title: Decizia Consiliului din 12 iunie 2006 de modificare a Deciziei 1999/70/CE în ceea ce privește auditorii externi ai Banque de France

text:
Anunţ juridic important

|

32006D0476

Official Journal L 188 , 11/07/2006 P. 0007 - 0008 Official Journal L 076 , 16/03/2007 P. 0043 - 0044

		20060612Decizia Consiliuluidin 12 iunie 2006de modificare a Deciziei 1999/70/CE în ceea ce privește auditorii externi ai Banque de France(2006/476/CE)CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,având în vedere Protocolul privind Statutul Sistemului European al Băncilor Centrale și al Băncii Centrale Europene, anexat Tratatului de instituire a Comunității Europene și, în special, articolul 27 alineatul (1) al acestuia,având în vedere Decizia 1999/70/CE a Consiliului din 25 ianuarie 1999 privind auditorii externi ai băncilor centrale naționale [1],având în vedere Recomandarea BCE/2006/5 a Băncii Centrale Europene din 13 aprilie 2006 către Consiliul Uniunii Europene privind auditorii externi ai Banque de France [2],întrucât:(1) În temeiul articolului 27 alineatul (1) din Protocolul privind Statutul Sistemului European al Băncilor Centrale și al Băncii Centrale Europene (denumită în continuare "BCE"), conturile BCE și ale băncilor centrale naționale din Eurosistem urmează să fie auditate de auditori externi independenți recomandați de Consiliul Guvernatorilor BCE și aprobați de Consiliul Uniunii Europene.(2) În temeiul articolului L.142-6 din Codul monetar și financiar francez, Consiliul General al Banque de France numește doi auditori legali, însărcinați cu auditarea conturilor Banque de France. În temeiul articolului L.823-1 din Codul comercial francez, un auditor supleant este numit pentru a-i înlocui pe auditorii titulari în caz de refuz, indisponibilitate, demisie sau deces.(3) Mandatul auditorilor externi actuali ai Banque de France se încheie după auditarea exercițiului financiar 2005. Prin urmare, este necesară numirea unor auditori externi începând cu exercițiul financiar 2006.(4) Banque de France a selectat Deloitte & Associés și Mazars & Guerard, în calitate de auditori externi, și KPMG S.A., în calitate de auditor supleant, pentru exercițiile financiare 2006-2011, în conformitate cu normele privind achizițiile publice ce îi sunt aplicabile, iar BCE consideră că aceștia îndeplinesc cerințele necesare numirii lor.(5) BCE consideră că auditorii externi selectați de Banque de France îndeplinesc cerințele necesare numirii lor și, prin urmare, Consiliul Guvernatorilor BCE recomandă ca Deloitte & Associés și Mazars & Guerard să fie numiți împreună auditori externi, și ca KPMG S.A. să fie numită auditor supleant, pentru exercițiile financiare 2006-2011.(6) Prin urmare, este necesar să se respecte recomandarea Consiliului Guvernatorilor BCE și să se modifice, în consecință, Decizia 1999/70/CE,DECIDE:Articolul 1Articolul 1 alineatul (4) din Decizia 1999/70/CE se înlocuiește cu următorul text:"(4) Deloitte & Associés și Mazars & Guerard sunt aprobați împreună ca auditori externi ai Banque de France, pentru exercițiile financiare 2006-2011.KPMG S.A. este aprobată ca auditor supleant al Banque de France, pentru exercițiile financiare 2006-2011."Articolul 2Prezenta decizie se notifică Băncii Centrale Europene.Articolul 3Prezenta decizie se publică în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.Adoptată la Luxemburg, 12 iunie 2006.Pentru ConsiliuPreședinteleU. Plassnik[1] JO L 22, 29.1.1999, p. 69. Decizie astfel cum a fost modificată ultima dată prin Decizia 2006/212/CE (JO L 79, 16.3.2006, p. 25).[2] JO C 98, 26.4.2006, p. 25.--------------------------------------------------


title: 2014/953/UE: Decizia Consiliului din 4 decembrie 2014 privind semnarea, în numele Uniunii Europene, și aplicarea cu titlu provizoriu a Acordului de cooperare științifică și tehnologică între Uniunea Europeană și Comunitatea Europeană a Energiei Atomice și Confederația Elvețiană de asociere a Confederației Elvețiene la Programul-cadru pentru cercetare și inovare — Orizont 2020 și la Programul pentru cercetare și formare al Comunității Europene a Energiei Atomice de completare a programului Orizont 2020, și care reglementează participarea Confederației Elvețiene la activitățile ITER desfășurate de întreprinderea comună „Fusion for Energy”

text:
               30.12.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 370/1

         DECIZIA CONSILIULUI
   din 4 decembrie 2014
   privind semnarea, în numele Uniunii Europene, și aplicarea cu titlu provizoriu a Acordului de cooperare științifică și tehnologică între Uniunea Europeană și Comunitatea Europeană a Energiei Atomice și Confederația Elvețiană de asociere a Confederației Elvețiene la Programul-cadru pentru cercetare și inovare — Orizont 2020 și la Programul pentru cercetare și formare al Comunității Europene a Energiei Atomice de completare a programului Orizont 2020, și care reglementează participarea Confederației Elvețiene la activitățile ITER desfășurate de întreprinderea comună „Fusion for Energy”

      (2014/953/UE)

   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 186 coroborat cu articolul 218 alineatul (5),
   având în vedere propunerea Comisiei Europene,
   întrucât:

               (1)

               La 15 noiembrie 2013, Consiliul a autorizat Comisia să deschidă negocieri, în numele Uniunii și al Comunității Europene a Energiei Atomice, cu Confederația Elvețiană, în vederea încheierii unui acord global de cooperare științifică și tehnologică între Uniunea Europeană și Comunitatea Europeană a Energiei Atomice și Confederația Elvețiană, de asociere a Confederației Elvețiene la Programul-cadru pentru cercetare și inovare (2014-2020) — Orizont 2020 și la Programul pentru cercetare și formare al Comunității Europene a Energiei Atomice (2014-2018) de completare a programului Orizont 2020, și care reglementează participarea Elveției la proiectul ITER în perioada 2014-2020.

               (2)

               Negocierile s-au încheiat cu succes și Acordul de cooperare științifică și tehnologică între Uniunea Europeană și Comunitatea Europeană a Energiei Atomice și Confederația Elvețiană, de asociere a Confederației Elvețiene la Programul-cadru pentru cercetare și inovare — Orizont 2020 și la Programul pentru cercetare și formare al Comunității Europene a Energiei Atomice de completare a programului Orizont 2020, și care reglementează participarea Confederației Elvețienei la activitățile ITER desfășurate de întreprinderea comună „Fusion for Energy” ar trebui semnat și aplicat cu titlu provizoriu până la finalizarea procedurilor necesare încheierii sale.

               (3)

               Încheierea acordului face obiectul unei proceduri separate în ceea ce privește chestiunile care intră sub incidența Tratatului de instituire a Comunității Europene a Energiei Atomice.

               (4)

               Pentru ca entitățile juridice elvețiene să fie tratate în calitate de entități dintr-o țară asociată în ceea ce privește acțiunile din cadrul Orizont 2020 care au termen-limită în ultimul trimestru al anului 2014, în special cererile din cadrul obiectivului specific „Răspândirea excelenței și extinderea participării”, acordul ar trebui să se aplice, cu titlu provizoriu, de la 15 septembrie 2014,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   Prin prezenta decizie se autorizează semnarea, în numele Uniunii, a Acordului de cooperare științifică și tehnologică între Uniunea Europeană și Comunitatea Europeană a Energiei Atomice și Confederația Elvețiană, de asociere a Confederației Elvețiene la Programul-cadru pentru cercetare și inovare — Orizont 2020 și la Programul pentru cercetare și formare al Comunității Europene a Energiei Atomice de completare a programului Orizont 2020, și care reglementează participarea Confederației Elvețienei la activitățile ITER desfășurate de întreprinderea comună „Fusion for Energy”, sub rezerva încheierii respectivului acord.
   Textul acordului este atașat la prezenta decizie.
   Articolul 2
   Președintele Consiliului este autorizat să desemneze persoana sau persoanele împuternicite să semneze acordul în numele Uniunii.
   Articolul 3
   Acordul se aplică cu titlu provizoriu de la 15 septembrie 2014, în conformitate cu articolul 15 din acord, până la finalizarea procedurilor necesare pentru încheierea acestuia.
   Articolul 4
   Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.

      Adoptată la Bruxelles, 4 decembrie 2014.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         S. GOZI


title: Decizia Consiliului din 26 iunie 2001 de aderare a Comunității Europene la Regulamentul nr. 106 al Comisiei Economice pentru Europa a Organizației Națiunilor Unite privind omologarea anvelopelor pentru vehicule agricole și remorcile acestora

text:
Anunţ juridic important

|

32001D0508

Jurnalul Oficial L 183 , 06/07/2001 p. 0036 - 0036 ediţie specială în limba cehă capitol 11 volum 38 p. 41  - 41 ediţie specială în limba estonă capitol 11 volum 38 p. 41  - 41 ediţie specială în limba maghiară capitol 11 volum 38 p. 41  - 41 ediţie specială în limba lituaniană capitol 11 volum 38 p. 41  - 41 LV.ES capitol 11 volum 38 p. 41  - 41 MT.ES capitol 11 volum 38 p. 41  - 41 PL.ES capitol 11 volum 38 p. 41  - 41 SK.ES capitol 11 volum 38 p. 41  - 41 ediţie specială în limba slovenă capitol 11 volum 38 p. 41  - 41

		20010626Decizia Consiliuluidin 26 iunie 2001de aderare a Comunității Europene la Regulamentul nr. 106 al Comisiei Economice pentru Europa a Organizației Națiunilor Unite privind omologarea anvelopelor pentru vehicule agricole și remorcile acestora(2001/508/CE)CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene,având în vedere Decizia 97/836/CE a Consiliului din 27 noiembrie 1997 în vederea aderării Comunității Europene la Acordul Comisiei Economice pentru Europa a Organizației Națiunilor Unite privind adoptarea specificațiilor tehnice uniforme pentru vehicule cu roți, echipamente și componente care pot fi montate și/sau folosite la vehicule cu roți și condițiile pentru recunoașterea reciprocă a omologărilor acordate pe baza acestor specificații ("Acordul revizuit din 1958") [1], în special articolul 3 alineatul (3) și a doua liniuță din articolul 4 alineatul (2),având în vedere propunerea Comisiei [2],având în vedere avizul conform al Parlamentului European [3],întrucât:(1) Dispozițiile standard ale Regulamentului nr. 106 al Comisiei Economice pentru Europa a Organizației Națiunilor Unite privind omologarea anvelopelor pentru vehicule agricole și remorcile acestora vizează eliminarea barierelor tehnice impuse comerțului de vehicule agricole între părțile contractante în ceea ce privește anvelopele și asigurarea unui nivel ridicat de siguranță și protecție a mediului.(2) Regulamentul nr. 106 a fost adus la cunoștința părților contractante și a intrat în vigoare pentru toate părțile contractante care nu și-au manifestat dezacordul în legătură cu acesta până la data sau datele specificate în acesta sub forma unui regulament anexat la acordul revizuit din 1958.(3) Regulamentul nr. 106 trebuie inclus în sistemul comunitar de omologare pentru tractoare agricole și forestiere și trebuie, prin urmare, să completeze legislația comunitară în vigoare,DECIDE:Articol unicComunitatea Europeană aderă la Regulamentul nr. 106 al Comisiei Economice pentru Europa a Organizației Națiunilor Unite privind omologarea anvelopelor pentru vehicule agricole și remorcile acestora.Textul regulamentului se anexează la prezenta decizie [4].Adoptată la Luxemburg, 26 iunie 2001.Pentru ConsiliuPreședinteleT. Östros[1] JO L 346, 17.12.1997, p. 78.[2] JO C 274 E, 26.9.2000, p. 34.[3] Aviz conform adoptat la 15 mai 2001 (nepublicat încă în Jurnalul Oficial).[4] Acest regulament va fi publicat ulterior în Jurnalul Oficial.--------------------------------------------------


title: Decizia (UE) 2016/455 a Consiliului din 22 martie 2016 de autorizare a deschiderii negocierilor în numele Uniunii Europene cu privire la elementele unui proiect de text al unui instrument internațional cu caracter juridic obligatoriu în temeiul Convenției Organizației Națiunilor Unite privind dreptul mării cu privire la conservarea și utilizarea durabilă a biodiversității marine în zonele din afara jurisdicției naționale

text:
               30.3.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 79/32

         DECIZIA (UE) 2016/455 A CONSILIULUI
   din 22 martie 2016
   de autorizare a deschiderii negocierilor în numele Uniunii Europene cu privire la elementele unui proiect de text al unui instrument internațional cu caracter juridic obligatoriu în temeiul Convenției Organizației Națiunilor Unite privind dreptul mării cu privire la conservarea și utilizarea durabilă a biodiversității marine în zonele din afara jurisdicției naționale
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 192 alineatul (1), coroborat cu articolul 218 alineatele (3) și (4),
   având în vedere recomandarea Comisiei Europene,
   întrucât:

               (1)

               Uniunea a încheiat în mod formal Convenția Organizației Națiunilor Unite privind dreptul mării (UNCLOS) prin Decizia 98/392/CE a Consiliului (1) în ceea ce privește aspectele reglementate prin UNCLOS pentru care competența a fost transferată Uniunii de către statele membre ale acesteia; Uniunea fiind până în prezent singura „organizație internațională” care este parte la convenția menționată în sensul articolului 305 alineatul (1) litera (f) din UNCLOS și al articolului 1 din anexa IX la UNCLOS.

