title: 2009/89/CE: Decizia Consiliului din 4 decembrie 2008 privind semnarea, în numele Comunității Europene, a Protocolului privind managementul integrat al zonelor costiere din Marea Mediterană la Convenția privind protejarea mediului marin și a zonei de coastă a Mării Mediterane

text:
               4.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 34/17

         DECIZIA CONSILIULUI
   din 4 decembrie 2008
   privind semnarea, în numele Comunității Europene, a Protocolului privind managementul integrat al zonelor costiere din Marea Mediterană la Convenția privind protejarea mediului marin și a zonei de coastă a Mării Mediterane
   (2009/89/CE)
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 175 alineatul (1), coroborat cu articolul 300 alineatul (2) primul paragraf prima teză,
   având în vedere propunerea Comisiei,
   întrucât:

               (1)

               Convenția privind protejarea Mării Mediterane împotriva poluării, redenumită ulterior Convenția privind protejarea mediului marin și a zonei de coastă a Mării Mediterane (numită în continuare „Convenția de la Barcelona”) a fost încheiată în numele Comunității Europene prin Deciziile 77/585/CEE (1) și 1999/802/CE (2) ale Consiliului.

               (2)

               În temeiul articolului 4 alineatul (3) litera (e) din Convenția de la Barcelona, părțile contractante se obligă să promoveze managementul integrat al zonelor costiere, ținând seama de protecția zonelor de interes ecologic și peisagistic, precum și de utilizarea rațională a resurselor naturale.

               (3)

               Recomandarea Parlamentului European și a Consiliului din 30 mai 2002 privind punerea în aplicare a managementului integrat al zonelor de coastă din Europa (3), în special capitolul V, încurajează implementarea de către statele membre a unui management integrat al zonelor costiere în contextul convențiilor în vigoare cu țările vecine, inclusiv cu țările care nu sunt membre ale UE, cu ieșire la aceeași mare regională.

               (4)

               Comunitatea încurajează un management integrat la o scară mai mare prin intermediul unor instrumente orizontale, inclusiv în domeniul protecției mediului. Aceste activități contribuie, prin urmare, la un management integrat al zonelor costiere.

               (5)

               Managementul integrat al zonelor costiere reprezintă o componentă a politicii maritime integrate comunitare, astfel cum a fost aprobată de Consiliul European întrunit la Lisabona la 13 și 14 decembrie 2007.

               (6)

               În temeiul unei decizii a Consiliului din 27 noiembrie 2006, Comisia a participat, în numele Comunității, la o serie de consultări cu reprezentanții statelor membre în cadrul negocierilor organizate de Convenția de la Barcelona în vederea pregătirii unui protocol privind managementul integrat al zonelor costiere în Marea Mediterană (numit în continuare „Protocolul ICZM”).

               (7)

               Aceste negocieri au avut drept rezultat adoptarea textului Protocolului ICZM în cadrul Conferinței plenipotențiarilor la 20 ianuarie 2008. Acesta va fi deschis spre semnare până la 20 ianuarie 2009.

               (8)

               Zonele costiere ale Mării Mediterane continuă să fie supuse unor presiuni puternice în materie de mediu și de degradare accentuată a resurselor costiere. Protocolul ICZM oferă un cadru care favorizează adoptarea unei abordări mai concertate și mai integrate, atrăgând atât actorii publici, cât și pe cei privați, inclusiv societatea civilă și agenții economici. O asemenea abordare globală este necesară pentru a putea face față problemelor cu o mai mare eficacitate și pentru a favoriza o dezvoltare mai durabilă a zonelor costiere ale Mării Mediterane.

               (9)

               Protocolul ICZM acoperă o gamă largă de dispoziții, care vor trebui să fie implementate la diferite niveluri guvernamentale, ținând seama de principiile subsidiarității și proporționalității. În timp ce este de datoria Comunității să acționeze în favoarea unui management integrat al zonelor costiere ținând seama, inter alia, de caracterul transfrontalier al majorității problemelor de mediu, statele membre și autoritățile relevante competente ale acestora vor fi responsabile pentru elaborarea și implementarea anumitor măsuri detaliate prevăzute de Protocolul ICZM, cum ar fi delimitarea unor zone în care nu este autorizată construirea.

               (10)

               Este necesar ca Protocolul ICZM să fie semnat, în numele Comunității, sub rezerva încheierii sale la o dată ulterioară,

         DECIDE:
   Articolul 1
   Se aprobă semnarea, în numele Comunității Europene, a Protocolului privind managementul integrat al zonelor costiere la Convenția privind protejarea mediului marin și a zonei de coastă a Mării Mediterane, sub rezerva încheierii sale la o dată ulterioară.
   Textul protocolului se atașează la prezenta decizie (4).
   Articolul 2
   Președintele Consiliului este autorizat să desemneze persoana sau persoanele împuternicită (împuternicite) să semneze Protocolul ICZM în numele Comunității.

      Adoptată la Bruxelles, 4 decembrie 2008.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         N. KOSCIUSKO-MORIZET

      (1)  JO L 240, 19.9.1977, p. 1.

      (2)  JO L 322, 14.12.1999, p. 32.

      (3)  JO L 148, 6.6.2002, p. 24.

      (4)  A se vedea pagina 19 din prezentul Jurnal Oficial.
    ---documentbreak---

               4.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 34/19

         TRADUCERE
   PROTOCOL
   privind managementul integrat al zonelor costiere ale Mării Mediterane
   PĂRȚILE CONTRACTANTE LA PREZENTUL PROTOCOL,
   FIIND PĂRȚI la Convenția privind protecția mediului marin și a litoralului Mării Mediterane, adoptată la Barcelona la 16 februarie 1976 și modificată la 10 iunie 1995,
   DORIND să pună în aplicare obligațiile prevăzute la articolul 4 alineatul (3) litera (e) și alineatul (5) din respectiva convenție,
   AVÂND ÎN VEDERE faptul că zonele costiere ale Mării Mediterane constituie patrimoniul comun natural și cultural al popoarelor mediteraneene, care ar trebui conservat și utilizat în mod rațional în interesul generațiilor prezente și viitoare,
   PREOCUPATE de creșterea presiunii antropice asupra zonelor costiere ale Mării Mediterane care le amenință fragilitatea și dorind să stopeze și să inverseze procesul de degradare a zonei costiere, precum și să reducă în mod semnificativ pierderea biodiversității ecosistemelor costiere,
   ÎNGRIJORATE de riscurile cu care se confruntă zonele costiere ca urmare a schimbărilor climatice care pot conduce, inter alia, la creșterea nivelului mării și conștiente de necesitatea adoptării unor măsuri durabile pentru a reduce impactul negativ al fenomenelor naturale,
   CONVINSE că zonele costiere constituie o resursă ecologică, economică și socială de neînlocuit și, prin urmare, planificarea și managementul acestora în perspectiva conservării și a dezvoltării lor durabile necesită o abordare specifică și integrată la nivelul întregului bazin mediteranean și al statelor costiere, ținând seama de diversitatea lor și, în special, de nevoile specifice ale insulelor în ceea ce privește caracteristicile geomorfologice,
   LUÂND ÎN CONSIDERARE Convenția Organizației Națiunilor Unite asupra dreptului mării, încheiată la Montego Bay la 10 decembrie 1982, Convenția asupra zonelor umede de importanță internațională, în special ca habitat al păsărilor acvatice, încheiată la Ramsar la 2 februarie 1971, și Convenția privind biodiversitatea biologică, încheiată la Rio de Janeiro la 5 iunie 1992, la care sunt părți numeroase state costiere ale Mării Mediterane, precum și Comunitatea Europeană,
   DORIND în special să acționeze în strânsă cooperare în vederea elaborării unor planuri adecvate și integrate de management al zonelor costiere, în conformitate cu articolul 4 alineatul (1) litera (e) al Convenției-cadru a Organizației Națiunilor Unite privind schimbările climatice, încheiată la New York la 9 mai 1992,
   PROFITÂND de experiența acumulată în ceea ce privește managementul integrat al zonelor costiere și de activitățile întreprinse de diverse organizații, inclusiv de instituțiile europene,
   PE BAZA recomandărilor și a activităților Comisiei mediteraneene pentru dezvoltare durabilă și a recomandărilor formulate în cadrul întâlnirilor părților contractante organizate în 1997 în Tunis, în 2001 în Monaco, în 2003 în Catania și în 2005 în Portoroz, precum și pe baza Strategiei mediteraneene de dezvoltare durabilă adoptată la Portoroz în 2005,
   DECISE să consolideze, la nivel mediteranean, eforturile depuse de statele costiere de a asigura managementul integrat al zonelor costiere,
   HOTĂRÂTE să stimuleze inițiativele naționale, regionale și locale printr-o acțiune coordonată de impulsionare, cooperare și parteneriat cu diverșii actori interesați, în vederea promovării unei guvernanțe eficiente pentru un management integrat al zonelor costiere,
   DORIND să asigure, în ceea ce privește managementul integrat al zonelor costiere, o aplicare coerentă a Convenției și a protocoalelor la aceasta,
   CONVIN DUPĂ CUM URMEAZĂ:
   PARTEA I
   DISPOZIȚII GENERALE
   Articolul 1
   Obligații generale
   În conformitate cu Convenția privind protejarea mediului marin și a zonei de coastă a Mării Mediterane și cu protocoalele la aceasta, părțile stabilesc un cadru comun de management integrat al zonelor costiere mediteraneene și adoptă măsurile necesare pentru a consolida cooperarea regională în acest sens.
   Articolul 2
   Definiții
   În sensul prezentului protocol:

               (a)

               „părți” înseamnă părțile contractante la prezentul protocol;

               (b)

               „Convenție” înseamnă Convenția privind protejarea mediului marin și a zonei de coastă a Mării Mediterane, adoptată la Barcelona la 16 februarie 1976, astfel cum a fost modificată la 10 iunie 1995;

               (c)

               „Organizație” înseamnă organismul menționat la articolul 17 din Convenție;

               (d)

               „Centru” înseamnă Centrul regional de activități pentru programul de acțiuni prioritare;

               (e)

               „zonă costieră” înseamnă spațiul geomorfologic situat de o parte și de alta a malului mării, unde interacțiunea dintre mare și uscat se manifestă sub forma unor sisteme ecologice și de resurse complexe, formate din componente biotice și abiotice care coexistă și interacționează cu comunitățile umane și cu activitățile socioeconomice pertinente;

               (f)

               „management integrat al zonei costiere” înseamnă un proces dinamic de gospodărire și utilizare durabilă a zonelor costiere, ținând totodată seama de fragilitatea ecosistemelor și a peisajelor costiere, de diversitatea activităților și a utilizărilor, de interacțiunea acestora, de orientarea maritimă a unora dintre activități și utilizări și de impactul acestora atât asupra părții de mare, cât și asupra celei de uscat.

         Articolul 3
   Acoperire geografică
   (1)   Zona în care se aplică prezentul protocol este zona Mării Mediterane, astfel cum este definită la articolul 1 din Convenție. Totodată, zona este delimitată de:

               (a)

               limita către mare a zonei costiere, care este limita exterioară a apelor teritoriale ale părților; și

               (b)

               limita către țărm a zonei costiere, care este limita unităților de coastă competente, astfel cum au fost stabilite de către părți.

