title: Decizia 2009/968/JAI a Consiliului din 30 noiembrie 2009 de adoptare a normelor privind confidențialitatea informațiilor Europol

text:
               17.12.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 332/17

      DECIZIA 2009/968/JAI A CONSILIULUI

   din 30 noiembrie 2009
   de adoptare a normelor privind confidențialitatea informațiilor Europol
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Decizia 2009/371/JAI a Consiliului din 6 aprilie 2009 privind înființarea Oficiului European de Poliție (Europol) (1) („Decizia Europol”), în special articolul 40,
   având în vedere proiectul de norme înaintat de consiliul de administrație,
   având în vedere avizul Parlamentului European,
   întrucât, în conformitate cu Decizia Europol, Consiliul, hotărând cu majoritate calificată după consultarea Parlamentului European, adoptă normele de punere în aplicare privind confidențialitatea informațiilor obținute de Europol sau care fac obiectul unui schimb cu acesta (denumite în continuare „normele”),
   DECIDE:

      CAPITOLUL I

      DEFINIȚII ȘI DOMENIU DE APLICARE

   Articolul 1
   Definiții
   În sensul prezentelor norme:

               (a)

               „prelucrare a informațiilor” sau „prelucrare” înseamnă orice operație sau set de operații efectuate asupra datelor cu caracter personal sau a celor care nu au caracter personal, în mod automat sau nu, precum culegerea, înregistrarea, organizarea, stocarea, adaptarea sau modificarea, recuperarea, consultarea, utilizarea, divulgarea prin transmitere, difuzarea sau alte forme de punere la dispoziție, alinierea sau combinarea, blocarea, ștergerea sau distrugerea;

               (b)

               „parte terță” înseamnă o entitate menționată la articolul 22 alineatul (1) și la articolul 23 alineatul (1) din Decizia Europol;

               (c)

               „comitet de securitate” înseamnă comitetul alcătuit din reprezentanții statelor membre și ai Europol, astfel cum se indică la articolul 4;

               (d)

               „coordonator în materie de securitate” înseamnă directorul adjunct căruia directorul – în temeiul articolului 38 alineatul (2) din Decizia Europol – îi atribuie, printre celelalte sarcini care îi revin, funcția de coordonare și control în materie de securitate;

               (e)

               „ofițeri de securitate” înseamnă personalul Europol care este numit de director și care răspunde de aspectele legate de securitate în conformitate cu articolul 6;

               (f)

               „manual de securitate” înseamnă manualul de punere în aplicare a acestor norme, care se elaborează în conformitate cu articolul 7;

               (g)

               „nivel de clasificare” înseamnă un marcaj de securitate atribuit unui document prelucrat de către sau prin intermediul Europol, astfel cum se menționează la articolul 10;

               (h)

               „pachet de măsuri de securitate” înseamnă un anumit ansamblu de măsuri de securitate care trebuie aplicat informațiilor cărora le este atribuit un nivel de clasificare Europol, astfel cum se menționează la articolul 10;

               (i)

               „nivel de protecție de bază” înseamnă nivelul de protecție care se aplică tuturor informațiilor prelucrate de către sau prin intermediul Europol, cu excepția informațiilor care sunt marcate în mod special sau a celor care sunt ușor identificabile ca fiind informații publice, astfel cum se menționează la articolul 10 alineatul (1);

               (j)

               „personal” înseamnă agenți temporari și agenți contractuali, astfel cum este definit la articolul 39 alineatul (4) din Decizia Europol;

               (k)

               „informații clasificate ale Europol” înseamnă orice informație și orice material sub orice formă, a căror divulgare neautorizată poate aduce prejudicii de diferite grade intereselor esențiale ale Europol sau ale unuia sau mai multor state membre și care necesită punerea în aplicare a unor măsuri de securitate adecvate, astfel cum este definit la articolul 7 alineatul (2) litera (b).

         Articolul 2
   Domeniul de aplicare
   (1)   Prezentele norme stabilesc măsurile de securitate care urmează să fie aplicate tuturor informațiilor care sunt prelucrate de către sau prin intermediul Europol.
   (2)   Canalele de comunicare între Europol și unitățile naționale ale statelor membre, menționate la articolul 8 din Decizia Europol, asigură un nivel de protecție care este echivalent nivelului asigurat prin prezentele măsuri. Un standard comun pentru aceste canale de comunicare se aprobă de comitetul de securitate.
   (3)   Anexa prevede o prezentare generală a nivelurilor de clasificare ale Europol, astfel cum se menționează la articolul 10, precum și a marcajelor echivalente aplicate în mod curent de statele membre informațiilor care fac obiectul respectivelor niveluri de clasificare. Atunci când un stat membru informează celelalte state membre și Europol cu privire la orice modificare apărută la nivelul dispozițiilor sale naționale privind nivelurile de clasificare sau la nivelul marcajelor echivalente, Europol elaborează o versiune revizuită a prezentării generale reproduse în anexă. Cel puțin o dată pe an comitetul de securitate verifică dacă prezentarea generală este actualizată.

      CAPITOLUL II

      RESPONSABILITĂȚI PRIVIND SECURITATEA

   Articolul 3
   Responsabilitățile care revin statelor membre
   (1)   Statele membre se angajează să asigure că informațiile Europol beneficiază, pe teritoriul acestora, de un nivel de protecție care este echivalent nivelului de protecție asigurat prin măsurile de securitate stabilite prin prezentele norme.
   (2)   Statele membre se angajează să informeze coordonatorul în materie de securitate cu privire la toate actele de încălcare a securității care pot compromite interesele Europol sau ale unui stat membru. În cazul din urmă, statul membru vizat este, de asemenea, informat direct prin unitatea națională.
   Articolul 4
   Comitetul de securitate
   (1)   Se înființează un comitet de securitate, care este alcătuit din reprezentanții statelor membre și ai Europol, care se reunesc de cel puțin două ori pe an.
   (2)   Comitetului de securitate îi revine sarcina de a consilia consiliul de administrație și directorul în chestiuni referitoare la politica de securitate, inclusiv punerea în aplicare a manualului de securitate.
   (3)   Comitetul de securitate își stabilește propriul regulament de procedură. Reuniunile comitetului de securitate sunt prezidate de coordonatorul în materie de securitate.
   Articolul 5
   Coordonatorul în materie de securitate
   (1)   Coordonatorul în materie de securitate are responsabilitatea generală pentru toate chestiunile referitoare la securitate, inclusiv pentru măsurile de securitate stabilite în cadrul prezentelor norme și în manualul de securitate. Coordonatorul în materie de securitate monitorizează executarea dispozițiilor referitoare la securitate și informează directorul cu privire la toate actele de încălcare a securității. În cazuri grave, directorul informează consiliul de administrație. În cazul în care o asemenea încălcare riscă să compromită interesele unui stat membru, respectivul stat membru este, de asemenea, informat.
   (2)   Coordonatorul în materie de securitate răspunde direct în fața directorului.
   (3)   Coordonatorul în materie de securitate posedă o autorizație de securitate la cel mai înalt nivel în conformitate cu actele cu putere de lege și cu reglementările aplicabile în statul membru al cărui resortisant este.
   Articolul 6
   Ofițerii de securitate
   (1)   Ofițerii de securitate îl sprijină pe director în punerea în aplicare a măsurilor de securitate stabilite în prezentele norme și în manualul de securitate. Ofițerii de securitate răspund direct în fața coordonatorului în materie de securitate. Sarcinile specifice ale ofițerilor de securitate sunt următoarele:

               (a)

               să instruiască, să asiste și să consilieze întreg personalul Europol, precum și orice alte persoane implicate în activități care au legătură cu Europol și care sunt supuse unei obligații de discreție sau de confidențialitate, cu privire la obligațiile lor în temeiul prezentelor norme sau al manualului de securitate;

               (b)

               să pună în aplicare dispozițiile de securitate, să investigheze încălcările unor asemenea dispoziții și să raporteze aceasta imediat coordonatorului în materie de securitate;

               (c)

               să revizuiască periodic caracterul adecvat al măsurilor de securitate pe baza evaluărilor de risc; în acest sens, aceștia raportează coordonatorului în materie de securitate, de regulă, cel puțin o dată pe lună și – în cazuri excepționale – ori de câte ori acest lucru este considerat ca fiind necesar și formulează recomandări și consultanță adecvate;

               (d)

               să îndeplinească sarcinile care le sunt trasate în temeiul prezentelor norme sau al manualului de securitate; și

               (e)

               să îndeplinească orice alte sarcini care le sunt trasate de către coordonatorul în materie de securitate.

         (2)   Ofițerii de securitate posedă autorizații de securitate la nivelul adecvat impus de sarcinile lor și în conformitate cu actele cu putere de lege și cu reglementările aplicabile în statul membru al căror resortisanți sunt.
   Articolul 7
   Manualul de securitate, proceduri și cuprins
   (1)   Manualul de securitate este adoptat de consiliul de administrație după consultarea comitetului de securitate.
   (2)   Manualul de securitate oferă indicații și sprijin în ceea ce privește gestionarea securității în conformitate cu cerințele specifice și stabilește abordarea Europol în gestionarea securității. Manualul de securitate cuprinde:

               (a)

               norme detaliate privind măsurile de securitate care urmează să fie aplicate în cadrul Europol pentru a se asigura un nivel de protecție de bază, astfel cum este menționat la articolul 10 alineatul (1) din prezentele norme, măsurile de acest fel bazându-se pe articolele 35 și 41 alineatul (2) din Decizia Europol și luând în considerare articolul 40 alineatul (3) din decizia respectivă; și

               (b)

               norme detaliate privind măsurile de securitate asociate diferitelor niveluri de clasificare ale Europol și pachetelor de securitate corespunzătoare, astfel cum se menționează la articolul 10 alineatele (2) și (3); manualul de securitate ia, de asemenea, în considerare articolul 46 din Decizia Europol.

         (3)   Manualul de securitate este revizuit periodic sau în cazul în care se produc schimbări semnificative, pentru a se asigura conformitatea, gradul de adecvare și eficiența continue ale acestuia.
   (4)   Modificările care se aduc manualului de securitate se adoptă în conformitate cu procedura prevăzută la alineatul (1).
   Articolul 8
   Acreditarea în materie de securitate a sistemelor
   (1)   Toate sistemele Europol utilizate pentru prelucrarea informațiilor clasificate ale Europol sunt acreditate de consiliul de administrație după consultarea comitetului de securitate și după obținerea asigurării punerii în aplicare efective a măsurilor de securitate necesare care derivă din cerințele de securitate specifice unui anumit sistem (SSRS), din registrul riscurilor aferente informațiilor și din orice altă documentație relevantă. Subsistemele și terminalele/stațiile de lucru la distanță sunt acreditate ca parte din sistemele la care sunt conectate.
   (2)   SSSR este adoptat și modificat de consiliul de administrație după consultarea comitetului de securitate. SSSR respectă dispozițiile relevante din manualul de securitate.
   Articolul 9
   Respectarea
   (1)   Măsurile de securitate stabilite în prezentele norme și în manualul de securitate sunt respectate de întreg personalul Europol, precum și de orice altă persoană implicată în activități care au legătură cu Europol care este supusă unei obligații de discreție sau de confidențialitate.
   (2)   Directorul, birourile de legătură și unitățile naționale ale Europol sunt responsabile pentru asigurarea respectării prezentelor norme și a manualului de securitate în conformitate cu alineatul (1).