               (2)

               În calitate de parte la UNCLOS, Uniunea a participat alături de statele sale membre la grupul de lucru ad-hoc deschis și informal al ONU (denumit în continuare „grupul de lucru”) pentru a analiza aspecte legate de conservarea și utilizarea durabilă a diversității biologice marine în afara zonelor de jurisdicție națională. În cadrul ultimei reuniuni a grupului de lucru, s-a recomandat că ar trebui să fie elaborat un instrument internațional cu caracter juridic obligatoriu în temeiul UNCLOS cu privire la conservarea și utilizarea durabilă a biodiversității marine în zonele din afara jurisdicției naționale (denumit în continuare „instrumentul”).

               (3)

               În urma recomandărilor adoptate de grupul de lucru la 23 ianuarie 2015, Adunarea Generală a ONU a adoptat la 19 iunie 2015 Rezoluția 69/292 care instituie, înainte de organizarea unei conferințe interguvernamentale, un comitet de pregătire, deschis tuturor statelor membre ale ONU, membrilor agențiilor specializate și părților la UNCLOS, pentru a face recomandări concrete adresate Adunării Generale a ONU privind elementele unui proiect de instrument. Comitetul de pregătire își va începe activitatea în 2016 și, până la sfârșitul anului 2017, va prezenta adunării un raport referitor la progresele sale, aceasta urmând să decidă cu privire la convocarea și la data de începere a unei conferințe interguvernamentale care să ia în considerare recomandările comitetului de pregătire referitoare la elemente și să elaboreze textul unui instrument internațional cu caracter juridic obligatoriu în temeiul UNCLOS.

               (4)

               Uniunea și statele sale membre sunt părți la UNCLOS. Alături de statele sale membre, Uniunea ar trebui să participe la negocierile privind elementele unui proiect de instrument care urmează să fie elaborat de comitetul de pregătire. Drepturile de participare ale Uniunii în ceea ce privește reuniunea acestui comitet sunt reglementate de punctul 1 litera (j) din Rezoluția 69/292.

               (5)

               Prezenta decizie de deschidere a negocierilor și directivele sale de negociere pot fi urmate, într-o etapă ulterioară, de o nouă decizie cu directive de negociere pentru participarea în cadrul oricărei conferințe interguvernamentale.

               (6)

               Aspectele care fac obiectul negocierilor se pot încadra în domeniile de competență ale Uniunii, precum și în domeniile de competență ale statelor membre,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   Comisia este autorizată să negocieze, în numele Uniunii, în ceea ce privește chestiunile care intră în sfera de competență a Uniunii și în privința cărora Uniunea a adoptat norme, cu privire la elementele unui proiect de text al unui instrument internațional cu caracter juridic obligatoriu în temeiul Convenției Organizației Națiunilor Unite privind dreptul mării cu privire la conservarea și utilizarea durabilă a biodiversității marine în zonele din afara jurisdicțiilor naționale, cu ocazia reuniunilor comitetului de pregătire al ONU instituit în temeiul Rezoluției 69/292 a Adunării Generale a ONU.
   Articolul 2
   Comisia desfășoară negocierile în numele Uniunii, în ceea ce privește aspecte care intră în sfera de competență a Uniunii și cu privire la care Uniunea a adoptat norme, în conformitate cu directivele de negociere stabilite în addendumul la prezenta decizie. Directivele de negociere nu pot fi considerate ca afectând în niciun fel competențele respective ale Uniunii și ale statelor membre.
   Articolul 3
   Comisia desfășoară aceste negocieri în consultare cu un comitet special care se instituie. Comitetul special este Grupul de lucru pentru dreptul mării (COMAR).
   Articolul 4
   În măsura în care obiectul negocierilor intră atât în domeniul de competență al Uniunii, cât și în cel al statelor sale membre, Comisia și statele membre ar trebui să coopereze strâns pe parcursul procesului de negociere în vederea asigurării unei reprezentări unitare pe plan internațional a Uniunii și a statelor sale membre.
   Articolul 5
   Prezenta decizie se adresează Comisiei.

      Adoptată la Bruxelles, 22 martie 2016.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         A.G. KOENDERS

      (1)  Decizia 98/392/CE a Consiliului din 23 martie 1998 privind încheierea de către Comunitatea Europeană a Convenției Organizației Națiunilor Unite din 10 decembrie 1982 privind dreptul mării și a Acordului din 28 iulie 1994 privind punerea în aplicare a Părții XI din aceasta (JO L 179, 23.6.1998, p. 1).


title: Decizia (PESC) 2015/143 a Consiliului din 29 ianuarie 2015 de modificare a Deciziei 2014/119/PESC privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina

text:
                  30.1.2015

                  RO

                  Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

                  L 24/16

         DECIZIA (PESC) 2015/143 A CONSILIULUI
         din 29 ianuarie 2015
         de modificare a Deciziei 2014/119/PESC privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina
         CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
         având în vedere Tratatul privind Uniunea Europeană, în special articolul 29,
         având în vedere Decizia 2014/119/PESC a Consiliului din 5 martie 2014 privind măsuri restrictive împotriva anumitor persoane, entități și organisme având în vedere situația din Ucraina (1),
         întrucât:

                     (1)

                     La 5 martie 2014, Consiliul a adoptat Decizia 2014/119/PESC.

                     (2)

                     Ar trebui clarificate criteriile de desemnare pentru înghețarea fondurilor care vizează persoane responsabile de deturnare de fonduri aparținând statului ucrainean.

                     (3)

                     Prin urmare, Decizia 2014/119/PESC ar trebui modificată în consecință,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

            Articolul 1
            Articolul 1 alineatul (1) din Decizia 2014/119/PESC se înlocuiește cu următorul text:

                  „(1)   Se îngheață toate fondurile și resursele economice care aparțin, se află în proprietatea ori posesia sau sunt controlate de persoane care au fost identificate ca fiind responsabile de deturnare de fonduri ale statului ucrainean și de persoane responsabile de încălcarea drepturilor omului în Ucraina, precum și de persoane fizice sau juridice, entități sau organisme asociate acestora, astfel cum sunt enumerate în anexă.
                  În sensul prezentei decizii, persoanele identificate ca fiind responsabile de deturnare de fonduri ale statului ucrainean includ persoane care fac obiectul anchetelor efectuate de autoritățile ucrainene:

                              (a)

                              pentru deturnare de fonduri sau active publice ucrainene sau pentru complicitate la aceasta; sau

                              (b)

                              pentru abuz în serviciu în calitate de funcționar public sau demnitar în scopul obținerii unui avantaj nejustificat pentru sine sau pentru o parte terță, cauzând prin aceasta un prejudiciu fondurilor sau activelor publice ucrainene, sau pentru complicitate la o astfel de faptă.”

            Articolul 2
            Prezenta decizie intră în vigoare în ziua următoare datei publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.

            Adoptată la Bruxelles, 29 ianuarie 2015.

                  Pentru Consiliu

                  Președintele

               F. MOGHERINI

            (1)  JO L 66, 6.3.2014, p. 26.


title: Decizia (UE) 2016/1233 a Consiliului din 26 iulie 2016 de numire a unui membru și a unui supleant, propuși de Republica Cipru, în cadrul Comitetului Regiunilor

text:
               28.7.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 202/41

         DECIZIA (UE) 2016/1233 A CONSILIULUI
   din 26 iulie 2016
   de numire a unui membru și a unui supleant, propuși de Republica Cipru, în cadrul Comitetului Regiunilor
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 305,
   având în vedere propunerea guvernului cipriot,
   întrucât:

               (1)

               La 26 ianuarie 2015, 5 februarie 2015 și 23 iunie 2015, Consiliul a adoptat Deciziile (UE) 2015/116 (1), (UE) 2015/190 (2) și (UE) 2015/994 (3) de numire a membrilor și a supleanților în cadrul Comitetului Regiunilor pentru perioada cuprinsă între 26 ianuarie 2015 și 25 ianuarie 2020.

               (2)

               Un loc de membru în cadrul Comitetului Regiunilor a devenit vacant ca urmare a încheierii mandatului domnului Georgios GEORGIOU.

               (3)

               Un loc de supleant a devenit vacant ca urmare a numirii domnului Kyriakos CHATZITTOFIS în calitatea de membru în cadrul Comitetului Regiunilor,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   Sunt numiți în cadrul Comitetului Regiunilor pentru durata rămasă a mandatului actual, care se încheie la 25 ianuarie 2020:

               (a)

               în calitatea de membru:

                           —

                           domnul Kyriakos CHATZITTOFIS, Mayor of Agios Athanasios;

                     și

               (b)

               în calitatea de supleant:

                           —

                           domnul Stavros YEROLATSITES, Municipal Councilor, Strovolos Municipality.

         Articolul 2
   Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.

      Adoptată la Bruxelles, 26 iulie 2016.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         M. LAJČÁK

      (1)  Decizia (UE) 2015/116 a Consiliului din 26 ianuarie 2015 de numire a membrilor și a supleanților în cadrul Comitetului Regiunilor pentru perioada 26 ianuarie 2015-25 ianuarie 2020 (JO L 20, 27.1.2015, p. 42).

      (2)  Decizia (UE) 2015/190 a Consiliului din 5 februarie 2015 de numire a membrilor și a supleanților în cadrul Comitetului Regiunilor pentru perioada 26 ianuarie 2015-25 ianuarie 2020 (JO L 31, 7.2.2015, p. 25).

      (3)  Decizia (UE) 2015/994 a Consiliului din 23 iunie 2015 de numire a membrilor și a supleanților în cadrul Comitetului Regiunilor pentru perioada 26 ianuarie 2015-25 ianuarie 2020 (JO L 159, 25.6.2015, p. 70).


title: 2008/604/CE: Deciziea Comisiei din 22 iulie 2008 cu privire la numirea membrilor Grupului de experți privind traficul de persoane

text:
               23.7.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 194/12

      DECIZIEA COMISIEI

   din 22 iulie 2008
   cu privire la numirea membrilor Grupului de experți privind traficul de persoane
   (2008/604/CE)
   COMISIA COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene,
   având în vedere Decizia 2007/675/CE a Comisiei din 17 octombrie 2007 de înființare a Grupului de experți privind traficul de persoane (1) și în special articolul 3,
   întrucât:

               (1)

               Grupul de experți ar trebui să se compună din 21 de membri.

