title: Decizia Consiliului din 16 iunie 2003 privind regimul aplicabil experților și militarilor naționali detașați pe lângă Secretariatul General al Consiliului și de abrogare a deciziilor din 25 iunie 1997 și 22 martie 1999, a Deciziei 2001/41/CE și a Deciziei 2001/496/PESC

text:
               01/Volumul 08

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               264

         32003D0479

               L 160/72

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

      DECIZIA CONSILIULUI

   din 16 iunie 2003
   privind regimul aplicabil experților și militarilor naționali detașați pe lângă Secretariatul General al Consiliului și de abrogare a deciziilor din 25 iunie 1997 și 22 martie 1999, a Deciziei 2001/41/CE și a Deciziei 2001/496/PESC
   (2003/479/CE)
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind Uniunea Europeană și, în special, articolul 28 alineatul (1) al acestuia,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene și, în special, articolul 207 alineatul (2) al acestuia,
   întrucât:

               (1)

               Experții naționali detașați (END) și militarii naționali detașați (denumiți în continuare „militari detașați”) ar trebui să permită Secretariatului General al Consiliului (SGC) să beneficieze de cunoștințele lor și de experiența lor profesională de înalt nivel, în special în domeniile în care o astfel de competență nu este disponibilă imediat.

               (2)

               Prezenta decizie ar trebui să favorizeze schimbul de experiență și de cunoștințe profesionale în domeniul politicilor europene, prin afectarea temporară a experților din administrațiile statelor membre pe lângă serviciile SGC. Ea are de asemenea în vedere asigurarea unei colaborări mai strânse între Consiliu și administrațiile naționale sau organizațiile internaționale, prin detașarea unor funcționari ai SGC pe lângă acestea.

               (3)

               END ar trebui să provină din guvernele sau ministerele statelor membre sau din organizații internaționale.

               (4)

               Drepturile și obligațiile END și ale militarilor detașați, stabilite de prezenta decizie, ar trebui să garanteze că aceștia se achită de sarcinile lor numai în interesul SGC.

               (5)

               Având în vedere natura temporară a sarcinilor lor și statutul lor special, END și militarii detașați nu ar trebui să aibă nici una dintre responsabilitățile care îi revin SGC în temeiul prerogativelor sale de drept public.

               (6)

               Prezenta decizie ar trebui să stabilească toate condițiile de angajare a END și a militarilor detașați și să se aplice indiferent de originea creditelor bugetare utilizate pentru acoperirea cheltuielilor.

               (7)

               De asemenea, ar trebui să se prevadă dispoziții speciale pentru militarii detașați pe lângă SGC, în așa fel încât să se constituie Statul Major al Uniunii Europene.

               (8)

               Dat fiind că prezentul regim îl înlocuiește pe cel stabilit de deciziile din 25 iunie 1997 și 22 martie 1999, precum și de Decizia 2001/41/CE și de Decizia 2001/496/PESC, este necesar ca acestea să fie abrogate,

         DECIDE:
   CAPITOLUL I
   DISPOZIȚII GENERALE
   Articolul 1
   Domeniul de aplicare
   (1)   Prezentul regim se aplică experților naționali detașați (END) pe lângă SGC de către o administrație publică națională, regională sau locală. El se aplică, de asemenea, experților detașați de o organizație internațională.
   (2)   Persoanele cărora li se aplică prezentul regim rămân în serviciul angajatorului lor pe perioada detașării și continuă să fie remunerate de acest angajator.
   (3)   SGC decide angajarea END în funcție de necesitățile și de posibilitățile bugetare. Secretarul general adjunct stabilește modalitățile acestei angajări.
   (4)   Cu excepția derogării acordate de către secretarul general adjunct, derogare care este exclusă în domeniul politicii externe și de securitate comună (PESC)/politicii europene de securitate și apărare (PESA), END trebuie să aibă cetățenia unui stat membru. Recrutarea END se efectuează pe o bază geografică cât mai largă, dintre resortisanții statelor membre. Statele membre și SGC cooperează pentru a asigura, în măsura posibilului, respectarea echilibrului dintre bărbați și femei, precum și respectarea principiului egalității de șanse.
   (5)   Detașarea se pune în aplicare printr-un schimb de scrisori între Direcția Generală Personal și Administrație a SGC și reprezentanța permanentă a statului membru respectiv, sau, după caz, organizația internațională. O copie a regimului aplicabil END pe lângă SGC se anexează la schimbul de scrisori.
   Articolul 2
   Durata detașării
   (1)   Durata detașării nu poate fi mai mică de șase luni, nici mai mare de doi ani, și poate face obiectul unor prelungiri succesive pentru o durată totală care să nu depășească patru ani.
   (2)   Durata preconizată a detașării se stabilește la început prin schimbul de scrisori prevăzut la articolul 1 alineatul (5). Aceeași procedură se aplică și în cazul reînnoirii perioadei de detașare.
   (3)   END care a făcut deja obiectul unei detașări pe lângă SGC poate fi detașat din nou, în conformitate cu normele interne stabilite pentru durata maximă a prezenței acestui personal în cadrul serviciilor SGC, și întotdeauna în următoarele condiții:

               (a)

               END continuă să îndeplinească condițiile de eligibilitate pentru detașare;

               (b)

               trebuie să fi trecut o perioadă de cel puțin șase ani între sfârșitul perioadei de detașare precedente și o nouă detașare; în cazul în care, la sfârșitul primei detașări, END a beneficiat de un contract suplimentar diferit, termenul de șase ani începe să curgă de la expirarea acestui contract. Această dispoziție nu se opune acceptării de către SGC a detașării unui END a cărui primă detașare a durat mai puțin de patru ani, însă, în acest caz, noua detașare nu depășește partea rămasă din perioada de patru ani.

         Articolul 3
   Locul detașării
   END sunt repartizați la Bruxelles sau într-un birou de legătură al SGC.
   Articolul 4
   Sarcini
   (1)   END îi sprijină pe funcționarii SGC sau pe agenții temporari și îndeplinește sarcinile care îi sunt încredințate.
   Funcțiile exercitate se definesc de comun acord de SGC și administrația care detașează expertul național în interesul serviciilor și ținând seama de calificările candidatului.
   (2)   END nu participă la misiuni și reuniuni:

               (a)

               decât în cazul în care însoțește un funcționar al SGC sau un agent temporar, sau

               (b)

               în cazul în care este singur, în calitate de observator sau exclusiv în scopuri de informare.

         În anumite circumstanțe speciale, directorul general al serviciului respectiv poate deroga de la această normă în temeiul unui mandat specific acordat END și după ce s-a asigurat de absența oricărui eventual conflict de interese. Fără un mandat special acordat, sub autoritatea secretarului general/înalt reprezentant, de către directorul general al serviciului respectiv, END nu poate angaja SGC față de exterior.
   (3)   SGC este singurul responsabil pentru aprobarea rezultatelor sarcinilor îndeplinite de către END.
   (4)   Serviciile SGC respective, angajatorul END și END depun eforturi, în măsura posibilului, pentru a evita orice conflict de interese și orice apariție a unui astfel de conflict privind sarcinile END pe parcursul detașării. În acest scop, SGC informează în timp util END și pe angajatorul acestuia cu privire la sarcinile preconizate și le solicită amândurora să confirme în scris că nu văd nici un motiv pentru a nu afecta END acestor sarcini. END este invitat în special să declare orice conflict potențial între anumite aspecte ale situației sale familiale (în special activitățile profesionale ale membrilor apropiați ai familiei sale sau unele dintre principalele interese financiare ale sale sau ale acestor membri) și sarcinile preconizate pe durata detașării.
   Angajatorul și END se angajează să semnaleze SGC orice schimbare care, pe parcursul detașării, ar putea da naștere la asemenea conflicte.
   (5)   Atunci când SGC consideră că natura sarcinilor încredințate END necesită precauții speciale în materie de securitate, înainte de detașarea END se obține o autorizație de securitate.
   (6)   În cazul nerespectării alineatelor (2), (3) și (4), SGC poate pune capăt detașării END în conformitate cu articolul 8.
   Articolul 5
   Drepturi și obligații
   (1)   Pe durata perioadei de detașare:

               (a)

               END se achită de sarcinile sale și se comportă ținând seama numai de interesele Consiliului;

               (b)

               END se abține de la orice act, în special de la orice exprimare publică a opiniilor, care riscă să aducă atingere demnității funcției sale;

               (c)

               orice END care, în exercitarea funcțiilor sale, trebuie să se pronunțe cu privire la o problemă în abordarea sau soluționarea căreia are un interes personal de natură să îi compromită independența, îl informează cu privire la aceasta pe șeful serviciului la care este repartizat;

               (d)

               END nu publică, nici nu determină publicarea, singur sau în colaborare, a nici unui text al cărui subiect are legătură cu activitatea Uniunii Europene, fără a fi obținut o autorizație în acest sens în condițiile și în conformitate cu normele în vigoare la SGC. Această autorizație nu poate fi refuzată decât în cazul în care publicarea respectivă este de natură să aducă atingere intereselor Uniunii Europene;

               (e)

               toate drepturile aferente lucrărilor efectuate de către END în exercitarea sarcinilor sale revin SGC;

               (f)

               END are obligația de a domicilia în locul unde a fost repartizat sau la o astfel de distanță față de acesta încât să nu fie împiedicat în exercitarea activităților sale;

               (g)

               END are obligația de a-l sprijini sau de a-l consilia pe superiorul pe lângă care a fost detașat și este răspunzător în fața acestui superior pentru executarea sarcinilor care îi sunt încredințate;

               (h)

               END nu acceptă, în exercitarea funcțiilor sale, nici o instrucțiune din partea angajatorului sau a guvernului său național. El nu efectuează nici o activitate, nici pentru angajatorul său, nici pentru guverne, nici pentru vreo altă persoană, societate privată sau administrație publică.