      CAPITOLUL III

      PRINCIPII GENERALE

   Articolul 10
   Nivelul de protecție de bază, nivelurile de clasificare și pachetele de securitate
   (1)   Toate informațiile prelucrate de Europol sau prin intermediul Europol, cu excepția informațiilor care sunt marcate în mod special sau a celor care sunt ușor identificabile ca fiind informații publice, fac obiectul unui nivel minim de protecție în cadrul Europol și în statele membre.
   (2)   În conformitate cu articolul 3, statele membre asigură punerea în aplicare a nivelului de protecție de bază menționat la alineatul (1), printr-o varietate de măsuri în conformitate cu legislația și reglementările naționale, inclusiv obligația de discreție și de confidențialitate, limitând accesul la informații la personalul autorizat, cerințele de protecție a datelor în măsura în care sunt vizate date cu caracter personal și măsuri tehnice și procedurale generale pentru asigurarea securității informațiilor, luând în considerare articolul 41 alineatul (2) din Decizia Europol.
   (3)   Informațiile care necesită măsuri de securitate suplimentare fac obiectul unui nivel de clasificare Europol care este indicat printr-un marcaj specific. Informațiile fac obiectul unui nivel de securitate numai atunci când acest lucru este strict necesar și numai pentru perioada necesară.
   (4)   Nivelurile de clasificare ale Europol care se utilizează sunt următoarele:
   (a)   „RESTREINT UE/EU RESTRICTED”: această clasificare se aplică informațiilor și materialelor a căror divulgare neautorizată ar putea dezavantaja interesele Europol sau ale unuia sau mai multor state membre;
   (b)   „CONFIDENTIEL UE/EU CONFIDENTIAL”: această clasificare se aplică informațiilor și materialelor a căror divulgare neautorizată ar putea aduce atingere intereselor esențiale ale Europol sau ale unuia sau mai multor state membre;
   (c)   „SECRET UE/EU SECRET”: această clasificare se aplică informațiilor și materialelor a căror divulgare neautorizată ar putea aduce o atingere gravă intereselor esențiale ale Europol sau ale unuia sau mai multor state membre;
   (d)   „TRÈS SECRET UE/EU TOP SECRET”: această clasificare se aplică informațiilor și materialelor a căror divulgare neautorizată ar putea aduce o atingere deosebit de gravă intereselor esențiale ale Europol sau ale unuia sau mai multor state membre.
   Informațiile și materialele astfel clasificate poartă suplimentar o marcă („EUROPOL”) sub marca de clasificare, care să indice faptul că provin de la Europol.
   Fiecare nivel de clasificare Europol se referă la un pachet de securitate specific, aplicabil în cadrul Europol. Pachetele de securitate asigură diferite niveluri de protecție, în funcție de conținutul informațiilor, luând în considerare efectul negativ pe care divulgarea neautorizată, diseminarea sau utilizarea informațiilor îl poate produce asupra intereselor Europol sau ale statelor membre.
   Atunci când sunt reunite informații clasificate la diferite niveluri, nivelul de clasificare aplicabil este cel puțin la fel de ridicat ca nivelul aplicabil informațiilor protejate la cel mai înalt nivel. În toate situațiile, se poate atribui unui set de informații un nivel de protecție mai ridicat decât cel atribuit fiecărei componente în parte.
   Traducerii unui document clasificat i se atribuie același nivel de clasificare ca originalului și aceasta face obiectul aceleiași protecții ca documentul original.
   (5)   Se poate folosi un marcaj restrictiv pentru specificarea condițiilor suplimentare precum limitarea distribuirii informațiilor la anumite canale de schimb de informații, embargoul și o distribuire pe o anumită scară bazată pe necesitatea de a cunoaște. Un asemenea marcaj restrictiv este definit în manualul de securitate.
   (6)   Pachetele de securitate constau în diferite măsuri de natură fizică, tehnică, organizațională sau administrativă, astfel cum este prevăzut în manualul de securitate.
   Articolul 11
   Alegerea nivelului de clasificare
   (1)   Statele membre care furnizează informații către Europol sunt responsabile pentru alegerea nivelului de clasificare adecvat pentru respectivele informații în conformitate cu articolul 10. Acolo unde acest lucru este aplicabil, în momentul transmiterii informațiilor către Europol, statul membru marchează informațiile cu un nivel de clasificare Europol, astfel cum este menționat la articolul 10 alineatul (4).
   (2)   În alegerea unui nivel de clasificare, statele membre iau în considerare clasificarea informațiilor în temeiul reglementărilor lor naționale, necesitatea asigurării flexibilității operaționale cerute de Europol pentru a funcționa în mod adecvat și cerința ca clasificarea informațiilor aferente aplicării legii să reprezinte o excepție și, în situația în care informațiile de acest fel trebuie clasificate, să li se atribuie acestora cel mai scăzut nivel de clasificare posibil.
   (3)   Dacă Europol, pe baza informațiilor de care dispune deja, ajunge la concluzia că alegerea unui nivel de clasificare trebuie modificată (de exemplu, înlăturarea sau adăugarea unui nivel de clasificare unui document care a făcut anterior obiectul unui nivel de protecție de bază), acesta informează statul membru vizat și urmărește ajungerea la un acord asupra unui nivel de clasificare adecvat. Europol nu menționează, nu schimbă, nu adaugă și nici nu înlătură un nivel de clasificare fără un asemenea acord.
   (4)   În situația în care informațiile generate de Europol se bazează pe sau conțin informații furnizate de un stat membru, Europol determină în acord cu statul membru vizat dacă nivelul de protecție de bază este suficient sau dacă este necesară aplicarea unui nivel de clasificare Europol.
   (5)   În situația în care informațiile sunt generate chiar de Europol și dacă respectivele informații nu se bazează pe și nici nu conțin informații furnizate de un stat membru, Europol determină nivelul adecvat de clasificare pentru respectivele informații, utilizând criteriile stabilite de comitetul de securitate. Acolo unde este necesar, Europol marchează informațiile în consecință.
   (6)   În situația în care informațiile vizează și interesele esențiale ale altui stat membru, statele membre și Europol consultă respectivul stat membru asupra necesității aplicării oricărui nivel de clasificare informațiilor respective și, dacă acest lucru este valabil, asupra nivelului de clasificare care ar trebui aplicat.
   Articolul 12
   Modificarea nivelului de clasificare
   (1)   Un stat membru care a furnizat informații către Europol poate să solicite în orice moment modificarea nivelului de clasificare ales, inclusiv prin înlăturarea sau adăugarea unui nivel de clasificare. Europol este obligat să elimine, să modifice sau să adauge un nivel de clasificare în conformitate cu ceea ce statele membre vizate doresc.
   (2)   Statele membre vizate solicită, imediat ce circumstanțele permit, ca nivelul de clasificare aflat în discuție să fie declasat sau eliminat complet.
   (3)   Un stat membru care furnizează informații către Europol poate specifica perioada pentru care se va aplica alegerea oricărui nivel de clasificare și orice modificări ulterioare eventuale ale nivelului de clasificare.
   (4)   În situația în care nivelul de protecție de bază sau nivelul de clasificare a fost stabilit de Europol în conformitate cu articolul 11 alineatul (4), Europol modifică nivelul de protecție de bază sau nivelul de clasificare numai în acord cu statele membre vizate.
   (5)   În situația în care nivelul de clasificare a fost stabilit de Europol în conformitate cu articolul 11 alineatul (5), Europol poate modifica sau elimina nivelul de clasificare în orice moment dacă acest lucru este considerat ca fiind necesar.
   (6)   Atunci când informațiile al căror nivel de clasificare este modificat în conformitate cu prezentul articol au fost deja furnizate altor state membre, Europol informează destinatarii cu privire la schimbarea nivelului de clasificare.
   Articolul 13
   Prelucrarea, accesul și autorizația de securitate
   (1)   Accesul la informații și deținerea acestora sunt restrânse în cadrul Europol la acele persoane care, din motive legate de sarcinile sau obligațiile de serviciu, trebuie să cunoască informațiile de acest fel sau trebuie să lucreze cu acestea. Persoanele care se ocupă cu prelucrarea informațiilor trebuie să fi obținut autorizația de securitate pertinentă și beneficiază ulterior de o formare specială.
   (2)   Toate persoanele care pot avea acces la informații prelucrate de Europol care fac obiectul unui nivel de clasificare sunt supuse autorizării de securitate în conformitate cu articolul 40 alineatul (2) din Decizia Europol și cu manualul de securitate. Coordonatorul în materie de securitate autorizează, pe baza rezultatului procedurii de autorizare de securitate, sub rezerva dispozițiilor manualului de securitate, persoanele care au fost autorizate la nivelul național corespunzător, care, din motive legate de sarcinile sau obligațiile lor de serviciu, trebuie să cunoască informațiile care fac obiectul unui nivel de clasificare Europol. Autorizația face obiectul unei revizuiri periodice efectuate de coordonatorul în materie de securitate. Autorizația poate fi retrasă imediat de coordonatorul în materie de securitate pentru motive justificate. Coordonatorul în materie de securitate este, de asemenea, responsabil pentru asigurarea punerii în aplicare a alineatului (3).
   (3)   Nicio persoană nu are acces la informații care fac obiectul unui nivel de clasificare fără să îi fi fost acordată autorizația de securitate la nivelul corespunzător. Cu toate acestea, în mod excepțional, coordonatorul în materie de securitate poate, după consultarea unui ofițer de securitate,

               (a)

               să acorde o autorizație specifică limitată persoanelor autorizate la nivel „CONFIDENTIEL UE/EU CONFIDENTIAL” pentru a avea acces la anumite informații clasificate până la nivelul „SECRET UE/EU SECRET”dacă, din motive legate de sarcinile sau obligațiile lor de serviciu, într-un caz specific, acestea trebuie să cunoască informațiile care fac obiectul unui nivel de clasificare Europol superior; sau

               (b)

               să autorizeze temporar accesul la informații clasificate, pentru o perioadă care nu depășește șase luni, în așteptarea rezultatului procedurii de autorizare de securitate menționate la alineatul (2), dacă aceasta este în interesul Europol, și după notificarea autorităților naționale competente și în condițiile în care acestea nu răspund în termen de trei luni; coordonatorul în materie de securitate informează autoritățile naționale competente vizate cu privire la acordarea unei autorizări temporare de acest fel. Acordarea acestei autorizări temporare nu presupune permiterea accesului la informații clasificate „SECRET UE/EU SECRET” sau la un nivel superior.

