title: 2014/815/UE: Decizia Parlamentului European și a Consiliului din 22 octombrie 2014 privind mobilizarea Fondului european de ajustare la globalizare în conformitate cu punctul 13 din Acordul interinstituțional din 2 decembrie 2013 dintre Parlamentul European, Consiliu și Comisie privind disciplina bugetară, cooperarea în chestiuni bugetare și buna gestiune financiară (cererea EGF/2014/003 ES/Aragón – Restaurante, prezentată de Spania)

text:
               20.11.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 333/17

         DECIZIA PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI A CONSILIULUI
   din 22 octombrie 2014
   privind mobilizarea Fondului european de ajustare la globalizare în conformitate cu punctul 13 din Acordul interinstituțional din 2 decembrie 2013 dintre Parlamentul European, Consiliu și Comisie privind disciplina bugetară, cooperarea în chestiuni bugetare și buna gestiune financiară (cererea EGF/2014/003 ES/Aragón – Restaurante, prezentată de Spania)

      (2014/815/UE)

   PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
   având în vedere Regulamentul (UE) nr. 1309/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 decembrie 2013 privind Fondul european de ajustare la globalizare (2014-2020) și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1927/2006 (1), în special articolul 15 alineatul (4),
   având în vedere Regulamentul (UE, Euratom) nr. 1311/2013 al Consiliului din 2 decembrie 2013 de stabilire a cadrului financiar multianual pentru perioada 2014-2020 (2), în special articolul 12,
   având în vedere Acordul interinstituțional din 2 decembrie 2013 dintre Parlamentul European, Consiliu și Comisie privind disciplina bugetară, cooperarea în chestiuni bugetare și buna gestiune financiară (3), în special punctul 13,
   având în vedere propunerea Comisiei Europene,
   întrucât:

               (1)

               Fondul european de ajustare la globalizare (FEG) a fost creat pentru a oferi sprijin lucrătorilor concediați și persoanelor care desfășoară o activitate independentă a căror activitate a încetat ca urmare a schimbărilor structurale majore intervenite în practicile comerciale internaționale, generate de globalizare, ca urmare a continuării crizei economice și financiare mondiale care a făcut obiectul Regulamentului (CE) nr. 546/2009 al Parlamentului European și al Consiliului (4) sau ca urmare a unei noi crize economice și financiare mondiale, precum și pentru a le acorda asistență în procesul de reintegrare pe piața muncii.

               (2)

               FEG nu depășește o sumă anuală maximă de 150 de milioane EUR (la prețurile din 2011), după cum se prevede la articolul 12 din Regulamentul (UE, Euratom) nr. 1311/2013.

               (3)

               La 21 februarie 2014, Spania a depus o cerere de mobilizare a FEG ca urmare a concedierilor (5) din 661 de întreprinderi a căror activitate se încadrează în diviziunea 56 din NACE Rev. 2 („Restaurante”) (6) în regiunea de nivel NUTS 2 Aragón (ES24) și a completat-o cu informații suplimentare în conformitate cu articolul 8 alineatul (3) din Regulamentul (UE) nr. 1309/2013. Această cerere îndeplinește condițiile pentru stabilirea unei contribuții financiare din partea FEG, astfel cum sunt prevăzute la articolul 13 din Regulamentul (UE) nr. 1309/2013.

               (4)

               Prin urmare, FEG ar trebui mobilizat pentru a oferi o contribuție financiară în valoare de 960 000 EUR ca răspuns la cererea depusă de Spania,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   În cadrul bugetului general al Uniunii Europene aferent exercițiului financiar 2014, se mobilizează din Fondul european de ajustare la globalizare suma de 960 000 EUR în credite de angajament și credite de plată.
   Articolul 2
   Prezenta decizie se publică în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.

      Adoptată la Strasbourg, 22 octombrie 2014.

            Pentru Parlamentul European

            Președintele

         M. SCHULZ

            Pentru Consiliu

            Președintele

         B. DELLA VEDOVA

      (1)  JO L 347, 20.12.2013, p. 855.

      (2)  JO L 347, 20.12.2013, p. 884.

      (3)  JO C 373, 20.12.2013, p. 1.

      (4)  Regulamentul (CE) nr. 546/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 iunie 2009 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 1927/2006 privind crearea Fondului european de ajustare la globalizare (JO L 167, 29.6.2009, p. 26).

      (5)  În sensul articolului 3 litera (a) din Regulamentul privind FEG.

      (6)  Regulamentul (CE) nr. 1893/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 20 decembrie 2006 de stabilire a Nomenclatorului statistic al activităților economice NACE a doua revizuire și de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 3037/90 al Consiliului, precum și a anumitor regulamente CE privind domenii statistice specifice (JO L 393, 30.12.2006, p. 1).


title: Decizia Consiliului din 16 decembrie 1993 privind încheierea Convenției vamale referitoare la importul temporar al vehiculelor rutiere comerciale (1956) și acceptarea rezoluției Națiunilor Unite privind aplicabilitatea carnetelor de trecere prin vamă și a carnetelor CPD referitoare la vehiculele rutiere comerciale

text:
Anunţ juridic important

|

31994D0111

Official Journal L 056 , 26/02/1994 P. 0027 - 0027 Finnish special edition: Chapter 2 Volume 11 P. 0067  Swedish special edition: Chapter 2 Volume 11 P. 0067  Ediţie specială în limba cehă Chapter 02 Volume 05 P. 172  - 172 Ediţie specială în limba estonă Chapter 02 Volume 05 P. 172  - 172 Ediţie specială în limba maghiară Chapter 02 Volume 05 P. 172  - 172 Ediţie specială în limba lituaniană Chapter 02 Volume 05 P. 172  - 172 Ediţie specială în limba letonă Chapter 02 Volume 05 P. 172  - 172 Ediţie specială în limba malteză Chapter 02 Volume 05 P. 172  - 172 Ediţie specială în limba polonă Chapter 02 Volume 05 P. 172  - 172 Ediţie specială în limba slovacă Chapter 02 Volume 05 P. 172  - 172 Ediţie specială în limba slovenă Chapter 02 Volume 05 P. 172  - 172