         (2)   Pe durata detașării și după aceea, END are obligația de a da dovadă de cea mai mare discreție cu privire la faptele și informațiile de care a luat cunoștință în îndeplinirea sau cu ocazia îndeplinirii sarcinilor sale. El nu comunică, sub nici o formă, nici unei persoane care nu este autorizată să ia cunoștință de acestea, nici un document și nici o informație care nu au fost făcute publice în mod legal și nu utilizează documentele sau informațiile respective în beneficiul său personal.
   (3)   La încheierea detașării, END are în continuare obligația de a acționa cu integritate și discreție pentru îndeplinirea noilor sarcini care îi sunt încredințate și pentru acceptarea anumitor posturi sau avantaje.
   În acest scop, în cei trei ani care urmează perioadei detașării, END informează fără întârziere SGC cu privire la funcțiile sau sarcinile pe care trebuie să le îndeplinească pentru angajatorul său și care ar putea da naștere unui conflict de interese în raport cu sarcinile îndeplinite de acesta pe parcursul detașării.
   (4)   END se supune normelor de securitate în vigoare la SGC.
   (5)   Nerespectarea dispozițiilor prezentului articol pe parcursul detașării poate determina SGC să pună capăt detașării END, în temeiul articolului 8.
   Articolul 6
   Nivel, experiență profesională și cunoștințe lingvistice
   (1)   Pentru a fi detașat pe lângă SGC, END trebuie să aibă o experiență profesională de cel puțin trei ani cu normă întreagă în funcții administrative, științifice, tehnice, de consiliere sau de supraveghere, echivalente celor din categoria A sau B, astfel cum sunt acestea definite de Statutul funcționarilor Comunităților Europene, precum și de Regimul aplicabil celorlalți agenți ai Comunităților. Angajatorul END furnizează SGC, înainte de detașare, o adeverință de angajare a expertului referitoare la ultimele douăsprezece luni.
   (2)   END trebuie să cunoască temeinic o limbă comunitară și să cunoască în mod satisfăcător o a doua limbă pentru a-și putea îndeplini sarcinile care îi sunt încredințate.
   Articolul 7
   Suspendarea detașării
   (1)   SGC poate autoriza suspendări ale detașării și poate stabili condițiile acestora. Pe durata acestor suspendări:

               (a)

               indemnizațiile menționate la articolele 15 și 16 nu se plătesc;

               (b)

               cheltuielile menționate la articolele 18 și 19 nu se rambursează decât în cazul în care suspendarea se face la cererea SGC.

         (2)   SGC îl informează pe angajatorul END.
   Articolul 8
   Încheierea detașării
   (1)   Sub rezerva dispozițiilor alineatului (2), se poate pune capăt detașării la cererea SGC sau a angajatorului END cu condiția acordării unui preaviz de trei luni sau la cererea END, cu cu condiția acordării unui preaviz de aceeași durată și sub rezerva acordului SGC.
   (2)   În anumite circumstanțe excepționale, se poate pune capăt detașării fără preaviz:

               (a)

               de către angajatorul END, în cazul în care interesele esențiale ale angajatorului cer acest lucru;

               (b)

               prin acord între SGC și angajator, în urma unei cereri adresate de către END celor două părți, în cazul în care interesele esențiale, personale sau profesionale ale END cer acest lucru;

               (c)

               de către SGC, în cazul nerespectării de către END a obligațiilor care îi revin în conformitate cu prezentul regim. Persoanei în cauză i se acordă în prealabil posibilitatea de a-și prezenta apărarea.

         (3)   În cazul în care se pune capăt detașării în temeiul alineatului (2) litera (c), SGC îl informează de îndată pe angajator cu privire la aceasta.
   CAPITOLUL II
   CONDIȚII DE LUCRU
   Articolul 9
   Asigurări sociale
   (1)   Înaintea detașării, angajatorul de care depinde expertul național care urmează a fi detașat îi certifică SGC faptul că END se supune în continuare, pe durata detașării sale, legislației privind asigurările sociale care se aplică administrației publice sau organizației internaționale unde acesta este angajat și care ia în sarcina sa cheltuielile efectuate în străinătate.
   (2)   Din momentul preluării funcției, END este asigurat împotriva riscurilor de accident. SGC îi transmite o copie a dispozițiilor aplicabile în ziua în care se prezintă la serviciul competent al Direcției Generale Personal și Administrație pentru a îndeplini formalitățile legate de detașare.
   Articolul 10
   Programul de lucru
   (1)   END se supune normelor în vigoare la SGC în ceea ce privește programul de lucru. Aceste norme pot fi modificate în funcție de necesitățile serviciului de către secretarul general adjunct.
   (2)   END lucrează cu normă întreagă pe toată durata detașării. La cererea justificată corespunzător a unei direcții generale, directorul general pentru personal și administrație poate autoriza un END să lucreze cu normă redusă, după ce a obținut acordul angajatorului acestuia, cu condiția ca acest lucru să fie compatibil cu interesele SGC.
   (3)   În cazul în care programul de lucru cu normă redusă este autorizat, END lucrează cel puțin jumătate din durata normală a programului de lucru.
   (4)   END nu poate avea un program de lucru flexibil decât în cazul în care este autorizat de serviciul SGC unde a fost repartizat. Autorizația se comunică, pentru informare, unității responsabile din cadrul Direcției Generale Personal și Administrație.
   (5)   Indemnizațiile în vigoare la SGC în cadrul unui program de muncă în schimburi se pot acorda END.
   Articolul 11
   Absență din cauză de boală sau accident
   (1)   În caz de absență din cauză de boală sau accident, END își anunță superiorul ierarhic în cel mai scurt timp, indicând adresa sa prezentă. END are obligația de a prezenta un certificat medical în cazul în care lipsește mai mult de trei zile și poate fi supus unui control medical organizat de către SGC.
   (2)   Atunci când absențele din cauză de boală sau accident de mai puțin de trei zile depășesc, în cursul unei perioade de douăsprezece luni, un total de douăsprezece zile, END are obligația de a prezenta un certificat medical pentru orice nouă absență din cauză de boală.
   (3)   În cazul în care concediul medical depășește o lună sau durata serviciului îndeplinit de către END, cea mai lungă dintre aceste două perioade fiind singura luată în considerare, indemnizațiile prevăzute la articolul 15 alineatele (1) și (2) se suspendă automat. Această dispoziție nu se aplică în cazul unei boli legate de sarcină. Concediul medical nu se poate prelungi dincolo de durata detașării persoanei în cauză.
   (4)   Cu toate acestea, END care este victimă a unui accident legat de locul său de muncă survenit pe perioada de detașare continuă să primească toate indemnizațiile prevăzute la articolul 15 alineatele (1) și (2), pe toată perioada incapacității sale de muncă și până la sfârșitul perioadei de detașare.
   Articolul 12
   Concedii anuale, concedii speciale și zile libere
   (1)   END are dreptul la două zile lucrătoare și jumătate de concediu pe lună întreagă de serviciu prestat (treizeci de zile pe an calendaristic).
   (2)   Concediul este condiționat de o autorizație prealabilă a serviciului unde este repartizat END.
   (3)   Unui END i se poate acorda, în urma unei cereri motivate, un concediu special în următoarele cazuri:

               —

               căsătoria END: două zile pe an;

               —

               boală gravă a soțului/soției: până la trei zile;

               —

               decesul soțului/soției: patru zile;

               —

               boala gravă a unei rude pe linie ascendentă: până la două zile pe an;

               —

               decesul unei rude pe linie ascendentă: două zile;

               —

               nașterea unui copil: două zile;

               —

               boală gravă a unui copil: până la două zile pe an;

               —

               decesul unui copil: patru zile.

         (4)   La cererea motivată corespunzător a angajatorului END, se pot acorda până la două zile de concediu special de către SGC într-o perioadă de douăsprezece luni. Cererile sunt examinate caz cu caz.
   (5)   În cazul unui program de lucru cu normă redusă, durata concediului anual se reduce proporțional.
   (6)   Nu se poate efectua nici o rambursare pentru concediul anual care nu a fost efectuat la sfârșitul perioadei de detașare.
   Articolul 13
   Concediu de maternitate
   (1)   În caz de maternitate, END i se acordă un concediu de maternitate de șaisprezece săptămâni, timp în care aceasta primește indemnizațiile prevăzute la articolul 15.
   (2)   În caz de alăptare, END i se poate acorda, la cerere, în temeiul unui certificat medical atestând acest fapt, un concediu special cu durata de cel mult patru săptămâni începând de la sfârșitul concediului de maternitate, perioadă în care aceasta beneficiază de indemnizațiile prevăzute la articolul 15.
   (3)   Atunci când legislația națională a angajatorului END prevede un concediu de maternitate mai lung, detașarea este suspendată pe perioada care o depășește pe cea acordată de către SGC. În acest caz, la sfârșitul detașării se adaugă o perioadă echivalentă cu perioada de suspendare, în cazul în care interesul SGC justifică acest lucru.
   (4)   Ca alternativă, END poate solicita o suspendare a detașării care să acopere în totalitate perioadele acordate pentru concediile de maternitate și de alăptare. În acest caz, la sfârșitul detașării se adaugă o perioadă echivalentă cu perioada de suspendare, în cazul în care interesul SGC justifică acest lucru.
   Articolul 14
   Gestionare și control
   Gestionarea și controlul concediilor se încredințează administrației SGC. Controlul timpului de lucru și al absențelor este de competența direcției generale sau a serviciului unde este repartizat END.
   CAPITOLUL III
   INDEMNIZAȚII ȘI CHELTUIELI
   Articolul 15
   Indemnizații de ședere
   (1)   END are dreptul, pe durata detașării, la o indemnizație zilnică de ședere. În cazul în care distanța dintre locul de reședință și locul de detașare este de cel mult 150 de km, indemnizația este de 26,78 EUR. Aceasta este de 107,1 EUR în cazul în care această distanță este mai mare de 150 de km.
   (2)   În cazul în care END nu a beneficiat de nici o rambursare a cheltuielilor sale de mutare, nici din partea SGC, nici a angajatorului, se acordă o indemnizație lunară suplimentară în conformitate cu tabelul de mai jos:

               Distanța dintre locul de reședință și locul de detașare
               (în km)