               (2)

               Membrii grupului de experți ar trebui numiți din rândul specialiștilor cu expertiză și experiență în lupta împotriva traficului de persoane, inclusiv în dimensiunea exploatării muncii acestora.

               (3)

               Până la 11 membri din cadrul administrațiilor statelor membre ar trebui numiți de către Comisie, la propunerea statelor membre.

               (4)

               Până la 5 membri din cadrul organizațiilor inter-guvernamentale, internaționale și non-guvernamentale active la nivel european, până la 4 membri din cadrul partenerilor sociali și al asociațiilor patronale care își desfășoară activitatea la nivel european, până la 2 membri din cadrul persoanelor fizice cu experiență dobândită în cercetare la nivel academic ar trebui numiți de Comisie dintre cei care au răspuns invitației la depunerea candidaturii.

               (5)

               La 19.1.2008, Comisia a publicat o invitație la depunerea candidaturilor cu scopul de a alcătui lista candidaților care vor forma grupul de experți (2).

               (6)

               Comisia a efectuat o procedură de selecție a candidaturilor primite. Pentru analiza candidaturilor, Comisia a luat în considerare criteriile enumerate în invitația la depunerea candidaturilor și în special cele de la punctul 2.

               (7)

               Se recomandă ca grupul de experți să includă patru membri suplimentari din cadrul organizațiilor inter-guvernamentale, internaționale și non-guvernamentale active la nivel european, pentru a compensa lipsa candidaturilor din partea partenerilor sociali și al asociațiilor patronale care își desfășoară activitatea la nivel european, astfel încât să se asigure o reprezentare tematică și geografică echilibrată și să se completeze totalul de 21 de membri, astfel cum s-a prevăzut inițial.

               (8)

               Un membru al grupului a fost numit de Europol,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   Decizia 2007/675/CE se modifică după cum urmează:
   La articolul 3 alineatul (2), litera (b) se înlocuiește cu următorul text:

               „(b)

               organizațiilor interguvernamentale, internaționale și neguvernamentale active la nivel european și care fac dovada bine documentată a expertizei și a experienței în domeniul luptei împotriva traficului de persoane (până la 9 membri).”.

         Articolul 2
   Comisia numește următorii membri ai Grupului de experți privind traficul de persoane:

               1.

               Membri numiți în temeiul articolului 3 alineatul (2) litera (a) din Decizia 2007/675/CE a Comisiei:

                           dl Jan AUSTAD;

                           dl Sandi ČURIN;

                           dna Rita THEODOROU SUPERMAN;

                           dl Luís GOUVEIA;

                           dna Jelena KAMINSKA;

                           dl Glynn RANKIN;

                           dna Bärbel Heide UHL;

                           dl Floris VAN DIJK;

                           dna Kajsa WAHLBERG.

               2.

               Membri numiți în temeiul articolului 3 alineatul (2) litera (b) din Decizia 2007/675/CE a Comisiei, astfel cum a fost modificată prin prezenta decizie:

                           dna Antonia BALKANSKA LAVINE;

                           dna Stana BUCHOWSKA;

                           dl Marco BUFO;

                           dna Muireann O BRIAIN;

                           dl Martijn PLUIM;

                           dna Evelyn PROBST;

                           dna Klara SKRIVANKOVA;

                           dna Patsy SÖRENSEN;

                           dna Liliana SORRENTINO.

               3.

               Membri numiți în temeiul articolului 3 alineatul (2) litera (e) din Decizia 2007/675/CE a Comisiei:

                           dl Ryszard PIOTROWICZ;

                           dna Georgina VAZ CABRAL.

         Articolul 3
   Comisia ia notă de numirea dlui Steve HARVEY de către Europol ca membru al Grupului de experți privind traficul de persoane în temeiul articolului 3 alineatul (2) litera (d) și alineatul (3) din Decizia 2007/675/CE a Comisiei.
   Articolul 4
   Membrii grupului de experți sunt numiți cu titlu personal pentru o perioadă de 3 ani, cu posibilitate de prelungire.
   Articolul 5
   În urma procedurii de selecție, candidații care au fost considerați apți pentru a deveni membri ai grupului, dar care nu au fost numiți sunt incluși, cu acordul acestora, pe o listă de rezervă.
   Articolul 6
   Numele membrilor numiți se publică în Jurnalul Oficial al Comunităților Europene.
   Articolul 7
   Prezenta decizie produce efecte în ziua următoare adoptării sale.

      Adoptată la Bruxelles, 22 iulie 2008.

            Pentru Comisie

         Jacques BARROT

            Vicepreședinte

      (1)  JO L 277, 20.10.2007, p. 29.

      (2)  OJ C 14, 19.1.2008, p. 27.


title: 2013/554/UE: Decizia Parlamentului European din 17 aprilie 2013 privind descărcarea de gestiune pentru execuția bugetului Agenției pentru Cooperarea Autorităților de Reglementare din Domeniul Energiei aferent exercițiului financiar 2011

text:
               16.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 308/161

      DECIZIA PARLAMENTULUI EUROPEAN

   din 17 aprilie 2013
   privind descărcarea de gestiune pentru execuția bugetului Agenției pentru Cooperarea Autorităților de Reglementare din Domeniul Energiei aferent exercițiului financiar 2011
   (2013/554/UE)
   PARLAMENTUL EUROPEAN,

               —

               având în vedere conturile anuale finale ale Agenției pentru Cooperarea Autorităților de Reglementare din Domeniul Energiei pentru exercițiul financiar 2011,

               —

               având în vedere Raportul Curții de Conturi privind conturile anuale ale Agenției pentru Cooperarea Autorităților de Reglementare din Domeniul Energiei pentru exercițiul financiar 2011, însoțit de răspunsurile agenției (1),

               —

               având în vedere Recomandarea Consiliului din 12 februarie 2013 (05753/2013 – C7-0041/2013),

               —

               având în vedere articolul 319 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,

               —

               având în vedere Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului din 25 iunie 2002 privind Regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităților Europene (2), în special articolul 185,

               —

               având în vedere Regulamentul (UE, Euratom) nr. 966/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 25 octombrie 2012 privind normele financiare aplicabile bugetului general al Uniunii și de abrogare a Regulamentului (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului (3), în special articolul 208,

               —

               având în vedere Regulamentul (CE) nr. 713/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 13 iulie 2009 de instituire a Agenției pentru Cooperarea Autorităților de Reglementare din Domeniul Energiei (4), în special articolul 24,

               —

               având în vedere Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2343/2002 al Comisiei din 19 noiembrie 2002 privind Regulamentul financiar cadru pentru organismele menționate la articolul 185 din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului privind Regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităților Europene (5), în special articolul 94,

               —

               având în vedere articolul 77 și anexa VI la Regulamentul său de procedură,

               —

               având în vedere raportul Comisiei pentru control bugetar (A7-0068/2013),

               1.

               acordă directorului Agenției pentru Cooperarea Autorităților de Reglementare din Domeniul Energiei descărcarea de gestiune pentru execuția bugetului agenției aferent exercițiului financiar 2011;

               2.

               își prezintă observațiile în cadrul rezoluției de mai jos;

               3.

               încredințează Președintelui sarcina de a transmite prezenta decizie împreună cu rezoluția Parlamentului, ca parte integrantă a acesteia, directorului Agenției pentru Cooperarea Autorităților de Reglementare din Domeniul Energiei, Consiliului, Comisiei și Curții de Conturi și de a asigura publicarea acestora în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene (seria L).

            Președintele

         Martin SCHULZ

            Secretarul general

         Klaus WELLE

      (1)  JO C 388, 15.12.2012, p. 1.

      (2)  JO L 248, 16.9.2002, p. 1.

      (3)  JO L 298, 26.10.2012, p. 1.

      (4)  JO L 211, 14.8.2009, p. 1.

      (5)  JO L 357, 31.12.2002, p. 72.

         REZOLUȚIA PARLAMENTULUI EUROPEAN

      din 17 aprilie 2013
      conținând observațiile care fac parte integrantă din decizia privind descărcarea de gestiune pentru execuția bugetului Agenției pentru Cooperarea Autorităților de Reglementare din Domeniul Energiei aferent exercițiului financiar 2011
      PARLAMENTUL EUROPEAN,

                  —

                  având în vedere conturile anuale finale ale Agenției pentru Cooperarea Autorităților de Reglementare din Domeniul Energiei pentru exercițiul financiar 2011,

                  —

                  având în vedere Raportul Curții de Conturi privind conturile anuale ale Agenției pentru Cooperarea Autorităților de Reglementare din Domeniul Energiei pentru exercițiul financiar 2011, însoțit de răspunsurile agenției (1),

                  —

                  având în vedere Recomandarea Consiliului din 12 februarie 2013 (05753/2013 – C7-0041/2013),

                  —

                  având în vedere articolul 319 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,

                  —

                  având în vedere Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului din 25 iunie 2002 privind Regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităților Europene (2), în special articolul 185,

                  —

                  având în vedere Regulamentul (UE, Euratom) nr. 966/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 25 octombrie 2012 privind normele financiare aplicabile bugetului general al Uniunii și de abrogare a Regulamentului (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului (3), în special articolul 208,

                  —

                  având în vedere Regulamentul (CE) nr. 713/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 13 iulie 2009 de instituire a Agenției pentru Cooperarea Autorităților de Reglementare din Domeniul Energiei (4), în special articolul 24,

                  —

                  având în vedere Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2343/2002 al Comisiei din 19 noiembrie 2002 privind Regulamentul financiar cadru pentru organismele menționate la articolul 185 din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului privind Regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităților Europene (5), în special articolul 94,

                  —

                  având în vedere articolul 77 și anexa VI la Regulamentul său de procedură,

                  —

                  având în vedere raportul Comisiei pentru control bugetar (A7-0068/2013),

                  A.

                  întrucât Curtea de Conturi a declarat că a obținut asigurări rezonabile cu privire la fiabilitatea conturilor anuale ale Agenției pentru Cooperarea Autorităților de Reglementare din Domeniul Energiei (denumită în continuare „agenția”) pentru exercițiul financiar 2011 și cu privire la legalitatea și regularitatea operațiunilor subiacente;

                  B.

                  întrucât agenția s-a mutat din Bruxelles la sediul său din Ljubljana, Slovenia, la 1 februarie 2011, și-a început oficial activitatea la 3 martie 2011 și a obținut autonomie financiară la 8 martie 2011;

                  C.