		19931216Decizia Consiliuluidin 16 decembrie 1993privind încheierea Convenției vamale referitoare la importul temporar al vehiculelor rutiere comerciale (1956) și acceptarea rezoluției Națiunilor Unite privind aplicabilitatea carnetelor de trecere prin vamă și a carnetelor CPD referitoare la vehiculele rutiere comerciale(94/111/CE)CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 113 coroborat cu articolul 228 alineatul (2),având în vedere propunerea Comisiei,întrucât Convenția referitoare la importul temporar al vehiculelor rutiere comerciale, negociată în cadrul Organizației Națiunilor Unite și semnată la Geneva, la 18 mai 1956, privește condițiile și modalitățile de import temporar în cazul vehiculelor rutiere comerciale, atât pe teritoriul vamal al Comunității, cât și pe cel al țărilor terțe și constituie un acord vamal care poate contribui, în mod eficient, la dezvoltarea schimburilor internaționale;întrucât, în temeiul articolului 33 alineatul (2a), convenția menționată anterior este deschisă aderării organizațiilor de integrare economică regională;întrucât, de asemenea, toate statele membre ale Comunității sunt părți contractante la convenție;întrucât trebuie să fie depus un instrument de aderare la secretarul general al Organizației Națiunilor Unite pentru ca apoi Comunitatea să poată deveni parte contractantă;întrucât nu este necesar să fie exprimată o rezervă față de articolul 38 din convenție și întrucât dispozițiile comunitare privind admiterea temporară a vehiculelor rutiere comerciale sunt, în forma lor actuală, conforme cu cele ale convenției;întrucât convenția ar trebui să fie aprobată;întrucât este necesar să fie acceptată, în același timp, rezoluția Națiunilor Unite din 2 iulie 1993 privind aplicabilitatea carnetelor de trecere prin vamă și a carnetelor CPD referitoare la vehiculele rutiere comerciale,DECIDE:Articolul 1(1) Convenția vamală referitoare la importul al vehiculelor rutiere comerciale se aprobă în numele Comunității.Textul convenției figurează în anexa I.(2) Rezoluția Națiunilor Unite din 2 iulie 1993 privind aplicabilitatea carnetelor de trecere prin vamă și a carnetelor CPD, referitoare la vehiculele rutiere comerciale, este acceptată în numele Comunității în condițiile enumerate în anexa II la prezenta decizie.Articolul 2(1) Președintele Consiliului este autorizat să numească persoana împuternicită să depună instrumentul de aderare la convenție în numele Comunității.(2) Persoana împuternicită îi notifică secretarului general al Organizației Națiunilor Unite acceptarea rezoluției.(3) Comisia este autorizată, după consultarea statelor membre și după depunerea instrumentului de aderare, prevăzut la alineatul (1), să îi transmită secretarului general al Națiunilor Unite informația prevăzută la articolul 33 alineatul (2a) din convenție.Adoptată la Bruxelles, 16 decembrie 1993.Pentru ConsiliuPreședinteleR. Urbain--------------------------------------------------19931216ANEXA I--------------------------------------------------19560518Convenția vamală privind importul temporar al vehiculelor rutiere comerciale (1956)PĂRȚILE CONTRACTANTE,DORIND să faciliteze transporturile rutiere internaționale,AVÂND ÎN VEDERE dispozițiile convenției vamale privind importul temporar de vehicule rutiere private adoptate la New York, la data de 4 iunie 1954,DORIND să aplice în cazul importului temporar al vehiculelor rutiere comerciale, într-o măsură cât mai mare, dispoziții analoge și, în special, să permită utilizarea pentru vehiculele în cauză a documentelor vamale prevăzute pentru vehiculele rutiere private,CONVIN după cum urmează:CAPITOLUL IDefinițiiArticolul 1În sensul prezentei convenții, noțiunile enunțate în continuare desemnează:(a) "drepturi și taxe de import": drepturile vamale și toate celelalte drepturi, taxe și redevențe sau diversele impuneri percepute la importul sau cu ocazia importului mărfurilor menționate de prezenta convenție, cu excepția redevențelor și impunerilor a căror valoare se limitează la costul aproximativ al serviciilor prestate;(b) "vehicule": toate vehiculele rutiere cu motor și toate remorcile care pot fi atașate unor astfel de vehicule, importate împreună cu vehiculele în cauză sau separat, precum și piesele lor de schimb, accesoriile normale și echipamentele normale importate împreună cu vehiculele în cauză;(c) "uz comercial": utilizarea în scopul transportului de persoane în schimbul unei remunerații, prime sau a unui alt avantaj material, sau în scopul transportului industrial sau comercial de mărfuri, remunerat sau nu;(d) "titlu de import temporar": documentul vamal care permite identificarea vehiculului și constatarea garanției sau consemnarea drepturilor și taxelor de import;(e) "întreprinderi": întreprinderi comerciale sau industriale, oricare ar fi statutul lor juridic, inclusiv persoanele fizice care desfășoară o activitate comercială sau industrială;(f) "persoane": atât persoane fizice cât și persoane juridice;(g) "asociație emitentă": o asociație autorizată să emită titluri de import temporar;(h) "asociație garantă": o asociație aprobată de autoritățile vamale ale unei părți contractante pentru a se constitui garant al persoanelor care utilizează titluri de import temporar;(i) "organizație internațională": o organizație la care sunt afiliate asociații naționale abilitate să emită și să garanteze titluri de import temporar;(j) "parte contractantă": un stat sau o organizație de integrare economică regională care este parte la prezenta convenție;(k) "organizație de integrare economică regională": o organizație instituită de și formată din țările menționate la articolul 33 alineatul (1) din prezenta convenție, care deține competența de a-și adopta propria legislație, obligatorie pentru toate statele sale membre în domeniile reglementate de prezenta convenție, și de a decide, conform procedurilor sale interne, cu privire la aderarea la prezenta convenție.CAPITOLUL IIImportul temporar cu acordarea scutirii de drepturi și de taxe de import și fără impunerea de interdicții sau restricții de importArticolul 2(1) Fiecare parte contractantă admite temporar, acordând scutirea de drepturi și taxe de import, fără a interzice sau impune restricții asupra importului, cu obligația reexportării și sub rezerva respectării celorlalte condiții prevăzute de prezenta convenție, vehiculele înmatriculate pe teritoriul uneia dintre părțile contractante și care sunt importate și utilizate pentru uz comercial în traficul rutier internațional de către întreprinderile care își exercită activitatea pe teritoriul în cauză.(2) Părțile contractante pot, în condițiile prevăzute de prezenta convenție, să specifice că astfel de vehicule trebuie să facă obiectul unui titlu de import temporar care garantează plata drepturilor și taxelor de import sau a unei sume echivalente, sub rezerva dispozițiilor speciale din articolul 27 alineatul (4), în cazul în care reexportarea vehiculului pentru care s-a emis titlul în cauză nu are loc în termenele acordate.(3) Vehiculele importate spre a fi închiriate după import nu beneficiază de dispozițiile prezentei convenții.Articolul 3(1) Conducătorul vehiculului și ceilalți membri ai personalului sunt autorizați să importe temporar, în condițiile prevăzute de autoritățile vamale, o cantitate rezonabilă de efecte personale, ținând seama de durata sejurului în țara importatoare.(2) Se admit cu scutire de drepturi și taxe de import proviziile de drum și mici cantități de tutun, trabucuri și țigări, destinate consumului personal.Articolul 4Combustibilii și carburanții conținuți în rezervoarele normale ale vehiculelor importate temporar se admit beneficiind de scutirea de drepturi și taxe de import și fără a fi interzise sau supuse restricțiilor de import. Cu toate acestea, fiecare parte contractată poate stabili un plafon maxim pentru cantitățile de combustibili și de carburanți care pot fi admise pe teritoriul său în rezervorul unui vehicul importat temporar.Articolul 5(1) Piesele componente, importate pentru a servi la repararea unui anumit vehicul care a fost deja importat temporar, se admit temporar beneficiind de scutirea de drepturi și taxe de import și fără a fi supuse interdicțiilor sau restricțiilor de import. Părțile contractante pot solicita ca aceste piese să fie plasate sub incidența unui titlu de import temporar.(2) Piesele înlocuite care nu sunt reexportate sunt pasibile de plata drepturilor și taxelor de import, cu excepția cazului în care, în conformitate cu reglementările țării vizate, sunt abandonate fără a implica alte cheltuieli către trezoreria statului sau sunt distruse, sub control oficial, pe cheltuiala părților interesate.Articolul 6Se admit, beneficiind de scutirea de drepturi și taxe de import și fără a fi supuse niciunei interdicții sau restricții la import, formularele de titluri de import temporar și de circulație internațională, expediate asociațiilor autorizate de către asociațiile străine corespondente, de către organizațiile internaționale sau autoritățile vamale ale părților contractante să elibereze titlurile menționate.CAPITOLUL IIIEliberarea titlurilor de import temporarArticolul 7(1) Sub rezerva garanțiilor și a condițiilor pe care le poate specifica, fiecare parte contractantă poate abilita anumite asociații, în special pe cele afiliate unei organizații internaționale, să elibereze fie direct, fie prin intermediul asociațiilor corespondente, titlurile de import temporar prevăzute în prezenta convenție.(2) Titlurile de import temporar pot fi valabile pentru o singură țară sau teritoriu vamal sau pentru mai multe țări sau teritorii vamale.(3) Durata valabilității acestor titluri nu depășește un an, începând de la data eliberării lor.Articolul 8(1) Titlurile de import temporar valabile pe teritoriile tuturor părților contractante sau al mai multor părți contractante sunt denumite "carnete de trecere prin vamă" și sunt conforme cu modelul din anexa I la prezenta convenție.(2) Dacă un carnet de trecere prin vamă nu este valabil pentru unul sau mai multe teritorii, asociația care eliberează titlul menționează acest fapt pe copertă și pe primele file din carnetul în cauză.(3) Titlurile de import temporar valabile exclusiv pe teritoriul unei singure părți contractante pot fi conforme cu modelul din anexa II la prezenta convenție. Părțile contractante au dreptul legal de a utiliza și alte documente, conform legislației sau reglementărilor lor.(4) Durata valabilității titlurilor de import temporar diferite de cele eliberate în conformitate cu articolul 7 de către asociațiile autorizate este fixată de fiecare parte contractantă, în funcție de legislația sau reglementările acesteia.(5) Fiecare dintre părțile contractante transmite celorlalte părți contractante, la cererea acestora, modelele de titluri de import temporar valabile pe teritoriul său, diferite de cele din anexele la prezenta convenție.CAPITOLUL IVIndicații care trebuie prevăzute în titlurile de import temporarArticolul 9Titlurile de import temporar eliberate de asociațiile autorizate se eliberează în numele întreprinderilor care exploatează vehiculele și le importă temporar.Articolul 10(1) Greutatea care trebuie declarată pe titlurile de import temporar este greutatea vehiculelor neîncărcate. Greutatea se exprimă în unități din sistemul metric. În cazul titlurilor valabile pentru o singură țară, autoritățile vamale din țara vizată pot dispune folosirea unui alt sistem.(2) Valoarea care trebuie declarată pe titlurile de import temporar valabile pentru o singură țară se exprimă în moneda țării în cauză. Valoarea care trebuie declarată pe un carnet de trecere prin vamă se exprimă în moneda țării unde este eliberat carnetul.(3) Obiectele și utilajele care constituie dotarea normală a vehiculelor nu trebuie declarate în mod special pe titlurile de import temporar.(4) În cazul în care autoritățile vamale solicită acest lucru, piesele de schimb (roți, pneuri și camere de aer), precum și accesoriile care nu sunt considerate ca făcând parte din dotarea normală a vehiculelor (precum aparatele de radio și portbagaje) se declară în titlurile de import temporar, împreună cu indicațiile necesare (precum greutatea și valoarea) și sunt prezentate din nou la ieșirea din țara vizitată.(5) Remorcile fac obiectul unor titluri de import distincte.Articolul 11Toate modificările aduse indicațiilor care trebuie prevăzute în titlurile de import temporare de către asociația emitentă sunt aprobate corespunzător de către asociația în cauză sau de către asociația garantă. După preluarea titlurilor de către autoritățile vamale ale țării de import nu mai sunt permise modificări fără consimțământul autorităților țării de import.CAPITOLUL VCondiții de import temporarArticolul 12Fără a aduce atingere aplicării dispozițiilor din legislațiile naționale care permit autorităților vamale ale părților contractante să refuze ca vehiculele aflate sub incidența titlurilor de import temporar să fie conduse de persoane care s-au făcut vinovate de infracțiuni grave în raport cu legile sau regulamentele vamale sau fiscale ale țării de import temporar, vehiculele aflate sub incidența titlurilor de import temporar pot fi conduse de persoane autorizate în mod corespunzător de către titularii titlurilor. Autoritățile vamale ale părților contractante au dreptul de a solicita dovada faptului că aceste persoane au fost autorizate în mod corespunzător de către titularii titlurilor; în cazul în care justificările furnizate nu li se par suficiente, autoritățile vamale se pot opune utilizării vehiculelor în cauză în țara lor, sub incidența titlurilor în cauză.Articolul 13(1) Vehiculul care face obiectul unui titlu de import temporar este reexportat în aceeași stare, ținând seama de uzura sa normală și în limita duratei de valabilitate a titlului său de import temporar.