finnfjord nu l-ar fi primit în mod normal în desfășurarea activităților sale. Subvenția propusă este destinată exclusiv întreprinderii Finnfjord. Prin urmare, autoritatea a concluzionat că o astfel de subvenție directă oferă un avantaj economic selectiv întreprinderii Finnfjord.

                  (52)

                  Măsura trebuie să fie susceptibilă să denatureze concurența și să afecteze schimburile comerciale dintre părțile contractante la Acordul privind SEE pentru a fi considerată ajutor de stat în sensul articolului 61 alineatul (1) din acord. Conform unei jurisprudențe constante, simplul fapt că o măsură consolidează poziția unei întreprinderi în raport cu alte întreprinderi concurente în cadrul schimburilor comerciale din interiorul SEE este considerat suficient pentru a se concluziona că măsura în cauză este susceptibilă să afecteze schimburile comerciale între părțile contractante și să denatureze concurența între întreprinderi stabilite în alte state SEE (32). Întreprinderea Finnfjord produce ferosiliciu și microsilica, pe care le comercializează pe piața europeană (33). Prin urmare, autoritatea a concluzionat că ajutorul afectează schimburile comerciale dintre părțile contractante la Acordul privind SEE și denaturează concurența în SEE, întrucât beneficiarul își desfășoară activitatea într-un sector în care au loc schimburi comerciale între părțile contractante.

                  (53)

                  Pe baza constatărilor de mai sus, autoritatea concluzionează că măsura notificată sub formă de subvenție directă în valoare de 16 milioane NOK de la IN pentru Finnfjord constituie ajutor de stat în sensul articolului 61 alineatul (1) din Acordul privind SEE.

            2.   Cerințe procedurale

                  (54)

                  Astfel cum prevede articolul 1 alineatul (3) din partea I a Protocolului 3, „Autoritatea AELS de Supraveghere este informată în timp util, pentru a i se permite să prezinte observații, în legătură cu orice planuri de acordare sau de modificare a unui ajutor. (…) Statul în cauză nu își va pune în aplicare măsurile propuse până când procedura nu va avea drept rezultat o decizie finală”.

                  (55)

                  Prin scrisoarea din 26 iunie 2013, autoritățile norvegiene au notificat măsura de ajutor în valoare de 16 milioane NOK. Ajutorul a fost acordat în mod condiționat, sub rezerva aprobării autorității și, în consecință, nu a fost plătit.

                  (56)

                  În ceea ce privește informațiile furnizate, se pare că ajutorul a fost acordat pe baza unei scheme de ajutoare care nu fusese notificată autorității, întrucât autoritățile norvegiene au considerat că aceasta este reglementată de dispozițiile Regulamentului general de exceptare pe categorii de ajutoare („RGEC”) (34) care se aplica la momentul respectiv. Subvențiile oferite de Enova și IN reprezintă ajutoare pentru investiții acordate aceleiași întreprinderi pentru același proiect de investiții. Prin urmare, autoritățile norvegiene au concluzionat că ajutorul acordat în favoarea Finnfjord trebuia să fie notificat în mod individual deoarece, în cumul cu ajutorul de la Enova, acesta a depășit pragul de la care ajutoarele individuale fac obiectul obligației de notificare (35).

                  (57)

                  Pe baza celor de mai sus, autoritatea concluzionează că autoritățile norvegiene și-au respectat obligațiile care decurg din articolul 1 alineatul (3) din partea I a Protocolului 3.

            3.   Compatibilitate – Temei juridic

                  (58)

                  IN susține că ajutorul acordat în favoarea Finnfjord este compatibil cu articolul 61 alineatul (3) litera (c) din Acordul privind SEE ca ajutor pentru protecția mediului. IN subliniază că ajutorul în cauză nu reprezintă o formă de ajutor de salvare.

                  (59)

                  În conformitate cu articolul 61 alineatul (3) litera (c) din Acordul privind SEE, „ajutoarele destinate să faciliteze dezvoltarea anumitor activități sau a anumitor regiuni economice” pot fi considerate compatibile cu funcționarea Acordului privind SEE în cazul în care acestea nu afectează condițiile schimburilor comerciale și concurența în SEE într-o măsură care contravine interesului comun.

                  (60)

                  Prin Decizia nr. 39/11/COL, autoritatea a aprobat ajutorul inițial din partea Schemei Fondului Energetic pentru proiectul de recuperare a energiei al întreprinderii Finnfjord după ce au efectuat o evaluare detaliată a ajutorului respectiv în conformitate cu capitolul 5 din OAM. Autoritatea a concluzionat că ajutorul notificat din partea Enova a contribuit la protecția mediului prin stimularea întreprinderii Finnfjord pentru a desfășura o acțiune de economisire a energiei pe care aceasta nu ar fi realizat-o în absența ajutorului.

                  (61)

                  La 16 iulie 2014, după ce a inițiat procedura oficială de investigare, autoritatea a adoptat un nou set de Orientări privind ajutoarele de stat pentru protecția mediului și energie pentru perioada 2014-2020 („OAME”) (36), înlocuind OAM (37). Autoritatea aplică OAME, începând cu data adoptării acestora (38), inclusiv pentru alocările de ajutoare individuale notificate anterior adoptării OAME în cazul în care i se solicită să ia o decizie după data adoptării acestora (39).

                  (62)

                  Autoritatea a aprobat ajutorul de la Enova ca o măsură de economisire a energiei. OAME nu conțin un capitol privind economiile de energie, în schimb a fost introdus un capitol privind eficiența energetică (40). Autoritatea evaluează compatibilitatea ajutorului notificat pe baza capitolului privind eficiența energetică din OAME.