         (2)   În cazul în care, în limita suveranității sale, o parte fixează limite diferite de cele prevăzute la alineatul (1) din prezentul articol, aceasta prezintă depozitarului, în momentul depunerii instrumentului său de ratificare, acceptare, aprobare sau aderare la prezentul protocol sau la orice dată ulterioară, o declarație conform căreia:

               (a)

               limita către mare este mai aproape de țărm decât limita externă a apelor teritoriale;

               (b)

               limita către țărm este diferită, fie în plus, fie în minus, decât limitele teritoriale ale unităților de coastă menționate anterior, pentru a aplica, inter alia, abordarea ecosistemică și criteriile economice și sociale și pentru a ține seama de nevoile specifice ale insulelor în ceea ce privește caracteristicile geomorfologice, precum și de efectele negative ale schimbărilor climatice.

         (3)   Fiecare parte adoptă sau favorizează adoptarea unor măsuri adecvate, la nivelul instituțional adecvat, în vederea informării populațiilor și a actorilor implicați din sfera geografică de aplicare a prezentului protocol.
   Articolul 4
   Rezervarea drepturilor
   (1)   Nicio dispoziție din prezentul protocol sau dintr-un alt act adoptat în baza prezentului protocol nu aduce atingere drepturilor, pretențiilor sau opiniilor juridice actuale sau viitoare ale oricărui stat cu privire la dreptul mării, în special la natura și întinderea zonelor marine, la delimitarea zonelor maritime între statele cu țărmuri opuse sau adiacente, la dreptul și modalitățile de trecere prin strâmtorile utilizate pentru navigația internațională, la dreptul de trecere inofensivă prin apele teritoriale, precum și la natura și întinderea jurisdicției statului de coastă, a statului de pavilion și a statului de port.
   (2)   Niciun act și nicio activitate care intervin în baza prezentului protocol nu constituie o justificare pentru a pretinde, susține sau contesta o revendicare de suveranitate sau de jurisdicție națională.
   (3)   Dispozițiile prezentului protocol nu aduc atingere dispozițiilor mai stricte în materie de protecție și management al zonei costiere prevăzute de alte instrumente sau programe naționale sau internaționale existente sau viitoare.
   (4)   Nicio dispoziție din prezentul protocol nu aduce atingere activităților și instalațiilor naționale de securitate și apărare; cu toate acestea, fiecare parte convine că aceste activități și instalații ar trebui întreprinse sau stabilite, în măsura posibilului și a rezonabilului, într-un mod compatibil cu prezentul protocol.
   Articolul 5
   Obiectivele managementului integrat al zonelor costiere
   Obiectivele managementului integrat al zonelor costiere sunt:

               (a)

               să faciliteze, printr-o planificare rațională a activităților, dezvoltarea durabilă a zonelor costiere, garantând că mediul și peisajele sunt luate în considerare în armonie cu dezvoltarea economică, socială și culturală;

               (b)

               să conserve zonele costiere în interesul generațiilor prezente și viitoare;

               (c)

               să garanteze exploatarea durabilă a resurselor naturale, în special în ceea ce privește utilizarea apei;

               (d)

               să garanteze păstrarea integrității ecosistemelor, a peisajelor și a geomorfologiei costiere;

               (e)

               să prevină și/sau să reducă efectele riscurilor naturale, în special pe cele ale schimbărilor climatice, care pot fi cauzate de acțiuni ale naturii sau ale omului;

               (f)

               să asigure coerența între inițiativele publice și cele private, precum și între toate deciziile luate de autoritățile publice la nivel național, regional și local care afectează utilizarea zonei costiere.

         Articolul 6
   Principii generale ale managementului integrat al zonelor costiere
   Atunci când pun în aplicare prezentul protocol, părțile sunt ghidate de următoarele principii ale managementului integrat al zonelor costiere:

               (a)

               Se ține seama în mod special de bogăția biologică și de dinamica și funcționarea naturală a zonei tidale, precum și de complementaritatea și interdependența părții de mare și a celei de uscat care formează o entitate unică.

               (b)

               Toate elementele referitoare la sistemele hidrologice, geomorfologice, climatice, ecologice, socioeconomice și culturale se iau în considerare, în mod integrat, pentru a nu se depăși capacitatea de încărcare a zonei costiere și pentru a preveni efectele negative ale dezastrelor naturale și ale dezvoltării.

               (c)

               În amenajarea și managementul zonelor costiere se aplică abordarea ecosistemică, pentru a se asigura dezvoltarea durabilă a acestora.

               (d)

               Se asigură o guvernanță corespunzătoare, care să permită participarea adecvată și oportună la un proces decizional transparent a populațiilor locale și a părților din societatea civilă interesate de zonele costiere.

               (e)

               Este necesară o coordonare instituțională și intersectorială organizată a diverselor servicii administrative și autorități regionale și locale competente în materie de zone costiere.

               (f)

               Este necesară elaborarea unor strategii, planuri și programe de utilizare a solurilor care să cuprindă dezvoltarea urbană și activitățile socioeconomice, precum și alte politici sectoriale pertinente.

               (g)

               Se ia în considerare multitudinea și diversitatea activităților din zonele costiere și, atunci când este nevoie, se acordă prioritate serviciilor publice și activităților care necesită, în termeni de utilizare și amplasare, imediata apropiere a mării.

               (h)

               Repartizarea activităților de-a lungul întregii zone costiere trebuie să fie echilibrată, evitându-se eventualele aglomerări și extinderi urbane inutile.

               (i)

               Efectuarea unor evaluări preliminare ale riscurilor asociate diverselor infrastructuri și activități umane, cu scopul de a preveni și reduce impactul negativ al acestora asupra zonelor costiere.

               (j)

               Trebuie prevenite orice daune asupra mediului și, în cazul în care acestea survin, trebuie asigurată o restaurare adecvată.

         Articolul 7
   Coordonare
   (1)   În scopul managementului integrat al zonelor costiere, părțile:

               (a)

               asigură o coordonare instituțională, dacă este cazul prin intermediul unor organisme sau mecanisme adecvate, pentru a evita abordările sectoriale și pentru a le încuraja pe cele globale;

               (b)

               organizează o coordonare adecvată a diverselor autorități competente atât în partea de mare, cât și în cea de uscat a zonelor costiere, în cadrul diferitelor servicii administrative, la nivel național, regional și local;

               (c)

               organizează o coordonare strânsă între autoritățile naționale și organismele regionale și locale în ceea ce privește strategiile, planurile și programele privind zonele costiere, precum și în ceea ce privește diversele autorizări ale unor activități care ar putea fi decise prin intermediul unor organisme consultative comune sau proceduri decizionale comune.

         (2)   Autoritățile naționale, regionale și locale competente în zonele costiere colaborează, în măsura posibilului, pentru consolidarea coerenței și eficacității strategiilor, planurilor și programelor elaborate pentru zonele costiere.
   PARTEA II
   ELEMENTELE MANAGEMENTULUI INTEGRAT AL ZONELOR COSTIERE
   Articolul 8
   Protejarea și utilizarea durabilă a zonei costiere
   (1)   În conformitate cu obiectivele și principiile stabilite la articolele 5 și 6 din prezentul protocol, părțile depun toate eforturile pentru a asigura utilizarea și managementul durabil al zonelor costiere, cu scopul de a conserva habitatele naturale, peisajele, resursele naturale și ecosistemele costiere, în conformitate cu instrumentele juridice internaționale și regionale.
   (2)   În acest scop, părțile:

               (a)

               stabilesc, în zonele costiere, de la linia cea mai avansată de înaintare a valurilor pe timp de iarnă, o bandă litorală în care este interzisă construcția; ținând seama, inter alia, de zonele afectate în mod direct și negativ de schimbările climatice și de riscurile naturale, această bandă nu poate avea mai puțin de 100 metri lățime, sub rezerva dispozițiilor literei (b) de mai jos; măsurile naționale mai stricte privind stabilirea acestei lățimi continuă să se aplice;

               (b)

               pot adapta, respectând obiectivele și principiile prezentului protocol, dispozițiile menționate anterior:

                           1.

                           pentru proiectele de interes public;

                           2.

                           în zonele supuse unor constrângeri geografice speciale sau unor alte tipuri de constrângeri locale legate în special de densitatea populației sau de diverse nevoi sociale, în cazul în care locuințele individuale, urbanizarea sau dezvoltarea sunt reglementate de instrumente juridice naționale;

               (c)

               notifică Organizației instrumentele juridice naționale care prevăd adaptările menționate anterior.

         (3)   De asemenea, părțile se asigură că instrumentele juridice naționale cuprind criterii privind utilizarea durabilă a zonei lor costiere. Ținând seama de condițiile locale specifice, astfel de criterii includ, inter alia, următoarele:

               (a)

               identificarea și delimitarea spațiilor deschise din afara zonelor protejate în care dezvoltarea urbană și alte activități sunt restricționate sau, dacă este necesar, interzise;

               (b)

               limitarea extinderii liniare a dezvoltării urbane și crearea unor noi infrastructuri de transport de-a lungul coastei;

               (c)

               asigurarea integrării aspectelor ecologice în normele de gospodărire și utilizare a domeniului maritim public;

               (d)

               asigurarea accesului liber al publicului la mare și de-a lungul țărmului;

               (e)

               restricționarea sau, dacă este necesar, interzicerea circulației și a staționării vehiculelor terestre, precum și a circulației și a ancorării navelor maritime în spațiile naturale maritime sau terestre fragile, inclusiv pe plaje și dune.

         Articolul 9
   Activitățile economice
   (1)   În conformitate cu obiectivele și principiile stabilite la articolele 5 și 6 din prezentul protocol și ținând seama de dispozițiile relevante ale Convenției de la Barcelona și ale protocoalelor la aceasta, părțile:

               (a)

               acordă o atenție deosebită activităților economice care necesită imediata apropiere a mării;

               (b)

               se asigură că, în diversele activități economice, exploatarea resurselor naturale este redusă la maximum și țin seama de nevoile generațiilor prezente și viitoare;

               (c)

               asigură respectarea gestionării integrate a resurselor de apă și a gestionării ecologice a deșeurilor;

               (d)

               se asigură că economia de coastă și cea maritimă se adaptează la natura fragilă a zonelor costiere și că resursele mării sunt protejate împotriva poluării;

               (e)

               stabilesc indicatori de dezvoltare a activităților economice, pentru a asigura utilizarea durabilă a zonelor costiere și pentru a reduce presiunile care depășesc capacitatea lor de încărcare;

               (f)

               promovează coduri de bune practici între autoritățile publice, agenții economici și organizațiile neguvernamentale.