(2) Dovada reexportului este asigurată de viza de ieșire aplicată cu regularitate pe un titlu de import temporar de către autoritățile vamale ale țării unde vehiculul a fost importat temporar.(3) Fiecare parte contractantă are dreptul de a refuza sau de a retrage posibilitatea de a beneficia de importul temporar cu scutire de drepturi și taxe de import, fără interdicții și restricții la importul vehiculelor care, chiar în mod ocazional, transportă pasageri sau mărfuri în interiorul frontierelor țării unde este importat vehiculul și le lasă în interiorul acelorași frontiere.(4) Un vehicul închiriat care a fost importat temporar în condițiile prezentei convenții nu poate, în interiorul țării de import temporar, nici să fie reînchiriat unei persoane diferite de cea care l-a închiriat inițial, nici să fie subînchiriat, iar autoritățile vamale ale părților contractante au dreptul de a solicita reexportarea unui astfel de vehicul după încheierea operațiunilor de transport pentru care vehiculul în cauză a fost importat temporar.Articolul 14(1) Fără a aduce atingere obligației de reexportare prevăzute la articolul 13, nu se solicită reexportarea, în caz de accident constatat corespunzător, a vehiculelor grav avariate, cu condiția ca acestea să fie, în funcție de solicitările autorităților vamale:(a) obligate la plata drepturilor și taxelor de import datorate în cazul vizat sau(b) abandonate, fără plata niciunor cheltuieli suplimentare către trezoreria țării în care s-a realizat importul temporar, iar în acest caz titularul este exonerat de drepturile și taxele de import sau(c) distruse, sub control oficial, pe cheltuiala celor interesați, deșeurile și piesele recuperate fiind supuse plății drepturilor și taxelor de import datorate în cazul respectiv.(2) Dacă un vehicul importat temporar nu poate fi reexportat în urma unui sechestru, iar acesta nu a fost instituit la cererea unor persoane particulare, obligația de reexportare în limita termenului de valabilitate a titlului de import temporar se suspendă pe durata sechestrului.(3) În măsura posibilităților, autoritățile vamale notifică asociației garante cazurile de sechestru pe care le-au impus sau care au fost impuse la inițiativa lor asupra vehiculelor plasate sub incidența titlurilor de import temporar garantate de asociația în cauză și o avizează cu privire la măsurile pe care preconizează să le adopte.(4) În cazul în care vehiculul menționat pe titlu a fost pierdut sau furat în timpul sechestrului, iar acesta nu a fost impus la cererea unor persoane particulare, titularului titlului de import temporar nu i se poate cere să achite drepturile și taxele la import, dar acesta trebuie să prezinte autorităților vamale un document justificativ al sechestrului.Articolul 15Beneficiarii importului temporar au dreptul de a importa ori de câte ori le este necesar, în timpul duratei de valabilitate a titlurilor de import temporar, vehiculele care fac obiectul acestor titluri, sub rezerva consemnării fiecărei treceri (intrare și ieșire), în cazul în care autoritățile vamale solicită acest lucru, printr-o viză aplicată de lucrătorii vamali vizați. Cu toate acestea, este posibil să se emită titluri pentru o singură călătorie.Articolul 16Dacă se utilizează un titlu de import temporar care nu cuprinde file detașabile la fiecare trecere, vizele aplicate de lucrătorii vamali între prima intrare și ultima ieșire au un caracter provizoriu. Cu toate acestea, dacă ultima viză aplicată este o viză de ieșire provizorie, aceasta se admite ca justificare a reexportării vehiculului sau a pieselor componente importate temporar.Articolul 17Dacă se utilizează un titlu de import temporar care cuprinde file detașabile la fiecare trecere, fiecare constatare a intrării presupune preluarea titlului de către vamă și fiecare constatare ulterioară a ieșirii antrenează descărcarea definitivă a titlului, sub rezerva dispozițiilor din articolul 18.Articolul 18În cazul în care autoritățile vamale ale unei țări au descărcat definitiv și fără rezerve un titlu de import temporar, ele nu mai pot solicita autorității garante plata drepturilor și taxelor de import, cu excepția cazului în care certificatul de descărcare a titlului a fost obținut abuziv sau fraudulos.Articolul 19Vizele de pe titlurile de import temporar utilizate în condițiile prevăzute de prezenta convenție nu implică plata unei remunerații serviciului vamal, în cazul în care vizele respective sunt aplicate într-un birou sau post vamal în timpul programului de lucru al acestuia.CAPITOLUL VIPrelungirea valabilității și reînnoirea titlurilor de import temporarArticolul 20Nu se ține seama de lipsa dovezii de constatare a reexportului în termenele prevăzute pentru vehiculele importate temporar, în cazul în care acestea sunt prezentate autorităților vamale în vederea reexportului într-un interval de paisprezece zile de la data expirării titlurilor și se dau explicații satisfăcătoare care să justifice întârzierea.Articolul 21În cazul carnetelor de trecere prin vamă, fiecare parte contractantă recunoaște ca fiind valabile prelungirile valabilității acordate de oricare dintre părțile contractante în temeiul procedurii prevăzute la anexa 3 la prezenta convenție.Articolul 22(1) Cererile de prelungire a valabilității titlurilor de import temporar, cu excepția situațiilor de imposibilitate determinate de existența unui caz de forță majoră, se prezintă autorităților vamale competente înaintea datei de expirare a titlurilor. În cazul în care un titlu de import temporar a fost emis de o asociație autorizată, cererea de prelungire este înaintată de asociația garantă.(2) Se acordă prelungirile necesare pentru reexportarea vehiculelor sau a pieselor componente importate temporar în cazul în care cei vizați pot dovedi într-un mod satisfăcător pentru autoritățile vamale că au fost împiedicați de un caz de forță majoră să reexporte vehiculele sau piesele componente în cauză în termenul acordat.(3) Valabilitatea titlurilor de import temporar nu poate fi prelungită decât o singură dată, pe o perioadă care nu depășește un an. După acest termen trebuie emis și preluat un nou carnet, care să îl înlocuiască pe primul.Articolul 23Cu excepția cazului în care nu se întrunesc condițiile de import temporar, fiecare parte contractantă autorizează, adoptând măsurile pe care le consideră justificate, reînnoirea titlurilor de import temporar eliberate de asociațiile autorizate și aferente vehiculelor sau pieselor componente importate temporar pe teritoriul său. Cererea de reînnoire este prezentată de asociația garantă.CAPITOLUL VIIRegularizarea titlurilor de import temporarArticolul 24(1) În cazul în care titlul de import temporar nu a fost descărcat cu regularitate, autoritățile vamale din țara de import acceptă (înainte sau după expirarea titlului), ca justificare a reexportului vehiculelor sau a pieselor componente, prezentarea unui certificat conform modelului din anexa 4 la prezenta convenție, eliberat de o autoritate oficială (consul, vamă, poliție, primărie, executor judecătoresc etc.) care atestă că vehiculul sau piesele componente în cauză au fost prezentate autorității vizate și se găsesc în afara țării de import. În locul acestuia, ele acceptă orice altă justificare care arată că vehiculul sau piesele componente se găsesc în afara țării de import temporar. Dacă nu este vorba de un carnet de trecere prin vamă și titlul nu este expirat, titlul se prezintă împreună cu justificarea prevăzută anterior. Dacă este vorba de un carnet, autoritățile vamale acceptă ca justificare a reexportării vehiculului sau pieselor componente vize de trecere aplicate de către autoritățile vamale ale țărilor vizitate ulterior.(2) În caz de distrugere, pierdere sau furt al unui titlu de import temporar care nu a fost descărcat periodic, dar se referă la un vehicul sau la piese componente care au fost reexportate, autoritățile vamale din țara de import acceptă ca justificare a reexportului prezentarea unui certificat conform modelului din anexa 4 la prezenta convenție, eliberat de o autoritate oficială (consul, vamă, poliție, primărie, executor judecătoresc etc.) care atestă că vehiculul sau piesele componente în cauză au fost prezentate autorității respective și se găseau în afara țării de import la o dată ulterioară celei de expirare a titlului. În locul acestuia, ele acceptă orice altă justificare care arată că vehiculul sau piesele componente se găsesc în afara țării de import temporar.(3) În caz de distrugere, pierdere sau furt al unui carnet de trecere prin vamă, care survine în cazul în care vehiculul sau piesele componente se găsesc pe teritoriul unei părți contractante, autoritățile vamale ale părții contractante în cauză efectuează, la cererea asociației vizate, preluarea unui titlu de înlocuire a cărui valabilitate expiră la data expirării carnetului înlocuit. Această preluare anulează preluarea carnetului distrus, pierdut sau furat, efectuată anterior. În cazul utilizării abuzive a unui carnet după ce valabilitatea sa a fost anulată de către autoritățile vamale și asociația emitentă, aceasta din urmă nu mai poate fi considerată responsabilă pentru plata drepturilor și taxelor de import. Dacă, în vederea reexportării vehiculului sau a pieselor componente, în locul titlului de înlocuire se emite o licență de export sau un document similar, viza de ieșire aplicată pe această licență sau pe acest document se acceptă ca justificare a reexportării.(4) Dacă un vehicul este furat după ce a fost reexportat din țara de import, fără ca ieșirea sa să fi fost constatată cu regularitate pe titlul de import temporar și fără să se fi aplicat pe titlu vizele de intrare ale autorităților vamale ale țărilor vizitate ulterior, titlul în cauză poate fi totuși regularizat cu condiția ca asociația garantă să îl prezinte și să furnizeze dovezi ale furtului care să fie considerate suficiente. Dacă titlul nu a expirat, autoritățile vamale pot solicita depunerea acestuia.Articolul 25În cazurile prevăzute la articolul 24, autoritățile vamale își rezervă dreptul de a percepe o taxă de regularizare.Articolul 25aAutoritățile vamale competente renunță la solicitarea plății drepturilor și a taxelor de import dacă li s-a justificat într-un mod pe care îl consideră satisfăcător faptul că un vehicul importat sub incidența unui titlu de import temporar nu mai poate fi exportat, deoarece a fost distrus sau pierdut iremediabil din motive de forță majoră, în special războaie, revolte sau catastrofe naturale.Articolul 26Autoritățile vamale nu au dreptul de a solicita asociației garante să achite drepturile și taxele de import pentru un vehicul sau piese componente importate temporar, dacă asociația în cauză nu a fost notificată cu privire la nedescărcarea titlului de import temporar în termen de un an de la data expirării valabilității titlului în cauză. Autoritățile vamale furnizează asociațiilor garante informații privind cuantumul drepturilor și taxelor de import într-un interval de un an de la data notificării nedescărcării. Răspunderea asociației garante privind aceste sume încetează dacă informațiile nu sunt furnizate în termen de un an.Articolul 27(1) Asociațiile garante au la dispoziție un termen de un an de la data la care a fost notificată nedescărcarea titlurilor de import temporar pentru furnizarea dovezii reexportării vehiculelor sau a pieselor componente în condițiile prevăzute de prezenta convenție. Cu toate acestea, perioada în cauză începe să curgă numai de la data expirării titlurilor de import temporar. Dacă autoritățile vamale contestă valabilitatea dovezii furnizate, ele trebuie să informeze garantul în acest sens în termen de maxim un an.(2) Dacă această dovadă nu se furnizează în intervalele de timp autorizate, asociația garantă trebuie să consemneze sau să achite cu titlu provizoriu, în termen de maximum de trei luni, drepturile și taxele de import care trebuie recuperate. Această consemnare sau plată devin definitive la expirarea termenului de un an începând de la data consemnării sau a plății provizorii. În cursul acestui ultim termen, asociația garantă mai poate beneficia de facilitățile prevăzute la alineatul anterior privind restituirea sumelor consemnate sau achitate.(3) În cazul țărilor ale căror reglementări nu cuprind un regim al consemnării sau al plăților provizorii pentru drepturile și taxele de import, plățile efectuate în conformitate cu alineatul anterior au un caracter definitiv, prin aceasta înțelegându-se faptul că sumele percepute pot fi rambursate atunci când se îndeplinesc condițiile prevăzute la prezentul articol.