               Suma în EUR

               0-150

               0

               > 150

               68,85

               > 300

               122,40

               > 500

               198,90

               > 800

               321,30

               > 1 300

               504,90

               > 2 000

               604,35

         Această indemnizație se plătește lunar la scadență.
   (3)   Aceste indemnizații se datorează pentru perioadele de misiune, de concedii anuale, de concediu de maternitate, de concedii speciale și pentru zilele libere acordate de către SGC.
   (4)   END care, pe parcursul celor trei ani încheiați cu șase luni înaintea detașării, își aveau reședința obișnuită sau își exercitau activitatea profesională principală într-un loc situat la o distanță de cel mult 150 de km de locul lor de detașare beneficiază de o indemnizație de ședere zilnică de 26,78 EUR. În acest sens, circumstanțele legate de sarcinile îndeplinite de către END pentru un alt stat decât cel al locului de detașare sau pentru o organizație internațională nu sunt luate în considerare.
   (5)   În momentul preluării funcției, END beneficiază de un avans a cărui valoare este echivalentă cu șaptezeci și cinci de zile de indemnizație de ședere, iar această plată duce la stingerea oricărui drept la noi indemnizații de ședere zilnice pentru perioada căreia îi corespunde. În cazul încetării definitive a funcțiilor END pe lângă SGC înainte de expirarea perioadei luate în considerare la calcularea avansului, END este obligat să restituie suma corespunzătoare părții restante din perioada respectivă.
   (6)   La efectuarea schimbului de scrisori prevăzut la articolul 1 alineatul (5), SGC este informat cu privire la orice indemnizație similară celei prevăzute la alineatul (1) din prezentul articol, primită de către END. Valoarea acesteia se deduce din indemnizația plătită de către SGC în temeiul alineatului (1) menționat anterior.
   (7)   Indemnizațiile zilnice și lunare se ajustează în fiecare an, fără efect retroactiv, în funcție de adaptarea salariilor de bază ale funcționarilor Comunității din Bruxelles și Luxemburg.
   (8)   Pentru END repartizat unui birou de legătură al SGC, indemnizațiile de ședere menționate la prezentul articol pot fi înlocuite cu o indemnizație de cazare, atunci când circumstanțele speciale din țara unde a fost repartizat justifică acest lucru, printr-o decizie motivată a directorului general pentru administrație și protocol.
   Articolul 16
   Indemnizația forfetară suplimentară
   (1)   Cu excepția cazului în care locul de reședință al expertului național detașat se află la o distanță de cel mult 150 de km de locul detașării, END primește, după caz, o indemnizație forfetară suplimentară egală cu diferența dintre salariul anual brut plătit de către angajatorul său (minus alocațiile familiale), majorat cu indemnizația de ședere plătită de către SGC, și salariul de bază al unui funcționar de gradul A 8 sau B 5, prima treaptă, în funcție de categoria căreia îi este asimilat END.
   (2)   Această indemnizație este ajustată o dată pe an, fără efect retroactiv, în funcție de adaptarea salariilor de bază ale funcționarilor Comunității.
   Articolul 17
   Locul de reședință
   (1)   În sensul prezentului regim, se consideră drept loc de reședință locul unde END își exercita funcțiile pentru angajatorul său imediat înainte de detașare. Locul de detașare este locul unde este situat serviciul SGC căruia îi este repartizat END. Aceste locuri sunt menționate în schimbul de scrisori menționat la articolul 1 alineatul (5).
   (2)   În cazul în care, cu ocazia detașării în calitate de END, expertul național se află în detașare pentru angajatorul său într-un alt loc decât cel unde este situat sediul principal al acestuia din urmă, se consideră drept loc de reședință acela dintre cele două locuri care este cel mai aproape de locul de detașare.
   (3)   Locul de reședință este considerat a fi locul de detașare:

               (a)

               în cazul în care, în cursul perioadei de trei ani care se încheie cu șase luni înainte de detașare, END își avea reședința obișnuită sau își exercita activitatea profesională principală într-un loc situat la o distanță de cel mult 150 de km de locul de detașare;

               (b)

               în cazul în care, în momentul cererii de detașare de către SGC, locul de detașare este locul de reședință principal al soțului/soției sau al copilului (copiilor) pe care END îi are în întreținere.
               În acest scop, END care își are reședința la o distanță de cel mult 150 de km de locul de detașare este considerat drept rezident în acest loc.

         (4)   În sensul aplicării prezentului articol, circumstanțele legate de sarcinile îndeplinite de către END pentru un alt stat decât cel al locului de detașare sau pentru o organizație internațională nu se iau în considerare.
   Articolul 18
   Cheltuieli de călătorie
   (1)   END al cărui loc de reședință este situat la peste 150 de km de locul de detașare este îndreptățit la rambursarea cheltuielilor sale de călătorie:

               (a)

               pentru el însuși/ea însăși:

                           —

                           de la locul de reședință la locul detașării, la începutul detașării;

                           —

                           de la locul detașării la locul de reședință, la sfârșitul detașării;

               (b)

               pentru soț/soție și copiii aflați în întreținere, în cazul în care aceste persoane locuiesc împreună cu END și mutarea este rambursată de către SGC:

                           —

                           la începutul detașării, de la locul de reședință la locul detașării;

                           —

                           la sfârșitul detașării, de la locul detașării la locul de reședință.

         (2)   Cu excepția transportului aerian, suma rambursată este forfetară și limitată la costul călătoriei cu trenul, la tarif de clasa a doua fără supliment. Același lucru este valabil și în cazul deplasărilor cu automobilul. În cazul în care transportul pe calea ferată depășește 500 de km sau în cazul în care itinerarul obișnuit presupune traversarea unei mări, rambursarea călătoriei cu avionul poate fi efectuată până la echivalentul costului călătoriei cu avionul la tarif redus (PEX sau APEX), necesitând prezentarea biletelor și a tichetelor de îmbarcare.
   (3)   Prin derogare de la dispozițiile alineatului (1), END care dovedesc faptul că au schimbat locul unde își vor desfășura activitatea principală după încheierea detașării au dreptul la rambursarea cheltuielilor de deplasare către acest loc, cu respectarea limitelor menționate anterior. Această rambursare nu poate avea ca obiect plata unei sume mai mari decât cea la care END are dreptul în cazul întoarcerii la locul de reședință.
   (4)   În cazul în care END se mută din locul de reședință la locul de detașare, el are dreptul în fiecare an la o sumă forfetară egală cu prețul călătoriei retur de la locul de detașare la locul de reședință, pentru el însuși, pentru soț/soție și copiii aflați în întreținerea sa, pe baza dispozițiilor în vigoare la SGC.
   Articolul 19
   Cheltuieli de mutare
   (1)   Sub rezerva aplicării dispozițiilor articolului 15 alineatul (4) teza a doua, END își poate muta efectele personale de la locul de reședință la locul de detașare, pe cheltuiala SGC și cu acordul prealabil al acestuia, în conformitate cu dispozițiile în vigoare la SGC în ceea ce privește rambursarea cheltuielilor de mutare, în măsura în care sunt îndeplinite următoarele condiții:

               (a)

               durata inițială a detașării trebuie să fie de doi ani;

               (b)

               locul de reședință al END trebuie să fie situat la o distanță de cel puțin 100 de km de locul de detașare;

               (c)

               mutarea trebuie să intervină în șase luni de la data începerii detașării;

               (d)

               autorizația trebuie solicitată cu cel puțin două luni înainte de data prevăzută pentru mutare;

               (e)

               cheltuielile de mutare nu se rambursează de către angajator;

               (f)

               END trebuie să trimită originalul devizelor, chitanțelor și facturilor la SGC, precum și o atestare din partea angajatorului END prin care se confirmă faptul că un își asumă cheltuielile de mutare.

         (2)   Sub rezerva dispozițiilor alineatelor (3) și (4), în cazul în care mutarea la locul de detașare a fost rambursată de către SGC, END este îndreptățit, la sfârșitul detașării, după obținerea în prealabil a unei autorizații, la rambursarea cheltuielilor de mutare de la locul de detașare la locul de reședință, în conformitate cu dispozițiile în vigoare la SGC referitoare la rambursarea cheltuielilor de mutare, cu condiția să fie îndeplinite condițiile menționate la alineatul (1) literele (d), (e) și (f), precum și următoarele condiții:

               (a)

               mutarea nu poate avea loc înainte de cele trei luni premergătoare sfârșitului detașării;

               (b)

               mutarea trebuie încheiată în șase luni după sfârșitul detașării.