                  (63)

                  Autoritatea observă că evaluarea compatibilității măsurii notificate în cazul de față nu ar fi fost diferită în mod substanțial dacă ar fi aplicat OAM. Pentru a demonstra acest lucru, în cele ce urmează se face trimitere la principiile relevante din OAME, precum și din OAM.

            4.   Domeniul de aplicare a procedurii oficiale de investigare

                  (64)

                  În decizia de inițiere a procedurii oficiale de investigare și evaluarea măsurii notificate în conformitate cu OAM aplicabile la momentul respectiv, autoritatea a subliniat că, având în vedere faptul că evaluase deja compatibilitatea ajutorului acordat de Enova pentru proiectul de recuperare a energiei al întreprinderii Finnfjord, aceasta nu a pus la îndoială faptul că ajutorul suplimentar, din cauza valorii relativ mici în comparație cu ajutorul inițial, vizează o disfuncționalitate a pieței. În plus, pornind de la ipoteza că ajutorul ar avea efect stimulativ și ar fi necesar, autoritatea nu a avut îndoieli cu privire la faptul că denaturările concurenței și efectul asupra schimburilor comerciale vor fi limitate, astfel încât bilanțul general ar fi pozitiv. Prin urmare, aceste aspecte nu vor fi abordate în cele ce urmează.

                  (65)

                  Evaluarea de mai jos urmărește să stabilească dacă ajutorul notificat are efect de stimulare și dacă este necesar.

            5.   Evaluarea compatibilității

      5.1.
            Ajutorul nu are un efect stimulativ și nici nu este necesar

                  (66)

                  În conformitate cu OAME (41), pentru a fi compatibile cu funcționarea Acordului privind SEE, ajutoarele trebuie să aibă un efect stimulativ. Stabilirea caracterului necesar al ajutorul notificat pentru a produce un efect real de stimulare a investițiilor care, altfel, nu s-ar fi realizat constituie un element crucial în evaluarea compatibilității. Trebuie să se verifice dacă ajutorul este necesar pentru a produce un efect de stimulare a investiției, și anume, dacă ajutorul contribuie în mod efectiv la schimbarea comportamentului beneficiarului, astfel încât să crească nivelul protecției mediului (42).

                  (67)

                  Ca regulă generală, autoritatea va considera că nu există niciun efect stimulativ în cazul în care proiectul a început înainte de depunerea de către beneficiar a unei cereri prin care se solicită ajutor (43). Întrucât cazul de față se referă la chestiunea unor ajutoare suplimentare pentru a acoperi creșterea costurilor legate de un proiect în desfășurare, autoritatea nu poate să se bazeze pe prezumția existenței unui efect stimulativ pentru cererile de ajutor depuse înainte de începerea lucrărilor. În februarie 2011, Finnfjord a inițiat proiectul în valoare de 700 de milioane NOK pe baza unei sume de 175 de milioane NOK acordate sub formă de ajutor.

                  (68)

                  Cu toate acestea, autoritatea nu exclude efectul stimulativ al ajutorului pentru un proiect care a început, atunci când acordarea ajutorului asigură fără echivoc finalizarea proiectelor care altfel nu ar fi fost realizate sau adăugarea unei protecții a mediului care, altfel, nu ar realizată (44). În procesul de evaluare a efectului stimulativ al ajutorului în acest context, trebuie să se analizeze cu atenție situația contrafactuală, și anume, ce ar face întreprinderea în absența ajutorului.

                  (69)

                  Întreprinderea a finalizat proiectul în octombrie 2012, fără ca ajutorul să fi fost plătit. Pe baza informațiilor și a probelor furnizate, autoritatea nu consideră că Finnfjord a luat în considerare în mod realist întreruperea, reducerea domeniului de aplicare sau sistarea proiectului după februarie 2011 și până la finalizarea acestuia în octombrie 2012. În mod concret și cu trimitere la concluziile extrase în reuniunea consiliului de administrație din 25 septembrie 2012, se pare că întreprinderea, din cauza costurilor ridicate implicate, nu a luat în considerare în mod serios nici întreruperea, nici amânarea proiectului, în ansamblu sau în parte, nici reducerea domeniului său de aplicare. Protocolul reuniunii consiliului de administrație din 25 septembrie 2012 menționează că Finnfjord intenționa să solicite credite suplimentare de la SNN și ajutor suplimentar de la Enova și IN și că orice ajutor posibil ar fi utilizat în mod direct pentru a reduce împrumutul pe care Finnfjord ar încerca să-l obțină de la SNN.

                  (70)

                  Această constatare a fost sprijinită de către întreprinderea Finnfjord în observațiile prezentate cu privire la decizia autorității de inițiere a procedurii oficiale de investigare. Deși întreprinderea se referă la necesitatea unei finanțări suplimentare în valoare de [80-95] de milioane NOK și pare să afirme că tocmai situația în care se afla indică faptul că aceasta lua în considerare abandonarea proiectului, acest argument este contrazis de alte afirmații făcute de întreprindere în care se face trimitere la absența „voinței” (a se vedea considerentul 42 de mai sus) și, mai ales, de faptul că Finnfjord a finalizat proiectul în absența ajutorului.

                  (71)

                  În cazul în care întreprinderea nu considera ca avea altă opțiune decât să continue proiectul, ajutorul nu ar oferi întreprinderii vreun stimulent, întrucât – cu sau fără ajutor – întreprinderea ar fi finalizat proiectul. Cu alte cuvinte, conform scenariului contrafactual, Finnfjord ar finaliza proiectul fără întârzieri și fără a reduce domeniul de aplicare a acestuia chiar și în absența ajutorului.