(4) În cazul în care un titlu de import temporar nu este descărcat, asociația garantă nu are obligația de a plăti o sumă care să depășească cuantumul drepturilor și taxelor de import aplicabile vehiculului sau pieselor componente care nu au fost reexportate, la care se pot adăuga eventual dobânzile de întârziere.Articolul 28Dispozițiile prezentei convenții nu afectează dreptul părților contractante, în caz de fraudă, contravenție sau abuz, de a iniția demersuri de urmărire împotriva titularilor drepturilor de import temporar și persoanelor care utilizează aceste titluri, pentru a recupera drepturile și taxele de import și pentru a impune penalități de care aceste persoane s-au făcut pasibile. Într-un asemenea caz, asociațiile garante cooperează cu autoritățile vamale.CAPITOLUL VIIIDispoziții diverseArticolul 29Părțile contractante depun eforturi pentru a nu institui formalități vamale care ar putea determina obstacole în calea dezvoltării transporturilor rutiere comerciale internaționale.Articolul 30Pentru a accelera desfășurarea formalităților vamale, părțile contractante limitrofe depun eforturi pentru a realiza juxtapunerea birourilor și posturilor vamale și pentru a asigura un program de lucru comun al acestora.Articolul 31Orice infracțiune prin care se încalcă dispozițiile prezentei convenții, orice substituire, declarație falsă sau demers care urmărește ca o persoană sau un obiect să beneficieze în mod necuvenit de regimul de import prevăzut prin prezenta convenție îl expune pe contravenient, în țara în care s-a comis infracțiunea, la sancțiunile prevăzute de legislația țării în cauză.Articolul 32Nici o dispoziție a prezentei convenții nu exclude dreptul părților contractante care formează o uniune vamală sau economică de a prevedea reglementări specifice, aplicabile întreprinderilor care au un sediu de activitate într-o țară care face parte din această uniune.Articolul 32aPrezenta convenție nu împiedică aplicarea unor facilități mai mari decât acordă sau doresc să acorde părțile contractante, fie prin dispoziții unilaterale, fie în temeiul unor acorduri bilaterale sau multilaterale, sub rezerva faptului că asemenea facilități nu trebuie să împiedice aplicarea dispozițiilor prezentei convenții. Se recomandă părților contractante să renunțe la solicitarea de titluri de import temporar și garanții.CAPITOLUL IXDispoziții finaleArticolul 33(1) Țările membre ale Comisiei Economice pentru Europa și țările admise în Comisie cu titlu consultativ în conformitate cu alineatul (8) din mandatul prezentei Comisii pot deveni părți contractante în cadrul prezentei convenții:(a) prin semnarea acesteia;(b) prin ratificarea convenției, după ce au semnat-o sub rezerva ratificării;(c) prin aderarea la prezenta convenție.(2) Părțile care pot participa la anumite lucrări ale Comisiei Economice pentru Europa în conformitate cu alineatul (11) din mandatul Comisiei menționate pot deveni părți contractante la prezenta convenție, aderând la ea după intrarea sa în vigoare.(2a) Orice organizație de integrare economică regională poate, în conformitate cu dispozițiile alineatului (1) din prezentul articol, să devină parte contractantă la prezenta convenție. O astfel de organizație care a aderat la prezenta convenție îl informează Secretarul general al Organizației Națiunilor Unite cu privire la competența sa, precum și la orice modificare ulterioară a competenței privind domeniile reglementate de prezenta convenție. Organizația și statele sale membre pot decide, fără derogări de la obligațiile care decurg din prezenta convenție, ce responsabilități își asumă pentru a-și îndeplini obligațiile în raport cu prezenta convenție.(3) Convenția este deschisă în vederea semnării până la data de 31 august inclusiv. După această dată, convenția este deschisă în vederea aderării.(4) Ratificarea sau aderarea se efectuează prin depunerea unui instrument la secretarul Organizației Națiunilor Unite.Articolul 34(1) Prezenta convenție intră în vigoare în a optzecea zi de la data la care cinci dintre țările menționate în articolul 33 alineatul (1) o semnează fără rezerva ratificării sau depun instrumentul de ratificare sau aderare.(2) Pentru fiecare țară sau organizație de integrare economică regională care o ratifică sau aderă la ea după ce cinci țări au semnat-o deja fără rezerva ratificării sau au depus instrumentul de ratificare sau aderare, prezenta convenție intră în vigoare în a optzecea zi de la data depunerii instrumentului de ratificare sau aderare al țării sau organizației de integrare economică regională în cauză.Articolul 35(1) Fiecare parte contractantă poate denunța prezenta convenție printr-o notificare adresată Secretarului general al Organizației Națiunilor Unite.(2) Denunțarea intră în vigoare la cincisprezece luni de la data la care Secretarul general al Națiunilor Unite a primit notificarea.(3) Valabilitatea titlurilor de import temporar eliberate înaintea datei începând de la care denunțarea intră în vigoare nu este afectată de denunțare, iar garanția asociațiilor rămâne valabilă. Prelungirile acordate în condițiile prevăzute la articolul 21 din prezenta convenție își păstrează de asemenea valabilitatea.Articolul 36Prezenta convenție încetează să producă efecte în cazul în care, după intrarea sa în vigoare, numărul părților contractate este mai mic de cinci timp de douăsprezece luni consecutive.Articolul 37(1) Orice țară poate, după semnarea prezentei convenții fără rezerva ratificării sau după depunerea instrumentului său de ratificare sau aderare, sau în orice moment ulterior, să declare, printr-o notificare adresată Secretarului general al Organizației Națiunilor Unite că prezenta convenție este aplicabilă tuturor teritoriilor pe care le reprezintă pe plan internațional sau unei părți a acestora. Convenția este aplicabilă teritoriului sau teritoriilor menționate în notificare, la nouăzeci de zile de la primirea notificării de către Secretarul general sau, în cazul în care la data menționată convenția nu a intrat încă în vigoare, de la data intrării în vigoare a acesteia.(2) Orice țară care, în temeiul alineatului anterior, a făcut o declarație cu scopul de a extinde aplicabilitatea prezentei convenții asupra unui teritoriu pe care îl reprezintă pe plan internațional poate, în temeiul articolului 35, să denunțe convenția în cazul teritoriului menționat.Articolul 38(1) Orice divergență între două sau mai multe părți contractante privind interpretarea sau aplicarea prezentei convenții se soluționează, în măsura în care este posibil, prin negocieri între părțile aflate în litigiu.(2) Orice divergență care nu a putut fi soluționată prin negocieri face obiectul arbitrajului, în cazul în care oricare dintre părțile contractante aflate în litigiu solicită acest lucru și, în consecință, este înaintată unuia sau mai multor arbitri selectați de comun acord de către părțile contractante implicate în litigiu. În cazul în care, într-un interval de trei luni de la data cererii de arbitraj, părțile aflate în litigiu nu reușesc să convină asupra unuia sau mai multor arbitri, oricare dintre părți poate solicita Secretarului general al Organizației Națiunilor Unite să desemneze un arbitru unic căruia i se înaintează divergența în vederea soluționării.(3) Sentința arbitrului sau arbitrilor desemnați în conformitate cu alineatul precedent este obligatorie pentru părțile contractante aflate în litigiu.Articolul 39(1) În momentul semnării sau ratificării prezentei convenții sau a aderării la aceasta, fiecare parte contractantă poate declara faptul că nu se consideră obligată în temeiul dispozițiilor articolului 38 din convenție. Celelalte părți contractante nu sunt obligate în temeiul articolului 38 față de orice parte contractantă care a formulat o astfel de rezervă.(2) Orice parte contractantă care a formulat o rezervă în temeiul alineatului (1) poate în orice moment să retragă aceasta rezervă printr-o notificare adresată Secretarului general al Organizației Națiunilor Unite.(3) Nu se admite nici o altă rezervă la prezenta convenție.Articolul 40(1) După trei ani de la intrarea în vigoare a prezentei convenții, orice parte contractantă poate, printr-o notificare adresată Secretarului general al Organizației Națiunilor Unite, să solicite convocarea unei conferințe în scopul revizuirii prezentei convenții. Secretarul general notifică această cerere tuturor părților contractante și convoacă o conferință de revizuire în cazul în care, într-un interval de patru luni de la data notificării pe care a adresat-o, cel puțin o treime din părțile contractante îl informează asupra acordului lor față de această cerere.(2) În cazul în care se convoacă o conferință în temeiul alineatului precedent, Secretarul general avizează toate părțile contractante în acest sens și le invită să prezinte, în termen de trei luni, propunerile pe care doresc să le supună examinării în cadrul conferinței. Secretarul general comunică tuturor părților contractante ordinea de zi provizorie a conferinței, precum și textul propunerilor, cu cel puțin trei luni înainte de data deschiderii conferinței.(3) Secretarul general invită la orice conferință convocată în temeiul prezentului articol toate țările menționate la articolul 33 alineatul (1), precum și părțile contractante menționate la articolul 33 alineatele (2) și (2a).Articolul 41(1) Orice parte contractantă poate propune una sau mai multe modificări la prezenta convenție. Textul oricărui proiect de modificare este comunicat Secretarului general al Organizației Națiunilor Unite, care îl transmite tuturor părților contractante și îl aduce la cunoștința celorlalte țări menționate la articolul 33 alineatul (1).(2) Orice proiect de modificare transmis în conformitate cu alineatul precedent se consideră acceptat dacă nici o parte contractantă nu formulează obiecții în termen de șase luni de la data la care Secretarul general a transmis proiectul de modificare. Pentru problemele care țin de competența lor, organizațiile de integrare economică regională care sunt părți contractante la prezenta convenție își exercită dreptul de a formula obiecții. În astfel de cazuri, statele membre ale organizațiilor în cauză care sunt părți contractante la prezenta convenție nu sunt autorizate să își exercite acest drept în mod individual.(3) Secretarul general adresează în cel mai scurt timp posibil tuturor părților contractante o notificare prin care le informează dacă s-a formulat o obiecție împotriva proiectului de modificare. Dacă s-a formulat o obiecție împotriva proiectului de modificare, se consideră că modificarea nu este acceptată și nu produce nici un efect. În lipsa obiecțiilor, modificarea intră în vigoare pentru toate părțile contractante la trei luni de la data expirării termenului de șase luni menționat la alineatul precedent.(4) Independent de procedura de modificare prevăzută la alineatele (1), (2) și (3) din prezentul articol, anexele la prezenta convenție pot fi modificate prin acordul tuturor administrațiilor competente ale tuturor părților contractante. Secretarul general stabilește data intrării în vigoare a noilor texte rezultate în urma acestor modificări.Articolul 42Pe lângă modificările prevăzute la articolele 40 și 41, Secretarul general al Organizației Națiunilor Unite notifică țărilor menționate la articolul 33 alineatul (1), precum și părților contractante menționate la articolul 33 alineatele (2) și (2a):(a) semnăturile, ratificările și aderările în temeiul articolului 33;(aa) orice informație privind competența organizațiilor de integrare economică regională și orice modificare ulterioară a acestei competențe în conformitate cu articolul 33 alineatul (2a);(b) datele la care prezenta convenție intră în vigoare în conformitate cu articolul 34;(c) denunțarea în temeiul articolului 35;(d) abrogarea prezentei convenții în conformitate cu articolul 36;(e) notificările primite în conformitate cu articolul 37;(f) declarațiile și notificările primite în conformitate cu articolul 39 alineatele (1) și (2);(g) intrarea în vigoare a oricărei modificări în conformitate cu articolul 41.Articolul 43În momentul în care o țară care este parte contractantă la Acordul privind aplicarea provizorie a proiectelor de convenții internaționale vamale privind turismul, vehiculele rutiere comerciale și transportul rutier internațional de mărfuri de la Geneva, din 16 iulie 1949, devine parte contractantă la prezenta convenție, țara respectivă ia măsurile prevăzute la articolul IV al acordului în cauză pentru a-l denunța în ceea ce privește proiectul de convenție internațională vamală privind vehiculele rutiere comerciale.Articolul 44Protocolul de semnare a prezentei convenții are aceeași autoritate, valoare și durată ca și convenția, constituind o parte integrantă a acesteia.Articolul 45După data de 31 august 1956, originalul prezentei convenții se depune la Secretarul general al Organizației Națiunilor Unite care trimite copii certificate pentru conformitate fiecărei țări și părți contractante menționate la articolul 33 alineatele (1) și (2a).DREPT CARE, subsemnații pe deplin autorizați, au semnat prezenta convenție.Adoptată la Geneva, la optsprezece mai o mie nouă sute cincizeci și șase, într-un singur exemplar, în limbile engleză și franceză, ambele texte fiind autentice în egală măsură.