         (2)   În afară de aceasta, în ceea ce privește activitățile economice, părțile convin cu privire la următoarele:

               (a)

               Agricultură și industrie
               localizarea și desfășurarea activităților agricole și industriale garantează un nivel înalt de protecție a mediului, pentru a conserva ecosistemele și peisajele costiere și pentru a preveni poluarea mării, a apei, a aerului și a solului;

               (b)

               Pescuit:

                           (i)

                           proiectele de dezvoltare țin seama de necesitatea protejării zonelor de pescuit;

                           (ii)

                           practicile de pescuit sunt compatibile cu exploatarea durabilă a resurselor marine naturale;

               (c)

               Acvacultură:

                           (i)

                           proiectele de dezvoltare țin seama de necesitatea protejării zonelor de acvacultură și de cultură a moluștelor;

                           (ii)

                           acvacultura este reglementată prin controlarea utilizării factorilor productivi și prin tratarea deșeurilor;

               (d)

               Turism, activități sportive și de recreere:

                           (i)

                           se încurajează un turism de coastă durabil, care să protejeze ecosistemele, resursele naturale, patrimoniul cultural și peisajele;

                           (ii)

                           se promovează forme specifice de turism de coastă, inclusiv turismul cultural, agroturismul și ecoturismul, respectând totodată tradițiile populațiilor locale;

                           (iii)

                           practicarea diverselor sporturi și activități de recreere, inclusiv pescuitul și colectarea de moluște în scopuri recreative, sunt reglementate și, dacă este necesar, interzise;

               (e)

               Exploatarea resurselor naturale specifice:

                           (i)

                           excavarea și extracția mineralelor, inclusiv utilizarea apei de mare în instalațiile de desalinizare și la prelucrarea pietrei, fac obiectul unei autorizări prealabile;

                           (ii)

                           extracția nisipului, inclusiv a nisipului de pe fundul mării, și a sedimentelor fluviale este reglementată sau chiar interzisă atunci când poate afecta în mod negativ echilibrul ecosistemelor costiere;

                           (iii)

                           se monitorizează acviferele de coastă și zonele dinamice de contact sau de interfață între apa dulce și cea sărată care pot fi afectate în mod negativ de extragerea apelor subterane sau de deversările în mediul natural;

               (f)

               Infrastructură, instalații de producere a energiei electrice, porturi și lucrări și structuri maritime
               astfel de infrastructuri, instalații, lucrări și structuri fac obiectul unei autorizări, astfel încât impactul lor negativ asupra ecosistemelor, a peisajelor și a geomorfologiei costiere să fie redus la maximum sau, după caz, compensat prin măsuri cu caracter nefinanciar;

               (g)

               Activități maritime
               activitățile maritime se desfășoară în așa fel încât să asigure conservarea ecosistemelor costiere, în conformitate cu normele, standardele și procedurile prevăzute de convențiile internaționale relevante.

         Articolul 10
   Ecosisteme costiere specifice
   Părțile adoptă măsuri pentru a proteja caracteristicile anumitor ecosisteme costiere specifice, după cum urmează:

               1.

               Zone umede și estuare
               Pe lângă crearea unor zone protejate și pentru a împiedica dispariția zonelor umede și a estuarelor, părțile:

                           (a)

                           țin seama, în cadrul strategiilor, al planurilor și al programelor naționale privind zonele costiere și atunci când eliberează autorizații, de funcția ecologică, economică și socială a zonelor umede și a estuarelor;

                           (b)

                           iau măsurile necesare pentru a reglementa sau, dacă este cazul, pentru a interzice desfășurarea activităților care pot avea efecte negative asupra zonelor umede și a estuarelor;

                           (c)

                           procedează, în măsura posibilului, la restaurarea zonelor umede costiere degradate, pentru a reactiva rolul pozitiv al acestora în procesele ecologice costiere.

               2.

               Habitate marine
               Recunoscând necesitatea protejării zonelor marine care găzduiesc habitate și specii a căror conservare este de o mare valoare, indiferent de clasificarea lor drept zone protejate, părțile:

                           (a)

                           adoptă măsuri pentru a asigura, prin dispoziții legislative, protejarea, conservarea, amenajarea și managementul zonelor marine și costiere, în special al zonelor care găzduiesc habitate și specii a căror conservare constituie o mare valoare;

                           (b)

                           se angajează să promoveze cooperarea regională și internațională în scopul punerii în aplicare a unor programe comune de protecție a habitatelor marine.

               3.

               Păduri și zone împădurite din zona costieră
               Părțile adoptă măsuri destinate să conserve sau să dezvolte pădurile și zonele împădurite din zonele costiere localizate, în special, în afara zonelor special protejate.

               4.

               Dune
               Părțile se angajează să conserve și, dacă este posibil, să reabiliteze în mod durabil dunele și bancurile de nisip.

         Articolul 11
   Peisajele costiere
   (1)   Recunoscând valoarea estetică, naturală și culturală a peisajelor costiere, indiferent de clasificarea lor drept zone protejate, părțile adoptă măsuri pentru a asigura protecția peisajelor costiere prin legislație, planificare și management.
   (2)   Părțile se angajează să promoveze cooperarea regională și internațională în domeniul protecției peisajelor și, în special, în domeniul punerii în aplicare, după caz, a unor acțiuni comune referitoare la peisajele costiere transfrontaliere.
   Articolul 12
   Insule
   Părțile se angajează să asigure o protecție specială a insulelor, inclusiv a insulelor mici, și, în acest scop:

               (a)

               să promoveze activități ecologice în aceste zone și să ia măsuri speciale pentru a asigura participarea locuitorilor la protejarea ecosistemelor costiere pe baza tradițiilor și a cunoștințelor locale;

               (b)

               să țină seama de caracteristicile specifice ale mediului insular și de necesitatea de a asigura interacțiunea insulelor în strategiile, planurile și programele naționale privind zonele costiere, precum și în cadrul instrumentelor de management, în special în ceea ce privește transportul, turismul, pescuitul, deșeurile și apa.

         Articolul 13
   Patrimoniul cultural
   (1)   Părțile adoptă, individual sau împreună, toate măsurile adecvate în vederea conservării și a protejării patrimoniului cultural, în special arheologic și istoric, al zonelor costiere, inclusiv patrimoniul cultural subacvatic, în conformitate cu instrumentele naționale și internaționale aplicabile.
   (2)   Părțile se asigură că în special conservarea in situ a patrimoniului cultural al zonelor costiere este considerată prima opțiune înainte de orice altă intervenție asupra acestui patrimoniu.
   (3)   Părțile se asigură în special că elementele patrimoniului cultural subacvatic al zonelor costiere scoase din mediul marin sunt conservate și gestionate într-un mod care să le asigure conservarea pe termen lung și că nu sunt tranzacționate, vândute, cumpărate sau oferite la schimb ca bunuri comerciale.
   Articolul 14
   Participare
   (1)   Pentru a garanta o guvernanță eficientă pe tot parcursul procesului de management integrat al zonelor costiere, părțile iau toate măsurile necesare pentru a asigura implicarea corespunzătoare în etapele formulării și implementării strategiilor, a planurilor și a programelor privind zonele costiere și marine, precum și în cea a eliberării diverselor autorizații, a diverselor părți interesate, inclusiv:

               —

               a comunităților teritoriale și a entităților publice vizate;

               —

               a agenților economici;

               —

               a organizațiilor neguvernamentale;

               —

               a actorilor sociali;

               —

               a publicului vizat.

         Această participare implică, inter alia, organisme consultative, anchete sau audieri publice și se poate extinde la parteneriate.
   (2)   Pentru a asigura o astfel de participare, părțile furnizează informații în timp util, în mod adecvat și eficient.
   (3)   Fiecare parte interesată care contestă decizii, acte sau omisiuni dispune de proceduri de mediere sau conciliere, precum și de un drept de recurs pe cale administrativă sau judiciară, sub rezerva dispozițiilor privind participarea stabilite de părți în ceea ce privește planurile, programele sau proiectele referitoare la zona costieră.
   Articolul 15
   Sensibilizare, formare, educație și cercetare
   (1)   Părțile se angajează să întreprindă, la nivel național, regional sau local, activități de sensibilizare cu privire la managementul integrat al zonelor costiere și să desfășoare programe educaționale și activități de formare și educare a publicului în acest domeniu.
   (2)   Părțile organizează, în mod direct, multilateral sau bilateral, ori cu sprijinul Organizației, Centrului sau organizațiilor internaționale vizate, programe educaționale și activități de formare și educare a publicului în ceea ce privește managementul integrat al zonelor costiere, cu scopul de a asigura dezvoltarea durabilă a acestora.
   (3)   Părțile procedează la activități de cercetare științifică interdisciplinară cu privire la managementul integrat al zonelor costiere și la interacțiunea dintre activități și impactul acestora asupra zonelor costiere. În acest scop, părțile ar trebui să înființeze sau să sprijine centre de cercetare specializate. Obiectivul unei astfel de cercetări este, în special, dobândirea de noi cunoștințe cu privire la managementul integrat al zonelor costiere, informarea publicului și facilitarea procesului decizional la nivel public și privat.
   PARTEA III
   INSTRUMENTE PENTRU MANAGEMENTUL INTEGRAT AL ZONELOR COSTIERE
   Articolul 16
   Mecanisme de monitorizare și observare, rețele
   (1)   Părțile utilizează și consolidează actualele mecanisme adecvate de monitorizare și observare sau, dacă este cazul, creează altele noi. De asemenea, ele pregătesc și actualizează în permanență inventare naționale ale zonelor costiere, care trebuie să cuprindă, în măsura posibilului, informații cu privire la resurse și activități, precum și la instituțiile, legislația și planurile care pot influența zonele costiere.
   (2)   Pentru a promova schimburile de experiențe, date și bune practici științifice, părțile participă, la niveluri administrative și științifice adecvate, la o rețea de zone costiere mediteraneene, în cooperare cu Organizația.
   (3)   În vederea facilitării unei observări regulate a statului și a evoluției zonelor costiere, părțile convin asupra unui proces și a unui formular de referință pentru colectarea datelor necesare inventarelor naționale.
   (4)   Părțile iau toate măsurile necesare pentru a asigura accesul publicului la informațiile obținute prin intermediul mecanismelor de observare și al rețelelor.
   Articolul 17
   Strategia mediteraneană de management integrat al zonelor costiere
   Părțile se angajează să coopereze în vederea promovării unei dezvoltări durabile și a unui management integrat al zonelor costiere, ținând seama de Strategia mediteraneană de dezvoltare durabilă și, după caz, completând-o. În acest scop, părțile definesc, cu sprijinul Centrului, un cadru regional comun pentru managementul integrat al zonelor costiere mediteraneene, care să fie implementat prin planuri de acțiune regionale adecvate și prin alte instrumente operaționale, precum și prin strategii naționale proprii.
   Articolul 18
   Strategii, planuri și programe naționale pentru zonele costiere
   (1)   Fiecare parte consolidează sau elaborează o strategie națională de management integrat al zonelor costiere, precum și planuri și programe de implementare pentru zonele de coastă conforme cu cadrul regional comun și în conformitate cu obiectivele și principiile de management integrat ale prezentului protocol, și informează Organizația cu privire la mecanismul de coordonare adoptat pentru această strategie.
   (2)   Strategia națională, bazată pe o analiză a situației curente, prevede obiective, stabilește priorități bine justificate, identifică ecosistemele costiere care au nevoie de management, precum și toți participanții și procesele relevante, enumără măsurile care trebuie adoptate și costurile acestora, precum și instrumentele instituționale și mijloacele juridice și financiare disponibile, și stabilește un calendar de implementare.
   (3)   Planurile și programele pentru zonele costiere, care pot fi independente sau integrate în alte planuri și programe, precizează orientările strategiei naționale și procedează la implementarea acesteia la un nivel teritorial adecvat, stabilind, inter alia și după caz, capacitățile de încărcare și condițiile de alocare și utilizare a părților de mare și de uscat ale zonelor costiere.
   (4)   Părțile stabilesc indicatori adecvați pentru a evalua eficacitatea strategiilor, a planurilor și a programelor de management integrat al zonei costiere, precum și progresele realizate în punerea în aplicare a protocolului.
   Articolul 19
   Evaluarea de mediu
   (1)   Ținând seama de fragilitatea zonelor costiere, părțile se asigură că procesul și studiile conexe de evaluare a impactului asupra mediului al proiectelor publice și private care pot avea efecte semnificative asupra zonelor costiere și, în special, asupra ecosistemelor din aceste zone iau în considerare sensibilitatea specifică a mediului și interdependența dintre părțile de mare și de uscat ale zonei costiere.
   (2)   După aceleași criterii, părțile stabilesc, după caz, o evaluare de mediu strategică a planurilor și a programelor care afectează zona costieră.
   (3)   Evaluările de mediu trebuie să ia în considerare impactul cumulativ asupra zonelor costiere, acordând atenția cuvenită, inter alia, capacităților lor de încărcare.
   Articolul 20
   Politica funciară
   (1)   Pentru a promova managementul integrat al zonelor costiere, pentru a reduce presiunile economice, pentru a conserva zonele deschise și pentru a permite accesul publicului la mare și de-a lungul țărmului, părțile adoptă instrumente și măsuri adecvate în materie de politică funciară, inclusiv la nivelul procesului de planificare.
   (2)   În acest scop și pentru a asigura un management durabil al domeniului public și privat din zonele costiere, părțile pot adopta, inter alia, mecanisme de cumpărare, cesionare, donare sau transferare a terenurilor către domeniul public și pot institui servituți asupra proprietăților.
   Articolul 21
   Instrumente economice, financiare și fiscale
   Pentru a implementa strategiile naționale, planurile și programele privind zonele costiere, părțile pot lua măsuri adecvate de adoptare a unor instrumente economice, financiare și/sau fiscale relevante, destinate să sprijine inițiativele locale, regionale și naționale de management integrat al zonelor costiere.
   PARTEA IV
   RISCURI CARE AFECTEAZĂ ZONA COSTIERĂ
   Articolul 22
   Riscuri naturale
   În cadrul strategiilor naționale de management integrat al zonelor costiere, părțile elaborează politici de prevenire a dezastrelor naturale. În acest scop, efectuează evaluări ale vulnerabilității și riscurilor pentru zonele costiere și adoptă măsuri de prevenire, atenuare și adaptare pentru a combate efectele dezastrelor naturale, în special pe cele ale schimbărilor climatice.
   Articolul 23
   Eroziunea costieră
   (1)   În conformitate cu obiectivele și principiile prevăzute la articolele 5 și 6 din prezentul protocol, părțile se angajează, în scopul prevenirii și al atenuării mai eficiente a impactului negativ al eroziunii costiere, să adopte măsurile necesare pentru a menține sau reface capacitatea naturală a litoralului de a se adapta la schimbări, inclusiv la cele cauzate de creșterea nivelului mării.
   (2)   Atunci când plănuiesc să întreprindă noi activități și lucrări în zona costieră, inclusiv structuri maritime și lucrări de apărare de coastă, părțile țin seama în mod special de efectele negative ale acestora asupra eroziunii costiere, precum și de posibilele costuri directe și indirecte aferente. În ceea ce privește activitățile și structurile existente, părțile trebuie să adopte măsuri destinate să minimizeze efectele acestora asupra eroziunii costiere.
   (3)   Părțile depun toate eforturile pentru a anticipa impactul eroziunii costiere prin managementul integrat al activităților, inclusiv prin adoptarea unor măsuri specifice privind sedimentele costiere și lucrările costiere.
   (4)   Părțile se angajează să împărtășească orice date științifice care ar putea contribui la o mai bună cunoaștere a stării, evoluției și impactului eroziunii costiere.
   Articolul 24
   Reacția la dezastrele naturale
   (1)   Părțile se angajează să promoveze cooperarea internațională în ceea ce privește reacția la dezastrele naturale și să ia toate măsurile necesare pentru a face față în timp util efectelor acestora.
   (2)   Părțile se angajează să coordoneze utilizarea echipamentelor de detectare, avertizare și comunicare de care dispun, utilizând mecanismele și inițiativele existente, pentru a asigura transmiterea în cel mai scurt timp a informațiilor urgente cu privire la dezastrele naturale majore. Părțile notifică Organizației care sunt autoritățile naționale competente să furnizeze și să primească astfel de informații în contextul mecanismelor internaționale relevante.
   (3)   Părțile se angajează să promoveze cooperarea reciprocă și cooperarea între autoritățile naționale, regionale și locale, organizațiile neguvernamentale și alte organizații competente în vederea acordării de ajutor umanitar, în regim de urgență, ca reacție la dezastrele naturale care afectează zonele costiere ale Mării Mediterane.
   PARTEA V
   COOPERARE INTERNAȚIONALĂ
   Articolul 25
   Formare și cercetare
   (1)   Părțile se angajează, în mod direct sau cu sprijinul Organizației sau al organizațiilor internaționale competente, să coopereze în vederea formării personalului științific, tehnic și administrativ în domeniul managementului integrat al zonelor costiere, în special în scopul:

               (a)

               identificării și consolidării capacităților;

               (b)

               dezvoltării cercetării științifice și tehnice;

               (c)

               promovării centrelor specializate în managementul integrat al zonelor costiere;

               (d)

               promovării programelor de formare pentru profesioniștii locali.

         (2)   Părțile se angajează, în mod direct sau cu sprijinul Organizației sau al organizațiilor internaționale competente, să promoveze cercetarea științifică și tehnică în domeniul managementului integrat al zonelor costiere, în special prin schimbul de informații cu caracter științific și tehnic și prin coordonarea programelor lor de cercetare pe teme de interes comun.
   Articolul 26
   Asistență științifică și tehnică
   În scopul managementului integrat al zonelor costiere, părțile se angajează, în mod direct sau cu sprijinul Organizației sau al organizațiilor internaționale competente, să coopereze pentru a acorda asistență științifică și tehnică tuturor părților care o solicită, inclusiv în vederea asigurării accesului la tehnologii ecologice și a transferului acestora, precum și de alte forme de asistență posibile.
   Articolul 27
   Schimb de informații și activități de interes comun
   (1)   Părțile se angajează, în mod direct sau cu sprijinul Organizației sau al organizațiilor internaționale competente, să coopereze în vederea schimbului de informații cu privire la utilizarea celor mai bune practici ecologice.
   (2)   Cu sprijinul Organizației, părțile trebuie în special:

               (a)

               să stabilească indicatori de management al zonelor costiere, ținând seama de cei existenți, și să coopereze în vederea utilizării respectivilor indicatori;

               (b)

               să elaboreze și să actualizeze în permanență evaluări ale utilizării și managementului zonelor costiere;

               (c)

               să desfășoare activități de interes comun, cum ar fi proiecte demonstrative de management integrat al zonelor costiere.

         Articolul 28
   Cooperare transfrontalieră
   Părțile depun toate eforturile, direct sau cu sprijinul Organizației sau al organizațiilor internaționale competente, în mod bilateral sau multilateral, pentru a-și coordona, după caz, strategiile, planurile și programele naționale privind zonele costiere în materie de zone costiere contigue. Organismele administrative naționale relevante sunt asociate acestei coordonări.
   Articolul 29
   Evaluare transfrontalieră de mediu
   (1)   În cadrul prezentului protocol, părțile, înainte să autorizeze sau să aprobe planuri, programe și proiecte care ar putea avea importante efecte negative asupra zonelor costiere ale altor părți, cooperează prin notificare, schimb de informații și consultare în vederea evaluării impactului pe care îl au asupra mediului respectivele planuri, programe și proiecte, ținând seama de articolul 19 din prezentul protocol și de articolul 4 alineatul (3) litera (d) din Convenție.
   (2)   În acest scop, părțile se angajează să coopereze în elaborarea și adaptarea unor orientări adecvate pentru stabilirea procedurilor de notificare, schimb de informații și consultare în toate etapele procesului.
   (3)   După caz, părțile pot încheia acorduri bilaterale sau multilaterale în scopul aplicării eficace a prezentului articol.
   PARTEA VI
   DISPOZIȚII INSTITUȚIONALE
   Articolul 30
   Puncte focale
   Fiecare parte desemnează un punct focal care să facă legătura cu Centrul în ceea ce privește aspectele tehnice și științifice ale aplicării prezentului protocol și care să difuzeze informații la nivel național, regional și local. Punctele focale se reunesc periodic pentru a exercita funcțiile care decurg din prezentul protocol.
   Articolul 31
   Rapoarte
   Părțile prezintă, la reuniunile ordinare ale părților contractante, rapoarte cu privire la punerea în aplicare a prezentului protocol, sub o formă și la intervale stabilite în cadrul respectivelor reuniuni, inclusiv cu privire la măsurile adoptate, eficacitatea acestora și problemele întâlnite în punerea lor în aplicare.
   Articolul 32
   Coordonare instituțională
   (1)   Organizația este responsabilă cu coordonarea punerii în aplicare a prezentului protocol. În acest scop, beneficiază de sprijinul Centrului, căruia îi poate încredința următoarele funcții:

               (a)

               să sprijine părțile în definirea unui cadru regional comun pentru managementul integrat al zonelor costiere mediteraneene în conformitate cu articolul 17;

               (b)

               să pregătească un raport periodic asupra situației și a evoluției managementului integrat al zonelor costiere din Marea Mediterană, pentru a facilita punerea în aplicare a prezentului protocol;

               (c)

               să facă schimb de informații și să desfășoare activități de interes comun în conformitate cu articolul 27;

               (d)

               la cerere, să ajute părțile:

                           —

                           să participe la o rețea de zone costiere mediteraneene în conformitate cu articolul 16;

                           —

                           să pregătească și să pună în aplicare strategiile naționale de management integrat al zonelor costiere în conformitate cu articolul 18;

                           —

                           să coopereze în activitățile de formare și programele de cercetare științifică și tehnică în conformitate cu articolul 25;

                           —

                           să coordoneze, după caz, managementul zonelor costiere transfrontaliere în conformitate cu articolul 28;

               (e)

               să organizeze reuniunile punctelor focale în conformitate cu articolul 30;

               (f)

               să execute orice altă funcție care îi este încredințată de către părți.

         (2)   În scopul punerii în aplicare a prezentului protocol, părțile, Organizația și Centrul pot pune împreună bazele cooperării cu organizații neguvernamentale ale căror activități se raportează la prezentul protocol.
   Articolul 33
   Reuniunile părților
   (1)   Reuniunile ordinare ale părților la prezentul protocol au loc cu prilejul reuniunilor ordinare ale părților contractante la Convenție, organizate în conformitate cu articolul 18 din Convenție. Părțile pot, de asemenea, să țină reuniuni extraordinare în conformitate cu articolul menționat.
   (2)   Obiectivele reuniunilor părților la prezentul protocol sunt:

               (a)

               să evalueze în permanență punerea în aplicare a prezentului protocol;

               (b)

               să se asigure că prezentul protocol este aplicat în coordonare și în sinergie cu celelalte protocoale;

               (c)

               să supravegheze activitatea Organizației și a Centrului cu privire la punerea în aplicare a prezentului protocol și să le îndrume în activitățile lor;

               (d)

               să analizeze eficiența măsurilor adoptate în materie de management integrat al zonelor costiere și necesitatea adoptării unor noi măsuri, în special sub formă de anexe sau de modificări ale prezentului protocol;

               (e)

               să adreseze părților recomandări cu privire la măsurile care se impun pentru punerea în aplicare a prezentului protocol;

               (f)

               să examineze propunerile formulate cu ocazia reuniunilor punctelor focale în conformitate cu articolul 30 din prezentul protocol;

               (g)

               să analizeze rapoartele transmise de părți și să formuleze recomandări adecvate în conformitate cu articolul 26 din Convenție;

               (h)

               să examineze orice alte informații relevante furnizate prin intermediul Centrului;

               (i)

               să examineze, după caz, orice alte aspecte relevante pentru prezentul protocol.