                  (72)

                  Autoritatea nu este convinsă de argumentul potrivit căruia ajutorul a fost elementul declanșator al pachetului de finanțare în valoare de [80-95] de milioane NOK și a fost necesar, în special, pentru împrumutul în valoare de [45-60] de milioane NOK acordat de SNN. Chiar dacă împrumutul SNN prevede ca o condiție acordarea ajutorului în valoare de 16 milioane NOK de către IN, fondurile (atât de la SNN, cât și de la IN) au fost plătite fără aprobarea prealabilă a autorității cu privire la ajutorul suplimentar. Acest lucru demonstrează caracterul separabil al împrumuturilor de acordarea ajutorului. Un creditor care stabilește plata efectivă a ajutorului ca o condiție pentru continuarea finanțării ar fi așteptat aprobarea autorității înainte de efectuarea plăților unor împrumuturi suplimentare, dacă acest lucru determină existența pachetului de finanțare. În plus, informațiile furnizate autorității nu indică faptul că Finnfjord ar trebui să ramburseze imediat împrumuturile în cazul în care autoritatea nu ar aproba ajutorul.

                  (73)

                  Pentru a fi compatibil cu funcționarea Acordului privind SEE, ajutorul trebuie să fie necesar. Ajutorul nu trebuie să subvenționeze costurile unei activități pe care o întreprindere le-ar fi suportat oricum și nu trebuie să compenseze riscul comercial normal al unei activități economice (45). Cu toate acestea, ajutorul pentru costurile suplimentare suportate ca urmare a unor factori externi imprevizibili, care nu pot fi considerate ca făcând parte din riscul comercial normal al activității economice în cauză, ar putea fi considerat ca fiind compatibil cu funcționarea Acordului privind SEE (46).

                  (74)

                  Autoritatea observă că, în februarie 2011, atunci când Finnfjord s-a confruntat cu o creștere a costurilor de la 511,66 milioane NOK la 700 de milioane NOK, întreprinderea a decis să continue proiectul fără a solicita alte ajutoare. Astfel, costurile pertinente pentru actuala investigație sunt reprezentate de creșterea în valoare de [80-95] de milioane NOK de la 700 de milioane NOK la [aproximativ 800] de milioane NOK. Aceasta reprezintă o creștere cu aproximativ […] %.

                  (75)

                  Pe baza informațiilor furnizate, astfel cum s-a specificat la considerentul 22 de mai sus, creșterile costurilor au fost determinate de: adaptări ale echipamentelor existente, adaptări aduse unui număr de trei cuptoare existente, adaptări ale conductelor de fum, instalații în clădirea turbinei și în alte clădiri, reduceri ale producției care durează mai mult decât se preconizase și finalizarea lucrărilor și a instalațiilor. Acestea reprezintă tipuri de creșteri ale costurilor de care întreprinderea ar trebui să țină seama atunci când formulează planuri pentru acest tip de proiect și constituie riscul comercial normal al activității economice în cauză. Acestea nu pot fi considerate ca fiind cauzate de factori externi și nu par a fi imprevizibile. Prin urmare, cazul de față se poate deosebi de cauza Helguvík Aluminium Smelter (47), menționată de Finnfjord. În cauza respectivă, beneficiarul ajutorului a avut dificultăți în obținerea de finanțare în cursul crizei financiare excepționale din Islanda din 2008, o împrejurare care poate fi clasificată pe bună dreptate ca un factor extern imprevizibil. Pe baza celor de mai sus, autoritatea este de opinie că ceea ce propun autoritățile norvegiene prin măsura de ajutor notificată este compensarea întreprinderii Finnfjord pentru riscul comercial normal al proiectului desfășurat de aceasta.

                  (76)

                  Autoritatea recunoaște că rezultatul evaluării sale ar fi putut fi diferit dacă autoritățile norvegiene, în loc să propună plata a două sume fixe drept ajutoare (de la Enova și, ulterior, de la IN), ar fi acordat ajutor pentru a acoperi un anumit procent din costurile eligibile ale proiectului. Acest lucru ar fi valabil mai ales atunci când domeniul de aplicare a costurilor suplimentare imprevizibile este substanțial și este legat de faptul că proiectul este inovator și că, prin urmare, prin natura acestora, costurile sunt dificil de estimat în prealabil. Cu toate acestea, o astfel de evaluare nu este relevantă pentru faptele cu care se confruntă autoritatea în cazul de față.

                  (77)

                  Autoritatea subliniază că revine autorităților norvegiene să demonstreze că sunt îndeplinite condițiile pentru derogarea de la articolul 61 alineatul (1) din Acordul privind SEE (48). Faptele și argumentele prezentate de autoritățile norvegiene (și de Finnfjord) nu au convins autoritatea că ajutorul notificat acordat de IN are efect stimulativ sau că este necesar.

                  (78)

                  Pe baza celor de mai sus, autoritatea a ajuns la concluzia că ajutorul notificat acordat întreprinderii Finnfjord de către IN nu are efect stimulativ și nu este necesar. Întrucât, numai din aceste motive, ajutorul nu este compatibil cu funcționarea Acordului SEE, autoritatea nu va evalua caracterul adecvat al ajutorului, nici proporționalitatea acestuia.

            6.   Concluzie – ajutorul nu este compatibil

                  (79)

                  Pe baza informațiilor furnizate de către autoritățile norvegiene, autoritatea a concluzionat că subvenția propusă în valoare de 16 milioane NOK acordată de IN pentru Finnfjord constituie ajutor de stat în sensul articolului 61 alineatul (1) din Acordul privind SEE.