--------------------------------------------------19560518ANEXEAnexa 1: | Carnet de trecere prin vamă |Anexa 2: | Triptic |Anexa 3: | Prelungirea valabilității carnetului de trecere prin vamă |Anexa 4: | Model de certificat pentru regularizarea titlurilor de import temporar nedescărcate, distruse, pierdute sau furate |--------------------------------------------------19560518/Anexa 1MODEL OF CARNET DE PASSAGE EN DOUANEMODÈLE DE CARNET DE PASSAGE EN DOUANEThe carnet is issued in English and FrenchThe dimensions of the carnet are 21 x 29,7 cmThe issuing association shall insert its name on each voucher and shall include the initials of the international organization to which it belongsToutes les mentions imprimées du carnet de passage en douane sont rédigées en français et en anglaisLes dimensions sont de 21 x 29,7 cmL'association qui délivre le carnet doit faire figurer son nom sur chacun des volets et faire suivre ce nom des initiales de l'organisation internationale à laquelle elle est affiliée</Prima copertă - recto>+++++ TIFF +++++</A doua copertă-verso>+++++ TIFF +++++</Pagini interioare - recto>+++++ TIFF +++++</Coperta a treia>The following information is provided by the issuing association to motorists.L'association qui a délivré le présent carnet fournit les renseignements suivants aux usagers.</Coperta a patra>This carnet, which has been drawn up in accordance with the provisions of the Customs Conventions on the Temporary Importation of Private Road Vehicles (1954) and Commercial Road Vehicles (1956), may be used in the following countries under the guarantee of the authorized associations indicated:Ce carnet, qui a été élaboré selon les dispositions des conventions douanières relatives à l'importation temporaire des véhicules routiers privés (1954) et des véhicules routiers commerciaux (1956), peut être utilisé dans les pays suivants, sous la garantie des associations autorisées ci-après:(LIST OF COUNTRIES AND AUTHORIZED ASSOCIATIONS)(LISTE DES PAYS ET ASSOCIATIONS AUTORISÉES)--------------------------------------------------19560518Anexa 2TRIPTICToate mențiunile imprimate din acest triptic se redactează în limba națională a țării de import; ele pot fi redactate, în plus, și într-o altă limbă.Dimensiunile sunt 13 x 29,5 cm.+++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++--------------------------------------------------19560518Annexe 3Annex 3PROLONGATION DE LA VALIDITÉ DU CARNET DE PASSAGE EN DOUANEEXTENSION OF VALIDITY OF THE CARNET DE PASSAGE EN DOUANE1.La formule de prolongation de validité doit être conforme au modèle figurant dans la présente annexe.La formule est libellée en anglais ou en français. Les mentions qu'elle contient peuvent être répétées dans une autre langue.2.La personne qui demande la prolongation et l'association garante qui s'occupe de cette demande se conforment à la procédure indiquée ci-après:a)Dès que le titulaire d'un carnet de passage en douane s'aperçoit qu'il est contraint de demander une prolongation du délai de validité de son document, il remet avec son carnet, à l'association garante, une demande de prolongation expliquant les circonstances qui l'ont obligé à formuler cette requête. À titre justificatif, il joint à la demande, selon le cas, un certificat médical, une attestation de l'atelier de réparation, ou toute autre pièce authentique établissant que la force majeure invoquée est réelle.b)Si l'association garante estime que la demande de prolongation peut être présentée à la douane, elle imprime, au moyen d'un timbre humide, la formule visée au paragraphe 1 sur la couverture du carnet de passage en douane, à l'endroit spécialement réservé à cet effet.c)L'association garante indique, dans la partie gauche de la formule, jusqu'à quelle date (en lettres et en chiffres) la prolongation est sollicitée. Y sont opposés la signature du président de l'association ou de son délégué ainsi que le cachet officiel de l'association.d)La durée de prolongation ne doit pas excéder le délai raisonnablement nécessaire pour terminer le voyage, délai qui ne devrait normalement pas dépasser trois mois à compter de la date de péremption du carnet de passage en douane.e)L'association garante transmet ensuite le carnet à l'autorité douanière compétente de son pays. Elle joint au carnet la demande du titulaire, accompagnée des pièces justificatives.f)L'autorité douanière décide si la prolongation doit être accordée. Elle peut réduire la durée de la prolongation demandée ou refuser d'accorder toute prolongation. Si la prolongation est accordée, le fonctionnaire compétent de la douane complète la formule imprimée sur la couverture du carnet par l'association garante, lui donne un numéro d'ordre ou d'enregistrement, fait mention du lieu, de la date et de sa qualité. Il revêt ensuite la formule de sa signature ainsi que du cachet officiel de la douane.g)Le carnet de passage en douane est alors renvoyé à l'association garante, qui le restitue à l'intéressé. | 1.The stamp for extension of validity shall conform to the model contained in the present Annex.The stamp shall be drawn up in English and in French. The inscribed wording may be repeated in another language.2.The following procedure shall be observed by the person requesting the extension and by the guaranteeing association dealing with the request:(a)as soon as the holder of a carnet de passage en douane realizes that he is obliged to request an extension of the period of validity of the document, he sends to the guaranteeing association the carnet and a request for extension, indicating the circumstances which oblige him to make the request. He will submit with his request, as supporting evidence, such papers as a medical certificate, a statement from the garage repairing his vehicle, or any other authentic document showing that the delay in question is caused by force majeure.(b)if the guaranteeing association considers that the request for extension might be passed on to the customs authorities, it stamps the cover of the carnet de passage en douane in the space specially reserved for this purpose.(c)in the left-hand side of the stamp the guaranteeing association fills in the date, in figures and words, until which the extension is requested. The President or representative of the association signs and the stamp of the association is affixed.(d)the length of the extension must not exceed a reasonable period necessary to complete the journey, and should not normally exceed three months from the previous date of expiry of the carnet.e)the guaranteeing association then sends the carnet to the competent customs authority of its country. The request made by the holder of the carnet and the supporting evidence are attached to the carnet.(f)the customs authority decides whether the extension shall be granted. It may reduce the period of extension requested, or refuse to grant any extension. If it is granted, the competent customs officer completes the stamp placed on the cover of the carnet by the guaranteeing association, by adding a serial or registry number, the place and date and his own official position. He then signs and adds the customs stamp.(g)the carnet is then returned to the guaranteeing association, which in turn returns it to the person concerned. |+++++ TIFF +++++--------------------------------------------------19560518/Anexa 4MODEL CERTIFICATE FOR THE ADJUSTMENT OF UNDISCHARGED, DESTROYED. LOST OR STOLEN TEMPORARY IMPORTATION PAPERS(CERTIFICATE OF LOCATION)MODÈLE DE CERTIFICAT POUR LA RÉGULARISATION DES TITRES D'IMPORTATION TEMPORAIRE NON DÉCHARGÉS, DÉTRUITS, PERDUS OU VOLÉS(CERTIFICAT DE PRÉSENCE)MODEL DE CERTIFICAT PENTRU REGULARIZAREA TITLURILOR DE IMPORT TEMPORAR NEDESCĂRCATE, DISTRUSE, PIERDUTE SAU FURATE(CERTIFICAT DE PREZENȚĂ)/Numele țării …/Autoritatea subsemnată …/certifică faptul că astăzi … (/se precizează data)/a fost prezentat un vehicul la … (/locul și țara)/de către … (/nume, adresă)/S-a constatat că acest vehicul corespundea caracteristicilor menționate în continuare:+++++ TIFF +++++--------------------------------------------------19931216ANEXA II--------------------------------------------------19931216Acceptarea rezoluției organizației națiunilor uniteprivind aplicarea carnetelor de trecere prin vamă și a carnetelor CTV pentru vehiculele rutiere de uz comercialÎn vederea aplicării convenției vamale privind importul temporar de vehicule rutiere comerciale (Geneva, 1956), Comunitatea notifică Secretarului General al Organizației Națiunilor Unite faptul că acceptă Rezoluția Organizației Națiunilor Unite privind aplicabilitatea carnetelor de trecere prin vamă și a carnetelor CTV pentru vehiculele rutiere de uz comercial.Comunitatea va aplica rezoluția în cadrul relațiilor sale cu părțile contractante la una dintre convențiile vizate în rezoluția menționată, care au acceptat-o la rândul lor.De asemenea, Comunitatea va aplica Recomandarea din 25 iunie 1992 a Consiliului de cooperare vamală privind acceptarea carnetului CTV în legătură cu admiterea temporară [1], în măsura în care aceasta se aplică pentru vehiculele rutiere de uz comercial.Textul Rezoluției Organizației Națiunilor Unite este redat în continuare.[1] JO L 289, 24.11.1993, p. 42.--------------------------------------------------19930702REZOLUȚIA ORGANIZAȚIEI NAȚIUNILOR UNITEdin 2 iulie 1993privind aplicarea carnetelor de trecere prin vamă și a carnetelor CTV pentru vehiculele rutiere de uz comercialÎn atenția părților contractante la convenția privind importul temporar al vehiculelor rutiere de uz comercial din 1956 ( 18 mai 1956)GRUPUL DE LUCRU AL CEE/ONU PRIVIND PROBLEMELE VAMALE CARE VIZEAZĂ TRANSPORTURILEREAMINTIND dispozițiile articolului 8 alineatul (1) din Convenția vamală privind importul temporar al vehiculelor rutiere de uz comercial ( 18 mai 1956), (denumită în continuare "convenția privind vehiculele din 1956"),REAMINTIND că anexa I la convenția în cauză cuprinde un model de titlu de import temporar (carnet de trecere prin vamă) care trebuie utilizat pentru importul temporar al vehiculelor rutiere de uz comercial și că acest model, precum și condițiile de utilizare a acestuia, sunt practic identice cu cele ale titlului de admitere temporară (carnetul CTV) prevăzut în convenția vamală privind admiterea temporară, anexa A apendicele II (denumită în continuare "convenția de la Istanbul"),LUÂND ACT de faptul că asociațiile emitente și garante care își exercită activitatea în temeiul convenției privind vehiculele din 1956 sunt aceleași cu asociațiile care își vor exercita activitatea în cadrul convenției de la Istanbul,CONȘTIENT de nevoia de a asigura trecerea fără probleme de la convenția privind vehiculele din 1956 la anexa C la convenția de la Istanbul și pentru a evita dificultățile cu care ar putea să se confrunte asociațiile emitente și garante,SALUTÂND disponibilitatea asociațiilor emitente și garante care își exercită activitatea în cadrul convenției privind vehiculele, de a face operaționale și canalele emitente și garante pentru vehiculele rutiere motorizate de uz comercial și pentru remorci, în conformitate cu dispozițiile din anexele A și C la convenția de la Istanbul, precum și angajamentul acestora de a garanta carnetele CTV prevăzute de cele două convenții,RECOMANDĂ părților contractante la convenția privind vehiculele din 1956 și care acceptă un carnet de trecere prin vamă pentru importul temporar al vehiculelor rutiere de uz comercial să accepte atât carnetele de trecere prin vamă prevăzute în anexa I la convenția în cauză, cât și titlurile de admitere temporară (carnet CTV), prevăzute în anexa A apendicele II la convenția de la Istanbul,SOLICITĂ Secretarului executiv al Comisiei Economice pentru Europa a Organizației Națiunilor Unite să notifice părților contractante la convenția privind vehiculele din 1956 angajamentul asociațiilor emitente și garante față de administrațiile vamale de a garanta carnetele prevăzute în cele două convenții. De asemenea, Secretarul executiv este rugat să anexeze la notificarea în cauză textul prezentei rezoluții,SOLICITĂ fiecărei părți contractante la convenția privind vehiculele din 1956 care acceptă sau nu acceptă prezenta rezoluție să notifice acest fapt Secretarului executiv al Comisiei Economice pentru Europa a Organizației Națiunilor Unite. Notificarea menționată trebuie trimisă în termen de un an, începând de la data la care Secretarul general a notificat părților contractante angajamentul asociațiilor emitente și garante de a garanta carnetele prevăzute în cele două convenții.În cazul acceptării, data începând de la care se aplică rezoluția, precum și normele de aplicare se notifică de asemenea Secretarului executiv.Lipsa notificării adresate de către una din părțile contractante Secretarului executiv al Comisiei Economice pentru Europa a Organizației Națiunilor Unite într-un interval de un an indică faptul că partea în cauză nu este în măsură să accepte rezoluția. Cu toate acestea, partea contractantă în cauză poate accepta ulterior rezoluția.Secretarul executiv transmite aceste informații administrațiilor vamale ale părților contractante la convenția privind vehiculele din 1956. De asemenea, el le transmite și Secretarului general al Consiliului de cooperare vamală și organizațiilor de integrare economică regională care pot deveni părți contractante, precum și Alianței internaționale de turism și Federației internaționale a automobilului.--------------------------------------------------