         (4)   O asemenea autorizație nu este acordată în situația în care un stat membru a indicat, în momentul furnizării informațiilor vizate, că în legătură cu respectivele informații nu trebuie să se exercite competența atribuită coordonatorului în materie de securitate în temeiul alineatului (3).
   Articolul 14
   Părțile terțe
   La încheierea de acorduri de confidențialitate cu terțe părți sau la încheierea de acorduri în conformitate cu articolul 22 alineatul (4) și articolul 23 alineatul (7) din Decizia Europol, Europol ia în considerare principiile stabilite în prezentele norme și în manualul de securitate, care ar trebui să fie puse în aplicare în conformitate cu informațiile schimbate cu asemenea părți terțe.

      CAPITOLUL IV

      DISPOZIȚII FINALE

   Articolul 15
   Reexaminarea normelor
   Orice propuneri de modificare a prezentelor norme sunt analizate de consiliul de administrație în vederea adoptării acestora de către Consiliu în conformitate cu procedura stabilită la articolul 40 alineatul (1) din Decizia Europol.
   Articolul 16
   Intrarea în vigoare
   Prezentele norme intră în vigoare la 1 ianuarie 2010.

      Adoptată la Bruxelles, 30 noiembrie 2009.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         B. ASK

      (1)  JO L 121, 15.5.2009, p. 37.

      ANEXĂ

         TABEL DE ECHIVALENȚE ALE NIVELURILOR DE CLASIFICARE

                  Niveluri de clasificare Europol

                  Europol (1)

                  TRÈS SECRET UE/EU TOP SECRET

                  SECRET UE/EU SECRET

                  CONFIDENTIEL UE/EU CONFIDENTIAL

                  RESTREINT UE/EU RESTRICTED

                  Belgia

                  Très Secret
                  Zeer Geheim

                  Secret
                  Geheim

                  Confidentiel
                  Vertrouwelijk

                  Diffusion restreinte
                  Beperkte verspreiding

                  Bulgaria

                  СТРОГО СЕКРЕТНО

                  СЕКРЕТНО

                  ПОВЕРИТЕЛНО

                  ЗА СЛУЖЕБНО ПОЛЗВАНЕ

                  Republica Cehă

                  Přísně tajné

                  Tajné

                  Důvěrné

                  Vyhrazené

                  Danemarca

                  Yderst hemmeligt

                  Hemmeligt

                  Fortroligt

                  Til tjenestebrug

                  Germania

                  Streng geheim

                  Geheim

                  VS — Vertraulich

                  VS — Nur für den Dienstgebrauch

                  Estonia

                  Täiesti Salajane

                  Salajane

                  Konfidentsiaalne

                  Piiratud

                  Irlanda

                  Top Secret

                  Secret

                  Confidential

                  Confidential

                  Grecia

                  Άκρως Απόρρητο

                  Απόρρητο

                  Εμπιστευτικό

                  Περιορισμένης Χρήσης

                  Spania

                  Secreto

                  Reservado

                  Confidencial

                  Difusión Limitada

                  Franța

                  Très Secret Défense

                  Secret Défense

                  Confidentiel Défense

                  Italia

                  Segretissimo

                  Segreto

                  Riservatissimo

                  Riservato

                  Cipru

                  Άκρως Απόρρητο

                  Απόρρητο

                  Εμπιστευτικό

                  Περιορισμένης Χρήσης

                  Letonia

                  Sevišķi slepeni

                  Slepeni

                  Konfidenciāli

                  Dienesta vajadzībām

                  Lituania

                  Visiškai slaptai

                  Slaptai

                  Konfidencialiai

                  Riboto naudojimo

                  Luxemburg

                  Très secret

                  Secret

                  Confidentiel

                  Diffusion restreinte

                  Ungaria

                  Szigorúan titkos!

                  Titkos!

                  Bizalmas!

                  Korlátozott terjesztésű!

                  Malta

                  L-Ghola Segretezza

                  Sigriet

                  Kunfidenzjali

                  Ristrett

                  Țările de Jos

                  BE Zeer geheim

                  STG Zeer geheim

                  STG Confidentieel

                  Vertrouwelijk

                  Austria

                  Streng geheim

                  Geheim

                  Vertraulich

                  Eingeschränkt

                  Polonia

                  Ściśle Tajne

                  Tajne

                  Poufne

                  Zastrzeżone

                  Portugalia

                  Muito Secreto

                  Secreto

                  Confidencial

                  Reservado

                  România

                  Strict secret de importanță deosebită

                  Strict secret

                  Secret

                  Secret de serviciu

                  Slovenia

                  Strogo tajno

                  Tajno

                  Zaupno

                  Interno

                  Slovacia

                  Prísne tajné

                  Tajné

                  Dôverné

                  Vyhradené

                  Finlanda

                  Erittäin salainen

                  Salainen

                  Luottamuksellinen

                  Viranomaiskäyttö

                  Suedia

                  Kvalificerat hemlig

                  Hemlig

                  Hemlig

                  Hemlig

                  Regatul Unit

                  Top Secret

                  Secret

                  Confidential

                  Restricted

         (1)  Marca „Europol” se introduce sub marca de clasificare.


title: 2013/227/UE: Decizia Comisiei din 22 mai 2013 de încheiere a procedurii antisubvenție privind importurile de biciclete originare din Republica Populară Chineză

text:
               23.5.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 136/15

         DECIZIA COMISIEI
   din 22 mai 2013
   de încheiere a procedurii antisubvenție privind importurile de biciclete originare din Republica Populară Chineză
   (2013/227/UE)
   COMISIA EUROPEANĂ,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
   având în vedere Regulamentul (CE) nr. 597/2009 al Consiliului din 11 iunie 2009 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unor subvenții din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene (1) („regulamentul de bază”), în special articolul 14,
   după consultarea Comitetului consultativ,
   întrucât:
   A.   PROCEDURĂ

   1.   Deschiderea procedurii

               (1)

               În aprilie 2012, Comisia Europeană („Comisia”) a anunțat, printr-un aviz publicat în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene
                   (2) („aviz de deschidere”), deschiderea unei proceduri antisubvenție privind importurile în Uniune de biciclete originare din Republica Populară Chineză („procedura antisubvenție”).

               (2)

               Procedura antisubvenție a fost inițiată în urma unei plângeri depuse la data de 15 martie 2012 de Asociația producătorilor europeni de biciclete (EBMA – European Bicycles Manufacturers Association) („reclamantul”) în numele unor producători reprezentând peste 25 % din producția totală de biciclete a Uniunii.

               (3)

               Plângerea conținea elemente de probă prima facie care atestau subvenționarea produsului în cauză și prejudiciile materiale rezultând din aceasta, care au fost considerate suficiente pentru a justifica deschiderea unei proceduri.

               (4)

               Comisia a oferit, în mod oficial, consultanță cu privire la inițierea procedurii și a trimis chestionare reclamantului, altor producători cunoscuți din Uniune, altor asociațiilor de producători din Uniune, exportatorilor cunoscuți de produse în Republica Populară Chineză („RPC”) și asociațiilor cunoscute de producători exportatori, reprezentanților RPC, unor importatori cunoscuți și unor asociații cunoscute de importatori, unor producători de piese de bicicletă și asociațiilor acestora, precum și unor utilizatori cunoscuți. Părțile interesate au avut posibilitatea de a-și prezenta în scris punctele de vedere și de a solicita o audiere în termenul stabilit în avizul de deschidere.

         2.   Procedura antidumping paralelă

               (5)

               În martie 2012, Comisia a anunțat printr-un aviz publicat în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene
                   (3) inițierea unei revizuiri intermediare a măsurilor antidumping privind importurile în Uniune de biciclete originare din RPC, în temeiul articolului 11 alineatul (3) și al articolului 13 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 al Consiliului din 30 noiembrie 2009 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene (4) („regulamentul antidumping de bază”). Ancheta este în curs.

         3.   Ancheta paralelă privind eludarea

               (6)

               În septembrie 2012, prin Regulamentul (UE) nr. 875/2012 (5), Comisia a inițiat o anchetă privind o eventuală eludare a măsurilor antidumping instituite prin Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 990/2011 al Consiliului (6) cu privire la importurile de biciclete originare din Republica Populară Chineză expediate din Indonezia, Malaysia, Sri Lanka și Tunisia, indiferent dacă au fost sau nu declarate ca fiind originare din Indonezia, Malaysia, Sri Lanka și Tunisia, și de supunere a acestor importuri înregistrării („ancheta privind eludarea”).

               (7)

               În noiembrie 2012, Comisia a anunțat printr-un aviz publicat în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene
                   (7) că constatările din cadrul anchetei privind eludarea pot fi utilizate în cadrul procedurii antisubvenție.

               (8)

               Ancheta privind eludarea este încă în curs.

         B.   RETRAGEREA PLÂNGERII ȘI ÎNCHEIEREA PROCEDURII

               (9)

               Printr-o scrisoare adresată Comisiei la data de 22 martie 2013, reclamantul și-a retras în mod oficial plângerea.

               (10)

               În conformitate cu articolul 14 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 597/2009, în cazul în care reclamantul își retrage plângerea, procedura poate fi încheiată, cu excepția cazului în care încheierea ei nu este în interesul Uniunii.

               (11)

               Comisia a considerat că prezenta procedură ar trebui încheiată, dat fiind că respectiva anchetă antisubvenție nu a relevat niciun motiv care să arate că încheierea nu ar fi în interesul Uniunii. Părțile interesate au fost informate în consecință și au avut posibilitatea de a prezenta observații. Cu toate acestea, nu au fost primite observații care ar putea conduce la altă concluzie.

               (12)

               Prin urmare, s-a concluzionat că procedura antisubvenție privind importurile în Uniune de biciclete originare din RPC ar trebui încheiată fără a se impune măsuri,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   Procedura antisubvenție privind importurile în Uniune de biciclete și alte vehicule similare (inclusiv tricicluri cu cutie pentru transportul mărfurilor, dar excluzând monociclurile), fără motor, originare din Republica Populară Chineză, clasificate la codurile NC 8712 00 30 și ex 8712 00 70 este încheiată.
   Articolul 2
   Prezenta decizie intră în vigoare în ziua următoare datei publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.

      Adoptată la Bruxelles, 22 mai 2013.

            Pentru Comisie

            Președintele

         José Manuel BARROSO

      (1)  JO L 188, 18.7.2009, p. 93.

      (2)  JO C 122, 27.4.2012, p. 9.

      (3)  JO C 71, 9.3.2012, p. 10.

      (4)  JO L 343, 22.12.2009, p. 51.

      (5)  JO L 258, 26.9.2012, p. 21.

      (6)  JO L 261, 6.10.2011, p. 2.

      (7)  JO C 346, 14.11.2012, p. 7.


title: 2008/460/CE: Decizia Consiliului din 6 iunie 2008 de numire a unui membru irlandez în cadrul Comitetului Regiunilor

text:
               19.6.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 160/31

      DECIZIA CONSILIULUI

   din 6 iunie 2008
   de numire a unui membru irlandez în cadrul Comitetului Regiunilor
   (2008/460/CE)
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 263,
   având în vedere propunerea Guvernului irlandez,
   întrucât:

               (1)

               La 24 ianuarie 2006, Consiliul a adoptat Decizia 2006/116/CE de numire a membrilor și a membrilor supleanți ai Comitetului Regiunilor pentru perioada 26 ianuarie 2006-25 ianuarie 2010 (1).