                  întrucât bugetul general al agenției pentru exercițiul financiar 2011 a fost de 4 792 345 EUR; întrucât contribuția Uniunii la bugetul agenției pentru 2011 a fost de 4 362 607,98 EUR (6),

         Gestiunea bugetară și financiară

                  1.

                  reamintește că, în 2011,contribuția inițială a Uniunii a fost de 4 362 607,98 EUR; observă că 2011 a fost primul an în care agenția a fost autonomă din punct de vedere financiar;

                  2.

                  observă, pe baza conturilor anuale, că bugetul inițial al agenției pentru 2011 a fost de 5 119 000 EUR (inclusiv o contribuție în valoare de 119 000 EUR din partea Asociației Europene a Liberului Schimb);

                  3.

                  constată, pe baza conturilor anuale, că rata de angajare a creditelor a fost de 67 %, în timp ce rata de utilizare a creditelor de plată a fost de 74 % din totalul creditelor gestionate;

         Reportarea creditelor

                  4.

                  ia act cu preocupare de observația Curții de Conturi potrivit căreia nivelul ridicat de credite neutilizate și de reportări, precum și nivelul scăzut de plăți semnalează existența unor deficiențe în planificarea și execuția bugetului și contravin principiului bugetar al anualității;

                  5.

                  acceptă explicația agenției, și anume că a trebuit să angajeze majoritatea personalului în timpul primului său an de funcționare, ceea ce a avut drept rezultat ocuparea cu întârziere a posturilor disponibile, fapt care a avut un impact semnificativ asupra ratei de execuție a bugetului agenției și a estimării nevoilor de achiziții publice și a condus la o concentrare a procedurilor de achiziții publice către sfârșitul anului; înțelege că acest fapt, la rândul lui, a avut drept rezultat un nivel ridicat de reportare a creditelor pentru a respecta angajamentele juridice și bugetare semnate;

                  6.

                  ia act de declarația agenției potrivit căreia se află acum într-o poziție mult mai bună pentru punerea în aplicare a sarcinilor sale și pentru execuția bugetului aferent și îi solicită să examineze în continuare acest aspect și să informeze autoritatea care acordă descărcarea de gestiune despre acest lucru;

         Plățile neconforme

                  7.

                  observă cu preocupare faptul că, în 2011, agenția a plătit diurne în valoare totală de 10 839 EUR unor experți detașați care erau cetățeni ai statului în care își are sediul agenția și că aceste plăți contravin Normelor privind experții naționali detașați adoptate de Consiliul de administrație al agenției, care prevăd că acordarea unor astfel de diurne este autorizată doar pentru agenții temporari care nu sunt cetățeni ai statului membru în care sunt angajați;

                  8.

                  constată că agenția a oprit deja plata de diurne în astfel de cazuri; cu toate acestea, având în vedere caracterul neconform al plăților respective, solicită agenției să examineze în continuare acest aspect, să analizeze posibilitățile de recuperare a diurnelor plătite în mod necuvenit și să informeze autoritatea care acordă descărcarea de gestiune despre acest lucru;

         Procedurile de recrutare

                  9.

                  ia act de observația Curții de Conturi potrivit căreia se pot realiza progrese în ceea ce privește îmbunătățirea transparenței procedurilor de recrutare; solicită agenției să examineze în continuare acest aspect și să comunice autorității care acordă descărcarea de gestiune măsurile luate; consideră că unele dispoziții din Statutul funcționarilor pot crea sarcini administrative considerabile; prin urmare, solicită Comisiei să permită introducerea unui anumit grad de simplificare a dispozițiilor de la articolul 110 din Statutul funcționarilor în ceea ce privește agențiile;

                  10.

                  subliniază că, deși recrutarea de personal permanent s-a încheiat, agenția nu dispune de suficienți experți naționali detașați și că subzistă încă dubii cu privire la competențele tehnice ale unor membri ai personalului, ceea ce ar putea genera incertitudine cu privire la activitatea agenției; solicită agenției să examineze în continuare acest aspect și să comunice autorității care acordă descărcarea de gestiune măsurile luate;

                  11.

                  îndeamnă agenția să-și consolideze cooperarea cu autoritățile naționale de reglementare, îndeosebi pentru a se asigura că activitatea sa este organizată conform unor principii de eficiență și pentru a-și stabili un sediu, lucru ce ar permite atât agenției, cât și autorităților naționale să facă economii substanțiale și să soluționeze problemele incipiente ținând de transport și de resursele limitate;

                  12.

                  face trimitere, pentru alte observații cu caracter orizontal care însoțesc decizia privind descărcarea de gestiune, la Rezoluția sa din 17 aprilie 2013 (7) referitoare la performanțele, gestiunea financiară și controlul agențiilor.

         (1)  JO C 388, 15.12.2012, p. 1.

         (2)  JO L 248, 16.9.2002, p. 1.

         (3)  JO L 298, 26.10.2012, p. 1.

         (4)  JO L 211, 14.8.2009, p. 1.

         (5)  JO L 357, 31.12.2002, p. 72.

         (6)  Raportul anual de activitate al ACER pe 2011, p. 85-91.

         (7)  Texte adoptate, P7_TA(2013)0134 (a se vedea pagina 374 din prezentul Jurnal Oficial).


title: Decizia Comisiei din 27 iunie 2006 privind unele măsuri provizorii de urgență destinate evitării introducerii și răspândirii în Comunitate a organismului Dryocosmus kuriphilus Yasumatsu [notificată cu numărul C(2006) 2881]

text:
Anunţ juridic important

|

32006D0464

Official Journal L 183 , 05/07/2006 P. 0029 - 0032 Official Journal L 118 , 08/05/2007 P. 0956 - 0959

		20060627Decizia Comisieidin 27 iunie 2006privind unele măsuri provizorii de urgență destinate evitării introducerii și răspândirii în Comunitate a organismului Dryocosmus kuriphilus Yasumatsu[notificată cu numărul C(2006) 2881](2006/464/CE)COMISIA COMUNITĂȚILOR EUROPENE,având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene,având în vedere Directiva 2000/29/CE a Consiliului din 8 mai 2000 privind măsurile de protecție împotriva introducerii în Comunitate a unor organisme dăunătoare plantelor sau produselor vegetale și împotriva răspândirii lor în Comunitate [1], în special articolul 16 alineatul (3) a treia teză,întrucât:(1) În conformitate cu Directiva 2000/29/CE, în cazul în care un stat membru estimează că există pericol de introducere sau de răspândire pe teritoriul său a unui organism dăunător neconsemnat în anexa I sau în anexa II la directiva menționată anterior, acesta poate lua în mod provizoriu toate măsurile suplimentare necesare pentru a se proteja împotriva acestui pericol.(2) Din cauza prezenței organismului Dryocosmus kuriphilus Yasumatsu în China, în Coreea, în Japonia, în Statele Unite și într-o zonă limitată din Comunitate, Franța a informat, la 14 martie 2005, celelalte state membre și Comisia asupra măsurilor pe care aceasta le-a adoptat la 16 februarie 2005, în vederea protejării teritoriului său împotriva pericolului de introducere a acestui organism.(3) La 29 iunie 2005, Slovenia a informat statele membre și Comisia asupra măsurilor suplimentare pe care aceasta a trebuit să le adopte la 24 iunie 2005, ca urmare a apariției pe teritoriul său a organismului Dryocosmus kuriphilus Yasumatsu, pentru a evita noi apariții, precum și propagarea organismului menționat anterior.(4) Dryocosmus kuriphilusYasumatsu nu figurează în anexele I și II la Directiva 2000/29/CE. Cu toate acestea, o evaluare a riscului sanitar bazată pe informații științifice restrânse disponibile a demonstrat că acest organism ar putea fi una dintre cele mai distrugătoare insecte pentru castan (Castanea Mill.), capabilă să reducă în mod semnificativ producția și calitatea castanelor, chiar să distrugă copacii. Castanii sunt adesea plantați pe pământuri marginale, în zone de deal sau de munte. Pagubele cauzate de răspândirea acestei insecte ar putea încetini considerabil producția, în aceste zone, de castane destinate consumului uman, cauzând astfel o degradare economică și ecologică.(5) Prin urmare, este necesar să se adopte măsuri provizorii împotriva introducerii și răspândirii acestui organism dăunător în Comunitate.(6) Este necesar ca măsurile prevăzute de prezenta decizie să se aplice introducerii și răspândirii organismului menționat anterior, producției și transferului plantelor de Castanea în cadrul Comunității, măsurilor de combatere a acestui organism și unei anchete privind prezența sau absența continuă a acestui organism dăunător în statele membre.(7) Este necesar ca rezultatele măsurilor să facă obiectul unor evaluări periodice în 2006, 2007 și 2008, în special pe baza informațiilor care trebuie furnizate de statele membre. Se vor preconiza eventual alte măsuri, în conformitate cu rezultatele acestei evaluări.(8) Este necesar ca statele membre să-și adapteze legislația, după caz, în scopul de a se pune în conformitate cu prezenta decizie.(9) Rezultatele măsurilor adoptate vor fi revizuite începând din prezent până la 1 februarie 2008.(10) Măsurile prevăzute de prezenta decizie sunt conforme cu avizul Comitetului fitosanitar permanent,ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:Articolul 1DefinițieÎn sensul prezentei decizii, prin "plante" se înțelege plantele sau părți din plante din specia Castanea Mill., destinate plantării, altele decât fructele și semințele.Articolul 2Măsuri de combatere a Dryocosmus kuriphilus YasumatsuEste necesar să se interzică introducerea și răspândirea în Comunitate a organismului Dryocosmus kuriphilus Yasumatsu, denumit în continuare "organism".Articolul 3Importul de planteIntroducerea de plante în Comunitate se autorizează numai în cazul în care:(a) acestea respectă măsurile prevăzute la punctul 1 din anexa I și(b) acestea fac obiectul, în momentul introducerii lor în Comunitate, unei inspecții care vizează detectarea prezenței organismului, în conformitate cu articolul 13a alineatul (1) din Directiva 2000/29/CE și au fost declarate indemne.Articolul 4Circulația plantelor în ComunitateFără a aduce atingere dispozițiilor articolului 5 alineatul (3) litera (a) și părții II din anexa II, plantele originare din Comunitate sau importate în Comunitate în conformitate cu articolul 3 din prezenta decizie pot fi transferate în afara locului lor de producție din Comunitate, inclusiv, după caz, din magazinele de grădinărit, numai în cazul în care respectă normele prevăzute la punctul 2 din anexa I.Articolul 5Anchete și notificări(1) Statele membre recurg anual la anchete oficiale care vizează detectarea prezenței organismului sau găsirea de dovezi ale contaminării cu organismul pe teritoriul lor.Fără a aduce atingere articolului 16 alineatul (2) din Directiva 2000/29/CE, rezultatele anchetelor sunt notificate Comisiei și celorlalte state membre anual, până la 31 decembrie.(2) Orice suspiciune sau prezență dovedită a organismului trebuie notificată de îndată organismelor competente oficiale.(3) (a) Statele membre pot solicita ca circulația plantelor către sau pe teritoriul lor să intre sub incidența unui sistem de trasabilitate, care poate include o obligație de declarație de circulație dată autorităților oficiale competente de către persoana responsabilă cu aceasta.(b) Statele membre pot impune persoanelor responsabile cu plantarea o obligație de declarație de plantare dată autorităților oficiale competente.Articolul 6Stabilire de zone delimitateÎn cazul în care rezultatele anchetelor menționate la articolul 5 alineatul (1) sau notificarea menționată la articolul 5 alineatul (2) confirmă prezența organismului într-o zonă sau în cazul în care prezența sa se stabilește cu alte mijloace, statele membre stabilesc zone delimitate și iau măsurile oficiale prevăzute la punctele I și, respectiv, II din anexa II.Articolul 7ConformitateDupă caz, statele membre modifică măsurile pe care le-au adoptat pentru a se apăra împotriva introducerii și împotriva răspândirii organismului, astfel încât să pună aceste măsuri în conformitate cu prezenta decizie și informează de îndată Comisia cu privire la aceasta.Articolul 8RevizuirePrezenta decizie se revizuiește până la 1 februarie 2008.Articolul 9DestinatariPrezenta decizie se adresează statelor membre.Adoptată la Bruxelles, 27 iunie 2006.Pentru ComisieMarkos KyprianouMembru al Comisiei[1] JO L 169, 10.7.2000, p. 1. Directivă, astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 2006/35/CE a Comisiei (JO L 88, 25.3.2006, p. 9).--------------------------------------------------20060627ANEXA IMĂSURI PREVĂZUTE LA ARTICOLELE 3 ȘI 4 DIN PREZENTA DECIZIE1. Măsuri (certificate)Fără a aduce atingere articolului 5 alineatul (3) litera (a) din prezenta decizie și fără a aduce atingere părții A punctul 2 din anexa III și părții A capitolul I punctele 11.1, 11.2, 33, 36.1, 39 și 40 din anexa IV la Directiva 2000/29/CE, plantele originare din țări terțe trebuie însoțite de certificatul menționat la articolul 13 alineatul (1) din Directiva 2000/29/CE, care atestă, la rubrica "Declarație suplimentară":(a) că plantele au fost cultivate în permanență în locuri de producție situate în țări indemne de organism sau(b) că plantele au fost cultivate în permanență în locuri de producție situate într-o zonă protejată, zonă stabilită de serviciul fitosanitar național competent al țării de origine, în conformitate cu normele internaționale pentru măsuri fitosanitare și care conține, la rubrica "loc de origine", numele zonei protejate.2. Condiții privind circulațiaFără a aduce atingere articolului 5 alineatul (3) litera (a) și părții II din anexa II la prezenta decizie și fără a aduce atingere părții A capitolul II punctul 7 din anexa IV la Directiva 2000/29/CE și părții A capitolul I punctul 2.1 din anexa V la Directiva 2000/29/CE, toate plantele, fie că sunt originare din Comunitate, fie că au fost importate în Comunitate, în conformitate cu articolul 3 din prezenta decizie, pot fi transferate în afara locului lor de producție într-un stat membru, inclusiv, după caz, din magazinele de grădinărit, numai în cazul în care sunt însoțite de un pașaport întocmit și eliberat în conformitate cu dispozițiile Directivei 92/105/CEE a Comisiei [1] și dacă:(a) plantele originare din locul de producție menționat au fost cultivate în permanență sau după introducerea lor în Comunitate într-un loc de producție situat într-un stat membru în care organismul este inexistent sau(b) plantele originare din locul de producție menționat au fost cultivate în permanență sau după introducerea lor în Comunitate într-un loc de producție situat într-o zonă protejată, zonă stabilită de serviciul național competent într-un stat membru, în conformitate cu normele internaționale pentru măsurile fitosanitare.[1] JO L 4, 8.1.1993, p. 22. Directivă, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2005/17/CE (JO L 57, 3.3.2005, p. 23).--------------------------------------------------20060627ANEXA IIMĂSURI PREVĂZUTE LA ARTICOLUL 6 DIN PREZENTA DECIZIEI. Stabilire de zone delimitate1. Zonele delimitate menționate la articolul 6 se compun din următoarele părți:(a) o zonă contaminată, în care s-a confirmat prezența organismului, reunind toate plantele care prezintă simptome cauzate de organism și, după caz, toate plantele aparținând aceluiași lot în momentul plantării;(b) o zonă focală la o distanță de cel puțin 5 km de zona contaminată și(c) o zonă tampon la o distanță de cel puțin 10 km de zona focală.În cazul în care mai multe zone tampon se suprapun sau sunt din punct de vedere geografic apropiate unele de altele, este necesar să se delimiteze o zonă mai vastă, care include zonele delimitate în cauză și zonele care le separă.2. Delimitarea exactă a zonelor menționate la punctul 1 se bazează pe baze științifice solide, pe biologia organismului, pe nivelul de contaminare, pe anotimpul anului și pe modul de repartizare specific al plantelor în statul membru în cauză.3. În cazul în care se confirmă prezența organismului în afara zonei contaminate, delimitarea zonelor se modifică în consecință.4. În cazul în care, pe baza anchetelor anuale menționate la articolul 5 alineatul (1), nu se detectează prezența organismului în nici una dintre zonele delimitate timp de trei ani, aceste zone încetează să existe, iar măsurile prevăzute în partea II din prezenta anexă nu mai sunt necesare.5. Statele membre informează de îndată celelalte state membre și Comisia despre situația geografică a zonelor menționate la punctul 1 și furnizează hărți la scară adaptată. Acestea precizează, de asemenea, natura măsurilor luate în vederea eradicării sau împiedicării răspândirii organismului.II. Măsuri luate în zonele delimitateMăsurile oficiale menționate la articolul 6, care urmează să fie luate în zonele delimitate, cuprind cel puțin:- interdicția oricărei circulații a plantelor în exteriorul sau interiorul zonelor delimitate;- în cazul în care s-a confirmat prezența organismului pe plantele dintr-un loc de producție, măsuri adecvate în vederea eradicării organismului dăunător, dintre care cel puțin distrugerea plantelor contaminate, a tuturor plantelor care prezintă simptome cauzate de organism și, după caz, a tuturor plantelor care au făcut parte din același lot în momentul plantării, precum și o supraveghere a prezenței organismului prin controale corespunzătoare pe durata perioadei de posibilă prezență a galei locuite de organism.--------------------------------------------------