title: Decizia (UE) 2017/1908 a Consiliului din 12 octombrie 2017 privind punerea în aplicare a anumitor dispoziții ale acquis-ului Schengen referitoare la Sistemul de informații privind vizele în Republica Bulgaria și în România

text:
               19.10.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 269/39

         DECIZIA (UE) 2017/1908 A CONSILIULUI
   din 12 octombrie 2017
   privind punerea în aplicare a anumitor dispoziții ale acquis-ului Schengen referitoare la Sistemul de informații privind vizele în Republica Bulgaria și în România
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Actul de aderare a Republicii Bulgaria și a României, în special articolul 4 alineatul (2),
   având în vedere avizul Parlamentului European (1),
   întrucât:

               (1)

               În conformitate cu articolul 4 alineatul (2) primul paragraf din Actul de aderare din 2005, dispozițiile acquis-ului Schengen, altele decât cele menționate în anexa II la respectivul act, la care aderă Bulgaria și România după aderare, urmează să se aplice în Bulgaria și în România în temeiul unei decizii a Consiliului în acest sens, după verificarea îndeplinirii condițiilor necesare pentru aplicarea tuturor părților acquis-ului Schengen.

               (2)

               La 9 iunie 2011, Consiliul a concluzionat, în conformitate cu procedurile de evaluare Schengen aplicabile, că Bulgaria și România au îndeplinit condițiile în toate domeniile acquis-ului Schengen referitoare la frontierele aeriene, frontierele terestre, cooperarea polițienească, protecția datelor, Sistemul de informații Schengen, frontierele maritime și vize.

               (3)

               În conformitate cu Decizia nr. 565/2014/UE a Parlamentului European și a Consiliului (2), s-a introdus un regim simplificat de control al persoanelor la frontierele externe. Regimul respectiv se bazează pe recunoașterea unilaterală de către Bulgaria, Croația, Cipru și România a anumitor documente, în special a vizelor Schengen, ca fiind echivalente cu vizele lor naționale pentru tranzit sau pentru șederea preconizată pe teritoriile lor care nu depășește 90 de zile în orice interval de 180 de zile.

               (4)

               Este oportun ca, începând cu data intrării în vigoare a prezentei decizii, să se permită Bulgariei și României să consulte, într-un mod care permite numai citirea, datele din Sistemul de informații privind vizele (VIS) fără drept de a introduce, modifica sau șterge date din VIS. Aceasta are drept scop facilitarea procedurii de solicitare a vizelor lor naționale în vederea prevenirii fraudei și a oricărui abuz în materie de vize Schengen prin verificarea valabilității și autenticității lor în raport cu datele stocate în VIS, facilitarea – în ceea ce privește resortisanții țărilor terțe care dețin o viză Schengen – controalelor la punctele de trecere a frontierei la frontierele externe și de pe teritoriul statelor membre, facilitarea stabilirii statului membru responsabil pentru cererile de protecție internațională, facilitarea examinării unor astfel de cereri și sporirea nivelului de securitate internă pe teritoriul statelor membre prin facilitarea luptei împotriva criminalității grave și a terorismului. Accesul pentru consultarea și utilizarea datelor din VIS ar trebui, de asemenea, să ajute la identificarea tuturor persoanelor care ar putea să nu îndeplinească sau să nu mai îndeplinească condițiile de intrare sau de ședere pe teritoriul statelor membre în cauză.

               (5)

               Prin urmare, este de dorit să se adopte o decizie de punere în aplicare a dispozițiilor corespunzătoare ale VIS, astfel cum sunt menționate în anexă, precum și a tuturor evoluțiilor ulterioare ale dispozițiilor respective. Punerea în aplicare a unor astfel de dispoziții ar trebui să fie limitată, în măsura în care acestea sunt legate de accesul pentru consultarea datelor din VIS într-un format care permite numai citirea. Prin urmare, Bulgaria și România ar trebui să fie autorizate să acceseze datele din VIS pentru consultare și în conformitate cu procedurile și condițiile specificate în dispozițiile care sunt puse în aplicare. Anexa ar trebui să conțină acquis-ul relevant legat de accesul pentru consultare a datelor din VIS. Cu toate acestea, Regulamentul (UE) nr. 1077/2011 al Parlamentului European și al Consiliului (3), Decizia 2004/512/CE a Consiliului (4) și Decizia 2006/648/CE a Comisiei (5) se aplică deja Bulgariei și României. Prin urmare, acestea nu sunt incluse în anexă.

               (6)

               De asemenea, este de dorit să se stabilească o dată de la care dispozițiile menționate ale acquis-ului Schengen cu privire la VIS ar trebui să se aplice, astfel cum s-a stabilit în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 767/2008 al Parlamentului European și al Consiliului (6) în ceea ce privește Bulgaria și România. Aceasta ar trebui să se întâmple imediat ce Bulgaria și România au notificat Comisia că toate testele cuprinzătoare aferente care urmează să fie efectuate de eu-LISA s-au finalizat cu succes.

               (7)

               Eliminarea controalelor la frontierele interne ale statelor membre în cauză și participarea lor deplină la acquis-ul Schengen aferent politicii comune în materie de vize ar trebui să facă obiectul unei decizii separate a Consiliului, adoptată în unanimitate, în conformitate cu articolul 4 alineatul (2) din Actul de aderare din 2005. Până la adoptarea respectivei decizii, care va pune în aplicare dispozițiile aplicabile în domeniul vizelor de scurtă ședere, altele decât cele enumerate în anexa la prezenta decizie în ceea ce privește Bulgaria și România, și care includ în special Codul de vize (7) și dispozițiile adoptate în sensul punerii în aplicare a acestuia, Bulgaria și România nu sunt autorizate să elibereze vize Schengen și urmează să continue să elibereze vize de scurtă ședere în temeiul dreptului lor intern. Până la data stabilită în respectiva decizie, restricțiile privind utilizarea VIS care decurg din prezenta decizie, în special cele referitoare la dreptul de a introduce date relevante în sistem, ar trebui menținute.

               (8)

               Cu toate acestea, este de dorit să se acorde autorităților competente în domeniul vizelor din Bulgaria și România, pe parcursul acestei perioade de tranziție, acces pentru consultarea datelor VIS într-un format care permite numai citirea cu scopul examinării cererilor de viză de scurtă ședere eliberate de acestea în conformitate cu dreptul lor intern și a hotărârilor aferente cererilor respective. Acestea includ hotărârile de anulare, retragere, prelungire sau reducere a duratei de valabilitate a vizei luate în conformitate cu dispozițiile lor naționale relevante.

               (9)

               Întrucât verificarea în conformitate cu procedurile de evaluare Schengen aplicabile privind Bulgaria și România a fost deja încheiată în temeiul articolului 4 alineatul (2) din Actul de aderare din 2005, verificarea în temeiul articolului 1 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) nr. 1053/2013 al Consiliului (8) nu va fi efectuată cu privire la statele membre menționate. Cu toate acestea, în urma adoptării prezentei decizii, dispozițiile enumerate în anexă ar trebui să intre în vigoare numai după ce Bulgaria și/sau România au trecut cu succes testele cuprinzătoare efectuate de eu-LISA și au notificat Comisia în consecință. În plus, este de dorit ca Bulgaria și România să invite experți din statele membre și de la Comisie pentru a efectua analize privind aplicarea dispozițiilor respective.

               (10)

               În ceea ce privește Islanda și Norvegia, prezenta decizie constituie o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen în sensul Acordului încheiat de Consiliul Uniunii Europene și Republica Islanda și Regatul Norvegiei privind asocierea acestora din urmă la implementarea, aplicarea și dezvoltarea acquis-ului Schengen (9), incluse în domeniul de aplicare menționat la articolul 1 literele B și G din Decizia 1999/437/CE a Consiliului (10).

               (11)

               În ceea ce privește Elveția, prezenta decizie constituie o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen în înțelesul Acordului dintre Uniunea Europeană, Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană privind asocierea Confederației Elvețiene la punerea în aplicare, asigurarea respectării și dezvoltarea acquis-ului Schengen (11), incluse în domeniul de aplicare menționat la articolul 1 literele B și G din Decizia 1999/437/CE coroborat cu articolul 3 din Decizia 2008/146/CE a Consiliului (12).

               (12)

               În ceea ce privește Liechtensteinul, prezenta decizie constituie o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen în înțelesul Protocolului semnat între Uniunea Europeană, Comunitatea Europeană, Confederația Elvețiană și Principatul Liechtenstein cu privire la aderarea Principatului Liechtenstein la Acordul dintre Uniunea Europeană, Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană privind asocierea Confederației Elvețiene la punerea în aplicare, asigurarea respectării și dezvoltarea acquis-ului Schengen (13), incluse în domeniul de aplicare menționat la articolul 1 literele B și G din Decizia 1999/437/CE coroborat cu articolul 3 din Decizia 2011/350/UE a Consiliului (14),

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   (1)   Dispozițiile acquis-ului Schengen referitoare la VIS, astfel cum sunt menționate în anexă, se aplică Republicii Bulgaria și României între ele și în raporturile lor cu Regatul Belgiei, Republica Cehă, Regatul Danemarcei, Republica Federală Germania, Republica Estonia, Republica Elenă, Regatul Spaniei, Republica Franceză, Republica Italiană, Republica Letonia, Republica Lituania, Marele Ducat al Luxemburgului, Ungaria, Republica Malta, Regatul Țărilor de Jos, Republica Austria, Republica Polonă, Republica Portugheză, Republica Slovenia, Republica Slovacă, Republica Finlanda și Regatul Suediei, precum și cu Republica Islanda, Principatul Liechtenstein, Regatul Norvegiei și Confederația Elvețiană. Dispozițiile respective se aplică în urma încheierii cu succes a tuturor testelor cuprinzătoare aferente dispozițiilor enumerate în anexă care urmează să fie efectuate de eu-LISA, Bulgaria și România și Comisia fiind notificate că testele respective s-au încheiat cu succes. În plus, Bulgaria și România pot invita experți din statele membre și de la Comisie pentru a efectua analize privind aplicarea dispozițiilor respective.
   (2)   Până la adoptarea deciziei Consiliului de eliminare a controalelor la frontierele interne ale statelor membre, autoritățile competente în domeniul vizelor din Bulgaria și România pot avea acces la VIS pentru consultare într-un format care permite numai citirea, cu scopul:

               (a)

               examinării cererilor de vize de scurtă ședere care urmează să fie eliberate de Bulgaria și de România în temeiul dreptului lor intern;

               (b)

               luării hotărârii cu privire la cererile respective, inclusiv a hotărârilor de anulare, retragere, prelungire sau reducere a duratei de valabilitate a vizei eliberate în conformitate cu dispozițiile lor naționale relevante.