               (2)

               Un post de membru supleant în cadrul Comitetului Regiunilor a devenit vacant ca urmare a expirării mandatului doamnei Maria CORRIGAN,

         DECIDE:
   Articolul 1
   Domnul John LAHART, Member of South Dublin County Council, este numit în calitate de membru în cadrul Comitetului Regiunilor pentru durata rămasă a mandatului, respectiv până la 25 ianuarie 2010.
   Articolul 2
   Prezenta decizie produce efecte de la data adoptării.

      Adoptată la Luxemburg, 6 iunie 2008.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         A. VIZJAK

      (1)  JO L 56, 25.2.2006, p. 75.


title: 2011/129/UE: Decizia Consiliului din 13 septembrie 2010 privind poziția care urmează să fie adoptată de Uniunea Europeană în cadrul Comitetului mixt UE-Elveția, instituit prin Acordul dintre Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană în domeniul audiovizualului, de stabilire a clauzelor și a condițiilor de participare a Confederației Elvețiene la programul comunitar MEDIA 2007, în ceea ce privește o decizie a Comitetului mixt de actualizare a articolului 1 din anexa I la acord

text:
               26.2.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 53/1

         DECIZIA CONSILIULUI
   din 13 septembrie 2010
   privind poziția care urmează să fie adoptată de Uniunea Europeană în cadrul Comitetului mixt UE-Elveția, instituit prin Acordul dintre Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană în domeniul audiovizualului, de stabilire a clauzelor și a condițiilor de participare a Confederației Elvețiene la programul comunitar MEDIA 2007, în ceea ce privește o decizie a Comitetului mixt de actualizare a articolului 1 din anexa I la acord
   (2011/129/UE)
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 166 alineatul (4) și articolul 173 alineatul (3), coroborate cu articolul 218 alineatul (9),
   având în vedere propunerea Comisiei Europene,
   întrucât:

               (1)

               Articolul 8 din Acordul între Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană în domeniul audiovizualului, de stabilire a clauzelor și a condițiilor de participare a Confederației Elvețiene la programul comunitar MEDIA 2007 (1), semnat la 11 octombrie 2007, denumit în continuare „acordul”, instituie un comitet mixt responsabil cu gestionarea și punerea în aplicare adecvată a acordului.

               (2)

               Ca urmare a intrării în vigoare la 19 decembrie 2007 a Directivei 89/552/CEE, astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 2007/65/CE a Parlamentului European și a Consiliului, care a fost codificată ulterior (Directiva privind serviciile mass-media audiovizuale) (2), Uniunea Europeană și Elveția, denumite în continuare „părțile contractante”, consideră oportună actualizarea în consecință a trimiterilor la respectiva directivă, astfel cum se prevede în Actul final (3) la acord, în Declarația comună a părților contractante privind adaptarea acordului la noua directivă comunitară, și actualizarea articolului 1 din anexa I la acord, în temeiul articolului 8 alineatul (7) din acord.

               (3)

               Uniunea ar trebui, prin urmare, să adopte în cadrul Comitetului mixt UE-Elveția poziția prevăzută în proiectul de decizie anexat,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   Consiliul aprobă proiectul de decizie din anexă cu titlu de poziție care urmează să fie adoptată de Uniunea Europeană în ceea ce privește o decizie care ar trebui adoptată de către Comitetul mixt UE-Elveția, instituit prin Acordul între Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană în domeniul audiovizualului, de stabilire a clauzelor și a condițiilor de participare a Confederației Elvețiene la programul comunitar MEDIA 2007, privind actualizarea articolului 1 din anexa I la acord.
   Articolul 2
   Decizia Comitetului mixt se publică în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.

      Adoptată la Bruxelles, 13 septembrie 2010.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         S. VANACKERE

      (1)  JO L 303, 21.11.2007, p. 11.

      (2)  JO L 298, 17.10.1989, p. 23.

      (3)  JO L 303, 21.11.2007, p. 20.

      ANEXĂ

         Proiect
         DECIZIA NR. … A COMITETULUI MIXT UE-ELVEȚIA INSTITUIT PRIN ACORDUL ÎNTRE COMUNITATEA EUROPEANĂ ȘI CONFEDERAȚIA ELVEȚIANĂ ÎN DOMENIUL AUDIOVIZUALULUI, DE STABILIRE A CLAUZELOR ȘI A CONDIȚIILOR DE PARTICIPARE A CONFEDERAȚIEI ELVEȚIENE LA PROGRAMUL COMUNITAR MEDIA 2007
         din …
         de actualizare a articolului 1 din anexa I la acord
         COMITETUL MIXT,
         având în vedere Acordul între Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană în domeniul audiovizualului de stabilire a clauzelor și a condițiilor de participare a Confederației Elvețiene la programul MEDIA 2007 (1), denumit în continuare „acordul”, și Actul final la acord (2), semnate la Bruxelles la 11 octombrie 2007,
         întrucât:

                     (1)

                     Acordul a intrat în vigoare la data de 1 august 2010.

                     (2)

                     Ca urmare a intrării în vigoare la 19 decembrie 2007 a Directivei 89/552/CEE, astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 2007/65/CE a Parlamentului European și a Consiliului, astfel cum a fost codificată (Directiva privind serviciile mass-media audiovizuale) (3), părțile contractante consideră oportună actualizarea trimiterilor la respectiva directivă în consecință, astfel cum se prevede în Actul final la acord, în Declarația comună a părților contractante privind adaptarea acordului la noua directivă comunitară, și actualizarea articolului 1 din anexa I la acord, în temeiul articolului 8 alineatul (7) din acord,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
         Articolul 1
         Articolul 1 din anexa I la acord se înlocuiește cu următorul text:

            „Articolul 1
            Libertatea de recepționare și retransmitere a programelor
            (1)   Elveția garantează libertatea de recepționare și retransmitere, pe teritoriul său, a programelor de televiziune aflate sub jurisdicția unui stat membru al Uniunii, astfel cum este stabilită în conformitate cu Directiva 2010/13/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 10 martie 2010 privind coordonarea anumitor dispoziții stabilite prin acte cu putere de lege sau acte administrative în cadrul statelor membre cu privire la furnizarea de servicii mass-media audiovizuale (Directiva serviciilor mass-media audiovizuale) (4), denumită în continuare «Directiva privind serviciile mass-media audiovizuale», în conformitate cu următoarele proceduri:
            Elveția își păstrează dreptul de a:

                        (a)

                        suspenda retransmiterea programelor de televiziune de la o organizație de difuzare a programelor de televiziune aflată sub jurisdicția unui stat membru al Uniunii care a încălcat, în mod clar și grav, normele privind protecția minorilor și demnitatea umană stabilite la articolul 27 alineatele (1) și (2) și/sau articolul 6 din Directiva privind serviciile media audiovizuale;

                        (b)

                        cere organizațiilor de difuzare a programelor de televiziune aflate sub jurisdicția sa să se conformeze unor reguli mai detaliate sau mai stricte, în domeniile coordonate de Directiva privind serviciile media audiovizuale, cu condiția ca aceste reguli să fie proporționale și nediscriminatorii.

                  (2)   În cazul în care Elveția:

                        (a)

                        și-a exercitat libertatea, în temeiul alineatului (1) litera (b), de adoptare a unor norme mai detaliate sau mai stricte de interes public general; și

                        (b)

                        estimează că o organizație de difuzare a programelor de televiziune aflată sub jurisdicția unui stat membru al Uniunii difuzează programe de televiziune direcționate integral sau în principal către teritoriul elvețian,

                  poate contacta statul membru care are jurisdicție în vederea adoptării unei soluții satisfăcătoare pentru ambele părți în privința oricăror probleme ridicate. La primirea unei cereri motivate din partea Elveției, statul membru de jurisdicție solicită organizației de difuzare a programelor de televiziune să se conformeze normelor respective de interes public general. În termen de două luni, statul membru de jurisdicție informează Elveția asupra rezultatelor obținute ca urmare a cererii respective. Elveția sau statul membru pot solicita Comisiei să invite părțile implicate la o reuniune ad-hoc cu Comisia în marginea Comitetului de contact, pentru examinarea cazului.
            (3)   În cazul în care Elveția estimează:

                        (a)

                        că rezultatele obținute prin aplicarea alineatului (2) nu sunt satisfăcătoare; și

                        (b)

                        că organizația respectivă de difuzare a programelor de televiziune s-a stabilit în statul membru de jurisdicție pentru a eluda normele mai stricte, în domeniile coordonate prin Directiva privind serviciile mass-media audiovizuale, care i s-ar aplica în cazul în care ar fi stabilită pe teritoriul Elveției,

                  Elveția poate adopta măsurile corespunzătoare față de organizația de difuzare a programelor de televiziune în cauză.
            Măsurile respective trebuie să fie necesare din punct de vedere obiectiv, să se aplice fără discriminare și să fie proporționale cu obiectivele pe care le urmăresc.
            (4)   Elveția poate adopta măsuri în temeiul alineatului (1) litera (a) sau al alineatului (3) din prezentul articol, doar în cazul în care sunt îndeplinite următoarele condiții:

                        (a)

                        a notificat Comitetului mixt și statului membru în care este stabilită organizația de difuzare a programelor de televiziune intenția de a lua măsurile respective, precum și motivarea propriei evaluări;

                        (b)

                        Comitetul mixt a decis că măsurile sunt proporționale și nediscriminatorii și, în special, că evaluările efectuate de Elveția în temeiul alineatelor (2) și (3) sunt corect fundamentate.

         Articolul 2
         Prezenta decizie intră în vigoare în ziua următoare datei adoptării.

            Adoptată la Bruxelles, … .

                  Pentru Comitetul mixt

                  Șeful delegației UE

                  Șeful delegației elvețiene

         (1)  JO L 303, 21.11.2007, p. 11.

         (2)  JO L 303, 21.11.2007, p. 20.

         (3)  JO L 332, 18.12.2007, p. 27.