         (3)   END a cărui detașare se încheie la cererea sa ori a angajatorului său, în decurs de doi ani de la începutul detașării, nu are dreptul la rambursarea cheltuielilor de mutare la locul de reședință.
   (4)   END care dovedește că și-a schimbat locul unde își va exercita activitatea principală după încheierea detașării are dreptul la rambursarea cheltuielilor de mutare în acest loc, cu condiția ca aceste cheltuieli să nu depășească cheltuielile care ar fi fost rambursate în cazul mutării la locul de reședință.
   Articolul 20
   Misiuni și cheltuieli de misiune
   (1)   END poate fi trimis în misiune cu respectarea articolului 4.
   (2)   Cheltuielile de misiune se rambursează în conformitate cu dispozițiile în vigoare la SGC.
   Articolul 21
   Formare
   Acțiunile de formare organizate de către SGC sunt accesibile pentru END în cazul în care interesul SGC justifică acest lucru. Interesul rezonabil al END, având în vedere, în special, evoluția carierei sale după detașare, este luat în considerare în cazul în care trebuie adoptată o decizie privind frecventarea unor cursuri.
   Articolul 22
   Dispoziții administrative
   (1)   END se prezintă în prima zi a detașării la serviciul competent din cadrul Direcției Generale Administrație și Personal pentru a îndeplini formalitățile administrative necesare. Preluarea funcției are loc la data de întâi sau șaisprezece a lunii.
   (2)   END repartizat unui birou de legătură al SGC se prezintă la serviciul competent al SGC aflat la locul său de detașare.
   (3)   Plățile se efectuează de către serviciul competent al SGC în euro într-un cont bancar deschis la o instituție bancară de la locul de detașare.
   CAPITOLUL IV
   APLICAREA REGIMULUI MILITARILOR NAȚIONALI DETAȘAȚI
   Articolul 23
   Regimul militarilor detașați
   Sub rezerva dispozițiilor articolelor 24-33, prezentul regim se aplică și militarilor detașați pe lângă SGC pentru a constitui Statul Major al Uniunii Europene, în conformitate cu Decizia 2001/80/PESC a Consiliului din 22 ianuarie 2001 de instituire a Statului Major al Uniunii Europene (1).
   Articolul 24
   Condiții
   Militarii detașați trebuie să fie încadrați într-un serviciu remunerat în cadrul unei forțe armate a unui stat membru pe durata detașării lor. Aceștia trebuie să aibă cetățenia unui stat membru.
   Articolul 25
   Angajare
   Prin derogare de la articolul 1 alineatul (3) teza a doua, secretarul general/înalt reprezentant stabilește modalitățile de angajare a militarilor detașați.
   Articolul 26
   Schimbul de scrisori
   În sensul aplicării dispozițiilor articolului 1 alineatul (5), schimbul de scrisori are loc între secretarul general/înalt reprezentant și reprezentanța permanentă a statului membru în cauză.
   Articolul 27
   Durata detașării
   (1)   Prin derogare de la dispozițiile articolului 2 alineatul (1), durata detașării nu poate fi mai mică de șase luni, nici mai mare de trei ani și poate face obiectul unor prelungiri succesive pentru o durată totală care să nu depășească patru ani.
   (2)   Prin derogare de la dispozițiile articolului 2 alineatul (3) litera (b), în afara cazurilor excepționale, o perioadă de minimum trei ani trebuie să fi trecut între sfârșitul perioadei de detașare precedente și o nouă detașare, în cazul în care condițiile justifică acest lucru și de comun acord cu secretarul general/înalt reprezentant.
   Articolul 28
   Sarcini
   Prin derogare de la dispozițiile articolului 4 alineatul (1), militarii detașați care acționează sub autoritatea secretarului general/înalt reprezentant asigură misiunea, îndeplinesc sarcinile și exercită funcțiile care le revin în conformitate cu anexa la Decizia 2001/80/PESC.
   Articolul 29
   Angajamente externe
   Prin derogare de la articolul 4 alineatul (2), militarii detașați nu pot angaja SGC față de exterior fără un mandat special acordat sub autoritatea secretarului general/înalt reprezentant.
   Articolul 30
   Autorizația de securitate
   Prin derogare de la dispozițiile articolului 4 alineatul (5), nivelul corespunzător al autorizației de securitate a militarului detașat, care nu poate fi inferior nivelului SECRET, trebuie stipulat în schimbul de scrisori menționat la articolul 1 alineatul (5).
   Articolul 31
   Experiența profesională
   Prin derogare de la dispozițiile articolului 6 alineatul (1), poate fi detașat pe lângă SGC militarul care lucrează la nivel administrativ sau consultativ și face dovada unui înalt grad de competență pentru sarcinile care urmează să fie îndeplinite.
   Articolul 32
   Suspendarea și încheierea detașării
   (1)   În sensul aplicării articolului 7 militarului detașat, autorizația se acordă de către secretarul general/înalt reprezentant.
   (2)   Prin derogare de la dispozițiile articolului 8, se poate pune capăt unei detașări în cazul în care interesele SGC sau ale administrației naționale de care aparține militarul detașat impun acest lucru sau din orice alt motiv justificat.
   Articolul 33
   Nerespectare gravă a obligațiilor
   (1)   Prin derogare de la dispozițiile articolului 8 alineatul (3), se poate pune capăt fără preaviz unei detașări în cazul nerespectării grave a obligațiilor care îi revin militarului detașat, comise voluntar sau din neglijență. Decizia este luată de către secretarul general/înalt reprezentant, persoana în cauză având în prealabil posibilitatea de a-și prezenta apărarea. Înainte de a lua o decizie, secretarul general/înalt reprezentant îl informează pe reprezentantul permanent al statului membru al cărui resortisant este militarul detașat. În urma acestei decizii, indemnizațiile prevăzute la articolele 18 și 19 nu se mai acordă.
   Înaintea deciziei menționate la primul paragraf, militarul detașat poate face obiectul unei măsuri de suspendare în caz de nerespectare gravă invocată împotriva sa de către secretarul general/înalt reprezentant, persoana în cauză având în prealabil posibilitatea de a-și prezenta apărarea. Indemnizațiile menționate la articolele 15 și 16 nu se plătesc pe durata acestei suspendări, care nu poate depăși trei luni.
   (2)   Secretarul general/înalt reprezentant poate atrage atenția autorităților naționale asupra oricărei încălcări de către militarul detașat a regimului stabilit sau a normelor prevăzute de prezenta decizie.
   (3)   Militarul detașat continuă să se supună normelor disciplinare naționale.
   Articolul 34
   Programul de lucru
   Articolul 10 alineatul (2) teza a doua nu se aplică militarului detașat.
   Articolul 35
   Concediu special
   Prin derogare de la dispozițiile articolului 12 alineatul (4), un concediu special suplimentar și neremunerat se poate acorda de către SGC în scopul formării de către angajator și la cererea motivată corespunzător a acestuia.
   Articolul 36
   Indemnizații
   Prin derogare de la articolul 15 alineatul (1) și de la articolul 16, schimbul de scrisori menționat la articolul 1 alineatul (5) poate stipula că indemnizațiile prevăzute la aceste articole nu vor fi plătite.
   Articolul 37
   Locul de reședință
   (1)   Militarul detașat este considerat a-și avea locul de reședință în capitala statului membru al cărui resortisant este, în cazul în care, în aplicarea articolului 17 alineatele (1), (2) și (3) litera (a), locul său de reședință este situat la cel mult 150 de km de locul de detașare.
   (2)   Militarul detașat este considerat a-și avea locul de reședință în capitala statului membru al cărui resortisant este, în cazul în care locul de reședință principal al soțului/soției sau al copilului (copiilor) menționat(ă) (menționați) la articolul 17 alineatul (3) litera (b) este situat într-un alt stat membru decât cel în care este detașat.
   CAPITOLUL V
   DISPOZIȚII FINALE
   Articolul 38
   Abrogare
   Următoarele decizii se abrogă:

               —

               Decizia Consiliului din 25 iunie 1997 privind regimul aplicabil experților naționali detașați pe lângă Secretariatul General al Consiliului (Direcția Generală Justiție și Afaceri Interne) în cadrul punerii în aplicare a programului de intensificare a luptei împotriva crimei organizate;

               —

               Decizia Consiliului din 22 martie 1999 privind regimul aplicabil experților naționali detașați pe lângă Secretariatul General al Consiliului (Direcția Generală Justiție și Afaceri Interne) în cadrul evaluării colective a adoptării, punerii în aplicare și transpunerii efective, de către țările candidate la aderare, a acquis-ului Uniunii Europene în domeniul justiției și afacerilor interne;

               —

               Decizia 2001/41/CE a Consiliului din 22 decembrie 2000 privind regimul aplicabil experților naționali detașați pe lângă Secretariatul General al Consiliului în cadrul unui regim de schimb între funcționarii Secretariatului General al Consiliului Uniunii Europene și funcționarii administrațiilor naționale sau ai organizațiilor internaționale (2), și

               —

               Decizia 2001/496/PESC a Consiliului din 25 iunie 2001 privind regimul aplicabil militarilor naționali detașați pe lângă Secretariatul General al Consiliului în vederea constituirii Statului Major al Uniunii Europene (3).

         Articolul 39
   Intrare în vigoare
   Prezenta decizie produce efecte la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.

      Se aplică oricărei noi detașări sau prelungiri a detașării începând cu prima zi a lunii următoare intrării sale în vigoare.
      Adoptată la Luxemburg, 16 iunie 2003.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         G. PAPANDREOU

      (1)  JO L 27, 30.1.2001, p. 7.

      (2)  JO L 11, 16.1.2001, p. 35, decizie astfel cum a fost modificată ultima dată prin Decizia 2002/34/CE (JO L 15, 17.1.2002, p. 29).

      (3)  JO L 181, 4.7.2001, p. 1. Decizie, astfel cum a fost modificată ultima dată prin Decizia 2002/34/CE.


title: Decizia 2014/475/PESC a Consiliului din 18 iulie 2014 de modificare a Deciziei 2014/145/PESC privind măsuri restrictive în raport cu acțiunile care subminează sau amenință integritatea teritorială, suveranitatea și independența Ucrainei

text:
               19.7.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 214/28

         DECIZIA 2014/475/PESC A CONSILIULUI
   din 18 iulie 2014
   de modificare a Deciziei 2014/145/PESC privind măsuri restrictive în raport cu acțiunile care subminează sau amenință integritatea teritorială, suveranitatea și independența Ucrainei
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind Uniunea Europeană, în special articolul 29,
   întrucât:

               (1)

               La 17 martie 2014, Consiliul a adoptat Decizia 2014/145/PESC (1).

               (2)

               Având în vedere gravitatea situației din Ucraina, condițiile de înghețare a fondurilor și a resurselor economice ar trebui extinse pentru a viza persoanele juridice, entitățile sau organismele care sprijină material sau financiar acțiuni care subminează sau amenință integritatea teritorială, suveranitatea și independența Ucrainei.

               (3)

               Sunt necesare acțiuni suplimentare din partea Uniunii pentru punerea în aplicare a acestor măsuri.

               (4)

               Decizia 2014/145/PESC ar trebui modificată în consecință,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   Articolul 2 alineatul (1) din Decizia 2014/145/PESC se înlocuiește cu următorul text:

      „(1)   Se îngheață toate fondurile și resursele economice care aparțin, sunt deținute, păstrate sau controlate:

                  —

                  de persoanele fizice care sunt responsabile, sprijină în mod activ sau pun în aplicare acțiuni sau politici care subminează sau amenință integritatea teritorială, suveranitatea și independența Ucrainei sau stabilitatea ori securitatea Ucrainei sau care obstrucționează activitatea organizațiilor internaționale în Ucraina, precum și de persoanele fizice sau juridice, entitățile sau organismele asociate acestora;

                  —

                  de persoanele juridice, entitățile sau organismele care sprijină material sau financiar acțiuni care subminează sau amenință integritatea teritorială, suveranitatea și independența Ucrainei; sau

                  —

                  de persoanele juridice, entitățile sau organismele din Crimeea ori Sevastopol a căror proprietate a fost transferată cu încălcarea legislației ucrainene sau de persoanele juridice, entitățile sau organismele care au beneficiat de un asemenea transfer,

            care figurează în anexă.”

   Articolul 2
   Prezenta decizie intră în vigoare la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.

      Adoptată la Bruxelles, 18 iulie 2014.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         S. GOZI

      (1)  Decizia 2014/145/PESC a Consiliului din 17 martie 2014 privind măsuri restrictive în raport cu acțiunile care subminează sau amenință integritatea teritorială, suveranitatea și independența Ucrainei (JO L 78, 17.3.2014, p. 16).


title: Decizia Consiliului din 19 iunie 1989 de constituire a Comitetului pentru programele statistice ale Comunităților Europene

text:
               13/Volumul 09

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               171

         31989D0382

               L 181/47

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

      DECIZIA CONSILIULUI

   din 19 iunie 1989
   de constituire a Comitetului pentru programele statistice ale Comunităților Europene
   (89/382/CEE, Euratom)
   CONSILIUL COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Economice Europene,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene a Energiei Atomice,
   având în vedere proiectul de decizie prezentat de Comisie,
   având în vedere avizul Parlamentului European (1),
   întrucât Rezoluția Consiliului din 19 iunie 1989 privind punerea în aplicare a unui plan de acțiuni prioritare în domeniul informațiilor statistice, și anume Programul statistic al Comunităților Europene (1989-1992) (2) a evidențiat necesitatea unui program statistic cuprinzător și coerent, destinat sprijinirii obiectivelor Comunităților Europene;
   întrucât punerea în aplicare a Programului statistic necesită luarea unor decizii care să răspundă nevoilor Comunității, precum și stabilirea unor priorități și introducerea de proceduri vizând consolidarea colaborării strânse dintre statele membre și Comisie;
   întrucât, pentru a putea stabili o astfel de cooperare, trebuie să se constituie un comitet, având răspunderea de a sprijini Comisia în punerea în aplicare a programelor statistice ale Comunităților Europene;
   întrucât este de dorit ca o astfel de cooperare să abordeze toate domeniile reglementate de programele statistice ale Comunităților Europene,
   ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   Se constituie un Comitet pentru programul statistic, denumit în continuare „Comitetul”, alcătuit din reprezentanții institutelor de statistică ale statelor membre și prezidat de un reprezentant al Comisiei (Directorul general al Oficiului de Statistică al Comunităților Europene).
   Articolul 2
   Comitetul sprijină Comisia în coordonarea generală a programelor statistice multianuale în scopul asigurării că acțiunile ce urmează a fi întreprinse corespund hotărârilor luate cu privire la programele statistice naționale.
   Articolul 3
   Comisia consultă Comitetul în ceea ce privește:

               (a)

               măsurile pe care intenționează să le ia în scopul îndeplinirii obiectivelor menționate de programele statistice multianuale, precum și mijloacele și calendarele de realizare a acestora;

               (b)

               evoluțiile programelor statistice multianuale;

               (c)

               orice alte probleme, în special cele legate de metodologie, care apar ca urmare a creării sau aplicării programelor statistice, pe care le ridică președintele, fie din proprie inițiativă, fie la cererea unui stat membru.