title: Decizia Autorității AELS de Supraveghere nr. 57/11/COL din 2 martie 2011 de modificare, pentru a optzeci și doua oară, a normelor de procedură și de fond privind ajutorul de stat, prin introducerea unui nou capitol privind aplicarea, de la 1 ianuarie 2011 , a normelor privind ajutorul de stat pentru a sprijini măsurile în favoarea băncilor, în contextul crizei financiare

text:
               15.12.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 332/20

         DECIZIA AUTORITĂȚII AELS DE SUPRAVEGHERE
   NR. 57/11/COL
   din 2 martie 2011
   de modificare, pentru a optzeci și doua oară, a normelor de procedură și de fond privind ajutorul de stat, prin introducerea unui nou capitol privind aplicarea, de la 1 ianuarie 2011, a normelor privind ajutorul de stat pentru a sprijini măsurile în favoarea băncilor, în contextul crizei financiare
   AUTORITATEA AELS DE SUPRAVEGHERE (denumită în continuare „autoritatea”),
   AVÂND ÎN VEDERE Acordul privind Spațiul Economic European (denumit în continuare „Acordul privind SEE”), în special articolul 61,
   AVÂND ÎN VEDERE Acordul dintre statele AELS privind instituirea unei Autorități de Supraveghere și a unei Curți de Justiție (denumit în continuare „Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea de Justiție”), în special articolul 24 și articolul 5 alineatul (2) litera (b),
   ÎNTRUCÂT, în temeiul articolului 24 din Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea de Justiție, autoritatea pune în aplicare dispozițiile Acordului privind SEE referitoare la ajutorul de stat,
   ÎNTRUCÂT, în temeiul articolului 5 alineatul (2) litera (b) din Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea de Justiție, autoritatea emite comunicări sau orientări privind aspectele tratate în Acordul privind SEE, în cazul în care acordul respectiv sau Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea de Justiție prevăd în mod expres acest lucru sau în cazul în care autoritatea consideră acest lucru necesar,
   ÎNTRUCÂT la 1 decembrie 2010 Comisia Europeană a adoptat o comunicare privind aplicarea, de la 1 ianuarie 2011, a normelor privind ajutorul de stat pentru a sprijini măsurile în favoarea băncilor, în contextul crizei financiare (1),
   ÎNTRUCÂT comunicarea respectivă este relevantă și pentru Spațiul Economic European,
   ÎNTRUCÂT aplicarea uniformă a normelor SEE privind ajutorul de stat trebuie asigurată pe tot teritoriul Spațiului Economic European, în conformitate cu obiectivul de omogenitate stabilit la articolul 1 din Acordul privind SEE,
   ÎNTRUCÂT, în conformitate cu punctul II de la titlul „GENERALITĂȚI” de la pagina 11 din anexa XV la Acordul privind SEE, autoritatea, după consultarea Comisiei, trebuie să adopte acte corespunzătoare celor adoptate de Comisia Europeană,
   DUPĂ consultarea Comisiei Europene,
   DUPĂ consultarea statelor AELS prin scrisorile din 10 februarie 2011 pe această temă,
   ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   Orientările privind ajutorul de stat se modifică prin introducerea unui nou capitol privind aplicarea, de la 1 ianuarie 2011, a normelor privind ajutorul de stat pentru a sprijini măsurile în favoarea băncilor, în contextul crizei financiare.
   Noul capitol este prevăzut în anexa la prezenta decizie.
   Articolul 2
   Numai versiunea engleză a prezentei decizii este autentică.

      Adoptată la Bruxelles, 2 martie 2011.

            Pentru Autoritatea AELS de supraveghere

         Per SANDERUD

            Președinte

         Sabine MONAUNI-TÖMÖRDY

            Membru al Colegiului

      (1)  JO C 329, 7.12.2010, p. 7.

      ANEXĂ

         APLICAREA, DE LA 1 IANUARIE 2011, A NORMELOR PRIVIND AJUTORUL DE STAT PENTRU A SPRIJINI MASURILE IN FAVOAREA BANCILOR, IN CONTEXTUL CRIZEI FINANCIARE

      1.   Introducere

                  1.

                  Din toamna anului 2008, când a început criza financiară mondială, Autoritatea AELS de Supraveghere (denumită în continuare „autoritatea”) a adoptat patru seturi de orientări (1) care prevăd orientări detaliate cu privire la criteriile de compatibilitate a sprijinului acordat de stat instituțiilor financiare (2) cu cerințele prevăzute la articolul 61 alineatul (3) litera (b) din Acordul privind Spațiul Economic European (denumit în continuare „Acordul privind SEE”). Capitolele orientărilor în cauză se referă la aplicarea normelor privind ajutorul de stat măsurilor adoptate în legătură cu instituțiile financiare (3) (denumite în continuare „Orientările privind sectorul bancar”); recapitalizarea instituțiilor financiare în contextul actualei crize financiare (4) (denumite în continuare „Orientările privind recapitalizarea”); tratarea activelor depreciate în sectorul bancar din SEE (5) (denumite în continuare „Orientările privind activele depreciate”) și revenirea la viabilitate și evaluarea măsurilor de restructurare luate în sectorul financiar, în contextul crizei actuale, în temeiul normelor privind ajutorul de stat (6) (denumite în continuare „Orientările privind restructurarea”). Trei dintre cele patru orientări menționate anterior, respectiv cele privind sectorul bancar, recapitalizarea și activele depreciate, stabilesc condițiile prealabile care trebuie îndeplinite pentru a se asigura compatibilitatea principalelor tipuri de asistență acordată de statele AELS – garanții pentru pasive, recapitalizări și măsuri de salvare a activelor – în timp ce Orientările privind restructurarea detaliază caracteristicile specifice pe care trebuie să le aibă un plan de restructurare (sau de viabilitate) în contextul specific al ajutorului de stat acordat instituțiilor financiare, în contextul crizei, în temeiul articolului 61 alineatul (3) litera (b) din Acordul privind SEE.

                  2.

                  Toate cele patru capitole ale orientărilor evidențiază că aceste măsuri de ajutor sunt acceptate cu titlu temporar, fiecare dintre acestea subliniind că orice astfel de măsură de ajutor poate fi justificată numai ca un răspuns de urgență la presiunea fără precedent de pe piețele financiare și numai atât timp cât aceste circumstanțe excepționale există. Orientările privind restructurarea sunt valabile pentru ajutorul de restructurare notificat până la 31 decembrie 2010, în timp ce pentru celelalte orientări nu s-a prevăzut o dată de expirare.

                  3.

                  Prezentele orientări stabilesc parametrii pentru acceptarea cu titlu temporar a asistenței acordate băncilor în contextul crizei de la 1 ianuarie 2011.

            2.   Continuarea aplicării articolului 61 alineatul (3) litera (b) din Acordul privind SEE și prelungirea valabilității Orientărilor privind restructurarea

                  4.

                  Orientările autorității privind ajutorul acordat băncilor în contextul crizei, precum și toate deciziile individuale privind măsurile și schemele de ajutor care intră în domeniul de aplicare al orientărilor respective sunt adoptate în temeiul articolului 61 alineatul (3) litera (b) din Acordul privind SEE, care permite în mod excepțional acordarea de ajutor pentru remedierea unei perturbări grave a economiei unui stat membru. În cea mai acută fază a crizei, condiția unei perturbări grave a fost, fără îndoială, îndeplinită în întregul SEE, având în vedere presiunea extraordinară de pe piețele financiare, combinată ulterior cu o contracție excepțional de puternică a economiei reale.

                  5.