         (4)  JO L 298, 17.10.1989, p. 23.”


title: 2014/734/UE: Decizia Consiliului din 9 octombrie 2014 privind poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii Europene în cadrul Consiliului de stabilizare și de asociere instituit prin Acordul de stabilizare și de asociere dintre Comunitățile Europene și statele membre ale acestora, pe de o parte, și fosta Republică iugoslavă a Macedoniei, pe de altă parte, referitor la înlocuirea Protocolului nr. 4 privind definirea conceptului de „produse originare” și metodele de cooperare administrativă la respectivul acord cu un nou protocol care, în ceea ce privește regulile de origine, să facă trimitere la Convenția regională cu privire la regulile de origine preferențiale pan-euro-mediteraneene

text:
               23.10.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 304/91

         DECIZIA CONSILIULUI
   din 9 octombrie 2014
   privind poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii Europene în cadrul Consiliului de stabilizare și de asociere instituit prin Acordul de stabilizare și de asociere dintre Comunitățile Europene și statele membre ale acestora, pe de o parte, și fosta Republică iugoslavă a Macedoniei, pe de altă parte, referitor la înlocuirea Protocolului nr. 4 privind definirea conceptului de „produse originare” și metodele de cooperare administrativă la respectivul acord cu un nou protocol care, în ceea ce privește regulile de origine, să facă trimitere la Convenția regională cu privire la regulile de origine preferențiale pan-euro-mediteraneene

      (2014/734/UE)

   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 207 alineatul (4) primul paragraf, coroborat cu articolul 218 alineatul (9),
   având în vedere propunerea Comisiei Europene,
   întrucât:

               (1)

               Protocolul nr. 4 la Acordul de stabilizare și de asociere dintre Comunitățile Europene și statele membre ale acestora, pe de o parte, și fosta Republică iugoslavă a Macedoniei, pe de altă parte (1) (denumit în continuare „acordul”), vizează definirea conceptului de „produse originare” și metodele de cooperare administrativă (denumit în continuare „Protocolul nr. 4”).

               (2)

               Convenția regională cu privire la regulile de origine preferențiale pan-euro-mediteraneene (2) (denumită în continuare „convenția”), stabilește dispoziții cu privire la originea mărfurilor comercializate în temeiul acordurilor relevante încheiate între părțile contractante la convenție. fosta Republică iugoslavă a Macedoniei și alți participanți la procesul de stabilizare și de asociere din Balcanii de Vest au fost invitați să se alăture sistemului de cumul de origine diagonal paneuropean în cadrul Agendei de la Salonic, aprobată de Consiliul European din iunie 2003. Aceștia au fost invitați să se alăture convenției printr-o decizie a Conferinței ministeriale euro-mediteraneene din octombrie 2007.

               (3)

               Uniunea și fosta Republică iugoslavă a Macedoniei au semnat convenția la 15 iunie 2011.

               (4)

               Uniunea și fosta Republică iugoslavă a Macedoniei au depus instrumentele de acceptare pe lângă depozitarul convenției la 26 martie 2012 și, respectiv, la 14 iunie 2012. În consecință, în aplicarea articolului 10 alineatul (3) din convenție, aceasta a intrat în vigoare pentru Uniune și pentru fosta Republică iugoslavă a Macedoniei la 1 mai 2012 și, respectiv, la 1 august 2012.

               (5)

               Conform articolului 6 din convenție, fiecare parte contractantă la convenție ia măsurile adecvate pentru a asigura aplicarea efectivă a convenției. În acest sens, Consiliul de stabilizare și de asociere instituit prin acord ar trebui să adopte o decizie care să înlocuiască Protocolul nr. 4 cu un nou protocol care, în ceea ce privește regulile de origine, să facă trimitere la convenție.

               (6)

               Prin urmare, poziția Uniunii în cadrul Consiliului de stabilizare și de asociere, ar trebui să se bazeze pe proiectul de decizie anexat,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   (1)   Poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii Europene în cadrul Consiliului de stabilizare și de asociere instituit prin Acordul de stabilizare și de asociere dintre Comunitățile Europene și statele membre ale acestora, pe de o parte, și fosta Republică iugoslavă a Macedoniei, pe de altă parte, referitor la înlocuirea Protocolului nr. 4 privind definirea conceptului de „produse originare” și metodele de cooperare administrativă la respectivul acord cu un nou protocol care, în ceea ce privește regulile de origine, să facă trimitere la Convenția regională cu privire la regulile de origine preferențiale pan-euro-mediteraneene se bazează pe proiectul de decizie a Consiliului de stabilizare și de asociere anexat la prezenta decizie.
   (2)   Reprezentanții Uniunii în cadrul Consiliului de stabilizare și de asociere pot accepta modificări minore ale proiectului de decizie a Consiliului de stabilizare și de asociere, fără a mai fi necesară o nouă decizie a Consiliului.
   Articolul 2
   Decizia Consiliului de stabilizare și asociere se publică în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
   Articolul 3
   Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.

      Adoptată la Luxemburg, 9 octombrie 2014.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         A. ALFANO

      (1)  JO L 84, 20.3.2004, p. 13.

      (2)  JO L 54, 26.2.2013, p. 4.

      PROIECT
      DECIZIA NR. … A CONSILIULUI DE STABILIZARE ȘI DE ASOCIERE UE-FOSTA REPUBLICĂ IUGOSLAVĂ A MACEDONIEI
      din
      de modificare a Protocolului nr. 4 privind definirea conceptului de „produse originare” și metodele de cooperare administrativă la Acordul de stabilizare și de asociere dintre Comunitățile Europene și statele membre ale acestora, pe de o parte, și fosta Republică iugoslavă a Macedoniei, pe de altă parte
      CONSILIUL DE STABILIZARE ȘI DE ASOCIERE UE-FOSTA REPUBLICĂ IUGOSLAVĂ A MACEDONIEI,
      având în vedere Acordul de stabilizare și de asociere dintre Comunitățile Europene și statele membre ale acestora, pe de o parte, și fosta Republică iugoslavă a Macedoniei, pe de altă parte (1) („acordul”), în special articolul 40,
      având în vedere Protocolul nr. 4 la Acordul de stabilizare și de asociere dintre Comunitățile Europene și statele membre ale acestora, pe de o parte, și fosta Republică iugoslavă a Macedoniei, pe de altă parte, privind definirea conceptului de „produse originare” și metodele de cooperare administrativă,
      întrucât:

                  (1)

                  Articolul 40 din Acordul de stabilizare și de asociere dintre Comunitățile Europene și statele membre ale acestora, pe de o parte, și fosta Republică iugoslavă a Macedoniei, pe de altă parte (denumit în continuare „acordul”) face trimitere la Protocolul nr. 4 la acord (denumit în continuare „Protocolul nr. 4”), care stabilește regulile de origine și prevede cumulul de origine între Uniune, fosta Republică iugoslavă a Macedoniei, Turcia și orice țară sau teritoriu care participă la procesul de stabilizare și de asociere al Uniunii.

                  (2)

                  Conform articolului 39 din Protocolul nr. 4, Consiliul de stabilizare și de asociere prevăzut la articolul 108 din acord poate decide să modifice dispozițiile Protocolului nr. 4.

                  (3)

                  Convenția regională cu privire la regulile de origine preferențiale pan-euro-mediteraneene (2) (denumită în continuare „convenția”), urmărește să înlocuiască protocoalele privind regulile de origine aflate în prezent în vigoare în țările din zona pan-euro-mediteraneeană cu un act juridic unic. fosta Republică iugoslavă a Macedoniei și alți participanți la procesul de stabilizare și de asociere din Balcanii de Vest au fost invitați să se alăture sistemului de cumul de origine diagonal paneuropean în cadrul Agendei de la Salonic, aprobată de Consiliul European din iunie 2003. Aceștia au fost invitați să se alăture convenției printr-o decizie a Conferinței ministeriale euro-mediteraneene din octombrie 2007.

                  (4)

                  Uniunea și fosta Republică iugoslavă a Macedoniei au semnat convenția la 15 iunie 2011.

                  (5)

                  Uniunea și fosta Republică iugoslavă a Macedoniei și-au depus instrumentele de acceptare pe lângă depozitarul convenției la 26 martie 2012, respectiv la 14 iunie 2012. În consecință, în aplicarea articolului 10 alineatul (3) din convenție, aceasta a intrat în vigoare pentru Uniunea Europeană și pentru fosta Republică iugoslavă a Macedoniei la 1 mai 2012, respectiv la 1 august 2012.

                  (6)

                  În cazul în care trecerea la convenție nu are loc simultan pentru toate părțile contractante ale convenției din zona de cumul, acest fapt nu ar trebui să conducă la o situație mai puțin favorabilă decât cea existentă anterior în temeiul Protocolului nr. 4.

                  (7)

                  Protocolul nr. 4 ar trebui, prin urmare, modificat astfel încât să facă trimitere la convenție,

            ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
      Articolul 1
      Protocolul nr. 4 la Acordul de stabilizare și de asociere dintre Comunitățile Europene și statele membre ale acestora, pe de o parte, și fosta Republică iugoslavă a Macedoniei, pe de altă parte, privind definirea conceptului de „produse originare” și metodele de cooperare administrativă, se înlocuiește cu textul prevăzut în anexa la prezenta decizie.
      Articolul 2
      Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.
      Prezenta decizie se aplică de la ….

         Adoptată la

               Pentru Consiliul de stabilizare și de asociere UE-fosta Republică iugoslavă a Macedoniei

               Președintele

         (1)  JO L 84, 20.3.2004, p. 13.

         (2)  JO L 54, 26.2.2013, p. 4.

         ANEXĂ
         Protocolul nr. 4
         privind definirea conceptului de „produse originare” și metodele de cooperare administrativă
         Articolul 1
         Regulile de origine aplicabile
         (1)   În sensul aplicării prezentului acord, se aplică apendicele I și dispozițiile pertinente prevăzute în apendicele II la Convenția regională cu privire la regulile de origine preferențiale pan-euro-mediteraneene (1) (denumită în continuare „convenția”).
         (2)   Toate trimiterile la „acordul relevant” din apendicele I și din dispozițiile pertinente prevăzute în apendicele II la Convenția regională cu privire la regulile de origine preferențiale pan-euro-mediteraneene se interpretează ca fiind trimiteri la prezentul acord.
         Articolul 2
         Soluționarea litigiilor
         (1)   În cazul în care litigiile survenite în urma procedurilor de verificare prevăzute la articolul 32 din apendicele I la convenție nu pot fi soluționate între autoritățile vamale care solicită verificarea și autoritățile vamale responsabile cu efectuarea verificării respective, acestea sunt înaintate Consiliului de stabilizare și de asociere.
         (2)   În toate cazurile, soluționarea litigiilor dintre importator și autoritățile vamale din țara importatoare se efectuează în conformitate cu legislația țării respective.
         Articolul 3
         Modificări ale protocolului
         Consiliul de stabilizare și de asociere poate decide modificarea dispozițiilor prezentului protocol.
         Articolul 4
         Denunțarea convenției
         (1)   Dacă fie Uniunea Europeană, fie fosta Republică iugoslavă a Macedoniei notifică în scris depozitarului convenției intenția lor de a denunța convenția în conformitate cu articolul 9 din convenție, Uniunea Europeană și fosta Republică iugoslavă a Macedoniei declanșează imediat negocieri cu privire la regulile de origine în scopul punerii în aplicare a prezentului acord.
         (2)   Până la intrarea în vigoare a respectivelor reguli de origine nou negociate, prezentului acord i se aplică în continuare regulile de origine incluse în apendicele I și, după caz, dispozițiile pertinente prevăzute în apendicele II la convenție, aplicabile la momentul denunțării. Cu toate acestea, din momentul denunțării, regulile de origine incluse în apendicele I și, după caz, dispozițiile pertinente prevăzute în apendicele II la convenție se interpretează astfel încât să permită cumulul bilateral doar între Uniunea Europeană și fosta Republică iugoslavă a Macedoniei.
         Articolul 5
         Dispoziții tranzitorii — cumulul
         (1)   Fără a aduce atingere articolului 3 din apendicele I la convenție, regulile privind cumulul prevăzute la articolele 3 și 4 din prezentul protocol, astfel cum a fost modificat prin protocolul la Acordul de stabilizare și de asociere dintre Comunitățile Europene și statele membre ale acestora, pe de o parte, și fosta Republică iugoslavă a Macedoniei, pe de altă parte, pentru a ține seama de aderarea Republicii Bulgaria și a României la Uniunea Europeană (2), continuă să se aplice între Uniunea Europeană și fosta Republică iugoslavă a Macedoniei până în momentul în care convenția intră în vigoare în raport cu toate părțile contractante enumerate în respectivele articole 3 și 4 din prezentul protocol.
         (2)   Fără a aduce atingere articolului 16 alineatul (5) și articolului 21 alineatul (3) din apendicele I la convenție, în cazul în care cumulul implică numai statele AELS, Insulele Feroe, Uniunea Europeană, Turcia și participanții la procesul de stabilizare și de asociere, dovada originii poate fi constituită de un certificat de circulație a mărfurilor EUR.1 sau de o declarație de origine.