         Articolul 4
   Comitetul exercită, printre altele, funcțiile care îi sunt atribuite prin dispozițiile adoptate de Consiliu în domeniul statisticii, potrivit procedurilor stabilite prin aceste dispoziții, în conformitate cu Decizia 87/373/CEE (3).
   Articolul 5
   Comitetul pregătește un raport anual, cuprinzând bilanțul activităților statistice supuse examinării sale. Comisia înaintează raportul Parlamentului European și Consiliului.
   Articolul 6
   Comitetul adoptă propriul regulament de funcționare.

      Adoptată la Luxemburg, 19 iunie 1989.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         C. SOLCHAGA CATALAN

      (1)  JO C 158, 26.6.1989.

      (2)  JO C 161, 28.6.1989, p. 1.

      (3)  JO L 197, 18.7.1987, p. 33.


title: 2011/121/UE: Decizia Comisiei din 21 februarie 2011 de stabilire a obiectivelor de performanță la nivelul Uniunii Europene și a pragurilor de alertă pentru furnizarea de servicii de navigație aeriană pentru anii 2012-2014  Text cu relevanță pentru SEE

text:
               23.2.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 48/16

         DECIZIA COMISIEI
   din 21 februarie 2011
   de stabilire a obiectivelor de performanță la nivelul Uniunii Europene și a pragurilor de alertă pentru furnizarea de servicii de navigație aeriană pentru anii 2012-2014
   (Text cu relevanță pentru SEE)
   (2011/121/UE)
   COMISIA EUROPEANĂ,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
   având în vedere Regulamentul (CE) nr. 549/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 10 martie 2004 de stabilire a cadrului pentru crearea cerului unic european (regulament-cadru) (1), în special articolul 11 alineatul (1),
   întrucât:

               (1)

               Regulamentul (UE) nr. 691/2010 al Comisiei din 29 iulie 2010 de stabilire a unui sistem de performanță pentru serviciile de navigație aeriană și pentru funcțiile de rețea și de modificare a Regulamentului (CE) nr. 2096/2005 de stabilire a unor cerințe comune pentru furnizarea de servicii de navigație aeriană (2) prevede adoptarea de către Comisie a unor obiective de performanță la nivelul Uniunii Europene.

               (2)

               La 27 mai 2010, Comisia a organizat o consultare cu privire la abordarea și procesele necesare pentru stabilirea unor obiective de performanță la nivelul UE, incluzând toate părțile interesate enumerate la articolul 10 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 549/2004.

               (3)

               La 29 iulie 2010, Comisia a desemnat un organism de evaluare a performanțelor în temeiul articolului 3 din Regulamentul (UE) nr. 691/2010, care să o asiste la implementarea sistemului de performanță.

               (4)

               Organismul de evaluare a performanțelor a elaborat, în colaborare cu AESA, propuneri de obiective de performanță la nivelul UE, care au fost transmise la 2 august 2010 spre consultarea cu părțile interesate, conform dispozițiilor de la articolul 9 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 691/2010.

               (5)

               Obiectivele de performanță la nivelul UE propuse de organismul de evaluare a performanțelor în ceea ce privește mediul, capacitatea și rentabilitatea au fost verificate împreună cu AESA din punctul de vedere al coerenței cu obiectivele prioritare în materie de siguranță.

               (6)

               La 27 septembrie 2010, organismul de evaluare a performanțelor a prezentat Comisiei recomandările sale în privința unor obiective de performanță la nivelul Uniunii Europene pentru perioada 2012-2014 în cadrul unui raport care argumentează fiecare dintre recomandări prin furnizarea unei descrieri a ipotezelor și a logicii de la baza stabilirii obiectivelor; raportul cuprinde în anexe un document de consultare care rezumă procesul de consultare și un document de răspuns la observații care prezintă modul în care s-au luat în considerare observațiile la elaborarea recomandărilor adresate Comisiei.

               (7)

               Obiectivele de performanță la nivelul Uniunii Europene se bazează pe informațiile aflate la dispoziția Comisiei și a organismului de evaluare a performanțelor până la 24 noiembrie 2010. Conform previziunilor transmise de statele membre Comisiei și Eurocontrol în temeiul dispozițiilor Regulamentului (CE) nr. 1794/2006 al Comisiei (3), tariful unitar determinat în medie la nivelul UE pentru serviciile de navigație aeriană de rută va fi de 55,91 EUR în 2014 (exprimat în termeni reali, la valoarea euro din 2009), iar valorile anuale intermediare vor fi de 58,38 EUR în 2012 și de 56,95 EUR în 2013. Aceste valori țin cont de cele mai recente costuri prevăzute de Agenția Eurocontrol, precum și, pentru statele membre ale UE, de o reducere punctuală de 0,69 EUR pe unitate de serviciu de rută în 2011. Ținând seama de raportul organismului de evaluare a performanțelor și de îmbunătățirile la nivelul eficienței care ar putea avea loc în urma implementării treptate și coordonate a tuturor elementelor celui de-al doilea pachet privind cerul unic european, Comisia consideră că obiectivul rentabilității stabilit la nivelul UE poate fi fixat la un nivel inferior celui prevăzut în ultimele planuri consolidate ale statelor membre.

               (8)

               Planul general european de management al traficului aerian, un document în continuă evoluție care reprezintă foaia de rută convenită pentru dezvoltarea și implementarea SESAR, a fost aprobată de Consiliu la 30 martie 2009 (4). Acest plan cuprinde viziunea politică și obiectivul ambițios pe care le are Comisia pentru cerul unic european, precum și pilonul tehnologic al acestuia în domeniile principale de performanță: siguranță, mediu, capacitate și rentabilitate, iar stabilirea de obiective de performanță la nivelul Uniunii Europene trebuie considerată ca făcând parte dintr-un proces care urmărește atingerea acestor ținte.

               (9)

               În cursul primei perioade de referință a sistemului de performanță, Comisia, asistată de AESA, trebuie să evalueze și să valideze indicatorii principali de performanță în materie de siguranță, spre a se asigura că riscul pentru siguranță este identificat, atenuat și gestionat în mod corect. Statele membre trebuie să monitorizeze și să publice acești indicatori principali de performanță, putând stabili obiective corespunzătoare.

               (10)

               În aplicarea considerentului 18, a articolelor 10 și 13, a punctului 1.2 din anexa II și a punctului 1 din anexa III la Regulamentul (UE) nr. 691/2010, obiectivele de performanță la nivel național sau la nivel de bloc funcțional de spațiu aerian nu trebuie să fie în mod necesar echivalente cu obiectivele de performanță la nivelul Uniunii Europene, ci trebuie să fie coerente cu aceste obiective de performanță la nivelul UE. Această coerență trebuie să se reflecte și în planurile de performanță naționale sau ale blocurilor funcționale de spațiu aerian.

               (11)

               Evaluarea planurilor și obiectivelor de performanță naționale sau ale blocurilor funcționale de spațiu aerian efectuată de către Comisie trebuie să fie globală, să compare în mod echilibrat fiecare obiectiv cu restul obiectivelor, să țină cont de cum se compensează în mod justificat diferitele domenii de performanță și să aibă în vedere obiectivele prioritare de siguranță. Această evaluare trebuie să țină seama de contextul local, în special în cazul statelor cu tarife unitare mici sau al celor incluse în „mecanismul european de sprijin”, precum măsurile de reducere a costurilor deja luate, costurile prevăzute pentru programe specifice în vederea îmbunătățirii performanței în anumite domenii de performanță dedicate. Evaluarea trebuie să aibă în vedere și particularitățile, inclusiv reușitele și eșecurile. În aplicarea articolului 13 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 691/2010, evaluarea trebuie să țină cont în mod corespunzător de modul în care putea să se fi schimbat contextul între data adoptării obiectivelor de performanță la nivelul Uniunii Europene și data evaluării. De asemenea, evaluarea trebuie să ia în considerare progresele înregistrate deja de statele membre de la adoptarea Regulamentului (CE) nr. 1070/2009 al Parlamentului European și al Consiliului (5) în diferitele domenii principale de performanță și mai ales în privința rentabilității.

               (12)

               În scopul aplicării dispozițiilor Regulamentului (CE) nr. 1794/2006, statelor membre trebuie să li se permită reportarea profiturilor sau a pierderilor pe care le-au înregistrat până în anul 2011, inclusiv.

               (13)

               Măsurile prevăzute în prezenta decizie sunt conforme cu avizul Comitetului pentru „cerul unic european”,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   Obiectivele de performanță la nivelul Uniunii Europene
   Pentru perioada de referință care începe la 1 ianuarie 2012 și se încheie la 31 decembrie 2014, obiectivele de performanță la nivelul Uniunii Europene sunt următoarele:
   (a)   obiectivul de mediu: o îmbunătățire cu 0,75 puncte procentuale a indicatorului de eficiență medie a zborului orizontal pe rută în 2014, comparativ cu situația din 2009;
   (b)   obiectivul de capacitate: o îmbunătățire a întârzierii medii ATFM (gestionarea fluxului de trafic aerian) pe rută astfel încât să atingă un maximum de 0,5 minute pe zbor în 2014;
   (c)   obiectivul de rentabilitate: o reducere a tarifului unitar determinat în medie la nivelul UE pentru serviciile de navigație aeriană de rută de la 59,97 EUR în 2011 la 53,92 EUR în 2014 (exprimat în termeni reali, la valoarea euro din 2009), cu valori anuale intermediare de 57,88 EUR în 2012 și de 55,87 EUR în 2013.
   Articolul 2
   Praguri de alertă
   (1)   Pentru toți indicatorii principali de performanță aplicabili perioadei de referință, pragul de alertă peste care poate fi activat mecanismul de alertare menționat la articolul 18 din Regulamentul (UE) nr. 691/2010 este o abatere, pe parcursul unui an calendaristic, cu cel puțin 10 % a traficului real înregistrat de organismul de evaluare a performanțelor în raport cu previziunile legate de trafic menționate la articolul 3.
   (2)   Pentru indicatorul de rentabilitate, pragul de alertă a evoluției costurilor peste care poate fi activat mecanismul de alertare menționat la articolul 18 din Regulamentul (UE) nr. 691/2010 este o abatere, pe parcursul unui an calendaristic, cu cel puțin 10 % a costurilor reale la nivelul Uniunii Europene înregistrate de organismul de evaluare a performanțelor în raport cu costurile determinate de referință menționate la articolul 3.
   Articolul 3
   Ipoteze
   Articolele 1 și 2 din prezenta decizie se bazează pe următoarele ipoteze:

               1.

               traficul prevăzut la nivelul Uniunii Europene, exprimat în unități de servicii de rută: 108 776 000 în 2012, 111 605 000 în 2013 și 114 610 000 în 2014;

               2.

               costurile determinate de referință prevăzute la nivelul Uniunii Europene (exprimate în termeni reali, în euro, la valoarea din 2009): 6 296 000 000 în 2012, 6 234 000 000 în 2013 și 6 179 000 000 în 2014.