         Articolul 2
   Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.
   Se aplică de la data, care urmează să fie stabilită de Comisie, la care Bulgaria și România notifică Comisiei că testele cuprinzătoare menționate la articolul 1 alineatul (1) s-au încheiat cu succes.
   Articolul 3
   Prezenta decizie se aplică în conformitate cu tratatele.

      Adoptată la Luxemburg, 12 octombrie 2017.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         U. REINSALU

      (1)  Avizul din 4 octombrie 2017 (nepublicat încă în Jurnalul Oficial).

      (2)  Decizia nr. 565/2014/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 mai 2014 de introducere a unui regim simplificat de control al persoanelor la frontierele externe, bazat pe recunoașterea unilaterală de către Bulgaria, Croația, Cipru și România a anumitor documente ca fiind echivalente cu vizele naționale ale acestora pentru tranzitul sau șederea preconizată pe teritoriile lor pentru o perioadă care nu depășește 90 de zile în orice perioadă de 180 de zile și de abrogare a Deciziilor nr. 895/2006/CE și nr. 582/2008/CE (JO L 157, 27.5.2014, p. 23).

      (3)  Regulamentul (UE) nr. 1077/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 25 octombrie 2011 de instituire a Agenției europene pentru gestionarea operațională a sistemelor informatice la scară largă în spațiul de libertate, securitate și justiție (JO L 286, 1.11.2011, p. 1).

      (4)  Decizia 2004/512/CE a Consiliului din 8 iunie 2004 de instituire a Sistemului de Informații privind Vizele (SIV) (JO L 213, 15.6.2004, p. 5).

      (5)  Decizia 2006/648/CE a Comisiei din 22 septembrie 2006 de stabilire a specificațiilor tehnice ale normelor privind identificatorii biometrici pentru Sistemul de Informații privind Vizele (SIV) (JO L 267, 27.9.2006, p. 41).

      (6)  Regulamentul (CE) nr. 767/2008 al Parlamentului European și al Consiliului din 9 iulie 2008 privind Sistemul de informații privind vizele (VIS) și schimbul de date între statele membre cu privire la vizele de scurtă ședere (Regulamentul VIS) (JO L 218, 13.8.2008, p. 60).

      (7)  Regulamentul (CE) nr. 810/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 13 iulie 2009 privind instituirea unui Cod comunitar de vize (Codul de vize) (JO L 243, 15.9.2009, p. 1).

      (8)  Regulamentul (UE) nr. 1053/2013 al Consiliului din 7 octombrie 2013 de instituire a unui mecanism de evaluare și monitorizare în vederea verificării aplicării acquis-ului Schengen și de abrogare a Deciziei Comitetului executiv din 16 septembrie 1998 de instituire a Comitetului permanent pentru evaluarea și punerea în aplicare a Acordului Schengen (JO L 295, 6.11.2013, p. 27).

      (9)  JO L 176, 10.7.1999, p. 36.

      (10)  Decizia 1999/437/CE a Consiliului din 17 mai 1999 privind anumite modalități de aplicare a Acordului încheiat între Consiliul Uniunii Europene și Republica Islanda și Regatul Norvegiei în ceea ce privește asocierea acestor două state în vederea punerii în aplicare, a asigurării respectării și dezvoltării acquis-ului Schengen (JO L 176, 10.7.1999, p. 31).

      (11)  JO L 53, 27.2.2008, p. 52.

      (12)  Decizia 2008/146/CE a Consiliului din 28 ianuarie 2008 privind încheierea, în numele Comunității Europene, a Acordului între Uniunea Europeană, Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană cu privire la asocierea Confederației Elvețiene la punerea în aplicare, respectarea și dezvoltarea acquis-ului Schengen (JO L 53, 27.2.2008, p. 1).

      (13)  JO L 160, 18.6.2011, p. 21.

      (14)  Decizia 2011/350/UE a Consiliului din 7 martie 2011 privind încheierea, în numele Uniunii Europene, a Protocolului dintre Uniunea Europeană, Comunitatea Europeană, Confederația Elvețiană și Principatul Liechtenstein privind aderarea Principatului Liechtenstein la Acordul dintre Uniunea Europeană, Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană privind asocierea Confederației Elvețiene la punerea în aplicare, respectarea și dezvoltarea acquis-ului Schengen, în ceea ce privește eliminarea controalelor la frontierele interne și circulația persoanelor (JO L 160, 18.6.2011, p. 19).

      ANEXĂ

         Lista dispozițiilor acquis-ului Schengen referitoare la VIS care urmează să devină aplicabile Bulgariei și României

                  1.

                  Articolele 1 și 126-130 din Convenția de punere în aplicare a Acordului Schengen din 14 iunie 1985 dintre guvernele statelor din Uniunea Economică Benelux, Republicii Federale Germania și Republicii Franceze privind eliminarea treptată a controalelor la frontierele comune („Convenția Schengen”) (JO L 239, 22.9.2000, p. 19), în măsura în care acestea au legătură cu alte dispoziții menționate în prezenta anexă.

                  2.

                  Decizia 2004/512/CE a Consiliului din 8 iunie 2004 de instituire a Sistemului de Informații privind Vizele (VIS) (JO L 213, 15.6.2004, p. 5).

                  3.

                  Următoarele dispoziții ale Regulamentului (CE) nr. 767/2008 al Parlamentului European și al Consiliului din 9 iulie 2008 privind Sistemul de informații privind vizele (VIS) și schimbul de date între statele membre cu privire la vizele de scurtă ședere (Regulamentul VIS) (JO L 218, 13.8.2008, p. 60):

                              —

                              capitolul I, cu excepția articolului 6 alineatul (1);

                              —

                              articolul 15, care se aplică mutatis mutandis examinării cererilor de vize de scurtă ședere care urmează să fie eliberate de Bulgaria și de România în temeiul dreptului lor intern, inclusiv hotărârilor cu privire la cererile respective;

                              —

                              capitolul III;

                              —

                              capitolul V, cu excluderea articolului 31 alineatele (2) și (3);

                              —

                              capitolele VI și VII, cu excepția articolului 50 alineatul (6).

                  4.

                  Decizia 2008/633/JAI a Consiliului din 23 iunie 2008 privind accesul la Sistemul de informații privind vizele (VIS) în vederea consultării de către autoritățile desemnate ale statelor membre și de către Europol în scopul prevenirii, depistării și cercetării infracțiunilor de terorism și a altor infracțiuni grave (JO L 218, 13.8.2008, p. 129).

                  5.

                  Articolul 21 alineatul (2), articolul 37 alineatul (1) și articolul 43 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 810/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 13 iulie 2009 privind instituirea unui Cod comunitar de vize (Codul de vize) (JO L 243, 15.9.2009, p. 1).

                  6.

                  Decizia 2009/756/CE a Comisiei din 9 octombrie 2009 de stabilire a specificațiilor privind rezoluția și utilizarea amprentelor digitale pentru identificarea și verificarea biometrică în cadrul Sistemului de informații privind vizele (JO L 270, 15.10.2009, p. 14).

                  7.

                  Decizia 2009/876/CE a Comisiei din 30 noiembrie 2009 de adoptare a măsurilor tehnice de punere în aplicare pentru introducerea datelor și corelarea cererilor, pentru accesarea datelor, pentru modificarea, ștergerea și ștergerea anticipată a datelor, precum și pentru ținerea și accesarea evidențelor referitoare la operațiuni de prelucrare a datelor în Sistemul de Informații privind Vizele (JO L 315, 2.12.2009, p. 30), în măsura în care această decizie se referă la examinarea cererilor de acordare a vizei.

                  8.

                  Titlul II și anexele la Regulamentul (UE) 2016/399 al Parlamentului European și al Consiliului din 9 martie 2016 cu privire la Codul Uniunii privind regimul de trecere a frontierelor de către persoane (Codul frontierelor Schengen) (JO L 77, 23.3.2016, p. 1), în măsura în care acestea se referă la VIS.


title: 2013/16/UE: Decizia Parlamentului European și a Consiliului din 12 decembrie 2012 privind mobilizarea Fondului european de ajustare la globalizare, în conformitate cu punctul 28 din Acordul interinstituțional din 17 mai 2006 între Parlamentul European, Consiliu și Comisie privind disciplina bugetară și buna gestiune financiară (cererea EGF/2011/018 ES/País Vasco Productos metálicos depusă de Spania)

text:
               12.1.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 8/15

         DECIZIA PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI A CONSILIULUI
   din 12 decembrie 2012
   privind mobilizarea Fondului european de ajustare la globalizare, în conformitate cu punctul 28 din Acordul interinstituțional din 17 mai 2006 între Parlamentul European, Consiliu și Comisie privind disciplina bugetară și buna gestiune financiară (cererea EGF/2011/018 ES/País Vasco Productos metálicos depusă de Spania)
   (2013/16/UE)
   PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
   având în vedere Acordul interinstituțional din 17 mai 2006 între Parlamentul European, Consiliu și Comisie privind disciplina bugetară și buna gestiune financiară (1), în special punctul 28,
   având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1927/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 20 decembrie 2006 privind crearea Fondului european de ajustare la globalizare (2), în special articolul 12 alineatul (3),
   având în vedere propunerea Comisiei Europene,
   întrucât:

               (1)

               Fondul european de ajustare la globalizare (FEG) a fost creat pentru a oferi sprijin suplimentar lucrătorilor disponibilizați ca urmare a schimbărilor majore din structura comerțului mondial generate de globalizare și pentru a-i ajuta să se reintegreze pe piața forței de muncă.

               (2)

               Domeniul de aplicare al FEG a fost extins pentru cererile depuse în perioada 1 mai 2009-30 decembrie 2011 pentru a include sprijinul pentru lucrătorii disponibilizați ca urmare directă a crizei financiare și economice mondiale.

               (3)

               Acordul interinstituțional din 17 mai 2006 permite mobilizarea FEG în limita unui plafon anual de 500 de milioane EUR.

               (4)

               Spania a prezentat o cerere de mobilizare a FEG cu privire la disponibilizări care au avut loc în 423 de întreprinderi a căror activitate se încadrează în diviziunea 25 din NACE Rev. 2 („Fabricarea produselor din metal, cu excepția mașinilor și echipamentelor”) din regiunea NUTS II País Vasco (ES21) la data de 28 decembrie 2011, completată cu informații suplimentare până la data de 5 septembrie 2012. Această cerere îndeplinește condițiile pentru stabilirea contribuțiilor financiare, astfel cum sunt prevăzute la articolul 10 din Regulamentul (CE) nr. 1927/2006. Prin urmare, Comisia propune mobilizarea sumei de 1 299 545 EUR.