                  (80)

                  Autoritatea a concluzionat că ajutorul nu este compatibil cu funcționarea Acordului privind SEE. În consecință, autoritățile norvegiene nu sunt autorizate să îl pună în aplicare.

                  (81)

                  Autoritatea solicită autorităților norvegiene să transmită imediat o copie a prezentei decizii întreprinderii Finnfjord,

            ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
      Articolul 1
      (1)   Subvenția directă în valoare de 16 milioane NOK acordată întreprinderii Finnfjord, notificată de autoritățile norvegiene la 26 iunie 2013, este incompatibilă cu funcționarea Acordului privind SEE.
      (2)   Prin urmare, aceasta nu poate fi pusă în aplicare.
      (3)   Procedura oficială de investigare se închide.
      Articolul 2
      Prezenta decizie se adresează Regatului Norvegiei.
      Articolul 3
      Numai versiunea în limba engleză a prezentei decizii este autentică.

         Adoptată la Bruxelles, 8 aprilie 2015.

               Pentru Autoritatea AELS de Supraveghere

            Oda Helen SLETNES

               Președinte

            Helga JÓNSDÓTTIR

               Membru al Colegiului

         (*)  În această versiune neconfidențială a deciziei, au fost eliminate informațiile care fac obiectul obligației de păstrare a secretului profesional. Acolo unde s-au eliminat informații, acest lucru este marcat cu […]. În cazul în care au fost șterse cifre, se indică un interval în care se încadra cifra, după caz.

         (1)  JO C 278, 22.9.2011, p. 6 și Suplimentul SEE nr. 51, 22.9.2011, p. 1.

         (2)  Evenimentele nr. 676810, 676812, 676814-676816, 676819, 676822, 676823, 676825-676827, 676829 și 676832-676834.

         (3)  Eveniment nr. 677212.

         (4)  Evenimentele nr. 680603-680605 și 680866-680868.

         (5)  Eveniment nr. 681073.

         (6)  Evenimentele nr. 683806, 683807, 683809, 683810, 683813, 683814, 683817 și 683819.

         (7)  Eveniment nr. 686086.

         (8)  Eveniment nr. 700230.

         (9)  JO C 108, 10.4.2014, p. 2 și Suplimentul SEE nr. 22, 10.4.2014, p. 19.

         (10)  Scrisoare de la Finnfjord, nedatată, înregistrată de autoritate la 16 aprilie 2014 (eveniment nr. 705906).

         (11)  Eveniment nr. 708022.

         (12)  Eveniment nr. 710453.

         (13)  Evenimentele nr. 723413-723421 și 723424.

         (14)  Eveniment nr. 725001.

         (15)  Evenimentele nr. 726975-726980 și 726985.

         (16)  Eveniment nr. 726981.

         (17)  Eveniment nr. 729928.

         (18)  LOV 2003-12-19-130 Lov om Innovasjon Norge.

         (19)  În norvegiană: Statsforetak. Enova este organizată în conformitate cu Legea nr. 71 din 30 august 1991 privind întreprinderile de stat.

         (20)  Decizia nr. 125/06/COL a Autorității AELS de Supraveghere din 3 mai 2006 privind Fondul Energetic Norvegian (Norvegia) (JO L 189, 17.7.2008, p. 36) și Suplimentul SEE nr. 43, 17.7.2008, p. 1.

         (21)  JO C 314, 27.10.2011, p. 4 și Suplimentul SEE nr. 58, 27.10.2011, p. 2.

         (22)  Concursul pentru ajutoare în cadrul Schemei Fondului Energetic este descris în Decizia nr. 248/11/COL a autorității (citată mai sus), punctele 27-36.

         (23)  A se vedea Decizia nr. 248/11/COL (citată anterior, punctul 37).

         (24)  Disponibilă pe site-ul de internet al Finnfjord: http://www.finnfjord.no/weve_got_the_power

         (25)  Scrisoare din partea autorităților norvegiene din 18 septembrie 2013 (eveniment nr. 683806). Traducere realizată de către autoritate: „Eventuelle tilskudd/lån fra Enova og Innovasjon Norge, vil gå til direkte reduksjon av omsøkte likviditetslån”.

         (26)  Potrivit IN: „Atunci când Finnfjord […] a depus o cerere de finanțare de [80-95] de milioane NOK, [SNN] aprobase deja un împrumut de aceeași valoare, dar cu termeni privind garanția care au fost inacceptabili pentru [IN]”. Scrisoarea IN adresată autorității din 18 septembrie 2013, p. 12.

         (27)  Dobânda oferită la operațiunile interbancare norvegiene.

         (28)  Ajutorul a fost aprobat de autoritate prin Decizia nr. 304/13/COL (JO C 330, 14.11.2013, p. 7 și Suplimentul SEE nr. 63, 14.11.2013, p. 5).

         (29)  JO L 144, 10.6.2010, p. 1 și Suplimentul SEE nr. 29, 10.6.2010, p. 1.

         (30)  Decizia nr. 344/09/COL Helguvík Aluminium Smelter (JO C 294, 3.12.2009, p. 17 și Suplimentul SEE nr. 64, 3.12.2009, p. 10).

         (31)  Printre altele, Decizia nr. 503/08/COL a autorității Test Centre Mongstad (JO C 297, 20.11.2008, p. 11 și Suplimentul SEE nr. 69, 20.11.2008, p. 2) și Decizia Comisiei în cazul N 117/2007 Decontaminarea sitului „Neue Maxhütte Stahlwerke GmbH” de către „57 Profi-Start GmbH” (JO C 275, 16.11.2007, p. 2).