         Articolul 4
   Revizuirea obiectivelor la nivelul Uniunii Europene
   În conformitate cu articolul 16 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 691/2010, Comisia poate hotărî să revizuiască obiectivele la nivelul UE prevăzute la articolul 1 dacă, înainte de începutul perioadei de referință, are dovezi substanțiale că datele, ipotezele și/sau motivațiile care au stat inițial la baza stabilirii obiectivelor la nivelul UE nu mai sunt valabile.
   Articolul 5
   Intrarea în vigoare
   Prezenta decizie intră în vigoare la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene. Planurile de performanță la nivel național sau la nivelul blocurilor funcționale de spațiu, adoptate după 1 ianuarie 2012, se aplică retroactiv din prima zi a perioadei de referință.

      Adoptată la Bruxelles, 21 februarie 2011.

            Pentru Comisie

            Președintele

         José Manuel BARROSO

      (1)  JO L 96, 31.3.2004, p. 1.

      (2)  JO L 201, 3.8.2010, p. 1.

      (3)  JO L 341, 7.12.2006, p. 3.

      (4)  Decizia 2009/320/CE a Consiliului (JO L 95, 9.4.2009, p. 41).

      (5)  JO L 300, 14.11.2009, p. 34.


title: Decizia 2014/145/PESC a Consiliului din 17 martie 2014 privind măsuri restrictive în raport cu acțiunile care subminează sau amenință integritatea teritorială, suveranitatea și independența Ucrainei

text:
               17.3.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 78/16

      DECIZIA 2014/145/PESC A CONSILIULUI

   din 17 martie 2014
   privind măsuri restrictive în raport cu acțiunile care subminează sau amenință integritatea teritorială, suveranitatea și independența Ucrainei
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind Uniunea Europeană, în special articolul 29,
   întrucât:

               (1)

               La 6 martie, șefii de stat sau de guvern ai statelor membre ale Uniunii au condamnat cu fermitate încălcarea neprovocată a suveranității și integrității teritoriale a Ucrainei de către Federația Rusă și au îndemnat Federația Rusă să își retragă imediat forțele armate către zonele de staționare permanentă a acestora, în conformitate cu acordurile relevante. Aceștia au îndemnat Federația Rusă să permită accesul imediat al unor observatori internaționali. Șefii de stat sau de guvern au considerat că decizia Consiliului Suprem al Republicii Autonome Crimeea de a desfășura un referendum cu privire la viitorul statut al teritoriului este contrară constituției ucrainene și prin urmare ilegală.

               (2)

               Șefii de stat sau de guvern au decis să ia măsuri, inclusiv cele preconizate de Consiliu la 3 martie 2014, în special prin suspendarea convorbirilor bilaterale cu Federația Rusă în materie de vize, precum și a convorbirilor cu Federația Rusă cu privire la un nou acord global care ar înlocui acordul de parteneriat și de cooperare existent.

               (3)

               Șefii de stat sau de guvern au subliniat faptul că ar trebui să se găsească o soluție pentru criză prin negocieri între guvernul Ucrainei și guvernul Federației Ruse, inclusiv prin intermediul unor mecanisme multilaterale potențiale, și că în absența unor astfel de rezultate într-un interval de timp limitat, Uniunea va decide asupra unor măsuri suplimentare, cum ar fi interdicții de călătorie, înghețări de active și anularea reuniunii la nivel înalt UE-Rusia.

               (4)

               În contextul actual, ar trebui impuse restricții de călătorie și o înghețare a activelor în ceea ce privește persoanele responsabile pentru acțiuni care subminează sau amenință integritatea teritorială, suveranitatea și independența Ucrainei, inclusiv acțiuni privind viitorul statut al oricărei părți a teritoriului care contravin constituției Ucrainei, și persoanele, entitățile sau organismele asociate acestora.

               (5)

               Sunt necesare acțiuni suplimentare din partea Uniunii pentru punerea în aplicare a anumitor măsuri,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   (1)   Statele membre iau măsurile necesare pentru a împiedica intrarea pe teritoriul lor sau tranzitarea acestuia de către persoanele fizice responsabile pentru acțiuni care subminează sau amenință integritatea teritorială, suveranitatea și independența Ucrainei și de către persoanele fizice asociate acestora, astfel cum figurează în anexă.
   (2)   Alineatul (1) nu obligă un stat membru să refuze propriilor resortisanți accesul pe teritoriul său.
   (3)   Alineatul (1) nu aduce atingere cazurilor în care unui stat membru îi revine o obligație de drept internațional, și anume:

               (a)

               în calitate de țară-gazdă a unei organizații internaționale interguvernamentale;

               (b)

               în calitate de țară-gazdă a unei conferințe internaționale organizate de Organizația Națiunilor Unite sau sub auspiciile acesteia;

               (c)

               în temeiul unui acord multilateral care conferă privilegii și imunități; sau

               (d)

               în temeiul Tratatului de conciliere din 1929 (Pactul de la Lateran) încheiat de Sfântul Scaun (Statul Vatican) și Italia.

         (4)   Se consideră că alineatul (3) se aplică de asemenea în cazul în care un stat membru este țara-gazdă a Organizației pentru Securitate și Cooperare în Europa (OSCE).
   (5)   Consiliul este informat în mod corespunzător în toate cazurile în care un stat membru acordă o derogare în temeiul alineatului (3) sau (4).
   (6)   Statele membre pot acorda derogări de la măsurile impuse în temeiul alineatului (1), atunci când deplasarea se justifică din motive umanitare urgente sau se efectuează în scopul participării la reuniuni interguvernamentale și la reuniuni promovate sau găzduite de Uniune, sau la reuniuni găzduite de un stat membru care asigură președinția OSCE, în cazul în care se poartă un dialog politic care vizează direct promovarea obiectivelor de politică ale măsurilor restrictive, inclusiv sprijinirea integrității teritoriale, a suveranității și a independenței Ucrainei.
   (7)   Un stat membru care dorește să acorde derogările menționate la alineatul (6) informează Consiliul în scris în acest sens. Derogarea se consideră acordată, cu excepția cazului în care unul sau mai mulți membri ai Consiliului ridică obiecții în scris în termen de două zile lucrătoare de la primirea notificării privind derogarea propusă. În cazul în care unul sau mai mulți membri ai Consiliului ridică o obiecție, Consiliul, hotărând cu majoritate calificată, poate decide să acorde derogarea propusă.
   (8)   În cazul în care, în temeiul alineatelor (3), (4), (6) și (7), un stat membru autorizează intrarea pe teritoriul său sau tranzitul persoanelor enumerate în anexă, autorizația se limitează la scopul pentru care a fost acordată și la persoanele vizate de respectiva autorizație.
   Articolul 2
   (1)   Se îngheață toate fondurile și resursele economice care aparțin, sunt deținute sau controlate de către persoane fizice responsabile pentru acțiuni care subminează sau amenință integritatea teritorială, suveranitatea și independența Ucrainei și de către persoane fizice sau juridice, entități sau organisme asociate acestora, astfel cum figurează în anexă.
   (2)   Niciun fond sau resursă economică nu se pune, în mod direct sau indirect, la dispoziția sau în beneficiul persoanelor fizice sau juridice, al entităților sau organismelor enumerate în anexă.
   (3)   Autoritatea competentă a unui stat membru poate autoriza deblocarea anumitor fonduri sau resurse economice înghețate sau punerea la dispoziție a anumitor fonduri sau resurse economice, în anumite condiții pe care le consideră corespunzătoare, după ce a stabilit că fondurile sau resursele economice în cauză sunt:

               (a)

               necesare pentru a satisface nevoile de bază ale persoanelor enumerate în anexă și ale membrilor lor de familie aflați în întreținerea lor, incluzând cheltuielile pentru alimente, chirie sau ipotecă, pentru medicamente și tratamente medicale, impozite, prime de asigurare și plata facturilor la utilități;

               (b)

               destinate exclusiv plății unor onorarii rezonabile și rambursării cheltuielilor suportate în legătură cu furnizarea unor servicii juridice;

               (c)

               destinate exclusiv plății unor comisioane sau taxe aferente serviciilor de păstrare sau gestionare curentă a unor fonduri sau resurse economice înghețate; sau

               (d)

               necesare pentru cheltuieli extraordinare, cu condiția ca autoritatea competentă să fi notificat autorităților competente ale celorlalte state membre și Comisiei motivele pe baza cărora consideră că ar trebui acordată o autorizație specifică, cu cel puțin două săptămâni înainte de acordarea autorizației.

         Statul membru în cauză informează celelalte state membre și Comisia cu privire la orice autorizație pe care o acordă în temeiul prezentului alineat.
   (4)   Prin derogare de la alineatul (1), autoritățile competente ale unui stat membru pot autoriza deblocarea anumitor fonduri și resurse economice înghețate, dacă sunt îndeplinite următoarele condiții:

               (a)

               fondurile sau resursele economice fac obiectul unei hotărâri arbitrale pronunțate anterior datei la care persoana, entitatea sau organismul menționat(ă) la alineatul (1) a fost înscrisă pe lista din anexă, sau al unei hotărâri judecătorești sau administrative pronunțate în Uniune, sau al unei hotărâri judecătorești executorii în statul membru vizat, anterior sau ulterior datei respective;

               (b)

               fondurile sau resursele economice vor fi utilizate exclusiv pentru a satisface creanțele garantate printr-o astfel de hotărâre sau a căror valabilitate este recunoscută printr-o astfel de hotărâre, în limitele stabilite de actele cu putere de lege și actele administrative aplicabile care reglementează drepturile persoanelor care au astfel de creanțe;

               (c)

               hotărârea nu este în beneficiul niciunei persoane fizice sau juridice, entități sau organism menționat(e) în anexă; și

               (d)

               recunoașterea hotărârii nu contravine ordinii publice a statului membru în cauză.