            (1)  JO L 54, 26.2.2013, p. 4.

            (2)  JO L 99, 10.4.2008, p. 2.


title: 2013/364/PESC: Decizia 2013/364/PESC a Consiliului din 8 iulie 2013 de modificare a Deciziei 2010/330/PESC privind misiunea integrată a Uniunii Europene de sprijinire a statului de drept în Irak, EUJUST LEX-IRAK

text:
               9.7.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 188/9

      DECIZIA 2013/364/PESC A CONSILIULUI

   din 8 iulie 2013
   de modificare a Deciziei 2010/330/PESC privind misiunea integrată a Uniunii Europene de sprijinire a statului de drept în Irak, EUJUST LEX-IRAK
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind Uniunea Europeană, în special articolul 28, articolul 42 alineatul (4) și articolul 43 alineatul (2),
   având în vedere propunerea Înaltului Reprezentant al Uniunii pentru afaceri externe și politica de securitate,
   întrucât:

               (1)

               La 14 iunie 2010, Consiliul a adoptat Decizia 2010/330/PESC (1) care a prelungit EUJUST LEX-IRAK până la 30 iunie 2012.

               (2)

               La 10 iulie 2012, Consiliul a adoptat Decizia 2012/372/PESC (2) care a prelungit EUJUST LEX-IRAK pentru o nouă perioadă de 18 de luni până la 31 decembrie 2013.

               (3)

               Valoarea de referință financiară acoperă perioada până la 30 iunie 2013. Este necesară o nouă valoare de referință financiară destinată acoperirii cheltuielilor aferente misiunii în perioada 1 iulie 2013-31 decembrie 2013.

               (4)

               EUJUST LEX-IRAK se va derula în contextul unei situații care s-ar putea deteriora și care ar putea împiedica realizarea obiectivelor acțiunii externe a Uniunii prevăzute la articolul 21 din tratat.

               (5)

               Prin urmare, Decizia 2010/330/PESC ar trebui modificată în consecință,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   La articolul 11 din Decizia 2010/330/PESC se introduce următorul alineat:

      „(2b)   Valoarea de referință financiară destinată acoperirii cheltuielilor aferente misiunii în perioada 1 iulie 2013-31 decembrie 2013 este de 15 400 000 EUR.”

   Articolul 2
   Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.
   Se aplică de la 1 iulie 2013.

      Adoptată la Bruxelles, 8 iulie 2013.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         L. LINKEVIČIUS

      (1)  JO L 149, 15.6.2010, p. 12.

      (2)  JO L 179, 11.7.2012, p. 22.


title: Decizia Comitetului executiv din 14 decembrie 1993 privind principiile comune de anulare, revocare sau de scurtare a duratei de valabilitate a vizei uniforme [SCH/Com-ex (93)24]

text:
               19/Volumul 02

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               17

         41993D0024

               L 239/154

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

      DECIZIA COMITETULUI EXECUTIV

   din 14 decembrie 1993
   privind principiile comune de anulare, revocare sau de scurtare a duratei de valabilitate a vizei uniforme
   [SCH/Com-ex (93)24]
   COMITETUL EXECUTIV,
   având în vedere articolul 132 din Convenția de punere în aplicare a Acordului Schengen,
   având în vedere articolul 131 din convenția menționată anterior,
   DECIDE:
   Procedurile de anulare, revocare sau de scurtare a duratei de valabilitate a vizei uniforme se efectuează în conformitate cu principiile definite în documentul anexat.

      Paris, 14 decembrie 1993.

            Președintele

         A. LAMASSOURE

   Procedurile de anulare, de revocare sau de scurtare a perioadei de valabilitate a vizei uniforme, stabilită de comitetul executiv în conformitate cu articolul 131, vor fi aplicate fie pentru a preveni accesul în teritoriul statelor semnatare a Convenției Schengen garantat de eliberarea vizei uniforme, fie pentru a scurta perioada de valabilitate a vizei sau durata perioadei de ședere inițiale.
   Se poate face o distincție între:

               —

               anulare;

               —

               revocare

               —

               și scurtarea perioadei de valabilitate.

         1.   Anularea
   Viza va fi anulată la frontieră (1) și procedura va fi îndeplinită de funcționarii responsabili cu controalele de frontieră (a se vedea Manualul comun II punctul 1.4.4) (2). Scopul este de a interzice accesul pe teritoriul statelor semnatare a Convenției Schengen, în special în cazul în care în mod greșit viza s-a eliberat unui străin, persoană indezirabilă căreia i se refuză intrarea pe un teritoriu. În cazul în care viza a fost anulată se consideră inexistentă.
   Anularea se deosebește de refuzul admiterii, care este o procedură prin care funcționarii controlului de frontieră nu anulează viza, dar nu permit deținătorului vizei intrarea pe teritoriul lor, deoarece, de exemplu, acestuia îi lipsesc documentele care să justifice scopul șederii.
   Decizia de anulare a vizei este luată de autoritățile administrative naționale responsabile cu controalele la frontieră.
   Din motive practice, autocolantului de viză i se pot anexa însemne care să arate clar că viza a fost anulată. Se recomandă ca marcarea kinegramei autocolantului să se efectueze cu un obiect metalic ascuțit.
   Autoritatea centrală a statului care a eliberat viza este înștiințată de anularea vizei și i se comunică următoarele informații:

               —

               data și motivele anulării;

               —

               numele deținătorului vizei;

               —

               cetățenia;

               —

               tipul și numărul documentului de călătorie;

               —

               numărul autocolantului de viză;

               —

               tipul vizei;

               —

               data și locul eliberării vizei.

         2.   Revocarea
   Unele state fac diferența între revocarea vizei uniforme și anularea acesteia.
   Prin revocarea vizei, măsură fără efect retroactiv, se poate anula perioada de valabilitate rămasă a vizei uniforme după ce deținătorul acesteia a intrat pe teritoriu.
   În conformitate cu articolul 23 din Convenția Schengen, viza se revocă în cazul în care controalele arată că străinul care deține viză eliberată corect nu îndeplinește sau nu mai îndeplinește una sau mai multe dintre condițiile stabilite la articolul 5 alineatul (1) literele (c), (d) și (e) din Convenția Schengen. Viza se revocă în conformitate cu procedurile naționale ale părții contractante pe al cărei teritoriu se află deținătorul vizei. Partea contractantă care revocă viza va informa partea contractantă care a eliberat viza. Decizia va fi motivată.
   3.   Scurtarea perioadei valabilității vizei uniforme
   În conformitate cu articolul 23 din Convenția Schengen, unele state folosesc această procedură înaintea expulzării străinului. Astfel se scurtează durata șederii la numărul de zile de la data trecerii frontierei la data expulzării.
   De asemenea, funcționarul controlului de frontieră poate decide scurtarea perioadei de valabilitate a vizei uniforme dacă se stabilește că străinul nu are mijloace de existență adecvate pentru perioada de ședere inițială.

      (1)  Viza poate fi, de asemenea, anulată de autoritățile consulare dacă se dovedește că viza s-a eliberat greșit.

      (2)  Document confidențial. A se vedea SCH/Com-ex (98)17.


title: 2012/569/UE: Decizia Parlamentului European din 10 mai 2012 privind închiderea conturilor Agenției Comunitare pentru Controlul Pescuitului pentru exercițiul financiar 2010

text:
               17.10.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 286/174

         DECIZIA PARLAMENTULUI EUROPEAN
   din 10 mai 2012
   privind închiderea conturilor Agenției Comunitare pentru Controlul Pescuitului pentru exercițiul financiar 2010
   (2012/569/UE)
   PARLAMENTUL EUROPEAN,

               —

               având în vedere conturile anuale finale ale Agenției Comunitare pentru Controlul Pescuitului pentru exercițiul financiar 2010,

               —

               având în vedere Raportul Curții de Conturi privind conturile anuale ale Agenției Comunitare pentru Controlul Pescuitului pentru exercițiul financiar 2010, însoțit de răspunsurile Agenției (1),

               —

               având în vedere Recomandarea Consiliului din 21 februarie 2012 (06083/2012 – C7-0051/2012),

               —

               având în vedere articolul 319 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,

               —

               având în vedere Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului din 25 iunie 2002 privind Regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităților Europene (2), în special articolul 185,

               —

               având în vedere Regulamentul (CE) nr. 768/2005 al Consiliului din 26 aprilie 2005 de instituire a Agenției Comunitare pentru Controlul Pescuitului (3), în special articolul 36,

               —

               având în vedere Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2343/2002 al Comisiei din 19 noiembrie 2002 privind Regulamentul financiar cadru pentru organismele menționate la articolul 185 din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului privind Regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităților Europene (4), în special articolul 94,

               —

               având în vedere articolul 77 și anexa VI la Regulamentul său de procedură,

               —

               având în vedere raportul Comisiei pentru control bugetar și avizul Comisiei pentru pescuit (A7-0130/2012),

               1.

               aprobă închiderea conturilor Agenției Comunitare pentru Controlul Pescuitului pentru exercițiul financiar 2010;

               2.

               încredințează Președintelui sarcina de a transmite prezenta decizie directorului executiv al Agenției Europene pentru Controlul Pescuitului (denumită anterior Agenția Comunitară pentru Controlul Pescuitului), Consiliului, Comisiei și Curții de Conturi și de a asigura publicarea acesteia în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene (seria L).

            Președintele

         Martin SCHULZ

            Secretarul general

         Klaus WELLE

      (1)  JO C 366, 15.12.2011, p. 1.

      (2)  JO L 248, 16.9.2002, p. 1.

      (3)  JO L 128, 21.5.2005, p. 1.