         (32)  Cauza E-6/98 Norvegia/Autoritatea AELS de Supraveghere [1999] Ct. Rep. 76, punctul 59; cauza 730/79, Philip Morris/Comisia, EU:C:1980:209, punctul 11, în care se afirmă că „Atunci când ajutorul financiar de stat consolidează poziția unei întreprinderi în raport cu alte întreprinderi concurente în cadrul schimburilor intracomunitare, acestea din urmă trebuie considerate ca fiind afectate de ajutorul respectiv”.

         (33)  Astfel cum sunt descrise în Decizia nr. 39/11/COL a autorității (citată anterior).

         (34)  Regulamentul (CE) nr. 800/2008 al Comisiei din 6 august 2008 de declarare a anumitor categorii de ajutoare compatibile cu piața comună în aplicarea articolelor 87 și 88 din tratat (Regulament general de exceptare pe categorii de ajutoare) (JO L 214, 9.8.2008, p. 3), încorporat la punctul 1j din anexa XV la Acordul privind SEE.
      A se vedea articolul 6 alineatul (1) litera (b) coroborat cu articolul 7 alineatul (1) din RGEC, care se aplica la momentul respectiv.
      Articolul 6 alineatul (1) litera (b) prevede următoarele: „Prezentul regulament nu se aplică niciunui ajutor individual, indiferent dacă este acordat ad hoc sau în baza unei scheme de ajutor, al cărui echivalent-subvenție brut depășește următoarele praguri (…) (b) ajutoare pentru investiții în favoarea protecției mediului: 7,5 milioane de euro pe întreprindere pe proiect de investiții;”.

         (35)  Articolul 7 alineatul (1) prevede următoarele: „Pentru a stabili dacă pragurile individuale de notificare prevăzute la articolul 6 și intensitățile maxime ale ajutorului prevăzute în capitolul II sunt respectate, este luată în considerare valoarea totală a ajutoarelor de stat acordate pentru activitatea sau proiectul subvenționat, indiferent dacă ajutorul respectiv este finanțat din surse locale, regionale, naționale sau comunitare.”

         (36)  Nepublicată încă în Jurnalul Oficial sau în Suplimentul SEE, dar disponibilă pe site-ul internet al autorității: http://www.eftasurv.int/state-aid/legal-framework/state-aid-guidelines/

         (37)  Punctul 237 de OAME.

         (38)  Punctul 237 de OAME.

         (39)  Punctul 238 de OAME. Autoritatea notează că va aplica OAM pentru ajutoarele acordate pe baza schemelor de ajutoare aprobate în cazul în care i se solicită să ia o decizie după ce au devenit aplicabile OAME. Cu toate acestea, în cazul de față, autoritatea consideră că ajutorul notificat nu este acordat pe baza unei scheme de ajutor aprobate de autoritate.

         (40)  La punctul 14 subpunctul 2 din OAME, „eficiența energetică” este definită ca o cantitate de energie economisită determinată prin măsurarea și/sau estimarea consumului înainte și după punerea în aplicare a unei măsuri de îmbunătățire a eficienței energetice, asigurând în același timp normalizarea condițiilor externe care afectează consumul de energie.

         (41)  Punctele 139 și 44 din OAME. A se vedea de asemenea punctele 171-173 din OAM, precum și punctele 27-29.

         (42)  Punctul 44 din OAME. A se vedea, de asemenea, punctul 142 din OAM.

         (43)  Punctul 45 din OAME. A se vedea, de asemenea, punctul 143 din OAM.

         (44)  Cauza T-162/06 Kronoply/Comisia, EU:T:2009:2, punctul 85. Confirmată în recurs, cauza C-117/09 P Kronoply/Comisia, EU:C:2010:370.

         (45)  Punctul 44 din OAME.

         (46)  Cauza T-162/06, Kronoply/Comisia, EU:T:2009:2, punctul 88.

         (47)  Citată anterior.

         (48)  Cauza C-106/09 P, Comisia/Guvernul din Gibraltar și Regatul Unit, EU:C:2011:732, punctul 147. Cauza C-372/97, Italia/Comisia, EU:C:2004:234, punctul 81. Cauza C-364/90, Italia/Comisia, EU:C:1993:157, punctul 20. Cauza T-68/03, Olympiaki Aeroporia Ypiresies AE/Comisia, EU:T:2007:253, punctul 34.


title: Decizia Consiliului din 21 iunie 2004 privind semnarea Convenției Europene privind protecția animalelor în timpul transportului internațional (revizuită)

text:
Anunţ juridic important

|

32004D0544

Official Journal L 241 , 13/07/2004 P. 0021 - 0021

		20040621Decizia Consiliuluidin 21 iunie 2004privind semnarea Convenției Europene privind protecția animalelor în timpul transportului internațional (revizuită)(2004/544/CE)CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 37 coroborat cu articolul 300 alineatul (2) primul paragraf prima teză,având în vedere propunerea Comisiei,întrucât:(1) Comisia a negociat, în numele Comunității, Convenția Europeană privind protecția animalelor în timpul transportului internațional.(2) Sub rezerva eventualei încheieri la o dată ulterioară, ar trebui semnată Convenția Europeană privind protecția animalelor în timpul transportului internațional care este deschisă spre semnare de la data de 5 noiembrie 2003,DECIDE:Articol unicSub rezerva unei eventuale încheieri la o dată ulterioară, președintele Consiliului este autorizat să numească persoana împuternicită (persoanele împuternicite) să semneze, în numele Comunității Europene, Convenția Europeană privind protecția animalelor în timpul transportului internațional [1] anexată la prezenta decizie.Adoptată la Luxemburg, 21 iunie 2004.Pentru ConsiliuPreședinteleJ. Walsh[1] Se reproduc numai versiunile lingvistice ale textului convenției care sunt autentice, adîcă engleza și franceza.--------------------------------------------------


title: 2009/670/CE: Decizia Parlamentului European din 23 aprilie 2009 privind închiderea conturilor Agenției Europene pentru Siguranță Maritimă pentru exercițiul financiar 2007

text:
               26.9.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 255/175