         Statul membru în cauză informează celelalte state membre și Comisia cu privire la orice autorizație acordată în temeiul prezentului alineat.
   (5)   Alineatul (1) nu împiedică o persoană fizică sau juridică, o entitate sau un organism enumerate în listă să efectueze plăți datorate în temeiul unui contract încheiat anterior datei la care persoana fizică sau juridică, entitatea sau organismul au fost înscrise pe lista din anexă, cu condiția ca statul membru în cauză să fi stabilit că beneficiarul plății respective nu este, în mod direct sau indirect, o persoană fizică sau juridică, o entitate sau un organism menționat(ă ) la alineatul (1).
   (6)   Alineatul (2) nu se aplică creditării conturilor înghețate reprezentând:

               (a)

               dobânzi sau alte venituri generate de conturile respective;

               (b)

               plăți cuvenite în temeiul unor contracte, acorduri sau obligații care au fost încheiate sau au survenit anterior datei la care aceste conturi au făcut obiectul măsurilor prevăzute la alineatele (1) și (2); sau

               (c)

               plăți datorate în temeiul unei hotărâri judecătorești, administrative sau arbitrale pronunțate în Uniune sau executorii în statul membru vizat,

         cu condiția ca orice astfel de dobânzi, alte venituri și plăți să rămână sub incidența măsurilor prevăzute la alineatul (1).
   Articolul 3
   (1)   Consiliul, hotărând la propunerea unui stat membru sau a Înaltului Reprezentant al Uniunii pentru afaceri externe și politica de securitate, decide stabilirea și modificarea listei din anexă.
   (2)   Consiliul comunică persoanei fizice sau juridice, entității sau organismului vizate decizia menționată la alineatul (1), inclusiv motivele includerii pe listă, fie direct, dacă adresa este cunoscută, fie prin publicarea unui anunț, acordând persoanei, entității sau organismului în cauză posibilitatea de a prezenta observații.
   (3)   În cazul în care se transmit observații sau se prezintă dovezi substanțiale noi, Consiliul își reexaminează decizia menționată la alineatul (1) și informează în consecință persoana, entitatea sau organismul în cauză.
   Articolul 4
   (1)   Anexa cuprinde motivele includerii pe listă a persoanelor fizice sau juridice, a entităților sau a organismelor menționate la articolul 1 alineatul (1) și la articolul 2 alineatul (1).
   (2)   De asemenea, anexa include informațiile necesare identificării persoanelor fizice sau juridice, a entităților sau a organismelor vizate, în cazul în care aceste informații sunt disponibile. În ceea ce privește persoanele fizice, astfel de informații pot include numele, inclusiv pseudonimele, data și locul nașterii, cetățenia, numărul de pașaport și de carte de identitate, sexul, adresa dacă este cunoscută și funcția sau profesia. În ceea ce privește persoanele juridice, entitățile sau organismele, astfel de informații pot cuprinde denumirea, locul și data înregistrării, numărul de înregistrare și sediul.
   Articolul 5
   Pentru ca măsurile menționate la articolul 1 alineatul (1) și la articolul 2 alineatul (1) să aibă un impact cât mai mare, Uniunea încurajează statele terțe să adopte măsuri restrictive similare celor prevăzute în prezenta decizie.
   Articolul 6
   Prezenta decizie intră în vigoare la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
   Prezenta decizie se aplică până la 17 septembrie 2014.
   Prezenta decizie se reexaminează permanent. Prezenta decizie se reînnoiește sau se modifică, după caz, în cazul în care Consiliul consideră că obiectivele sale nu au fost îndeplinite.

      Adoptată la Bruxelles, 17 martie 2014.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         C. ASHTON

      ANEXĂ

         Lista persoanelor, entităților și organismelor menționate la articolele 1 și 2

                  Nume

                  Date de identificare

                  Motive

                  Data includerii pe listă

                  1.

                  Sergey Valeryevich Aksyonov

                  Născut la data de 26.11. 1972

                  Aksyonov a fost ales „prim-ministru al Crimeii” în cadrul Verkhovna Rada a Crimeii la 27 februarie 2014 în prezența unor persoane înarmate proruse. „Alegerea” sa a fost decretată neconstiuțională de către Oleksandr Turchynov la 1 martie. A promovat activ „referendumul” din 16 martie 2014.

                  17.3.2014

                  2.

                  Vladimir Andreevich Konstantinov

                  Născut la data de 19.3.1967

                  În calitate de purtător de cuvânt al Consiliului Suprem al Republicii Autonome Crimeea, Konstantinov a jucat un rol important în deciziile luate de către Verkhovna Rada privind „referendumul” împotriva integrității teritoriale a Ucrainei și a îndemnat alegătorii să voteze în favoarea independenței Crimeii.

                  17.3.2014

                  3.

                  Rustam Ilmirovich Temirgaliev

                  Născut la data de 15.8.1976

                  În calitate de vicepreședinte al Consiliului de Miniștri al Crimeii, Temirgaliev a jucat un rol important în deciziile luate de Verkhovna Rada privind „referendumul” împotriva integrității teritoriale a Ucrainei. A promovat activ integrarea Crimeii în cadrul Federației Ruse.

                  17.3.2014

                  4.

                  Deniz Valentinovich Berezovskiy

                  Născut la data de 15.7.1974

                  Berezovskiy a fost numit comandant al Marinei ucrainene la 1 martie 2014 și a depus un jurământ în fața forțelor armate din Crimeea, încălcându-și astfel jurământul. Parchetul General al Ucrainei a inițiat o anchetă împotriva sa pentru înaltă trădare.

                  17.3.2014

                  5.

                  Aleksei Mikhailovich Chaliy

                  Născut la data de 13.6.1961

                  Chaliy a devenit „primar al Sevastopolului” pe baza susținerii din partea mulțimilor la 23 februarie 2014 și a acceptat acest „vot”. A desfășurat o campanie activă pentru ca Sevastopol să devină o entitate separată a Federației Ruse în urma unui referendum din 16 martie 2014.

                  17.3.2014

                  6.

                  Pyotr Anatoliyovych Zima

                  Zima a fost numit noul șef al Serviciului de securitate din Crimeea, (SBU) la 3 martie 2014 de către „prim-ministrul” Aksyonov și a acceptat această numire. A furnizat informații relevante, inclusiv o bază de date, Servicului de informații rus (SBU). Aceastea includeau informații privind activiștii Euro-Maidan și apărătorii drepturilor omului din Crimeea. Zima a jucat un rol important în împiedicarea autorităților ucrainiene să controleze teritoriul Crimeii.
                  La 11 martie 2014, a fost proclamată înființarea unu serviciu de securitate independent al Crimeii de către foști ofițeri SBU din Crimeea.

                  17.3.2014

                  7.

                  Yuriy Zherebtsov

                  Consilier al purtătorului de cuvânt al Verkhovna Rada din Crimeea, unul dintre organizatorii de frunte ai „referendumului” de la 16 martie 2014 împotriva integrității teritoriale a Ucrainei.

                  17.3.2014

                  8.

                  Sergey Pavlovych Tsekov

                  Născut la data de 28.3.1953

                  Purtător de cuvânt adjunct al Verkhovna Rada; Tsekov a inițiat, împreună cu Sergey Aksyonov, demiterea ilegală a guvernului Republicii Autonome Crimeea (RAC). L-a atras în această activitate pe Vladimir Konstantinov, amenințându-l cu demiterea. Tsekov a recunoscut public că membrii parlamentului din Crimeea au fost cei care au inițiat invitarea soldaților ruși în vederea ocupării Verkhovna Rada din Crimeea. A fost unul dintre primii lideri din Crimeea care au solicitat public anexarea la Rusia a Crimeii.

                  17.3.2014

                  9.

                  Ozerov, Viktor Alekseevich

                  Născut la data de 5.1.1958, la Abakan, Khakassia

                  Președinte al Comitetului de securitate și apărare al Consiliului federativ al Federației Ruse.
                  La 1 martie 2014, Ozerov, în numele Comitetului de securitate și apărare al Consiliului federativ, a susținut public în Consiliul federativ desfășurarea de forțe ruse în Ucraina.

                  17.3.2014

                  10.

                  Dzhabarov, Vladimir Michailovich

                  Născut la data de 29.9.1952

                  Prim-vicepreședinte al Comitetului pentru afaceri internaționale al Consiliului federativ al Federației Ruse.
                  La 1 martie 2014, Dzhabarov, în numele Comitetului pentru afaceri internaționale al Consiliului federativ, a susținut public în Consiliul federativ desfășurarea de forțe ruse în Ucraina.

                  17.3.2014

                  11.

                  Klishas, Andrei Aleksandrovich

                  Născut la data de 9.11.1972, la Sverdlovsk

                  Președinte al Comitetului pentru drept constituțional al Consiliului federativ al Federației Ruse.
                  La 1 martie 2014, Klishas a susținut public în cadrul Consiliului federativ desfășurarea de forțe ruse în Ucraina. În cadrul unor declarații publice, Klishas a urmărit să justifice intervenția militară rusă în Ucraina, afirmând că „președintele ucrainian sprijină apelul autorităților din Crimeea către președintele Federației Ruse privind acordarea unei asistențe globale în apărarea cetățenilor Crimeii”.

                  17.3.2014

                  12.

                  Ryzhkov, Nikolai Ivanovich

                  Născut la data de 28.9.1929, la Duleevka, regiunea Donețk, RSS Ucraineană

                  Membru al Comitetului pentru chestiuni federale, politici regionale și Nord, din cadrul Consiliului federativ al Federației Ruse.
                  La 1 martie 2014, Ryzhkov a susținut public în cadrul Consiliului federativ desfășurarea de forțe ruse în Ucraina.

                  17.3.2014

                  13.

                  Bushmin, Evgeni Viktorovich

                  Născut la data de 4.10.1958, la Lopatino, regiunea Sergachiisky, RSFSR

                  Purtător de cuvânt adjunct al Consiliului federativ al Federației Ruse.
                  La 1 martie 2014, Bushmin a susținut public în cadrul Consiliului federativ desfășurarea de forțe ruse în Ucraina.

                  17.3.2014

                  14.

                  Totoonov, Aleksandr Borisovich

                  Născut la data de 3.3.1957, la Ordzhonikidze, Osetia de Nord

                  Membru al Comitetului pentru cultură, știință și informație din cadrul Consiliului federativ al Federației Ruse.
                  La 1 martie 2014, Totoonov a susținut public în cadrul Consiliului federativ desfășurarea de forțe ruse în Ucraina.

                  17.3.2014

                  15.