               (5)

               În consecință, ar trebui mobilizat FEG pentru a oferi o contribuție financiară ca răspuns la cererea depusă de Spania,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   În cadrul bugetului general al Uniunii Europene pentru exercițiul financiar 2012, se mobilizează Fondul european de ajustare la globalizare pentru alocarea sumei de 1 299 545 EUR, sub formă de credite de angajament și credite de plată.
   Articolul 2
   Prezenta decizie se publică în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.

      Adoptată la Strasbourg, 12 decembrie 2012.

            Pentru Parlamentul European

            Președintele

         M. SCHULZ

            Pentru Consiliu

            Președintele

         A. D. MAVROYIANNIS

      (1)  JO C 139, 14.6.2006, p. 1.

      (2)  JO L 406, 30.12.2006, p. 1.


title: 2010/479/UE: Decizia Consiliului din 12 iulie 2010 privind poziția Uniunii Europene care trebuie să fie adoptată în cadrul Comitetului mixt UE-Mexic referitoare la anexa III la Decizia nr. 2/2000 a Consiliului mixt UE-Mexic privind definirea conceptului de „produse originare” și metodele de cooperare administrativă

text:
               4.9.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 234/14

         DECIZIA CONSILIULUI
   din 12 iulie 2010
   privind poziția Uniunii Europene care trebuie să fie adoptată în cadrul Comitetului mixt UE-Mexic referitoare la anexa III la Decizia nr. 2/2000 a Consiliului mixt UE-Mexic privind definirea conceptului de „produse originare” și metodele de cooperare administrativă
   (2010/479/UE)
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 207 alineatul (4) primul paragraf coroborat cu articolul 218 alineatul (9),
   având în vedere propunerea Comisiei Europene,
   întrucât:

               (1)

               Declarația comună V (1) la Decizia nr. 2/2000 a Consiliului mixt UE-Mexic (2) stabilit prin Acordul de parteneriat economic, de coordonare politică și de cooperare între Comunitatea Europeană și statele sale membre, pe de o parte, și Statele Unite Mexicane, pe de altă parte, semnat la Bruxelles la 8 decembrie 1997 (3) (denumită în continuare „Decizia nr. 2/2000”) prevede obligația Comitetul mixt UE-Mexic stabilit prin acord de a reexamina necesitatea prelungirii termenului de aplicare a regulilor de origine prevăzute în notele 2 și 3 din apendicele II(a) la anexa III la Decizia nr. 2/2000 după data de 30 iunie 2003.

               (2)

               La 22 martie 2004 și 14 iunie 2007, Comitetul mixt UE-Mexic a adoptat Deciziile nr. 1/2004 (4) și nr. 1/2007 (5) de prelungire a termenului de aplicare a regulilor de origine prevăzute în notele respective până la 30 iunie 2006 și, respectiv, 30 iunie 2009.

               (3)

               În conformitate cu analiza condițiilor economice relevante întreprinsă conform declarației comune V, se consideră necesară o nouă prelungire, cu titlu temporar, a termenului de aplicare a regulilor de origine stabilite în notele 2 și 3 din apendicele II(a) la anexa III la Decizia nr. 2/2000, pentru a asigura continuitatea aplicării avantajelor reciproce prevăzute în decizia menționată anterior.

               (4)

               Extinderea aplicării regulilor de origine stabilite în notele 2 și 3 din apendicele II(a) la anexa III la Decizia nr. 2/2000 acordată prin Decizia nr. 1/2007 a Comitetului mixt a expirat la 30 iunie 2009. Prin urmare, pentru a nu provoca bulversarea condițiilor economice existente, se consideră necesară aplicarea retroactivă, de la 1 iulie 2009, a deciziei propuse cu privire la o nouă extindere,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   Poziția care trebuie să fie adoptată de Uniunea Europeană în cadrul Comitetului mixt UE-Mexic referitoare la anexa III la Decizia nr. 2/2000 este cea stabilită în proiectul anexat de decizie a Comitetului mixt.
   Articolul 2
   Decizia Comitetului mixt se publică în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.

      Adoptată la Bruxelles, 12 iulie 2010.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         S. LARUELLE

      (1)  JO L 245, 29.9.2000, p. 1167.

      (2)  JO L 157, 30.6.2000, p. 10 și JO L 245, 29.9.2000, p. 1 (anexe).

      (3)  JO L 276, 28.10.2000, p. 45.

      (4)  JO L 113, 20.4.2004, p. 60.

      (5)  JO L 279, 23.10.2007, p. 15.

      ANEXĂ

         Propunere de
         DECIZIE A COMITETULUI MIXT UE-MEXIC
         NR. …/2009
         din
         privind anexa III la Decizia nr. 2/2000 a Consiliului mixt UE-Mexic din 23 martie 2000 în ceea ce privește definirea conceptului de produse originare și metodele de cooperare administrativă
         COMITETUL MIXT,
         având în vedere Decizia nr. 2/2000 a Consiliului mixt UE-Mexic din 23 martie 2000 (denumită în continuare „Decizia nr. 2/2000”), în special notele 2 și 3 din apendicele II(a) la anexa III la Decizia nr. 2/2000 privind definirea conceptului de produse originare și metodele de cooperare administrativă, precum și declarația comună V,
         întrucât:

                     (1)

                     Prin anexa III la Decizia nr. 2/2000 a Consiliului mixt UE-Mexic sunt stabilite regulile de origine ale produselor care provin de pe teritoriile țărilor semnatare ale acordului.

                     (2)

                     În conformitate cu declarația comună V (din Decizia nr. 2/2000), Comitetul mixt reexaminează necesitatea de a prelungi termenul de aplicare a regulilor prevăzute în notele 2 și 3 din apendicele II(a) la anexa III la Decizia nr. 2/2000 după data de 30 iunie 2003, în cazul în care condițiile economice pe baza cărora au fost stabilite regulile în cauză rămân în vigoare. La 22 martie 2004 și 14 iunie 2007, Comitetul mixt UE-Mexic a adoptat Deciziile nr. 1/2004 și nr. 1/2007 de prelungire a termenului de aplicare a regulilor de origine prevăzute în notele 2 și 3 din apendicele II(a) la anexa III la Decizia nr. 2/2000 până la 30 iunie 2006 și, respectiv, 30 iunie 2009.

                     (3)

                     În conformitate cu analiza condițiilor economice relevante întreprinsă conform declarației comune V, se consideră necesară o nouă prelungire, cu titlu temporar, a termenului de aplicare a regulilor de origine stabilite în notele 2 și 3 din apendicele II(a) la anexa III la Decizia nr. 2/2000, pentru a asigura continuitatea aplicării avantajelor reciproce prevăzute în respectiva decizie,

               DECIDE:
         Articolul 1
         Regulile de origine prevăzute în notele 2 și 3 din apendicele II(a) la anexa III la Decizia nr. 2/2000 se aplică până la 30 iunie 2014 în locul regulilor de origine prevăzute în apendicele II la anexa III la respectiva decizie.
         Articolul 2
         Prezenta decizie intră în vigoare de la data schimbului de notificări scrise între părți care certifică încheierea procedurilor legale corespunzătoare.
         Articolul 1 se aplică de la 1 iulie 2009.

            Adoptată la Bruxelles,....

                  Pentru Comitetul mixt

                  Președintele


title: Decizia Consiliului din 14 martie 2006 de modificare a Deciziei 1999/70/CE privind auditorii externi ai băncilor centrale naționale, în ceea ce privește auditorii externi ai Österreichische Nationalbank

text:
Anunţ juridic important

|

32006D0212

Official Journal L 079 , 16/03/2006 P. 0025 - 0026 Official Journal L 270 , 29/09/2006 P. 0336 - 0337

		20060314Decizia Consiliuluidin 14 martie 2006de modificare a Deciziei 1999/70/CE privind auditorii externi ai băncilor centrale naționale, în ceea ce privește auditorii externi ai Österreichische Nationalbank(2006/212/CE)CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,având în vedere Protocolul privind Statutul Sistemului European al Băncilor Centrale și al Băncii Centrale Europene, anexat Tratatului de instituire a Comunității Europene și, în special, articolul 27 alineatul (1) al acestuia,având în vedere Recomandarea BCE/2006/1 a Băncii Centrale Europene din 1 februarie 2006 către Consiliul Uniunii Europene privind auditorii externi ai Österreichische Nationalbank [1],întrucât:(1) Conturile Băncii Centrale Europene (BCE) și ale băncilor centrale naționale din Eurosistem urmează să fie auditate de auditori externi independenți recomandați de Consiliul Guvernatorilor BCE și aprobați de Consiliul Uniunii Europene.(2) În temeiul articolului 37 alineatul (1) din Actul federal privind Österreichische Nationalbank, Adunarea generală a Österreichische Nationalbank (ÖNB) alege doi auditori și doi auditori supleanți în fiecare an. Auditorii supleanți primesc mandat numai în cazul în care auditorii nu pot efectua auditul.(3) Mandatul actualilor auditori externi ai ÖNB nu poate fi reînnoit pentru o nouă perioadă după auditarea exercițiului financiar 2005. Prin urmare, este necesar să se numească auditori externi începând cu exercițiul financiar 2006.(4) ÖNB a selectat KPMG Alpen-Treuhand GmbH, TPA Horwath Wirtschaftsprüfung GmbH, Moore Stephens Austria Wirtschaftsprüfungsgesellschaft mbH și BDO Auxilia Treuhand GmbH drept noi auditori externi ai săi în conformitate cu legislația comunitară, cât și cu legislația austriacă privind achizițiile publice, iar BCE consideră că acestea îndeplinesc cerințele necesare numirii lor.(5) Consiliul Guvernatorilor BCE a recomandat ca mandatul auditorilor externi să fie reînnoit anual, fără a depăși o durată totală de cinci ani.(6) Este necesar să se respecte recomandarea Consiliului Guvernatorilor BCE și să se modifice, în consecință, Decizia 1999/70/CE a Consiliului [2],DECIDE:Articolul 1Articolul 1 alineatul (9) din Decizia 1999/70/CE se înlocuiește cu următorul text:"(9) KPMG Alpen-Treuhand GmbH și TPA Horwath Wirtschaftsprüfung GmbH sunt aprobați împreună ca auditori externi ai Österreichische Nationalbank (ÖNB) pentru exercițiul financiar 2006.Moore Stephens Austria Wirtschaftsprüfungsgesellschaft mbH și BDO Auxilia Treuhand GmbH sunt aprobați împreună ca auditori supleanți ai ÖNB pentru exercițiul financiar 2006.Mandatul poate fi reînnoit anual, fără a depăși o durată totală de cinci ani, care se încheie, cel târziu, cu exercițiul financiar 2010."Articolul 2Prezenta decizie se notifică Băncii Centrale Europene.Articolul 3Prezenta decizie se publică în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.Adoptată la Bruxelles, 14 martie 2006.Pentru ConsiliuPreședinteleK.-H. Grasser[1] JO C 34, 10.2.2006, p. 30.[2] JO L 22, 29.1.1999, p. 69. Decizie astfel cum a fost modificată ultima dată prin Decizia 2005/866/CE (JO L 318, 6.12.2005, p. 25).--------------------------------------------------