      DECIZIA PARLAMENTULUI EUROPEAN

   din 23 aprilie 2009
   privind închiderea conturilor Agenției Europene pentru Siguranță Maritimă pentru exercițiul financiar 2007
   (2009/670/CE)
   PARLAMENTUL EUROPEAN,

               —

               având în vedere conturile anuale finale ale Agenției Europene pentru Siguranță Maritimă pentru exercițiul financiar 2007 (1),

               —

               având în vedere raportul Curții de Conturi privind conturile anuale finale ale Agenției Europene pentru Siguranță Maritimă pentru exercițiul financiar 2007, însoțit de răspunsurile agenției (2),

               —

               având în vedere Recomandarea Consiliului din 10 februarie 2009 (5588/2009 – C6-0060/2009),

               —

               având în vedere Tratatul CE, în special articolul 276,

               —

               având în vedere Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului din 25 iunie 2002 privind Regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităților Europene (3), în special articolul 185,

               —

               având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1406/2002 al Parlamentului European și al Consiliului din 27 iunie 2002 de instituire a unei Agenții Europene pentru Siguranță Maritimă (4), în special articolul 19,

               —

               având în vedere Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2343/2002 al Comisiei din 19 noiembrie 2002 privind Regulamentul financiar cadru pentru organismele menționate la articolul 185 din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 (5), în special articolul 94,

               —

               având în vedere articolul 71 și anexa V la Regulamentul său de procedură,

               —

               având în vedere raportul Comisiei pentru control bugetar și avizul Comisiei pentru transport și turism (A6-0167/2009),

               1.

               ia act de conturile anuale finale ale Agenției Europene pentru Siguranță Maritimă, astfel cum sunt anexate la raportul Curții de Conturi;

               2.

               aprobă închiderea conturilor Agenției Europene pentru Siguranță Maritimă pentru exercițiul financiar 2007;

               3.

               încredințează Președintelui sarcina de a transmite prezenta decizie directorului executiv al Agenției Europene pentru Siguranță Maritimă, Consiliului, Comisiei și Curții de Conturi și de a asigura publicarea acesteia în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene (seria L).

            Preşedintele

         Hans-Gert PÖTTERING

            Secretarul General

         Klaus WELLE

      (1)  JO C 278, 31.10.2008, p. 20.

      (2)  JO C 311, 5.12.2008, p. 57.

      (3)  JO L 248, 16.9.2002, p. 1.

      (4)  JO L 208, 5.8.2002, p. 1.

      (5)  JO L 357, 31.12.2002, p. 72.


title: Mobilizarea Fondului european de ajustare la globalizare #Rezoluția Parlamentului European din 18 noiembrie 2008 referitoare la propunerea de decizie a Parlamentului European și a Consiliului privind mobilizarea Fondului european de ajustare la globalizare, în conformitate cu punctul 28 din Acordul interinstituțional din 17 mai 2006 dintre Parlamentul European, Consiliu și Comisie privind disciplina bugetară și buna gestiune financiară (COM(2008)0609 — C6-0345/2008 — 2008/2286(ACI))#ANEXĂ DECIZIE A PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI A CONSILIULUI PRIVIND MOBILIZAREA FONDULUI EUROPEAN DE AJUSTARE LA GLOBALIZARE, ÎN CONFORMITATE CU PUNCTUL 28 DIN ACORDUL INTERINSTITUȚIONAL DIN 17 MAI 2006 DINTRE PARLAMENTUL EUROPEAN, CONSILIU ȘI COMISIE PRIVIND DISCIPLINA BUGETARĂ ȘI BUNA GESTIUNE FINANCIARĂ

text:
               22.1.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               CE 16/84

         Mobilizarea Fondului european de ajustare la globalizare
   P6_TA(2008)0536
   Rezoluția Parlamentului European din 18 noiembrie 2008 referitoare la propunerea de decizie a Parlamentului European și a Consiliului privind mobilizarea Fondului european de ajustare la globalizare, în conformitate cu punctul 28 din Acordul interinstituțional din 17 mai 2006 dintre Parlamentul European, Consiliu și Comisie privind disciplina bugetară și buna gestiune financiară (COM(2008)0609 — C6-0345/2008 — 2008/2286(ACI))
   (2010/C 16 E/29)

      Parlamentul European,

               —

               având în vedere propunerea Comisiei înaintată Parlamentului European și Consiliului (COM(2008)0609-C6-0345/2008),

               —

               având în vedere Acordul interinstituțional (AII) din 17 mai 2006 dintre Parlamentul European, Consiliu și Comisie privind disciplina bugetară și buna gestiune financiară (1), în special punctul 28,

               —

               având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1927/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 20 decembrie 2006 privind crearea Fondului european de ajustare la globalizare (2),

               —

               având în vedere raportul Comisiei pentru control bugetar și avizul Comisiei pentru ocuparea forței de muncă și afaceri sociale (A6-0430/2008),

               A.

               întrucât Uniunea Europeană a elaborat instrumentele legislative și bugetare necesare pentru a oferi un sprijin suplimentar lucrătorilor care suferă de pe urma consecințelor schimbărilor structurale majore intervenite în practicile comerciale mondiale și pentru a le acorda asistență în procesul de reintegrare pe piața muncii;

               B.