         PARTEA VII
   DISPOZIȚII FINALE
   Articolul 34
   Raportul cu Convenția
   (1)   Dispozițiile Convenției privind orice protocol se aplică prezentului protocol.
   (2)   Regulamentul de procedură și normele financiare adoptate în conformitate cu articolul 24 din Convenție se aplică prezentului protocol, cu excepția cazului în care părțile la prezentul protocol convin altfel.
   Articolul 35
   Raportul cu părți terțe
   (1)   Dacă este cazul, părțile invită state care nu sunt părți la prezentul protocol, precum și organizații internaționale să coopereze la punerea în aplicare a prezentului protocol.
   (2)   Părțile se angajează să adopte măsuri corespunzătoare, compatibile cu dreptul internațional, pentru a se asigura că nimeni nu întreprinde activități contrare principiilor și obiectivelor prezentului protocol.
   Articolul 36
   Semnare
   Prezentul protocol este deschis spre semnarea de către orice parte contractantă la Convenție la Madrid, Spania, de la 21 ianuarie 2008 la 20 ianuarie 2009.
   Articolul 37
   Ratificare, acceptare sau aprobare
   Prezentul protocol este supus ratificării, acceptării sau aprobării. Instrumentele de ratificare, acceptare sau aprobare se depun la Guvernul Spaniei, care își asumă funcțiile de depozitar.
   Articolul 38
   Aderare
   Începând cu 21 ianuarie 2009, prezentul protocol este deschis spre aderare oricărei părți la Convenție.
   Articolul 39
   Intrare în vigoare
   Prezentul protocol intră în vigoare în a treizecea (30) zi de la data depunerii a cel puțin șase (6) instrumente de ratificare, acceptare, aprobare sau aderare.
   Articolul 40
   Texte autentice
   Originalul prezentului protocol, ale cărui texte în limbile arabă, engleză, franceză și spaniolă sunt în egală măsură autentice, se depune la depozitar.

      DREPT CARE subsemnații, pe deplin autorizați în acest sens, au semnat prezentul protocol.
      ÎNCHEIAT LA MADRID, SPANIA, la douăzeci și unu ianuarie două mii opt.


title: 2009/230/CE: Decizia Parlamentului European din 22 aprilie 2008 privind închiderea conturilor Agenției Europene pentru Gestionarea Cooperării Operative la Frontierele Externe ale statelor membre ale Uniunii Europene pentru exercițiul financiar 2006

text:
               31.3.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 88/233

      DECIZIA PARLAMENTULUI EUROPEAN

   din 22 aprilie 2008
   privind închiderea conturilor Agenției Europene pentru Gestionarea Cooperării Operative la Frontierele Externe ale statelor membre ale Uniunii Europene pentru exercițiul financiar 2006
   (2009/230/CE)
   PARLAMENTUL EUROPEAN,
   având în vedere conturile anuale finale ale Agenției Europene pentru Gestionarea Cooperării Operative la Frontierele Externe ale statelor membre ale Uniunii Europene, pentru exercițiul financiar 2006 (1),
   având în vedere Raportul Curții de Conturi privind conturile anuale ale Agenției Europene pentru Gestionarea Cooperării Operative la Frontierele Externe ale statelor membre ale Uniunii Europene pentru exercițiul financiar 2006, însoțit de răspunsurile agenției (2),
   având în vedere Recomandarea Consiliului din 12 februarie 2008 (5843/2008 – C6-0084/2008),
   având în vedere Tratatul CE, în special articolul 276,
   având în vedere Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului din 25 iunie 2002 privind regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităților Europene (3), în special articolul 185,
   având în vedere Regulamentul (CE) nr. 2007/2004 al Consiliului din 26 octombrie 2004 de instituire a Agenției Europene pentru Gestionarea Cooperării Operative la Frontierele Externe ale statelor membre ale Uniunii Europene (4), în special articolul 30,
   având în vedere Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2343/2002 al Comisiei din 19 noiembrie 2002 privind regulamentul financiar cadru pentru organismele menționate la articolul 185 din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului (5), în special articolul 94,
   având în vedere articolul 71 și anexa V la Regulamentul său de procedură,
   având în vedere raportul Comisiei pentru control bugetar și avizul Comisiei pentru libertăți civile, justiție și afaceri interne (A6-0126/2008),

               1.

               ia act de conturile anuale finale ale Agenției Europene pentru Gestionarea Cooperării Operative la Frontierele Externe ale statelor membre ale Uniunii Europene, astfel cum sunt anexate la raportul Curții de Conturi;

               2.

               aprobă închiderea conturilor Agenției Europene pentru Gestionarea Cooperării Operative la Frontierele Externe ale statelor membre ale Uniunii Europene pentru exercițiul financiar 2006;

               3.

               încredințează Președintelui sarcina de a transmite prezenta decizie directorului executiv al Agenției Europene pentru Gestionarea Cooperării Operative la Frontierele Externe ale statelor membre ale Uniunii Europene, Consiliului, Comisiei și Curții de Conturi și de a asigura publicarea acesteia în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene (seria L).

            Preşedintele

         Hans-Gert PÖTTERING

            Secretarul general

         Harald RØMER

      (1)  JO C 261, 31.10.2007, p. 7.

      (2)  JO C 309, 19.12.2007, p. 29.

      (3)  JO L 248, 16.9.2002, p. 1.

      (4)  JO L 349, 25.11.2004, p. 1.

      (5)  JO L 357, 31.12.2002, p. 72.


title: Cerere de ridicare a imunității parlamentare a lui Miloslav Ransdorf Decizia Parlamentului European din 5 mai 2010 privind cererea de ridicare a imunității lui Miloslav Ransdorf (2009/2208(IMM))

text:
               15.3.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               CE 81/146

         Miercuri, 5 mai 2010Cerere de ridicare a imunității parlamentare a lui Miloslav Ransdorf
   P7_TA(2010)0093
   Decizia Parlamentului European din 5 mai 2010 privind cererea de ridicare a imunității lui Miloslav Ransdorf (2009/2208(IMM))
   2011/C 81 E/25

      Parlamentul European,
   având în vedere cererea de ridicare a imunității lui Miloslav Ransdorf, transmisă de Reprezentantul permanent al Republicii Cehe la 16 septembrie 2009 și comunicată în ședința plenară din 23 noiembrie 2009,
   în urma audierii lui Miloslav Ransdorf, în conformitate cu articolul 7 alineatul (3) din Regulamentul de procedură,
   având în vedere articolul 8 din Protocolul privind privilegiile și imunitățile Uniunii Europene, din 8 aprilie 1965, precum și articolul 6 alineatul (2) din Actul din 20 septembrie 1976 privind alegerea membrilor Parlamentului European prin vot universal direct,
   având în vedere hotărârile Curții de Justiție a Comunităților Europene din 12 mai 1964 și din 10 iulie 1986 (1),
   având în vedere articolul 6 alineatul (2) și articolul 7 din Regulamentul de procedură,
   având în vedere raportul Comisiei pentru afaceri juridice (A7–0107/2010),

               A.

               întrucât Miloslav Ransdorf este deputat în Parlamentul European;

               B.

               întrucât, în conformitate cu articolul 9 din Protocolul privind privilegiile și imunitățile Comunităților Europene din 8 aprilie 1965, în timpul sesiunilor Parlamentului European, membrii acestuia beneficiază, pe teritoriul lor național, de imunitățile recunoscute membrilor parlamentului din țara respectivă; întrucât imunitatea nu poate fi invocată atunci când un membru este surprins în flagrant, comițând un delict; întrucât aceasta nu împiedică Parlamentul European să-și exercite dreptul de a ridica imunitatea unuia dintre membrii săi;

               C.

               întrucât, în conformitate cu articolul 27 alineatul (4) din Constituția cehă, niciun deputat sau senator nu poate face obiectul unei urmăriri penale fără acordul camerei al cărei membru este și, în cazul în care camera respectivă nu își dă acordul, urmărirea penală este exclusă definitiv,

               1.

               hotărăște să ridice imunitatea lui Miloslav Ransdorf;

               2.

               încredințează Președintelui sarcina de a transmite imediat prezenta decizie, precum și raportul comisiei competente, autorităților competente ale Republicii Cehe.

      (1)  Cauza 101/63, Wagner c. Fohrmann și Krier, Culegerea 1964, p. 383, și cauza 149/85, Wybot c. Faure și alții, Culegerea 1986, p. 2391.


title: Decizia 2008/178/PESC a Consiliului din 28 ianuarie 2008 privind încheierea Acordului între Uniunea Europeană și Republica Camerun referitor la statutul forțelor de sub comanda Uniunii Europene aflate în tranzit pe teritoriul Republicii Camerun

text:
               1.3.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 57/30

         DECIZIA 2008/178/PESC A CONSILIULUI
   din 28 ianuarie 2008
   privind încheierea Acordului între Uniunea Europeană și Republica Camerun referitor la statutul forțelor de sub comanda Uniunii Europene aflate în tranzit pe teritoriul Republicii Camerun
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind Uniunea Europeană, în special articolul 24,
   având în vedere recomandarea președinției,
   întrucât:

               (1)

               La 25 septembrie 2007, Consiliul de Securitate al Organizației Națiunilor Unite a adoptat Rezoluția 1778 (2007) care autorizează în special Uniunea Europeană să desfășoare, în Republica Ciad și în Republica Centrafricană, o operație destinată îndeplinirii mandatului stabilit de această rezoluție, pentru o perioadă de douăsprezece luni de la data declarației sale inițiale privind capacitatea operațională.

               (2)

               În plus, prin Rezoluția 1778 (2007), toate statele membre ale Organizației Națiunilor Unite, în special statele vecine Ciadului și Republicii Centrafricane, și-au luat angajamentul de a facilita transportul către Ciad și Republica Centrafricană în mod liber, fără obstacole și fără pierdere de timp a întregului personal, precum și a echipamentelor, alimentelor, bunurilor și a altor mărfuri destinate operației Uniunii Europene.

               (3)

               La 15 octombrie 2007, Consiliul a adoptat Acțiunea comună 2007/677/PESC privind operația militară a Uniunii Europene în Republica Ciad și în Republica Centrafricană (1) (EUFOR Ciad/RCA).

               (4)

               O parte importantă a EUFOR Ciad/RCA va tranzita pe teritoriul Republicii Camerun.

               (5)

               Ca urmare a autorizației acordate de Consiliu la 18 septembrie 2007, în conformitate cu articolul 24 din Tratatul privind Uniunea Europeană, președinția, asistată de Secretarul General/Înaltul Reprezentant, a negociat un acord între Uniunea Europeană și Republica Camerun privind statutul forțelor de sub comanda Uniunii Europene aflate în tranzit pe teritoriul Republicii Camerun.

               (6)

               Acest acord ar trebui să fie aprobat,

         DECIDE:
   Articolul 1
   Acordul între Uniunea Europeană și Republica Camerun referitor la statutul forțelor de sub comanda Uniunii Europene aflate în tranzit pe teritoriul Republicii Camerun se aprobă în numele Uniunii Europene.
   Textul acordului este anexat la prezenta decizie.
   Articolul 2
   Președintele Consiliului este autorizat să numească persoana împuternicită să semneze acordul prin care Uniunea Europeană își asumă obligații.
   Articolul 3
   Prezenta decizie produce efecte de la data adoptării.
   Articolul 4
   Prezenta decizie se publică în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.