                  Panteleev, Oleg Evgenevich

                  Născut la data de 21.7.1952 la Zhitnikovskoe, regiunea Kurgan

                  Prim-vicepreședinte al Comitetului pentru chestiuni parlamentare.
                  La 1 martie 2014, Panteleev a susținut public în cadrul Consiliului federativ desfășurarea de forțe ruse în Ucraina.

                  17.3.2014

                  16.

                  Mironov, Sergei Mikhailovich

                  Născut la data de 14.2.1953, la Pushkin, regiunea Leningrad

                  Membru al Consiliului Dumei de Stat; lider al facțiunii „Rusia justă” (Fair Russia) din cadrul Dumei Federației Ruse.
                  Inițiator al legii care permite Federației Ruse să admită în componența sa, sub pretextul apărării cetățenilor ruși, a teritoriilor unei țări străine, în absența consimțământului țării respective sau a unui tratat internațional.

                  17.3.2014

                  17.

                  Zheleznyak, Sergei Vladimirovich

                  Născut la data de 30.7.1970, la St. Petersburg (fostul Leningrad)

                  Purtător de cuvânt adjunct al Dumei de Stat a Federației Ruse.
                  A susținut activ utilizarea forțelor armate ruse în Ucraina și anexarea Crimeii. A condus personal demonstrația în favoarea utilizării forțelor armate ruse în Ucraina.

                  17.3.2014

                  18.

                  Slutski, Leonid Eduardovich

                  Născut la data de 4.1.1968 la Moscova

                  Președinte al Comitetului Comunității Statelor Independente (CSI) din cadrul Dumei de Stat a Federației Ruse (membru al LDPR).
                  A susținut activ utilizarea forțelor armate ruse în Ucraina și anexarea Crimeii.

                  17.3.2014

                  19.

                  Vitko, Aleksandr Viktorovich

                  Născut la data de 13.9.1961 la Vitebsk (RSS Belarusă)

                  Comandant al Flotei Mării Negre, viceamiral.
                  Responsabil de comanda forțelor ruse care au ocupat teritoriul suveran al Ucrainei.

                  17.3.2014

                  20.

                  Sidorov, Anatoliy Alekseevich

                  Comandant, Districtul militar din vest al Rusiei ale cărui unități sunt desfășurate în Crimeea.
                  Comandant al Districtului militar din vest al Rusiei ale cărui unități sunt desfășurate în Crimeea. Este responsabil pentru o parte a prezenței militare ruse în Crimeea, care subminează suveranitatea Ucrainei; de asemenea, a sprijinit autoritățile din Crimeea în împiedicarea demonstrațiilor publice împotriva măsurilor în direcția unui referendum și a încorporării în Rusia.

                  17.3.2014

                  21.

                  Galkin, Aleksandr

                  Districtul militar din sud al Rusiei, ale cărui forțe se află în Crimeea; Flota Mării Negre intră sub comanda lui Galkin; o mare parte dintre mișcările forțelor înspre Crimeea s-au desfășurat prin Districtul militar din sud.
                  Comandant al Districtului militar din sud al Rusiei („DMS”). Forțele DMS sunt desfășurate în Crimeea. Este responsabil pentru o parte a prezenței militare ruse în Crimeea, care subminează suveranitatea Ucrainei; de asemenea, a sprijinit autoritățile din Crimeea în împiedicarea demonstrațiilor publice împotriva măsurilor în direcția unui referendum și a încorporării în Rusia. În plus, Flota Mării Negre se află sub controlul districtului.

                  17.3.2014


title: 2012/547/UE, Euratom: Decizia Parlamentului European din 10 mai 2012 privind descărcarea de gestiune pentru execuția bugetului Agenției Executive pentru Educație, Audiovizual și Cultură aferent exercițiului financiar 2010

text:
               17.10.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 286/86

         DECIZIA PARLAMENTULUI EUROPEAN
   din 10 mai 2012
   privind descărcarea de gestiune pentru execuția bugetului Agenției Executive pentru Educație, Audiovizual și Cultură aferent exercițiului financiar 2010
   (2012/547/UE, Euratom)
   PARLAMENTUL EUROPEAN,

               —

               având în vedere bugetul general al Uniunii Europene aferent exercițiului financiar 2010 (1),

               —

               având în vedere conturile anuale ale Uniunii Europene pentru exercițiul financiar 2010 [COM(2011) 473 – C7-0256/2011] (2),

               —

               având în vedere conturile anuale ale Agenției Executive pentru Educație, Audiovizual și Cultură pentru exercițiul financiar 2010,

               —

               având în vedere Raportul Comisiei privind acțiunile întreprinse în urma descărcării de gestiune pentru exercițiul financiar 2009 [COM(2011) 736] și documentele de lucru ale serviciilor Comisiei care însoțesc raportul în cauză [SEC(2011) 1350 și SEC(2011) 1351],

               —

               având în vedere Raportul anual al Comisiei către autoritatea care acordă descărcarea de gestiune privind auditurile interne desfășurate în anul 2010 [COM(2011) 643] și documentul de lucru al serviciilor Comisiei care însoțește raportul în cauză [SEC(2011) 1189],

               —

               având în vedere Raportul Curții de Conturi privind conturile anuale ale Agenției Executive pentru Educație, Audiovizual și Cultură pentru exercițiul financiar 2010, însoțit de răspunsul agenției (3),

               —

               având în vedere Declarația de asigurare (4) privind fiabilitatea conturilor și conformitatea operațiunilor subiacente cu legile și reglementările în vigoare întocmită de Curtea de Conturi pentru exercițiul financiar 2010 în temeiul articolului 287 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,

               —

               având în vedere Recomandarea Consiliului din 21 februarie 2012 privind descărcarea de gestiune a agențiilor executive în ceea ce privește execuția bugetară pentru exercițiul financiar 2010 (06084/2012 – C7-0052/2012) și având în vedere că Regatul Unit, Țările de Jos și Suedia au refuzat, pentru prima dată, să recomande ca descărcarea de gestiune să fie acordată,

               —

               având în vedere articolele 317, 318 și 319 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene și articolul 106a din Tratatul Euratom,

               —

               având în vedere Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului din 25 iunie 2002 privind Regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităților Europene (5), în special articolele 55, 145, 146 și 147,

               —

               având în vedere Regulamentul (CE) nr. 58/2003 al Consiliului din 19 decembrie 2002 de stabilire a statutului agențiilor executive cărora urmează să li se încredințeze anumite sarcini în gestionarea programelor comunitare (6), în special articolul 14 alineatul (3),

               —

               având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1653/2004 al Comisiei din 21 septembrie 2004 de stabilire a Regulamentului financiar tip pentru agențiile executive, în temeiul Regulamentului (CE) nr. 58/2003 al Consiliului de stabilire a statutului agențiilor executive cărora urmează să li se încredințeze anumite sarcini în gestionarea programelor comunitare (7), în special articolul 66 primul și al doilea paragraf,

               —

               având în vedere Decizia 2005/56/CE a Comisiei din 14 ianuarie 2005 de instituire a Agenției Executive pentru Educație, Audiovizual și Cultură pentru gestionarea acțiunii comunitare în domeniul educației, audiovizualului și culturii, în aplicarea Regulamentului (CE) nr. 58/2003 al Consiliului (8),

               —

               având în vedere articolul 76 și anexa VI la Regulamentul său de procedură,

               —

               având în vedere raportul Comisiei pentru control bugetar și avizele celorlalte comisii interesate (A7-0098/2012),

               A.

               întrucât, în temeiul articolului 17 alineatul (1) din Tratatul privind Uniunea Europeană, Comisia execută bugetul și gestionează programe, iar în temeiul articolului 317 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, Comisia face acest lucru în cooperare cu statele membre pe propria răspundere, în conformitate cu principiul bunei gestiuni financiare,

               1.

               acordă directorului Agenției Executive pentru Educație, Audiovizual și Cultură descărcarea de gestiune pentru execuția bugetului agenției aferent exercițiului financiar 2010;

               2.

               își prezintă observațiile în rezoluția care face parte integrantă din deciziile privind descărcarea de gestiune pentru execuția bugetului general al Uniunii Europene aferent exercițiului financiar 2010, Secțiunea III – Comisia și agențiile executive;

               3.

               încredințează Președintelui sarcina de a transmite prezenta decizie, împreună cu Decizia privind descărcarea de gestiune pentru execuția bugetului general al Uniunii Europene aferent exercițiului financiar 2010, Secțiunea III – Comisia și cu rezoluția care face parte integrantă din deciziile în cauză, directorului Agenției Executive pentru Educație, Audiovizual și Cultură, Consiliului, Comisiei, Curții de Justiție a Uniunii Europene și Curții de Conturi și de a asigura publicarea acestora în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene (seria L).

            Președintele

         Martin SCHULZ

            Secretarul general

         Klaus WELLE

      (1)  JO L 64, 12.3.2010.

      (2)  JO C 332, 14.11.2011, p. 1.

      (3)  JO C 366, 15.12.2011, p. 63.

      (4)  JO C 332, 14.11.2011, p. 134.

      (5)  JO L 248, 16.9.2002, p. 1.

      (6)  JO L 11, 16.1.2003, p. 1.

      (7)  JO L 297, 22.9.2004, p. 6.

      (8)  JO L 24, 27.1.2005, p. 35.


title: 2013/171/UE: Decizia Consiliului din 5 aprilie 2013 de numire a unui membru spaniol în cadrul Comitetului Regiunilor

text:
               9.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 99/16

         DECIZIA CONSILIULUI
   din 5 aprilie 2013
   de numire a unui membru spaniol în cadrul Comitetului Regiunilor
   (2013/171/UE)
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 305,
   având în vedere propunerea guvernului spaniol,
   întrucât:

               (1)

               La 22 decembrie 2009 și la 18 ianuarie 2010, Consiliul a adoptat Deciziile 2009/1014/UE (1) și 2010/29/UE (2) de numire a membrilor și a supleanților în cadrul Comitetului Regiunilor pentru perioada cuprinsă între 26 ianuarie 2010 și 25 ianuarie 2015.

               (2)

               Un loc de membru în cadrul Comitetului Regiunilor a devenit vacant ca urmare a încheierii mandatului domnului Juan Ignacio ZOIDO ÁLVAREZ,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   Se numește în cadrul Comitetului Regiunilor pentru durata rămasă a mandatului, respectiv până la 25 ianuarie 2015:

               —

               domnul Iñigo de la SERNA HERNÁIZ, Alcalde de Santander.

         Articolul 2
   Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.

      Adoptată la Bruxelles, 5 aprilie 2013.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         E. GILMORE

      (1)  JO L 348, 29.12.2009, p. 22.

      (2)  JO L 12, 19.1.2010, p. 11.