               întrucât asistența financiară oferită de Uniunea Europeană lucrătorilor concediați ar trebui să fie dinamică și pusă la dispoziție în modul cel mai rapid și mai eficient posibil în conformitate cu Declarația comună a Parlamentului European, a Consiliului și a Comisiei adoptată cu ocazia reuniunii de concertare din 17 iulie 2008;

               C.

               întrucât Italia a solicitat asistență în legătură cu patru cazuri de concedieri în sectorul textil în Sardinia, Piemont, Lombardia și Toscana (3),

         1.   solicită instituțiilor implicate să depună eforturile necesare pentru accelerarea mobilizării fondului în conformitate cu declarația comună menționată anterior prin a cărei adoptare Parlamentul European, Consiliul și Comisia au confirmat importanța asigurării unei proceduri rapide pentru adoptarea deciziilor de mobilizare a Fondului european de ajustare la globalizare, cu respectarea AII din 17 mai 2006;
   2.   aprobă decizia anexată la prezenta rezoluție;
   3.   încredințează Președintelui sarcina de a semna decizia împreună cu Președintele Consiliului și de a asigura publicarea acesteia în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene;
   4.   încredințează Președintelui sarcina de a transmite prezenta rezoluție, inclusiv anexa, Consiliului și Comisiei.

      (1)  JO C 139, 14.6.2006, p. 1.

      (2)  JO L 406, 30.12.2006, p. 1.

      (3)  EGF/2007/005 IT/Sardinia, EGF/2007/006 IT/Piemont, EGF/2007/007 IT/Lombardia și EGF/2008/001 IT/Toscana.

      ANEXĂ
      DECIZIE A PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI A CONSILIULUI PRIVIND MOBILIZAREA FONDULUI EUROPEAN DE AJUSTARE LA GLOBALIZARE, ÎN CONFORMITATE CU PUNCTUL 28 DIN ACORDUL INTERINSTITUȚIONAL DIN 17 MAI 2006 DINTRE PARLAMENTUL EUROPEAN, CONSILIU ȘI COMISIE PRIVIND DISCIPLINA BUGETARĂ ȘI BUNA GESTIUNE FINANCIARĂ
      PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
      având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene,
      având în vedere Acordul interinstituțional din 17 mai 2006 dintre Parlamentul European, Consiliu și Comisie privind disciplina bugetară și buna gestiune financiară (1), în special punctul 28,
      având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1927/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 20 decembrie 2006 privind crearea Fondului european de ajustare la globalizare (2), în special articolul 12 alineatul (3),
      având în vedere propunerea Comisiei,
      întrucât:

                  (1)

                  Fondul european de ajustare la globalizare („fondul”) a fost creat pentru a oferi un sprijin suplimentar lucrătorilor care suferă de pe urma consecințelor schimbărilor structurale majore intervenite în practicile comerciale mondiale și pentru a le acorda asistență în procesul de reintegrare pe piața muncii.

                  (2)

                  Acordul interinstituțional din 17 mai 2006 permite mobilizarea fondului în limita unui plafon anual de 500 milioane EUR.

                  (3)

                  Italia a prezentat patru solicitări de mobilizare a fondului în ceea ce privește concedierile din sectorul textil: la 9 august 2007 pentru Sardinia, la 10 august 2007 pentru Piemont, la 17 august 2007 pentru Lombardia și la 12 februarie 2008 pentru Toscana. Solicitările respective îndeplinesc condițiile pentru fixarea contribuțiilor financiare prevăzute la articolul 10 din Regulamentul (CE) nr. 1927/2006.

                  (4)

                  În consecință, fondul ar trebui să fie mobilizat pentru a oferi o contribuție financiară ca urmare a solicitărilor,

            DECID:
      Articolul 1
      În cadrul bugetului general al Uniunii Europene pentru exercițiul financiar 2008, Fondul european de ajustare la globalizare este mobilizat pentru a acorda suma de 35 158 075 EUR în credite de angajament și de plată.
      Articolul 2
      Prezenta decizie se publică în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.

         Adoptată la Strasbourg, … noiembrie 2008.

            Pentru Parlamentul European

               Președintele

            Pentru Consiliu

               Președintele

         (1)  JO C 139, 14.6.2006, p. 1.

         (2)  JO L 406, 30.12.2006, p. 1.


title: Decizia Parlamentului European, a Consiliului, a Comisiei, a Curții de Justiție, a Curții de Conturi, a Comitetului Economic și Social European, a Comitetului Regiunilor și a Ombudsmanului European din 26 ianuarie 2005 de înființare a Școlii Europene de Administrație

text:
               01/Volumul 08

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               371

         32005D0118

               L 037/14

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

      DECIZIA PARLAMENTULUI EUROPEAN, A CONSILIULUI, A COMISIEI, A CURȚII DE JUSTIȚIE, A CURȚII DE CONTURI, A COMITETULUI ECONOMIC ȘI SOCIAL EUROPEAN, A COMITETULUI REGIUNILOR ȘI A OMBUDSMANULUI EUROPEAN

   din 26 ianuarie 2005
   de înființare a Școlii Europene de Administrație
   (2005/118/CE)
   PARLAMENTUL EUROPEAN, CONSILIUL UNIUNII EUROPENE, COMISIA COMUNITĂȚILOR EUROPENE, CURTEA DE JUSTIȚIE, CURTEA DE CONTURI, COMITETUL ECONOMIC ȘI SOCIAL EUROPEAN, COMITETUL REGIUNILOR ȘI OMBUDSMANUL EUROPEAN,
   având în vedere Statutul funcționarilor Comunităților Europene și Regimul aplicabil celorlalți agenți ai Comunităților Europene, stabilit prin Regulamentul (CECO, CEE, Euratom) nr. 259/68 al Consiliului (1) și, în special, articolul 2 alineatul (2) din Statutul funcționarilor,
   după consultarea Comitetului pentru Statutul funcționarilor,
   întrucât:

               (1)

               Este necesar ca instituțiile să intensifice investiția în formarea profesională a personalului lor.