                  Redresarea economică lentă înregistrată de la începutul anului 2010 a continuat într-un ritm oarecum mai accelerat față de cel estimat la începutul anului 2010. Chiar dacă redresarea este în continuare fragilă și inegală în cadrul SEE, unele state înregistrează rate ale creșterii modeste sau chiar mai solide. În plus, în pofida unor elemente de vulnerabilitate, în general sănătatea sectorului bancar s-a îmbunătățit față de situația care se înregistra acum un an. Ca urmare, existența unei perturbări grave a economiei statelor AELS nu mai este atât de evidentă ca în perioada de început a crizei. Deși este conștientă de aceste evoluții, autoritatea consideră în continuare că cerințele pentru autorizarea ajutorului de stat în temeiul articolului 61 alineatul (3) litera (b) din Acordul privind SEE sunt îndeplinite ținând cont de reaparația recentă a unei presiuni pe piețele financiare și de riscul extinderii efectelor colaterale negative, din motivele enumerate în prezentele orientări.

                  6.

                  Reapariția tensiunilor pe piețele datoriei suverane demonstrează cu tărie că piețele financiare sunt în continuare volatile. Nivelul ridicat de interconectare și de interdependență din cadrul sectorului financiar din SEE a generat preocupări pe piață privind contagiunea. Volatilitatea ridicată a piețelor financiare și incertitudinile referitoare la perspectivele economice justifică menținerea, ca măsură de siguranță, a posibilității oferite statelor AELS de a invoca necesitatea recurgerii la măsuri de sprijin în contextul crizei, în temeiul articolului 61 alineatul (3) litera (b) din Acordul privind SEE.

                  7.

                  În consecință, orientările privind sectorul bancar, recapitalizarea și activele depreciate, care oferă îndrumări privind criteriile de compatibilitate a ajutorului acordat băncilor în contextul crizei în temeiul articolului 61 alineatul (3) litera (b) din Acordul privind SEE – în special sub forma unor garanții guvernamentale, recapitalizări și măsuri de salvare a activelor – trebuie menținute ulterior datei de 31 decembrie 2010. Tot astfel, Orientările privind restructurarea, care abordează rezultatele unor astfel de măsuri de sprijin, trebuie, de asemenea, să rămână aplicabile ulterior datei menționate anterior. În consecință, domeniul de aplicare temporală al Orientărilor privind restructurarea – singura dintre cele patru orientări în cazul căreia se specifică data expirării, 31 decembrie 2010 – ar trebui extins la ajutorul de restructurare notificat până la 31 decembrie 2011.

                  8.

                  Cu toate acestea, orientările trebuie adaptate pentru pregătirea tranziției la regimul post-criză. În paralel, vor trebui elaborate noi norme permanente în domeniul ajutorului de stat pentru salvarea și restructurarea băncilor în condiții de piață normale, care ar trebui aplicate de la 1 ianuarie 2012, în cazul în care condițiile de piață permit acest lucru. Eventualitatea existenței în continuare a necesității de a se acorda ajutor de stat extraordinar sectorului financiar, în contextul crizei, trebuie evaluată ținând cont de obiectivul respectiv. În acest sens, trebuie stabilite cerințele pentru compatibilitatea unei astfel de asistențe într-un mod care să pregătească cel mai bine trecerea la noul regim de salvare și restructurare a băncilor, în temeiul articolului 61 alineatul (3) litera (c) din Acordul privind SEE.

            3.   Evoluția procesului de retragere a măsurilor

                  9.

                  Menținerea disponibilității măsurilor de ajutor în temeiul articolului 61 alineatul (3) litera (b) din Acordul privind SEE în contextul unor condiții de piață excepționale nu ar trebui să obstrucționeze procesul de dezangajare a măsurilor de sprijin excepționale temporare în favoarea băncilor. La reuniunea sa din 2 decembrie 2009, Consiliul Afaceri Economice și Financiare a concluzionat că este necesară elaborarea unei strategii pentru eliminarea treptată a măsurilor de sprijin, care să fie transparentă și coordonată în mod corespunzător între statele membre UE, pentru a evita efectele colaterale negative, dar care să țină cont de situațiile specifice diferite din fiecare stat membru (7). În concluziile Consiliului se prevedea în continuare că procesul de eliminare treptată a diferitelor forme de asistență acordată băncilor ar trebui să înceapă, în principiu, prin eliminarea treptată a schemelor de garanții guvernamentale, prin încurajarea retragerii asistenței acordate băncilor solide, precum și prin stimularea altor bănci să își remedieze deficiențele.

                  10.

                  În punctele de mai jos, autoritatea va stabili etapele de eliminare treptată a măsurilor de recapitalizare și privind activele depreciate.

            3.1.   Condiții mai stricte privind compatibilitatea garanțiilor guvernamentale în temeiul articolului 61 alineatul (3) litera (b) din Acordul privind SEE

                  11.

                  De la 1 ianuarie 2011, autoritatea a aplicat condiții mai stricte privind compatibilitatea garanțiilor guvernamentale cu dispozițiile articolului 61 alineatul (3) litera (b) din Acordul privind SEE, introducând un comision de garantare mai mare și cerința ca beneficiarii care recurg la garanții noi și care depășesc un anumit prag al totalului pasivelor garantate restante, atât în termeni absoluți, cât și în raport cu totatul pasivelor, să aibă un plan de viabilitate (8). Având în vedere actuala situație de pe piață, aceste condiții par necesare în prezent. Schemele de garanții guvernamentale pot, prin urmare, să fie autorizate până la 30 iunie 2011, pe baza următoarelor condiții introduse începând cu 1 ianuarie 2011. Autoritatea va reevalua, în prima jumătate a anului 2011, condițiile privind compatibilitatea garanțiilor guvernamentale ulterior datei de 30 iunie 2011.

            3.1.1.   Condițiile de stabilire a prețurilor

                  12.

                  Accesul la garanțiile guvernamentale a fost condiționat de plata unui comision, care este stabilit în funcție de recomandările BCE. În cazul unei obligațiuni cu scadența mai mare de un an, comisionul include o taxă fixă de 50 de puncte de bază, la care se adaugă spread-ul crediytului default swap (CDS) mediu pe 5 ani al fiecărei bănci aferent creanțelor privilegiate – înregistrat în perioada 1 ianuarie 2007-31 august 2008 (9).

                  13.

                  Elementul de risc de credit din cadrul actualului model de stabilire a prețurilor se bazează pe date de dinaintea fazei celei mai acute a crizei, din 2008. În prezent, diferențele dintre bănci privind spread-ul CDS sunt semnificativ mai mari decât cele de dinaintea crizei și este probabil să rămână astfel. Până în prezent, acest lucru a fost considerat necesar pentru a facilita accesul băncilor la finanțare externă, protejându-se astfel stabilitatea financiară. Cu toate acestea, evoluțiile de pe piețele financiare în perioada de doi ani de după 31 august 2008, inclusiv modificările privind statutul în materie de credit ale băncilor, nu sunt luate în considerare. Astfel, în timp ce accesul la finanțarea de pe piață s-a îmbunătățit, în general, băncile al căror rating a fost retrogradat beneficiază în continuare de ratingul lor de credit de dinaintea crizei și sunt percepute a fi solvabile. Acest lucru sporește probabilitatea denaturării concurenței. Din dovezile existente reiese că băncile cu rating mic beneficiază disproporționat de mult de garanții față de băncile cu rating mai mare deoarece, în mod normal, ar plăti un preț de piață mai mare din cauza ratingului lor mic.

                  14.

                  Pentru a remedia aceste denaturări, prețurile aferente sprijinului guvernamental ar trebui să fie mai apropiate de condițiile actuale de piață, care reflectă mai bine solvabilitatea curentă a băncilor individuale. De facto, acest lucru necesită majorarea comisionului de garantare care se plătește de către instituția beneficiară să fie majorată.

                  15.

                  Printr-o abordare coordonată între statele AELS ar trebui să se promoveze o eliminare treptată a schemelor de garanții, păstrându-se în același timp un anumit grad de flexibilitate, pentru a lua în considerare diferitele situații ale statelor AELS și băncilor acestora. În acest sens, autoritatea consideră că este adecvat să se introducă o majorare minimă a comisionului de garantare, care ar trebui diferențiat în funcție de solvabilitatea băncii beneficiare. Diferențierea bazată pe solvabilitate consolidează semnalul în materie de prețuri pentru băncile mai slabe și permite o mai bună aliniere a prețului garanțiilor la profilul de risc al instituției beneficiare, reducând astfel denaturarea concurenței între instituții și contribuind la protecția condițiilor de concurență echitabilă între bănci pe piața unică.

                  16.

                  Aprobarea prelungirii valabilității unei scheme de garanții (10) după 1 ianuarie 2011 ar necesita, prin urmare, ca un comision perceput pentru o garanție guvernamentală (11) să fie mai mare decât cel din cadrul formulei de stabilire a prețului recomandate de BCE în octombrie 2008, și anume cel puțin:

                              —

                              cu 20 de puncte de bază pentru băncile cu ratingul A + sau A (12);

                              —

                              cu 30 de puncte de bază pentru bănci cu ratingul A – (13); și

                              —

                              cu 40 de puncte de bază pentru băncile cu un rating mai mic de A –. Băncile fără rating vor fi considerate a aparține categoriei de bănci cu ratingul BBB (14).

                  17.

                  Statele AELS ar trebui să aibă posibilitatea de a impune condiții mai stricte decât aceste cerințe minime în ceea ce privește definirea unei prime suplimentare aferente comisionului de garantare. Ca element suplimentar de flexibilitate care să permită statelor AELS să își adapteze condițiile la circumstanțele specifice care prevalează în sectoarele lor financiare, autoritatea ar urma să accepte un model diferit pentru calcularea majorării comisionului, cu condiția să se poată demonstra fără echivoc că această formulă duce cel puțin la majorarea minimă stabilită mai sus pentru băncile în cauză (15).

            3.1.2.   Analiza viabilității băncilor care depind încă de garanțiile guvernamentale privind datoriile

                  18.

                  În situația actuală privind evoluția condițiilor de piață, accesul pe piață la lichidități nu mai reprezintă, în general, un obstacol important pentru bănci, ca în perioada mai acută a crizei. În consecință, pare justificat să se introducă o diferențiere în ceea ce privește condițiile aferente utilizării garanțiilor guvernamentale în funcție de măsura în care băncile se bazează pe acestea. Dacă utilizarea limitată ar putea fi permisă fără a fi necesar să se efectueze o analiză suplimentară, o utilizare mai extinsă, atât în termeni absoluți, cât și în raport cu valoarea totală a pasivelor băncii, ar trebui să implice obligația ca banca să facă obiectul unei analize a viabilității, ca o condiție prealabilă în vederea determinării conformității prelungirii în continuare a schemelor de garanții cu articolul 61 alineatul (3) litera (b) din Acordul privind SEE. În cazul în care nu se poate obține în mod repetat un procent considerabil din finanțarea necesară fără garanții guvernamentale, acest lucru poate să indice o lipsă de încredere în viabilitatea modelului de afaceri al băncii respective. Ar trebui să se evite ca o bancă să continue să fie puternic dependentă de schemele de garantare, care au fost destinate să remedieze dificultățile fără precedent întâmpinate în ceea ce privește accesul la finanțare, chiar și atunci când aceste circumstanțe excepționale s-au diminuat, existând astfel posibilitatea ca banca să amâne ajustări structurale necesare.

                  19.

                  Prin urmare, autoritatea consideră că este adecvat ca schemele de garanții a căror valabilitate va fi prelungită după 1 ianuarie 2011 să includă un prag privind raportul dintre totalul pasivelor garantate restante și valoarea absolută a pasivelor garantate, care, dacă va fi depășit, va declanșa efectuarea unei analize a viabilității. Dacă o bancă solicită garanții guvernamentale, care urmează să fie emise începând cu 1 ianuarie 2011, în temeiul unei scheme care are ca obiect datorii noi sau reînnoite și banca respectivă depășește sau menține valoarea totală a pasivelor garantate restante peste acest prag în ceea ce privește ambele elemente (dimensiunea absolută și relativă) (16), statul AELS în cauză ar trebui să aibă obligația de a furniza autorității, în termen de trei luni de la acordarea garanțiilor, o analiză care să demonstreze viabilitatea pe termen lung a băncii.