      Adoptată la Bruxelles, 28 ianuarie 2008.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         D. RUPEL

      (1)  JO L 279, 23.10.2007, p. 21.
    ---documentbreak---

               1.3.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 57/31

         TRADUCERE
   ACORD
   între Uniunea Europeană și Republica Camerun referitor la statutul forțelor de sub comanda Uniunii Europene aflate în tranzit pe teritoriul Republicii Camerun
   UNIUNEA EUROPEANĂ, denumită în continuare „UE”,
   pe de o parte, și
   REPUBLICA CAMERUN
   denumită în continuare „statul de tranzit”,
   pe de altă parte,
   denumite în continuare „părțile”
   AVÂND ÎN VEDERE:

               —

               Rezoluția 1778 (2007) a Consiliului de Securitate al Organizației Națiunilor Unite din 25 septembrie 2007,

               —

               Acțiunea comună 2007/677/PESC a Consiliului din 15 octombrie 2007 privind operația militară a Uniunii Europene în Ciad și în Republica Centrafricană (EUFOR Ciad/RCA),

               —

               faptul că prezentul acord nu aduce atingere drepturilor și obligațiilor părților care decurg din acorduri și din alte instrumente internaționale care instituie curți și tribunale internaționale, inclusiv statutul Curții Penale Internaționale,

         CONVIN DUPĂ CUM URMEAZĂ:
   Articolul 1
   Domeniu de aplicare și definiții
   (1)   Obiectivul prezentului acord îl reprezintă definirea modalităților de tranzitare pe teritoriul Republicii Camerun a personalului și materialelor EUFOR având ca destinație Ciadul și RCA.
   (2)   Dispozițiile prezentului acord se aplică forțelor aflate sub comanda Uniunii Europene și personalului acestora.
   (3)   Dispozițiile prezentului acord nu se aplică decât pe teritoriul statului de tranzit.
   (4)   În sensul prezentului acord:

               (a)

               „forțe aflate sub comanda Uniunii Europene (EUFOR)” înseamnă cartierul general militar al UE și contingentele naționale care participă la operație, precum și echipamentele și mijloacele de transport ale acestora;

               (b)

               „operație” înseamnă pregătirea, stabilirea, executarea și susținerea misiunii militare în baza mandatului stabilit prin Rezoluția 1778 (2007) a Consiliului de Securitate al Organizației Națiunilor Unite din 25 septembrie 2007;

               (c)

               „comandantul forței UE” înseamnă comandantul în teatrul de operațiuni;

               (d)

               „cartierul general militar al UE” înseamnă cartierele generale militare și elementele acestora, indiferent unde sunt situate, aflate sub autoritatea comandanților militari UE care exercită comanda sau controlul militar al operației;

               (e)

               „contingente naționale” înseamnă unitățile și componentele care aparțin statelor membre ale Uniunii Europene și altor state participante la operație;

               (f)

               „personalul EUFOR” înseamnă membrii personalului civil și militar repartizat în cadrul EUFOR, precum și personalul detașat în vederea pregătirii operației și personalul aflat în misiune pentru un stat participant sau o instituție UE în cadrul operației, prezent, cu excepția unor dispoziții contrare ale prezentului acord, pe teritoriul statului de tranzit, cu excepția personalului angajat pe plan local și a personalului angajat de întreprinderile comerciale internaționale;

               (g)

               „personal angajat pe plan local” înseamnă membri ai personalului care sunt resortisanți sau rezidenți permanenți ai statului de tranzit;

               (h)

               „spații” înseamnă toate clădirile, spațiile de cazare și terenurile necesare EUFOR și personalului său;

               (i)

               „stat participant” înseamnă un stat care pune la dispoziția EUFOR un contingent național.