               (2)

               O cooperare interinstituțională mai amplă în acest domeniu ar permite realizarea de sinergii la nivelul resurselor umane și financiare necesare, consolidând în același timp schimburile între instituții și răspândirea unor valori comune și a unor practici profesionale armonizate.

               (3)

               În acest scop, este necesar să i se încredințeze unui organism interinstituțional comun mijloace consacrate anumitor tipuri de acțiuni pentru formarea profesională a funcționarilor și agenților Comunităților Europene.

               (4)

               Din motive de economie și eficiență, este necesar ca acest organism interinstituțional comun să fie afiliat din punct de vedere administrativ unui organ interinstituțional existent, și anume Oficiului pentru Selecția Personalului Comunităților Europene, creat prin Decizia 2002/620/CE a Parlamentului European, a Consiliului, a Comisiei, a Curții de Justiție, a Curții de Conturi, a Comitetului Economic și Social European, a Comitetului Regiunilor și a Ombudsmanului (2), cel puțin pentru început,

         DECID:
   Articolul 1
   Instituirea Școlii Europene de Administrație
   Se instituie Școala Europeană de Administrație, denumită în continuare „școala”.
   Articolul 2
   Sarcini
   (1)   Școala pune în aplicare anumite acțiuni de formare profesională în numele și în cadrul orientărilor stabilite de către instituțiile semnatare ale prezentei decizii (denumite în continuare „instituțiile”), în scopul dezvoltării resurselor umane și dezvoltării carierei.
   (2)   În funcție de cererile care îi sunt adresate de către instituții, școala:

               (a)

               concepe, organizează și evaluează acțiuni de formare;

               (b)

               facilitează participarea la acțiuni de formare externă;

               (c)

               poate îndeplini orice sarcină conexă și de sprijin pentru misiunea sa;

         (3)   Secretarii generali ai instituțiilor, grefierul Curții de Justiție și reprezentantul Ombudsmanului European stabilesc și, după caz, modifică domeniile de formare încredințate școlii.
   (4)   La cererea unei instituții, a unui organ, a unui oficiu sau a unei agenții, școala poate să îi acorde asistență, contra cost, în ceea ce privește expertiza de formare.
   Articolul 3
   Cereri, reclamații și contestații
   Cererile și reclamațiile privind exercitarea atribuțiilor conferite în conformitate cu articolul 2 alineatul (2) se adresează școlii. Orice contestație în aceste domenii este formulată împotriva Comisiei.
   Articolul 4
   Afiliere
   (1)   Școala este afiliată din punct de vedere administrativ Oficiului pentru Selecția Personalului Comunităților Europene, denumit în continuare „oficiul”.
   (2)   Afilierea implică în special următoarele:

               —

               consiliul de administrație al oficiului exercită atribuțiile consiliului de administrație al școlii;

               —

               directorul școlii este directorul oficiului;

               —

               personalul școlii este repartizat pe posturile oficiului;

               —

               veniturile și cheltuielile școlii sunt integrate în bugetul oficiului.

         (3)   Până la 15 februarie 2008 se poate pune capăt afilierii printr-o decizie a consiliului de administrație luată cu majoritate calificată, în conformitate cu articolul 5 alineatul (6) din Decizia 2002/621/CE a secretarilor generali ai Parlamentului European, Consiliului, Comisiei, a grefierului Curții de Justiție, a secretarilor generali ai Curții de Conturi, Comitetului Economic și Social European, Comitetului Regiunilor și a reprezentantului Ombudsmanului European (3) și cu condiția ca cel puțin cinci instituții semnatare să fie în favoare.
   Articolul 5
   Punerea în aplicare
   Secretarii generali ai Parlamentului European, Consiliului, Comisiei, grefierul Curții de Justiție, secretarii generali ai Curții de Conturi, Comitetului Economic și Social European, Comitetului Regiunilor și reprezentantul Ombudsmanului European iau de comun acord măsurile necesare punerii în aplicare a prezentei decizii.
   Articolul 6
   Intrarea în vigoare
   Prezenta decizie intră în vigoare la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.

      Adoptată la Bruxelles, 26 ianuarie 2005.

            Pentru Parlamentul European

            Președintele

         Josep BORRELL FONTELLES

            Pentru Consiliu

            Președintele

         Jean ASSELBORN

            Pentru Comisie

            Președintele

         José MANUEL BARROSO

            Pentru Curtea de Justiție

            Președintele

         Vassilios SKOURIS

            Pentru Curtea de Conturi

            Președintele

         Hubert WEBER

            Pentru Comitetul Economic și Social European

            Președintele

         Anne-Marie SIGMUND

            Pentru Comitetul Regiunilor

            Președintele

         Peter STRAUB

            Ombudsmanul European

         Nikiforos DIAMANDOUROS

      (1)  JO L 56, 4.3.1968, p. 1. Regulament astfel cum a fost modificat ultima dată prin Regulamentul (CE, Euratom) nr. 31/2005 (JO L 8, 12.1.2005, p. 1).

      (2)  JO L 197, 26.7.2002, p. 53.

      (3)  JO L 197, 26.7.2002, p. 56.