      (4)  JO L 357, 31.12.2002, p. 72.


title: Decizia 2012/174/PESC a Consiliului din 23 martie 2012 de modificare a Acțiunii comune 2008/851/PESC privind operația militară a Uniunii Europene în vederea unei contribuții la descurajarea, prevenirea și reprimarea actelor de piraterie și de jaf armat din largul coastelor Somaliei

text:
               27.3.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 89/69

         DECIZIA 2012/174/PESC A CONSILIULUI
   din 23 martie 2012
   de modificare a Acțiunii comune 2008/851/PESC privind operația militară a Uniunii Europene în vederea unei contribuții la descurajarea, prevenirea și reprimarea actelor de piraterie și de jaf armat din largul coastelor Somaliei
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind Uniunea Europeană, în special articolul 42 alineatul (4) și articolul 43 alineatul (2),
   având în vedere propunerea Înaltului Reprezentant al Uniunii pentru afaceri externe și politica de securitate,
   întrucât:

               (1)

               La 10 noiembrie 2008, Consiliul a adoptat Acțiunea comună 2008/851/PESC (1).

               (2)

               La 8 decembrie 2009, la 30 iulie 2010 și, respectiv, la 7 decembrie 2010, Consiliul a adoptat Decizia 2009/907/PESC (2), Decizia 2010/437/PESC (3) și Decizia 2010/766/PESC de modificare a Acțiunii comune 2008/851/PESC (4).

               (3)

               La 14 noiembrie 2011, Consiliul a adoptat Cadrul strategic pentru Cornul Africii, cu scopul de a dezvolta o abordare cuprinzătoare a problemelor care provin din Cornul Africii. Lupta împotriva pirateriei face parte din acest efort.

               (4)

               Actele de piraterie și de jaf armat din largul coastelor Somaliei continuă să amenințe transportul maritim în regiune și în special furnizarea de ajutoare alimentare către populația somaleză prin Programul alimentar mondial și generează fluxuri financiare împotriva cărora trebuie întreprinse noi eforturi.

               (5)

               Operația militară a UE menționată în Acțiunea comună 2008/851/PESC („Atalanta”) ar trebui prelungită până la 12 decembrie 2014.

               (6)

               Este de asemenea necesar să se stabilească suma de referință destinată să acopere costurile comune ale Atalanta pentru perioada cuprinsă între 13 decembrie 2012 și 12 decembrie 2014.

               (7)

               La 16 decembrie 2008, Consiliul de Securitate al Organizației Națiunilor Unite („CSONU”) a adoptat Rezoluția 1851 (2008) privind situația din Somalia, autorizând statele și organizațiile regionale să coopereze în combaterea pirateriei și a jafului armat în largul coastelor Somaliei, Secretarul General al Organizației Națiunilor Unite fiind notificat în prealabil în acest sens de către guvernul federal de tranziție din Somalia („GFT”), în vederea luării tuturor măsurilor necesare și adecvate în Somalia, în scopul reprimării actelor de piraterie și de jaf armat pe mare, cu condiția ca toate aceste măsuri să fie luate în conformitate cu dispozițiile aplicabile ale dreptului internațional umanitar și ale dreptului internațional în domeniul drepturilor omului.

               (8)

               La 22 noiembrie 2011, CSONU a adoptat Rezoluția 2020 (2011), care a reînnoit autorizările menționate la punctul 10 din Rezoluția 1846 (2008) și la punctul 6 din Rezoluția 1851 (2008).

               (9)

               În scrisoarea sa din 20 februarie 2012, UE a făcut GFT o propunere de cooperare extinsă, în completarea ofertei făcute prin scrisoarea din 30 octombrie 2008.

               (10)

               Prin scrisoarea sa de la 1 martie 2012, GFT a notificat Secretarului General al Organizației Națiunilor Unite oferta făcută de UE, în conformitate cu dispozițiile punctului 6 din Rezoluția 1851 (2008) a CSONU și ale punctului 9 din Rezoluția 2020 (2011) a CSONU.

               (11)

               Este necesară extinderea pentru Atalanta a zonei de operații, astfel încât să fie cuprinse apele interioare ale Somaliei și teritoriul terestru al Somaliei.

               (12)

               De asemenea, este necesar să se stabilească în ce condiții pot fi transferați suspecții capturați și reținuți în apele interioare sau în apele teritoriale ale altor state decât ale Somaliei.

               (13)

               Acțiunea comună 2008/851/PESC ar trebui prin urmare să fie modificată în consecință,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   Acțiunea comună 2008/851/PESC a Consiliului se modifică după cum urmează:

               1.

               Articolul 1 se înlocuiește cu următorul text:
               „Articolul 1
               Misiune
               (1)   Uniunea Europeană (UE) desfășoară o operație militară în sprijinul Rezoluțiilor 1814 (2008), 1816 (2008), 1838 (2008), 1846 (2008) și 1851 (2008) ale Consiliului de Securitate al Națiunilor Unite (CSONU), într-un mod conform cu acțiunea autorizată în cazul pirateriei în temeiul articolului 100 și a articolelor următoare din Convenția Organizației Națiunilor Unite privind dreptul mării, semnată la Montego Bay la 10 decembrie 1982 (denumită în continuare „Convenția Organizației Națiunilor Unite privind dreptul mării”), și în special prin angajamente asumate împreună cu state terțe („Atalanta”), astfel încât aceasta să contribuie la:

                           —

                           protecția navelor din cadrul PAM care furnizează ajutoare alimentare persianelor strămutate din Somalia, în conformitate cu mandatul stabilit în Rezoluția 1814 (2008) a CSONU; și

                           —

                           protecția navelor vulnerabile care navighează în largul coastelor Somaliei, precum și la descurajarea, prevenirea și reprimarea actelor de piraterie și de jaf armat în largul coastelor Somaliei, în conformitate cu mandatul stabilit în Rezoluția 1846 (2008) și în Rezoluția 1851 (2008) ale CSONU.

                     (2)   Zona de operații a forțelor desfășurate în acest scop cuprinde teritoriul costier somalez și apele interioare somaleze, precum și zonele maritime din largul coastelor Somaliei și ale țărilor vecine din regiunea Oceanului Indian, în conformitate cu obiectivul politic al unei operații maritime a UE, astfel cum este stabilit în cadrul conceptului de gestionare a crizei aprobat de Consiliu la 5 august 2008.
               (3)   În plus, Atalanta contribuie la monitorizarea activităților de pescuit din largul coastelor Somaliei.”

               2.

               Articolul 2 se modifică după cum urmează:

                           (a)

                           litera (a) se înlocuiește cu următorul text:

                                       „(a)

                                       asigură protecția navelor navlosite de PAM, inclusiv prin prezența la bordul acestor nave a unor unități înarmate din cadrul Atalanta, inclusiv atunci când navighează în apele teritoriale și interioare ale Somaliei;”;

                           (b)

                           litera (c) se înlocuiește cu următorul text:

                                       „(c)

                                       supraveghează zonele din largul coastelor Somaliei, inclusiv apele sale teritoriale și interioare, care prezintă riscuri pentru activitățile maritime, în special pentru traficul maritim;”;

                           (c)

                           litera (f) se înlocuiește cu următorul text:

                                       „(f)

                                       stabilește o legătură cu organizațiile și entitățile, precum și cu statele, care acționează în regiune în vederea combaterii actelor de piraterie și a jafurilor armate din largul coastelor Somaliei, în special cu forța maritimă «Combined Task Force 151», care acționează în cadrul operației «Libertate durabilă»;”.

               3.

               Articolul 12 se înlocuiește cu următorul text:
               „Articolul 12
               Transferul persoanelor capturate și reținute în vederea urmăririi penale a acestora
               (1)   În temeiul acceptării de către Somalia a exercitării de competențe jurisdicționale de către statele membre sau de către state terțe, pe de o parte, și al articolului 105 din Convenția Organizației Națiunilor Unite privind dreptul mării, pe de altă parte, persoanele care sunt suspectate de a intenționa să comită, astfel cum se menționează la articolele 101 și 103 din Convenția Organizației Națiunilor Unite privind dreptul mării, de a comite sau de a fi comis acte de piraterie sau jafuri armate în apele teritoriale sau interioare ale Somaliei sau în marea liberă, capturate și reținute în vederea urmăririi penale a acestora, precum și bunurile care au servit la săvârșirea respectivelor acte sunt transferate:

                           —

                           autorităților competente ale statului membru sau ale statului terț care participă la operație și al cărui pavilion este arborat de nava care a realizat capturarea; sau

                           —

                           în cazul în care respectivul stat nu poate sau nu dorește să-și exercite competențele jurisdicționale, unui alt stat membru sau stat terț care dorește să-și exercite aceste competențe asupra persoanelor sau bunurilor menționate.

                     (2)   Persoanele suspectate, astfel cum se menționează la articolele 101 și 103 din Convenția Organizației Națiunilor Unite privind dreptul mării, de a intenționa să comită, de a fi în curs de a comite sau de a fi comis acte de piraterie sau de jaf armat, care sunt capturate și reținute, în vederea urmăririi lor penale, de către forțele Atalanta în apele teritoriale, apele interioare sau apele arhipelagice ale altor state din regiune în acord cu statele respective, precum și bunurile care au servit la comiterea acestor acte pot fi transferate autorităților competente ale statului respectiv sau, cu acordul statului respectiv, autorităților competente ale altui stat.
               (3)   Niciuna dintre persoanele menționate la alineatele (1) și (2) nu poate fi transferată către un stat terț, în cazul în care condițiile acestui transfer nu au fost stabilite cu respectivul stat terț într-un mod conform cu dreptul internațional aplicabil, în special cu dreptul internațional în domeniul drepturilor omului, în vederea garantării în special a faptului că nicio persoană nu va fi supusă pedepsei cu moartea, torturii sau oricărui alt tratament crud, inuman sau degradant.”;

               4.

               La articolul 14 se adaugă următorul alineat:
               „(3)   Suma de referință pentru costurile comune ale operației militare a UE pentru perioada cuprinsă între 13 decembrie 2012 și 12 decembrie 2014 este de 14 900 000 EUR. Procentul din suma de referință menționată la articolul 25 alineatul (1) din Decizia 2011/871/PESC a Consiliului este de 0 %.”

               5.

               La articolul 16, alineatul (3) se înlocuiește cu următorul text:
               „(3)   Operația militară a UE se încheie la 12 decembrie 2014.”

         Articolul 2
   Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.

      Adoptată la Bruxelles, 23 martie 2012.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         C. ASHTON

      (1)  JO L 301, 12.11.2008, p. 33.

      (2)  JO L 322, 9.12.2009, p. 27.

      (3)  JO L 210, 11.8.2010, p. 33.