                  20.

                  Acest mecanism nu se aplică băncilor aflate deja în restructurare sau care au obligația de a prezenta un plan de restructurare ori care fac deja obiectul unei analize a viabilității în momentul respectiv. În aceste situații acordarea de ajutor de stat suplimentar va trebui să fie luată în considerare în cadrul procesului în curs de restructurare/analiză a viabilității (17).

                  21.

                  Plafonul este stabilit la un procent de 5 % al pasivelor garantate restante din pasivele totale și la o valoare totală a datoriilor garantate de 500 de milioane EUR. Stabilirea acestui prag de declanșare se bazează pe o analiză comparativă care ilustrează faptul că marea majoritate a băncilor care utilizează garanții și care nu fac în prezent obiectul unor obligații de restructurare (chiar și o proporție semnificativă a băncilor care sunt supuse unei astfel de obligații) rămâne cu mult sub acest nivel. Pentru grupul mic, dar care nu este neglijabil, de bănci care depășesc această limită, se justifică să se analizeze dacă dependența considerabilă de garanții pentru finanțare indică o deficiență cu caracter mai structural a modelului lor de afaceri. Funcția de declanșare constituie un stimulent pentru băncile solide în vederea inițierii unui proces rapid de revenire la finanțarea efectuată în principal sau exclusiv în condiții de piață nedenaturate. În cazul tuturor băncilor care fac obiectul unei analize aprofundate a viabilității, fie va fi confirmată viabilitatea acestora pe termen lung, fie îndoielile în acest sens vor indica necesitatea de a efectua o restructurare mai aprofundată.

                  22.

                  În ceea ce privește conținutul care trebuie să fie furnizat într-un exercițiu de analiză a viabilității, se poate face trimitere la Orientările privind restructurarea, care prevăd că principiile privind analiza situației unei bănci în vederea restabilirii viabilității pe termen lung în cadrul unui plan de restructurare se aplică prin analogie cazurilor în care beneficiarului ajutorului nu îi revine obligația oficială de a prezenta un plan de restructurare, dar trebuie totuși să demonstreze viabilitatea pe termen lung. În special, banca va trebui să demonstreze soliditatea capacității sale de finanțare și, în cazul în care este necesar, să efectueze un test de rezistență la situația de criză de lichidități (18). Analiza viabilității ar trebui, de asemenea, să țină seama de orice factori specifici instituțiilor financiare beneficiare (19) sau statului AELS în cauză (20) și de situația piețelor sale financiare care au un impact asupra evaluării viabilității și asupra valorii indicative a procentului pasivelor garantate din pasivele totale. De regulă, cu cât se recurge într-o măsură mai mare la garanții guvernamentale și cu cât acestea sunt combinate mai mult cu utilizarea altor forme de asistență din partea statului și/sau cu o solvabilitate (21) redusă, cu atât se indică mai clar că sunt necesare modificări ale modelului de afaceri în vederea asigurării viabilității pe termen lung.

                  23.

                  Mecanismul care declanșează aplicarea cerinței de a se efectua o analiză a viabilității transmite mesajul că băncile trebuie să se pregătească pentru o revenire la mecanismele normale de piață fără sprijin din partea statului, întrucât sectorul financiar iese treptat din criză, și reprezintă un stimulent pentru instituțiile individuale să recurgă într-o măsură mai mică la garanții guvernamentale sau să nu mai recurgă deloc la acestea. În același timp, oferă suficientă flexibilitate pentru a ține cont în mod corespunzător de circumstanțele potențial diverse care afectează situația diferitelor bănci sau piețe financiare naționale și include, de asemenea, posibilitatea unei deteriorări globale a stabilității financiare, care nu poate fi exclusă în acest moment, având în vedere că redresarea piețelor financiare este încă fragilă.

            4.   Eliminarea distincției dintre băncile solide și cele aflate în dificultate în ceea ce privește prezentarea planului de restructurare

                  24.

                  La începutul crizei, autoritatea a stabilit o distincție între instituțiile financiare neviabile/aflate în dificultate și cele în esență solide, respectiv între instituțiile financiare care suferă de probleme structurale endogene, legate, de exemplu, de modelul lor specific de afaceri sau de strategia lor de investiții și instituțiile financiare ale căror probleme sunt legate, în principal, de situația extremă provocată de criza financiară, și nu de viabilitatea modelului lor de afaceri, de ineficiență sau de asumarea unor riscuri excesive. Distincția este definită în special pe baza unei serii de indicatori stabiliți în Comunicarea privind recapitalizarea: adecvarea capitalului, spread-urile CDS actuale, ratingul actual al băncii în cauză și previziunile privind evoluția acestuia, precum și, printre altele, valoarea relativă a recapitalizării. În ceea ce privește acest din urmă element, autoritatea consideră că ajutorul primit sub formă de măsuri de recapitalizare și de salvare a activelor care depășește 2 % din totalul activelor ponderate în funcție de risc ale băncii reprezintă un indicator care permite efectuarea unei distincții între băncile în esență solide și cele aflate în dificultate. Recapitalizarea unei bănci aflate în dificultate implică cerința de a prezenta autorității un plan de restructurare, pe când recapitalizarea unei bănci solide implică cerința de a prezenta un plan de viabilitate.

                  25.

                  Motivul inițial pentru stabilirea acestei distincții și a unei serii de indicatori, inclusiv a pragului de 2 % din totalul activelor ponderate în funcție de risc ale băncii, l-a constituit teama că nevoile de capital rezultate din deprecieri, așteptările pieței mai mari în materie de niveluri de capital ale băncilor, precum și dificultățile temporare în privința atragerii de capital de pe piețe ar determina, în caz contrar, băncile solide să își reducă volumul de credite acordate economiei reale pentru a evita prezentarea unui plan de restructurare atunci când fac apel la resursele de stat. În prezent, însă, sistemul bancar în ansamblul său se confruntă cu mai puține dificultăți în ceea ce privește atragerea de capital fie de pe piețe, fie, printre altele, prin intermediul rezultatelor reportate (22), și pot, prin urmare, să își acopere nevoile de capital fără a recurge la ajutor de stat (23). Valoarea capitalului atras de pe piață de instituțiile financiare a crescut semnificativ în 2009 și 2010, demonstrându-se restabilirea accesului acestor instituții financiare la piețele de capital, precum și anticiparea noilor cerințe de reglementare în materie de capital (24).

                  26.

                  În consecință, distincția dintre băncile solide și cele aflate în dificultate nu mai pare relevantă pentru a determina ce bănci ar trebui să poarte discuții cu autoritatea în ceea ce privește restructurarea acestora. Ca urmare, băncilor care fac încă apel la stat în 2011 pentru atragerea de capital sau pentru măsuri privind activele depreciate ar trebui să li se ceară să transmită autorității un plan de restructurare care să demonstreze voința acestora de a întreprinde eforturile de restructurare necesare și de a reveni fără întârziere la viabilitate. Astfel, de la 1 ianuarie 2011, fiecărui beneficiar al unei noi recapitalizări sau al unei măsuri de salvare a activelor depreciate i se va cere să prezinte un plan de restructurare (25).

                  27.

                  La evaluarea nevoilor de restructurare ale băncilor, autoritatea va lua în considerare situația specifică a fiecărei instituții, măsura în care o astfel de restructurare este necesară pentru restabilirea viabilității fără sprijin suplimentar din partea statului, precum și dependența anterioară a băncii de acordarea unui ajutor de stat. De regulă, cu cât este mai mare dependența de acordarea unui ajutor de stat, cu atât este mai evidentă necesitatea unei restructurări profunde pentru a se asigura viabilitatea pe termen lung. În plus, fiecare evaluare va ține cont de orice situație specifică de pe piețe și va aplica cadrul de restructurare într-un mod suficient de flexibil în ipoteza unui șoc puternic care ar amenința stabilitatea financiară în unul sau mai multe state AELS.

                  28.

                  Cerința ca băncile care beneficiază de ajutor structural (respectiv, măsuri de recapitalizare și/sau de salvare a activelor depreciate) să prezinte un plan de restructurare, acceptând, în același timp, ca simpla utilizare a garanțiilor de refinanțare să nu declanșeze obligația de a prezenta un plan de restructurare, transmite mesajul că băncile trebuie să se pregătească pentru o revenire la mecanismele normale de piață fără sprijin din partea statului, întrucât sectorul financiar iese treptat din criză. Această cerință reprezintă un stimul pentru instituțiile individuale care au încă nevoie de ajutor în vederea accelerării restructurării necesare. În același timp, permite suficientă flexibilitate pentru a ține cont în mod corespunzător de circumstanțele potențial diverse care afectează situația diferitelor bănci sau piețe financiare naționale. De asemenea, include posibilitatea unei deteriorări globale sau naționale a stabilității financiare, care nu poate fi exclusă în acest moment, având în vedere că redresarea piețelor financiare este încă fragilă

            5.   Domeniul de aplicare temporară, perspective generale

                  29.

                  În perioada 1 ianuarie 2011 până la 31 decembrie 2011 (26) continuă să se aplice articolul 61 alineatul (3) litera (b) din Acordul privind SEE, iar și Orientările privind restructurarea rămân valabile. Această prelungire în contextul modificării condițiilor ar trebui luată în considerare și în contextul unei tranziții treptate spre un regim cu caracter mai permanent al Orientărilor privind ajutorul de stat pentru salvarea și restructurarea băncilor, în temeiul articolului 61 alineatul (3) litera (c) din Acordul privind SEE, care ar trebui să se aplice, în cazul în care condițiile de piață o permit, de la 1 ianuarie 2012.

         (1)  Orientări privind aplicarea și interpretarea articolelor 61 și 62 din Acordul privind SEE și a articolului 1 din Protocolul 3 la Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea de Justiție, adoptate și emise de autoritate la 19.1.1994, publicate în JO L 231, 3.9.1994, p. 1 și în suplimentul SEE nr. 32, 3.9.1994, p. 1. Orientările au fost modificate ultima dată la 17 decembrie 2008 („Orientările privind ajutorul de stat”). Versiunea actualizată a Orientărilor privind ajutorul de stat este publicată pe site-ul internet al autorității:
      http://www.eftasurv.int/state-aid/legal-framework/state-aid-guidelines.

         (2)  Din considerente de natură practică pentru cititor, în prezentul document, instituțiile financiare sunt denumite simplu „bănci”.

         (3)  Decizia 28/09/COL din 29.1.2009.

         (4)  Decizia 28/09/COL din 29.1.2009.

         (5)  Decizia 191/09/COL din 22.4.2009.

         (6)  Decizia 472/09/COL din 25.11.2009.

         (7)  Aceste concluzii au fost aprobate de Consiliul European la reuniunea sa din 11 decembrie 2009. În același sens, Parlamentul European a insistat, în rezoluția sa din 9 martie 2010 referitoare la Raportul privind politica în domeniul concurenței pe anul 2008
      (http://www.europarl.europa.eu/sides/getDoc.do?pubRef=-//EP//TEXT+TA+P7-TA-2010-0050+0+DOC+XML+V0//RO) că intervenția statului în favoarea instituțiilor financiare nu ar trebui prelungită nejustificat și că ar trebui elaborate cât mai rapid strategii de retragere.

         (8)  Cu o clauză de flexibilitate care să permită reanalizarea situației și adoptarea de măsuri corective adecvate în ipoteza unui nou șoc major pe piețele financiare, în întregul SEE sau în unul sau mai multe state AELS.

         (9)  A se vedea http://www.ecb.int/pub/pdf/other/recommendations_on_guaranteesen.pdf.

         (10)  Notificările individuale ale garanțiilor guvernamentale care nu fac parte din schemă vor necesita, în general, un comision de garantare care să respecte aceleași condiții. În cazul în care beneficiarul face obiectul unei obligații de restructurare și poate fi justificat un comision mai mic, în funcție de condițiile specifice, această derogare va trebui luată în considerare în evaluarea generală a restructurării și în măsurile necesare pentru a reduce la minimum denaturarea concurenței.