         Articolul 2
   Dispoziții generale
   (1)   EUFOR și personalul său respectă actele cu putere de lege și actele administrative ale statului de tranzit și se abțin de la orice acțiune sau activitate incompatibilă cu obiectivele avute în vedere în prezentul acord.
   (2)   EUFOR comunică periodic guvernului statului de tranzit numărul și identitatea membrilor personalului său aflați pe teritoriul statului de tranzit.
   Articolul 3
   Identificarea
   (1)   Membrii personalului EUFOR trebuie să poarte în permanență asupra lor pașaportul sau cartea de identitate militară.
   (2)   Vehiculele, aeronavele, navele și alte mijloace de transport ale EUFOR poartă marcaje de identificare și/sau plăci de înmatriculare distinctive ale EUFOR, care se notifică autorităților competente ale statului de tranzit.
   (3)   EUFOR are dreptul de a arbora drapelul Uniunii Europene și semne distinctive, precum insigne militare, titluri și simboluri oficiale în spațiile, pe vehiculele și pe alte mijloace de transport ale sale. Uniformele personalului EUFOR poartă o emblemă distinctivă a EUFOR. Drapelele sau însemnele naționale ale contingentelor naționale participante la operație pot fi arborate în spații, pe vehicule și pe alte mijloace de transport și uniforme ale EUFOR, în conformitate cu decizia comandantului forței UE.
   Articolul 4
   Trecerea frontierei și deplasarea pe teritoriul statului de tranzit
   (1)   Membrii personalului EUFOR nu pot intra pe teritoriul statului de tranzit decât după prezentarea documentelor prevăzute la articolul 3 alineatul (1) și, în cazul primei intrări, a unui ordin de misiune individual sau colectiv emis de EUFOR. Acestora nu li se aplică dispozițiile în materie de vize. Atunci când intră, părăsesc sau sunt prezenți pe teritoriul statului de tranzit, aceștia sunt scutiți de formalitățile de emigrare și imigrare și de controlul vamal.
   (2)   Membrilor personalului EUFOR nu li se aplică dispozițiile statului de tranzit referitoare la înregistrarea și controlul străinilor, dar nu dobândesc dreptul de ședere sau de domiciliu stabil pe teritoriul statului de tranzit.
   (3)   Lista resurselor și mijloacelor de transport ale EUFOR destinate susținerii operației, care intră pe teritoriul statului de tranzit, se comunică statului de tranzit cu titlu de informare. Aceste resurse și mijloace de transport poartă emblema distinctivă a EUFOR pentru a permite identificarea rapidă a acestora. Statul de tranzit facilitează formalitățile administrative și vamale pentru EUFOR. EUFOR este scutită de prezentarea oricărui alt document vamal și de orice inspecții.
   (4)   Membrii personalului EUFOR pot conduce vehicule motorizate și pilota nave sau aeronave pe teritoriul statului de tranzit, cu condiția să fie, după caz, titulari ai unui permis de conducere, ai unui brevet de căpitan sau ai unei licențe de pilot național, internațional sau militar valabile.
   (5)   Pentru nevoile operației, statul de tranzit acordă EUFOR și personalului acestuia libertate de deplasare și de circulație pe teritoriul său, prin coridoarele de tranzit definite în acordurile prevăzute la articolul 18 de mai jos, inclusiv pe marea sa teritorială sau în spațiul său aerian. Libertatea de deplasare pe marea teritorială a statului de tranzit se referă în special la dreptul de a staționa și de a acosta în orice împrejurări.
   (6)   Pentru nevoile operației, EUFOR poate utiliza drumurile, podurile, feriboturile, aeroporturile și porturile fără obligația achitării de redevențe, tarife sau taxe similare. EUFOR nu este scutită de drepturile de cântărire, de taxa de drum și de taxa informatică portuară, ale căror modalități de plată sunt stabilite în acordurile prevăzute la articolul 18 de mai jos.
   Articolul 5
   Privilegii și imunități acordate EUFOR de către statul de tranzit
   (1)   Spațiile EUFOR sunt inviolabile. Agenții statului de tranzit au acces la aceste spații numai cu aprobarea comandantului forței UE.
   (2)   Spațiile EUFOR, mobilierul și alte bunuri auxiliare care se află în aceste spații, precum și mijloacele sale de transport nu pot face obiectul unor percheziții, rechiziționări, sechestrări sau măsuri executorii.
   (3)   EUFOR nu adăpostește persoane cercetate de sistemul judiciar din statul de tranzit.
   (4)   EUFOR, împreună cu bunurile și resursele de care dispune, beneficiază de imunitate de jurisdicție.
   (5)   Arhivele și documentele EUFOR sunt inviolabile.
   (6)   Corespondența oficială a EUFOR este inviolabilă. Prin „corespondență oficială” se înțelege toată corespondența referitoare la operație și la funcțiile sale.
   (7)   EUFOR, precum și furnizorii și contractanții EUFOR, cu condiția ca aceștia să nu fie resortisanți ai statului de tranzit, sunt scutiți de plata tuturor impozitelor, a redevențelor și a altor taxe similare naționale, regionale sau comunale pentru bunurile achiziționate sau importate, serviciile prestate și pentru spațiile utilizate de aceasta pentru nevoile operației.
   (8)   Statul de tranzit autorizează intrarea articolelor destinate operației și le scutește de la plata oricăror taxe vamale, redevențe, taxe, cu excepția taxei informatice portuare menționate la articolul 4 alineatul (6) de mai sus, sau a altor drepturi similare, altele decât cheltuielile de depozitare, transport și alte servicii prestate.
   Articolul 6
   Privilegii și imunități acordate personalului EUFOR de către statul de tranzit
   (1)   Personalul EUFOR nu poate fi supus niciunei forme de arest sau detenție.
   (2)   Documentele, corespondența și bunurile personalului EUFOR beneficiază de inviolabilitate, sub rezerva măsurilor de executare autorizate în temeiul alineatului (6).
   (3)   Personalul EUFOR beneficiază de imunitatea de jurisdicție penală în statul de tranzit.
   Statul participant sau instituția în cauză a UE, după caz, poate renunța la imunitatea de jurisdicție penală a personalului EUFOR. Este necesar ca renunțarea să fie întotdeauna explicită.
   (4)   Personalul EUFOR beneficiază de imunitate de jurisdicție civilă și administrativă în statul de tranzit în ceea ce privește actele întreprinse în exercitarea funcțiilor sale oficiale. Atunci când se inițiază o procedură civilă împotriva personalului EUFOR la o instanță judecătorească a statului de tranzit, comandantul forței UE și autoritatea competentă a statului participant sau instituția UE în cauză sunt informate fără întârziere. Înainte de inițierea procedurii la instanța judecătorească competentă, comandantul forței UE și autoritatea competentă a statului participant sau instituția UE în cauză, după obținerea avizului consultativ oficial din partea autorităților competente din statul de tranzit, atestă dacă actul respectiv a fost sau nu comis de personalul EUFOR în exercitarea funcțiilor sale oficiale.
   În cazul în care actul respectiv a fost comis în exercitarea funcțiilor sale oficiale, nu se inițiază procedura și se aplică dispozițiile articolului 15. În cazul în care actul respectiv nu a fost comis în exercitarea funcțiilor oficiale, procedura își poate urma cursul. Atestarea de către comandantul forței UE și autoritatea competentă a statului participant sau instituția UE în cauză are caracter obligatoriu pentru jurisdicția statului de tranzit, care nu o poate contesta.
   În cazul în care personalul EUFOR inițiază o procedură, acesta nu mai poate invoca imunitatea de jurisdicție în ceea ce privește orice cerere reconvențională legată direct de cererea principală.
   (5)   Personalul EUFOR nu este obligat să depună mărturie.
   (6)   Împotriva personalului EUFOR nu poate fi luată nicio măsură de executare, cu excepția inițierii unei proceduri civile care nu are legătură cu funcțiile sale oficiale. Bunurile personalului EUFOR, certificate de către comandantul forței UE ca fiind necesare exercitării funcțiilor oficiale ale personalului, nu pot fi supuse sechestrului ca urmare a unei hotărâri judecătorești. În cadrul unei proceduri civile, personalul EUFOR nu este supus niciunei restrângeri a libertății personale sau altor măsuri de constrângere.
   (7)   Imunitatea de jurisdicție a personalului EUFOR în statul de tranzit nu conferă acestuia imunitate de jurisdicție în statul participant.
   (8)   În ceea ce privește prestarea de servicii pentru EUFOR, personalului EUFOR nu i se aplică dispozițiile privind asigurările sociale în vigoare în statul de tranzit.
   (9)   Personalul EUFOR este scutit de orice formă de impozitare în statul de tranzit, în ceea ce privește remunerația și alte drepturi bănești care îi sunt plătite de EUFOR sau de statul participant, precum și în ceea ce privește veniturile încasate în afara statului de tranzit.
   (10)   În conformitate cu actele cu putere de lege și normele administrative pe care le poate adopta, statul de tranzit acordă intrarea și scutirea de taxe vamale, de taxe și de alte redevențe conexe, altele decât cheltuielile de depozitare, de transport și pentru servicii similare, articolelor destinate uzului personal al personalului EUFOR.
   Personalul EUFOR este scutit de inspectarea bagajului personal, în afara cazului în care există motive serioase de a se crede că acesta conține obiecte care nu sunt destinate uzului său personal sau obiecte al căror import sau export este interzis de legislația statului de tranzit sau sunt supuse normelor de carantină ale statului de tranzit. În acest caz, inspecția se efectuează numai în prezența personalului EUFOR în cauză sau a unui reprezentant autorizat al EUFOR.
   Articolul 7
   Personalul angajat pe plan local
   Personalul recrutat pe plan local nu beneficiază de privilegii sau imunitate. Cu toate acestea, statul de tranzit are obligația să-și exercite jurisdicția astfel încât să nu intervină în mod excesiv în îndeplinirea funcțiilor operației.
   Articolul 8
   Jurisdicția penală
   Autoritățile competente ale unui stat participant au dreptul de a exercita pe teritoriul statului de tranzit, în colaborare cu autoritățile competente ale acestuia, toate atribuțiile de jurisdicție penală și disciplinară care le sunt conferite de legislația statului participant cu privire la toți membrii personalului EUFOR cărora li se aplică această legislație.
   Articolul 9
   Uniforma și armamentul
   (1)   Portul uniformei face obiectul normelor stabilite de către comandantul forței UE.
   (2)   Personalul militar al EUFOR poate purta arme individuale de calibru mic și muniția corespunzătoare, cu condiția să fie autorizat în acest sens prin ordinele primite. Lista respectivelor arme și a deținătorilor acestora se comunică autorităților competente din statul de tranzit.
   Articolul 10
   Susținerea acordată de statul de tranzit și încheierea de contracte
   (1)   Statul de tranzit acceptă, în cazul în care i se solicită, să sprijine EUFOR să găsească spații corespunzătoare.
   (2)   Statul de tranzit pune gratuit la dispoziția EUFOR spațiile aflate în proprietatea sa, în cazul în care dispune de astfel de spații, în măsura în care spațiile respective sunt necesare pentru desfășurarea activităților administrative și operaționale ale EUFOR.
   (3)   În limita mijloacelor și capacităților sale, statul de tranzit participă la pregătirea, stabilirea, executarea și susținerea operației. Luarea măsurilor de securitate de către statul de tranzit în aplicarea dispozițiilor articolului 13 alineatul (1) de mai jos este gratuită.
   (4)   Legea aplicabilă contractelor încheiate de EUFOR în statul de tranzit este lex fori. Procedura de soluționare a litigiilor prevăzută la articolul 15 alineatele (3), (4) și (5) de mai jos se aplică litigiilor care rezultă din aplicarea contractelor menționate.
   (5)   Statul de tranzit facilitează executarea contractelor încheiate de EUFOR cu entitățile comerciale pentru nevoile operației.
   Articolul 11
   Modificarea spațiilor
   (1)   EUFOR este autorizată să construiască sau să modifice spațiile în funcție de nevoile sale de tranzit și pentru durata operației, în conformitate cu mijloacele prevăzute în acordurile menționate la articolul 18 de mai jos.
   (2)   Statul de tranzit nu poate pretinde EUFOR despăgubiri pentru aceste construcții sau modificări, cu excepția deteriorării semnificative a spațiilor inițiale.
   Articolul 12
   Membrii decedați ai personalului EUFOR
   (1)   Comandantul forței UE are dreptul de a se ocupa de repatrierea oricărui membru decedat al personalului EUFOR, precum și a bunurilor personale ale acestuia și de a adopta măsuri corespunzătoare în acest sens.
   (2)   Corpul unui membru decedat al personalului EUFOR nu poate fi autopsiat fără acordul statului în cauză și în absența unui reprezentant al EUFOR și/sau al statului respectiv.
   (3)   Statul de tranzit și EUFOR cooperează cât mai mult posibil pentru asigurarea repatrierii cât mai rapide a oricărui membru decedat al personalului EUFOR.
   Articolul 13
   Securitatea EUFOR și poliția militară
   (1)   Statul de tranzit ia toate măsurile corespunzătoare pentru a asigura securitatea EUFOR și a personalului său.
   (2)   EUFOR este autorizată să ia măsurile necesare pentru protejarea spațiilor și a convoaielor sale în colaborare strânsă cu autoritățile competente ale statului de tranzit.
   (3)   Contingentele naționale pot dispune de personal din cadrul poliției judiciare pentru a desfășura anchetele necesare pentru exercitarea atribuțiilor de jurisdicție penală prevăzute la articolul 8 de mai sus.
   Articolul 14
   Comunicațiile
   (1)   EUFOR poate instala și utiliza radioemițătoare și radioreceptoare, precum și sisteme prin satelit. EUFOR cooperează cu autoritățile competente ale statului de tranzit pentru evitarea oricărui conflict legat de utilizarea frecvențelor corespunzătoare. Accesul la spectrul de frecvențe se acordă în conformitate cu legislația în vigoare în statul de tranzit.
   (2)   EUFOR are dreptul de a comunica fără restricții prin radio (inclusiv prin satelit, telefon mobil sau aparat radio portabil), prin telefon, prin telegraf, prin fax și prin alte mijloace, precum și dreptul de a instala echipamentele necesare asigurării comunicării dorite în cadrul spațiilor EUFOR și între aceste spații.
   (3)   EUFOR poate lua, la nivelul spațiilor proprii, măsurile necesare asigurării transmiterii corespondenței adresate EUFOR sau personalului său sau care provine de la EUFOR sau personalul său.
   Articolul 15
   Cereri de despăgubiri în caz de deces, rănire, prejudicii sau pierderi
   (1)   Cererile de despăgubiri în caz de deteriorare sau pierdere a unor bunuri civile sau publice, precum și cererile de despăgubiri în caz de deces sau rănire a unei persoane și de deteriorare sau pierdere a unor bunuri care aparțin EUFOR, care rezultă din activitatea de tranzitare a EUFOR, se soluționează pe cale amiabilă.
   (2)   Aceste cereri se transmit EUFOR prin intermediul autorităților competente ale statului de tranzit, în ceea ce privește cererile prezentate de persoane juridice sau fizice din statul de tranzit, sau al autorităților competente ale statului de tranzit, în ceea ce privește cererile prezentate de EUFOR.
   (3)   Atunci când nu se poate ajunge la o înțelegere amiabilă, cererea de despăgubiri se transmite unei comisii de despăgubire constituită în mod egal din reprezentanți ai EUFOR și ai statului de tranzit. Soluționarea cererilor se face de comun acord.
   (4)   Atunci când nu se poate ajunge la o soluție în cadrul comisiei de despăgubire, cererile sunt înaintate unei instanțe de arbitraj, a cărei hotărâre este obligatorie.
   (5)   Instanța de arbitraj este constituită din trei arbitri, primul arbitru fiind desemnat de statul de tranzit, al doilea de către EUFOR și al treilea de comun acord de către statul de tranzit și EUFOR. În cazul în care una dintre părți nu desemnează un arbitru în termen de două luni sau în lipsa unui acord între statul de tranzit și EUFOR privind desemnarea celui de-al treilea arbitru, acesta este numit din oficiu de președintele Curții de Justiție a Comunităților Europene.
   (6)   EUFOR și autoritățile administrative ale statului de tranzit convin asupra dispozițiilor administrative necesare stabilirii mandatului comisiei de despăgubire și al instanței de arbitraj, a procedurilor aplicabile în cadrul acestor organe și a condițiilor de depunere a cererilor de despăgubiri.
   Articolul 16
   Cooperarea și litigiile
   (1)   Toate chestiunile privind aplicarea prezentului acord sunt examinate împreună de reprezentanții EUFOR și de autoritățile competente ale statului de tranzit.
   (2)   În lipsa unei soluționări prealabile, litigiile privind interpretarea sau aplicarea prezentului acord se soluționează exclusiv pe cale diplomatică între statul de tranzit și reprezentanți ai UE.
   Articolul 17
   Alte dispoziții
   (1)   Atunci când în prezentul acord se face trimitere la privilegiile, imunitățile și drepturile EUFOR și ale personalului său, guvernul statului de tranzit răspunde de punerea lor în aplicare și de respectarea acestora de către autoritățile sale competente.
   (2)   Niciuna dintre dispozițiile prezentului acord nu vizează să deroge de la drepturile eventual recunoscute, în temeiul altor acorduri, unui stat membru al UE sau unui alt stat participant la EUFOR și nu poate fi interpretată ca o derogare.
   Articolul 18
   Modalități de punere în aplicare
   În sensul aplicării prezentului acord, chestiunile de ordin operațional, administrativ sau tehnic pot face obiectul unor acorduri separate încheiate între comandantul forței UE și autoritățile administrative ale statului de tranzit.
   Articolul 19
   Intrarea în vigoare și denunțarea
   (1)   Prezentul acord intră în vigoare la data semnării sale și rămâne în vigoare până la data plecării ultimului membru al personalului EUFOR, conform notificării pe care EUFOR o va transmite autorităților statului de tranzit.
   (2)   Fără a aduce atingere dispozițiilor alineatului (1), se consideră că dispozițiile prevăzute la articolul 4 alineatul (6), la articolul 5 alineatele (1), (2), (4), (7) și (8), la articolul 6 alineatele (1), (3), (4), (6) și (8)-(10), la articolul 10 alineatul (2), la articolul 11, la articolul 13 alineatele (1), (2) și (3) și la articolul 15 se aplică începând cu data desfășurării primului membru al personalului EUFOR, în cazul în care această dată este anterioară datei intrării în vigoare a prezentului acord.
   (3)   Prezentul acord poate fi modificat prin acordul scris al părților.
   (4)   Denunțarea prezentului acord nu aduce atingere drepturilor sau obligațiilor care rezultă din executarea sa înainte de a fi denunțat.

      Încheiat la Yaoundé, 6 februarie 2008, în patru exemplare originale în limbile franceză și engleză, ambele versiuni fiind egal autentice.