      (4)  JO L 327, 11.12.2010, p. 49.


title: Decizia 2005/495/PESC a Consiliului din 13 iunie 2005 privind încheierea Acordului între Uniunea Europeană și Ucraina de stabilire a unui cadru pentru participarea Ucrainei la operațiunile de gestionare a crizelor conduse de Uniunea Europeană

text:
               18/Volumul 03

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               267

         32005D0495

               L 182/28

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

      DECIZIA 2005/495/PESC A CONSILIULUI

   din 13 iunie 2005
   privind încheierea Acordului între Uniunea Europeană și Ucraina de stabilire a unui cadru pentru participarea Ucrainei la operațiunile de gestionare a crizelor conduse de Uniunea Europeană
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind Uniunea Europeană și, în special, articolul 24 al acestuia,
   având în vedere recomandarea președinției,
   întrucât:

               (1)

               Condițiile privind participarea țărilor terțe la operațiunile de gestionare a crizelor conduse de Uniunea Europeană nu ar trebui definite de la caz la caz pentru fiecare operațiune în cauză, ci prevăzute într-un acord de stabilire a unui cadru pentru o astfel de participare viitoare posibilă.

               (2)

               Ca urmare a autorizării de către Consiliu la 23 februarie 2004, președinția, asistată de secretarul general/înalt reprezentant, a negociat Acordul între Uniunea Europeană și Ucraina de stabilire a unui cadru pentru participarea Ucrainei la operațiunile de gestionare a crizelor conduse de Uniunea Europeană.

               (3)

               Acest acord ar trebui aprobate,

         DECIDE:
   Articolul 1
   Acordul între Uniunea Europeană și Ucraina de stabilire a unui cadru pentru participarea Ucrainei la operațiunile de gestionare a crizelor conduse de Uniunea Europeană se aprobă în numele Uniunii Europene.
   Textele acordurilor se anexează la prezenta decizie.
   Articolul 2
   Președintele Consiliului este autorizat să numească persoana sau persoanele împuternicite să semneze acordul prin care Uniunea Europeană își asumă obligații.
   Articolul 3
   Prezenta decizie produce efecte de la data adoptării.
   Articolul 4
   Prezenta decizie se publică în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.

      Adoptată la Luxemburg, 13 iunie 2005.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         J. ASSELBORN


title: Decizia (UE) 2017/1400 a Parlamentului European din 4 iulie 2017 de prelungire cu o perioadă suplimentară a mandatului Comisiei de anchetă pentru examinarea pretinsei încălcări a dreptului Uniunii și administrări defectuoase în aplicarea acestuia în legătură cu spălarea de bani, evitarea sarcinilor fiscale și evaziunea fiscală

text:
               29.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 199/12

         DECIZIA (UE) 2017/1400 A PARLAMENTULUI EUROPEAN
   din 4 iulie 2017
   de prelungire cu o perioadă suplimentară a mandatului Comisiei de anchetă pentru examinarea pretinsei încălcări a dreptului Uniunii și administrări defectuoase în aplicarea acestuia în legătură cu spălarea de bani, evitarea sarcinilor fiscale și evaziunea fiscală
   PARLAMENTUL EUROPEAN,

               —

               având în vedere propunerea Conferinței președinților,

               —

               având în vedere articolul 226 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,

               —

               având în vedere Decizia 95/167/CE, Euratom, CECO a Parlamentului European, a Consiliului și a Comisiei din 19 aprilie 1995 privind modalitățile de exercitare a dreptului de anchetă al Parlamentului European (1),

               —

               având în vedere Decizia sa (UE) 2016/1021 din 8 iunie 2016 privind constituirea unei Comisii de anchetă pentru examinarea pretinsei încălcări a dreptului Uniunii și administrări defectuoase în aplicarea acestuia în legătură cu spălarea de bani, evitarea sarcinilor fiscale și evaziunea fiscală, precum și competențele, componența și mandatul comisiei (2),

               —

               având în vedere Decizia (UE) 2017/846 din 16 martie 2017 de prelungire a mandatului Comisiei de anchetă pentru examinarea pretinsei încălcări a dreptului Uniunii și administrări defectuoase în aplicarea acestuia în legătură cu spălarea de bani, evitarea sarcinilor fiscale și evaziunea fiscală (3),

               —

               având în vedere articolul 198 alineatul (11) din Regulamentul său de procedură,

               A.

               întrucât Comisia de anchetă a solicitat prelungirea mandatului său pentru a-l putea îndeplini în întregime și în mod adecvat, având în vedere numărul documentelor care mai trebuie examinate, analizele comandate și părțile interesate care mai trebuie audiate,

               1.

               decide să prelungească cu o perioadă suplimentară de trei luni mandatul Comisiei de anchetă.

            Pentru Parlamentul European

            Președintele

         A. TAJANI

      (1)  JO L 113, 19.5.1995, p. 1.

      (2)  JO L 166, 24.6.2016, p. 10.

      (3)  JO L 125, 18.5.2017, p. 34.


title: 2009/582/CE: Decizia Comisiei din 29 iulie 2009 privind finanțarea unor măsuri de urgență speciale în vederea protejării Comunității de rabie

text:
               30.7.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 198/85

      DECIZIA COMISIEI

   din 29 iulie 2009
   privind finanțarea unor măsuri de urgență speciale în vederea protejării Comunității de rabie
   (2009/582/CE)
   COMISIA COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene,
   având în vedere Decizia 90/424/CEE a Consiliului din 26 iunie 1990 privind anumite cheltuieli în domeniul veterinar (1), în special articolul 6 alineatul (2),
   întrucât:

               (1)

               Decizia 90/424/CEE prevede că atunci când un stat membru este amenințat în mod direct de apariția sau răspândirea, pe teritoriul unei țări terțe, a unei boli dintre cele aflate pe lista din anexa la decizia respectivă, se poate adopta orice măsură adecvată situației în cauză, inclusiv acordarea unei contribuții financiare de către Comunitate, destinată măsurilor considerate în mod special necesare pentru încheierea cu succes a acțiunilor întreprinse.

               (2)

               Rabia este o boală a animalelor care afectează în special carnivorele sălbatice și pe cele domestice și care are implicații grave asupra sănătății publice. Rabia este inclusă pe lista din anexa la Decizia 90/424/CEE.

               (3)

               În ultimii ani, Comunitatea a cofinanțat programe pentru imunizarea pe cale orală a carnivorelor sălbatice care reprezintă rezervorul acestei boli, aceste programe ducând la o situație extrem de favorabilă în majoritatea statelor membre, fiind reduse drastic cazurile de rabie la animalele sălbatice și la cele domestice și dispărând cazurile de rabie la om.

               (4)

               Teritoriul regiunii Kaliningrad, o exclavă a Rusiei înconjurată de teritoriu comunitar, este adiacent statelor membre care depun ultimele eforturi în vederea eradicării totale a bolii.

               (5)

               Lituania și Polonia au informat Comisia că prezența rabiei la animalele sălbatice din regiunea Kaliningrad reprezintă acum un pericol direct pentru încheierea cu succes a programelor de eradicare a rabiei din țările respective.

               (6)

               Este necesară întreprinderea urgentă a unor acțiuni în regiunea Kaliningrad, astfel încât răspândirea bolii de pe teritoriul acesteia să nu mai pună în pericol progresele realizate de statele membre vecine în privința sănătății umane și a animalelor.

               (7)

               Este necesară o măsură specială de prevenire a reinfectării continue de către regiunea Kaliningrad a statelor membre vecine. Având în vedere dimensiunea considerabilă a teritoriului regiunii Kaliningrad, este mai adecvat și mai puțin costisitor să fie sprijinite eforturile de eradicare a rabiei în Kalinigrad decât să se instaleze o zonă tampon de vaccinare pe teritoriul statelor membre vecine, o astfel de zonă tampon trebuind să fie menținută pe termen nelimitat.

               (8)

               Conform articolului 110 din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului (2), subvențiile fac obiectul unui program anual. Programul anual respectiv se pune în aplicare prin intermediul publicării de cereri de propuneri, cu excepția cazurilor de urgență excepționale justificate corespunzător. În conformitate cu articolul 168 alineatul (1) litera (b) din normele detaliate de aplicare a Regulamentului (CE, Euratom) nr. 1605/2002 stabilite prin Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2342/2002 al Comisiei (3), Comisia poate decide să acorde subvenții fără a organiza o cerere de propuneri în situații de urgență excepționale și justificate corespunzător.

               (9)

               La 21 octombrie 2008, Rusia a prezentat Comisiei un program de eradicare a rabiei în regiunea Kaliningrad, programul respectiv fiind considerat drept acceptabil în privința obiectivului de protejare a Comunității împotriva rabiei. Acțiunile prevăzute în programul respectiv sunt esențiale pentru protecția interesului Comunității și, prin urmare, este adecvat ca unele măsuri să fie finanțate de către Comunitate. Prin urmare, ar trebui ca o contribuție financiară comunitară să fie acordată în 2009 pentru punerea în aplicare a programului respectiv.

               (10)

               Prezenta decizie constituie o decizie de finanțare în sensul articolului 75 din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002, al articolului 90 din normele detaliate de aplicare a Regulamentului (CE, Euratom) nr. 1605/2002 și al articolului 15 din Normele interne privind punerea în aplicare a bugetului general al Comunităților Europene (4).

               (11)

               Măsurile prevăzute de prezenta decizie sunt conforme cu avizul Comitetului permanent pentru lanțul alimentar și sănătatea animală,

         DECIDE:
   Articolul 1
   (1)   Prin prezenta se aprobă planul de eradicare a rabiei, aplicabil pe o durată de 36 de luni în regiunea Kaliningrad (denumit în continuare „planul de eradicare a rabiei”), prezentat de Rusia.
   (2)   Acțiunile efectuate în temeiul prezentei decizii vizează următoarele operațiuni specifice:

               —

               achiziționarea de momeli vaccinale pentru imunizarea pe cale orală a carnivorelor sălbatice;

               —

               distribuirea pe teritoriul regiunii Kaliningrad a momelilor vaccinale menționate la liniuța precedentă.

         Articolul 2
   Contribuția maximă a Comunității este stabilită la 1 800 000 EUR și urmează a fi finanțată din linia bugetară 17 04 03 01 a bugetului general al Comunităților Europene pentru anul 2009.
   Articolul 3
   (1)   Se autorizează acordarea unei subvenții individuale către Serviciul veterinar și Inspecția Veterinară de Stat ale regiunii Kaliningrad din Federația Rusă (Служба ветеринарии и госветинспекции Калининградской области).
   (2)   Activitățile care fac obiectul prezentei decizii se pot finanța în proporție de până la 100 % din costurile eligibile corespunzătoare, cu condiția ca o parte din costurile totale să fie suportate de Serviciul veterinar și Inspecția Veterinară de Stat ale regiunii Kaliningrad din Federația Rusă (Служба ветеринарии и госветинспекции Калининградской области) sau să fie finanțate din alte contribuții decât cea comunitară.

      Adoptată la Bruxelles, 29 iulie 2009.

            Pentru Comisie

         Androulla VASSILIOU

            Membru al Comisiei

      (1)  JO L 224, 18.8.1990, p. 19.

      (2)  JO L 248, 16.9.2002, p. 1.

      (3)  JO L 357, 31.12.2002, p. 1.

      (4)  Decizia Comisiei din 6 aprilie 2009 [C(2009) 2105].