         (11)  Aceasta include garanții care acoperă pasivele cu scadență de 1 an sau mai puțin.

         (12)  Sau A1 și A2, în funcție de sistemul de rating utilizat.

         (13)  Sau A3, în funcție de sistemul de rating utilizat.

         (14)  În cazul evaluărilor divergente de către diferite agenții de rating, ratingul relevant pentru calcularea majorării comisionului ar trebui să fie ratingul mai mare. Data ratingului utilizată la determinarea comisionului de garantare este ziua în care este acordată garanția pentru o anumită emisiune de obligațiuni de către beneficiar.

         (15)  De exemplu, într-o actualizare a perioadei de referință privind CDS prevăzută în recomandările BCE din octombrie 2008 se arată că duce în mod demonstrabil la o creștere de cel puțin 20 de puncte de bază pentru băncile cu ratingul A + și A, 30 de puncte de bază pentru băncile cu ratingul A – și 40 de puncte de bază pentru băncile cu ratingul mai mic de A –.

         (16)  Evaluarea va fi efectuată atunci când un stat AELS primește o cerere de aprobare de garanții pentru o emitere nouă sau reînnoită de datorii începând cu 1 ianuarie 2011 și va include valoarea datoriei care trebuie acoperită de garanțiile solicitate, precum și toate pasivele garantate restante existente în ceea ce privește raportul dintre pasivele totale/bilanț în momentul respectiv. Pasivele restante care depășesc pragul ca urmare a emiterilor de dinainte de 1 ianuarie 2011 nu declanșează o analiză a viabilității, cu excepția cazului în care banca recurge la emiterea de noi datorii care mențin pasivele garantate deasupra pragului.

         (17)  De exemplu, în cazul în care o bancă face deja obiectul unei analize a viabilității din cauza unei recapitalizări, iar pragul pentru garanții este depășit, analiza trebuie extinsă pentru a aborda motivele din cauza cărora banca se bazează în continuare pe garanții guvernamentale, pentru a include un test al lichidităților și pentru a analiza dacă și în ce măsură se preconizează utilizarea în continuare de garanții guvernamentale.

         (18)  Orientările privind restructurarea, punctul 8 și secțiunea 2, care indicau, de asemenea, secțiunile corespunzătoare de la punctul 40 din Orientările privind recapitalizarea și din anexa V la Orientările privind activele depreciate.

         (19)  Inclusiv, de exemplu, un procent mai mare al datoriilor garantate, care se explică printr-un efort deosebit de a menține sau a crește acordarea de credite economiei reale în interesul public și sprijinite de statul AELS în cauză, cu condiția ca o astfel de conduită să fie compatibilă cu piața comună.

         (20)  Ținând seama în mod corespunzător de situația macroeconomică a statului AELS, în general, și în special de elemente precum riscul suveran care au un impact direct asupra condițiilor de acces la finanțare pentru băncile situate în statul AELS.

         (21)  Exprimată în ratingul beneficiarului sau în spread-ul CDS.

         (22)  Pentru a-și majora rezervele de capital, băncile au decis să vândă active nestrategice, precum participațiile industriale, sau să se concentreze asupra unor sectoare geografice specifice. În acest sens, a se vedea Stabilitatea sectorului bancar din UE (EU Banking Sector Stability), Banca Centrală Europeană, septembrie 2010.

         (23)  Conform Băncii Centrale Europene, în cursul anului 2009, rata globală de solvabilitate a băncilor a crescut semnificativ în toate statele membre UE. În plus, conform informațiilor privind un eșantion de bănci de mari dimensiuni din Uniunea Europeană, îmbunătățirea ratei de capital a continuat în prima jumătate a anului 2010, susținută de o creștere a rezultatelor reportate, precum și de o creștere a capitalului privat atras și a infuziilor de capital public pentru unele bănci. A se vedea: Stabilitatea sectorului bancar din UE (EU Banking Sector Stability), septembrie 2010, Banca Centrală Europeană.

         (24)  Viitorul cadru de reglementare elaborat de Comitetul de la Basel pentru supraveghere bancară (BCBS), așa-numitul Basel III, stabilește calea de urmat pentru punerea în aplicare a noilor norme în materie de capital, care ar trebui să permită băncilor să își acopere în timp noile nevoi de capital. În acest context, este interesant de notat faptul că, în primul rând, majoritatea băncilor de mari dimensiuni din Uniunea Europeană și-au consolidat în ultimii doi ani rezervele de capital pentru a-și spori capacitatea de absorbție a pierderilor și, în al doilea rând, celelalte bănci din Uniunea Europeană ar trebui să aibă timp suficient (până în 2019) să își consolideze rezervele de capital, utilizând, printre altele, rezultatele reportate. De asemenea, ar trebui observat că „dispozițiile tranzitorii” prevăzute de noul cadru de reglementare au fixat o „perioadă de păstrare a drepturilor obținute” până la 1 ianuarie 2018 în ceea ce privește infuziile de capital public existente. În plus, o analiză a impactului cantitativ efectuată de Comitetul de la Basel, confirmată de calculele Comisiei, indică un impact relativ moderat asupra creditelor acordaqte de bănci. În consecință, nu se preconizează ca noile cerințe în materie de capital să aibă vreun impact asupra propunerii formulate în prezentele orientări.

         (25)  Această obligație se va aplica tuturor măsurilor privind recapitalizarea sau salvarea activelor depreciate, indiferent dacă acestea sunt adoptate cu titlu individual sau în contextul unei scheme.

         (26)  Schemele de sprijinire a băncilor existente sau noi (indiferent de instrumentele de sprijin pe care le conțin: garanții, recapitalizări, lichidități, salvarea activelor depreciate, altele) vor fi prelungite/aprobate pentru o perioadă de șase luni pentru a permite eventuale modificări, în cazul în care sunt necesare, la mijlocul anului 2011.


title: 2012/549/UE, Euratom: Decizia Parlamentului European din 10 mai 2012 privind descărcarea de gestiune pentru execuția bugetului Agenției Executive pentru Sănătate și Consumatori aferent exercițiului financiar 2010

text:
               17.10.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 286/90

         DECIZIA PARLAMENTULUI EUROPEAN
   din 10 mai 2012
   privind descărcarea de gestiune pentru execuția bugetului Agenției Executive pentru Sănătate și Consumatori aferent exercițiului financiar 2010
   (2012/549/UE, Euratom)
   PARLAMENTUL EUROPEAN,

               —

               având în vedere bugetul general al Uniunii Europene aferent exercițiului financiar 2010 (1),

               —

               având în vedere conturile anuale ale Uniunii Europene pentru exercițiul financiar 2010 [COM(2011) 473 – C7-0256/2011] (2),

               —

               având în vedere conturile anuale ale Agenției Executive pentru Sănătate și Consumatori pentru exercițiul financiar 2010,

               —

               având în vedere Raportul Comisiei privind acțiunile întreprinse în urma descărcării de gestiune pentru exercițiul financiar 2009 [COM(2011) 736] și documentele de lucru ale serviciilor Comisiei care însoțesc raportul în cauză [SEC(2011) 1350 și SEC(2011) 1351],

               —

               având în vedere Raportul anual al Comisiei către autoritatea care acordă descărcarea de gestiune privind auditurile interne desfășurate în anul 2010 [COM(2011) 643] și documentul de lucru al serviciilor Comisiei care însoțește raportul în cauză [SEC(2011) 1189],

               —

               având în vedere Raportul Curții de Conturi privind conturile anuale ale Agenției Executive pentru Sănătate și Consumatori pentru exercițiul financiar 2010, însoțit de răspunsul agenției (3),

               —

               având în vedere Declarația de asigurare (4) privind fiabilitatea conturilor și conformitatea operațiunilor subiacente cu legile și reglementările în vigoare întocmită de Curtea de Conturi pentru exercițiul financiar 2010 în temeiul articolului 287 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,

               —

               având în vedere Recomandarea Consiliului din 21 februarie 2012 privind descărcarea de gestiune a agențiilor executive în ceea ce privește execuția bugetară pentru exercițiul financiar 2010 (06084/2012 – C7-0052/2012) și având în vedere că Regatul Unit, Țările de Jos și Suedia au refuzat, pentru prima dată, să recomande ca descărcarea de gestiune să fie acordată,

               —

               având în vedere articolele 317, 318 și 319 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene și articolul 106a din Tratatul Euratom,

               —

               având în vedere Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului din 25 iunie 2002 privind Regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităților Europene (5), în special articolele 55, 145, 146 și 147,

               —

               având în vedere Regulamentul (CE) nr. 58/2003 al Consiliului din 19 decembrie 2002 de stabilire a statutului agențiilor executive cărora urmează să li se încredințeze anumite sarcini în gestionarea programelor comunitare (6), în special articolul 14 alineatul (3),

               —

               având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1653/2004 al Comisiei din 21 septembrie 2004 de stabilire a Regulamentului financiar tip pentru agențiile executive, în temeiul Regulamentului (CE) nr. 58/2003 al Consiliului de stabilire a statutului agențiilor executive cărora urmează să li se încredințeze anumite sarcini în gestionarea programelor comunitare (7), în special articolul 66 primul și al doilea paragraf,

               —

               având în vedere Decizia 2004/858/CE a Comisiei din 15 decembrie 2004 de înființare a unei agenții executive, denumită „Agenția Executivă pentru Programul de Sănătate Publică”, pentru gestionarea activității comunitare în domeniul sănătății publice – în temeiul Regulamentului (CE) nr. 58/2003 al Consiliului (8),

               —

               având în vedere Decizia 2008/544/CE a Comisiei din 20 iunie 2008 de modificare a Deciziei 2004/858/CE pentru a transforma Agenția Executivă pentru Programul de Sănătate Publică în Agenția Executivă pentru Sănătate și Consumatori (9),

               —

               având în vedere articolul 76 și anexa VI la Regulamentul său de procedură,

               —

               având în vedere raportul Comisiei pentru control bugetar și avizele celorlalte comisii interesate (A7-0098/2012),

               A.

               întrucât, în temeiul articolului 17 alineatul (1) din Tratatul privind Uniunea Europeană, Comisia execută bugetul și gestionează programe, iar în temeiul articolului 317 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, Comisia face acest lucru în cooperare cu statele membre pe propria răspundere, în conformitate cu principiul bunei gestiuni financiare,

               1.

               acordă directorului Agenției Executive pentru Sănătate și Consumatori descărcarea de gestiune pentru execuția bugetului agenției aferent exercițiului financiar 2010;

               2.

               își prezintă observațiile în rezoluția care face parte integrantă din deciziile privind descărcarea de gestiune pentru execuția bugetului general al Uniunii Europene aferent exercițiului financiar 2010, Secțiunea III – Comisia și agențiile executive;

               3.

               încredințează Președintelui sarcina de a transmite prezenta decizie, împreună cu Decizia privind descărcarea de gestiune pentru execuția bugetului general al Uniunii Europene aferent exercițiului financiar 2010, Secțiunea III – Comisia și cu rezoluția care face parte integrantă din aceste decizii directorului Agenției Executive pentru Sănătate și Consumatori, Consiliului, Comisiei, Curții de Justiție a Uniunii Europene și Curții de Conturi și de a asigura publicarea acestora în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene (seria L).

            Președintele

         Martin SCHULZ

            Secretarul general

         Klaus WELLE

      (1)  JO L 64, 12.3.2010.

      (2)  JO C 332, 14.11.2011, p. 1.

      (3)  JO C 366, 15.12.2011, p. 93.

      (4)  JO C 332, 14.11.2011, p. 134.

      (5)  JO L 248, 16.9.2002, p. 1.

      (6)  JO L 11, 16.1.2003, p. 1.

      (7)  JO L 297, 22.9.2004, p. 6.

      (8)  JO L 369, 16.12.2004, p. 73.

      (9)  JO L 173, 3.7.2008, p. 27.