            Pentru Uniunea Europeană

            Pentru statul de tranzit


title: 2012/108/UE: Decizia Consiliului din 14 decembrie 2011 privind semnarea, în numele Uniunii, și aplicarea cu titlu provizoriu a Acordului sub formă de schimb de scrisori între Uniunea Europeană și Federația Rusă cu privire la introducerea sau creșterea taxelor la export pentru materii prime

text:
                  29.2.2012

                  RO

                  Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

                  L 57/52

         DECIZIA CONSILIULUI
         din 14 decembrie 2011
         privind semnarea, în numele Uniunii, și aplicarea cu titlu provizoriu a Acordului sub formă de schimb de scrisori între Uniunea Europeană și Federația Rusă cu privire la introducerea sau creșterea taxelor la export pentru materii prime
         (2012/108/UE)
         CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
         având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 207 alineatul (4) primul paragraf, coroborat cu articolul 218 alineatul (5),
         având în vedere propunerea Comisiei Europene,
         întrucât:

                     (1)

                     Având în vedere importanța economică pentru Uniune a accesului la materii prime și importanța Federației Ruse, în calitate de furnizor de materii prime pentru Uniune, Comisia a negociat cu Federația Rusă angajamente conform cărora aceasta din urmă va reduce sau va elimina taxele la export pe care le aplică în prezent.

                     (2)

                     Aceste angajamente, care vor fi incluse în Protocolul de aderare a Federației Ruse la Organizația Mondială a Comerțului (OMC), nu vizează materiile prime pentru care Federația Rusă nu aplică în prezent taxe la export.

                     (3)

                     Pentru a reduce riscul introducerii unor noi taxe la export de către Federația Rusă în viitor, precum și consecințele acesteia asupra furnizării de materii prime, Comisia a negociat, în numele Uniunii, cu Federația Rusă, un Acord sub formă de schimb de scrisori cu privire la introducerea sau creșterea taxelor la export pentru materii prime („acordul”).

                     (4)

                     Acordul ar trebui să fie semnat.

                     (5)

                     Având în vedere necesitatea de a garanta că angajamentele Federației Ruse cu privire la noi taxe la export pentru materii prime se aplică de la data aderării Federației Ruse la OMC, acordul ar trebui să se aplice cu titlu provizoriu de la acea dată până la finalizarea procedurilor necesare încheierii sale,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

            Articolul 1
            Semnarea Acordului sub formă de schimb de scrisori între Uniunea Europeană și Federația Rusă cu privire la introducerea sau creșterea taxelor la export pentru materii prime se aprobă în numele Uniunii, sub rezerva încheierii acordului menționat.
            Textul acordului care urmează a fi semnat este atașat la prezenta decizie.

            Articolul 2
            Președintele Consiliului este autorizat să desemneze persoana(ele) împuternicită(e) să semneze acordul în numele Uniunii.

            Articolul 3
            În conformitate cu dispozițiile acordului, acesta se aplică cu titlu provizoriu de la data aderării Federației Ruse la OMC până la finalizarea procedurilor necesare încheierii acordului (1).

            Articolul 4
            Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.

            Adoptată la Geneva, 14 decembrie 2011.

                  Pentru Consiliu

                  Președintele

               M. NOGAJ

            (1)  Data de la care acordul se aplică cu titlu provizoriu se va publica în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene de către Secretariatul General al Consiliului.


title: Decizia Comisiei din 6 decembrie 2006 de stabilire a poziției Comunității cu privire la o decizie a Comitetului mixt instituit în conformitate cu Acordul între Comunitatea Europeană și Statele Unite ale Americii privind recunoașterea reciprocă a certificatelor de conformitate pentru echipamentele maritime, de stabilire a regulamentului de procedură

text:
Anunţ juridic important

|

32006D0884

Jurnalul Oficial L 341 , 07/12/2006 p. 0039 - 0042 Jurnalul Oficial L 142 , 05/06/2007 p. 0743 - 0746

		20061206Decizia Comisieidin 6 decembrie 2006de stabilire a poziției Comunității cu privire la o decizie a Comitetului mixt instituit în conformitate cu Acordul între Comunitatea Europeană și Statele Unite ale Americii privind recunoașterea reciprocă a certificatelor de conformitate pentru echipamentele maritime, de stabilire a regulamentului de procedură(2006/884/CE)COMISIA COMUNITĂȚILOR EUROPENE,având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene,având în vedere Decizia 2004/425/CE a Consiliului din 21 aprilie 2004 referitoare la încheierea unui Acord între Comunitatea Europeană și Statele Unite ale Americii privind recunoașterea reciprocă a certificatelor de conformitate pentru echipamentele maritime [1] (denumit în continuare "acordul"), în special articolul 3 alineatul (2),întrucât:(1) În vederea adoptării poziției Comunității, Comisia a consultat comitetul special desemnat de Consiliu.(2) Articolul 7 alineatul (2) din acord prevede stabilirea propriului regulament de procedură de către Comitetul mixt instituit în conformitate cu articolul 7,DECIDE:Articol unicPoziția care trebuie adoptată de Comunitatea Europeană cu privire la o decizie a Comitetului mixt instituit prin articolul 7 din Acordul între Comunitatea Europeană și Statele Unite ale Americii privind recunoașterea reciprocă a certificatelor de conformitate pentru echipamentele maritime, care își stabilește regulamentul de procedură, se bazează pe proiectul de decizie al Comitetului mixt inclus în anexa la prezenta decizie.Adoptată la Bruxelles, 6 decembrie 2006.Pentru ComisiePeter MandelsonMembru al Comisiei[1] JO L 150, 30.4.2004, p. 42.--------------------------------------------------20061206ANEXĂ""20061206PROIECTDECIZIA Nr. …/… A COMITETULUI MIXT INSTITUIT ÎN CONFORMITATE CU ACORDUL ÎNTRE COMUNITATEA EUROPEANĂ ȘI STATELE UNITE ALE AMERICIIprivind recunoașterea reciprocă a certificatelor de conformitate pentru echipamentele maritime, de stabilire a regulamentului de procedurăCOMITETUL MIXT,având în vedere Acordul între Comunitatea Europeană și Statele Unite ale Americii privind recunoașterea reciprocă a certificatelor de conformitate pentru echipamentele maritime, în special articolul 7,întrucât articolul 7 alineatul (2) din acord prevede stabilirea de către Comitetul mixt a propriului regulament de procedură,ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:1. Se adoptă regulamentul de procedură al Comitetului mixt, astfel cum se menționează în anexa la prezenta decizie.Prezenta decizie, redactată în dublu exemplar, este semnată de reprezentanții Comitetului mixt autorizați să acționeze în numele părților în sensul modificării acordului. Prezenta decizie produce efecte de la data ultimei semnături.Semnat la Washington,În numele Statelor Unite ale AmericiiSemnat la Bruxelles,În numele Comunității Europene""20061206ANEXĂREGULAMENTUL DE PROCEDURĂ AL COMITETULUI MIXT INSTITUIT ÎN CONFORMITATE CU ACORDUL ÎNTRE COMUNITATEA EUROPEANĂ ȘI STATELE UNITE ALE AMERICIIprivind recunoașterea reciprocă a certificatelor de conformitate pentru echipamentele maritimeArticolul 1PreședințieComitetul mixt este prezidat în comun de un reprezentant al Comunității Europene și de un reprezentant al Statelor Unite ale Americii.Articolul 2Reuniuni(1) Comitetul mixt se întrunește periodic, cel puțin o dată pe an, la o dată convenită de comun acord. În cazul în care una dintre părți consideră că sunt necesare reuniuni suplimentare, cealaltă parte admite, în măsura posibilului, cererile astfel formulate.(2) Cu excepția unor dispoziții contrare, părțile găzduiesc reuniunile pe rând. Teleconferința și videoconferința pot fi utilizate cu acordul părților.(3) Copreședinții convoacă reuniunile comitetului.(4) Copreședinții stabilesc o dată pentru reuniune și își transmit reciproc în timp util toate documentele necesare unei pregătiri corespunzătoare, în cazul în care este posibil cu trei săptămâni înainte de reuniune.(5) Partea care găzduiește reuniunea sau care solicită o videoconferință sau o teleconferință este responsabilă de aspectele logistice.Articolul 3DelegațiiPărțile își adresează o notificare, cu cel puțin o săptămână înainte de reuniune, cu privire la componența prevăzută a delegațiilor.Articolul 4Ordinea de zi a reuniunilor(1) Copreședinții stabilesc o ordine de zi provizorie pentru fiecare reuniune, cel târziu cu 14 zile înainte de reuniune. Ordinea de zi provizorie include punctele a căror înscriere a fost solicitată unuia dintre copreședinți cel târziu cu 14 zile înainte de reuniune.(2) Fiecare parte poate adăuga puncte pe ordinea de zi provizorie în orice moment înainte de reuniune, cu acordul celeilalte părți. În cazul în care este posibil, fiecare parte comunică în scris celeilalte părți cererile de adăugare de puncte pe ordinea de zi provizorie. Aceste cereri sunt luate în considerare în măsura posibilului.(3) Copreședinții adoptă ordinea de zi definitivă la începutul fiecărei reuniuni. Se poate adăuga pe ordinea de zi un punct diferit de cele menționate pe ordinea de zi provizorie, în cazul în care părțile convin astfel, iar acesta este luat în considerare în măsura posibilului.Articolul 5Procese-verbale ale reuniunilor(1) Copreședintele părții gazdă pregătește în cel mai scurt termen posibil un proiect de proces-verbal pentru fiecare reuniune.(2) Procesul-verbal precizează, ca regulă generală, pentru fiecare punct de pe ordinea de zi:(a) documentele prezentate Comitetului mixt;(b) declarațiile a căror includere a fost solicitată de una dintre părți;(c) deciziile luate și concluziile adoptate cu privire la un punct specific.(3) Procesul-verbal include, de asemenea, lista participanților delegațiilor respective, precum și ministerul sau organismul pe care aceștia îl reprezintă.(4) Copreședinții aprobă procesul-verbal.Articolul 6Deciziile Comitetului mixt(1) Comitetul mixt își adoptă deciziile în unanimitate.(2) Comitetul mixt poate adopta o decizie prin procedură scrisă cu alte ocazii decât reuniunile formale ale acestuia.(3) Deciziile Comitetului mixt sunt intitulate "Decizii" și sunt urmate de un număr de ordine și de o descriere a obiectului acestora. Se indică, de asemenea, data intrării în vigoare a deciziei. Deciziile sunt semnate de reprezentanții Comitetului mixt autorizați să acționeze în numele părților. Acestea se redactează în dublu exemplar, textele fiind deopotrivă autentice.Articolul 7Consultarea experțilorComitetul poate consulta experți cu privire la puncte specifice cu acordul părților.Articolul 8Cheltuieli(1) Fiecare parte este responsabilă pentru cheltuielile pe care le presupune participarea acesteia la reuniunile Comitetului mixt, în ceea ce privește atât cheltuielile de personal, de călătorie și de ședere, cât și cheltuielile poștale și de telecomunicații.(2) Partea gazdă este responsabilă, în general, de celelalte cheltuieli aferente organizării reuniunilor.Articolul 9Proceduri administrative(1) Cu excepția cazului în care părțile hotărăsc altfel, reuniunile Comitetului mixt nu sunt deschise publicului.(2) Din motive de confidențialitate, procesele-verbale și alte documente ale Comitetului mixt sunt considerate schimburi de informații în sensul articolului 17 din acord.(3) Pot fi invitați participanți, alții decât funcționari ai părților, cu acordul copreședinților, și aceștia fac, de asemenea, obiectul articolului 17 din acord.(4) Părțile pot organiza ședințe publice de informare sau să comunice în orice alt fel publicului interesat rezultatele reuniunilor Comitetului mixt.""--------------------------------------------------