title: Decizia Consiliului din 12 iulie 2002 de adoptare a regulamentului de procedură al Comitetului Fondului European de Dezvoltare

text:
Anunţ juridic important

|

32002D0647

Jurnalul Oficial L 212 , 08/08/2002 p. 0008 - 0012 ediţie specială în limba cehă capitol 11 volum 42 p. 242  - 246 ediţie specială în limba estonă capitol 11 volum 42 p. 242  - 246 ediţie specială în limba maghiară capitol 11 volum 42 p. 242  - 246 ediţie specială în limba lituaniană capitol 11 volum 42 p. 242  - 246 LV.ES capitol 11 volum 42 p. 242  - 246 MT.ES capitol 11 volum 42 p. 242  - 246 PL.ES capitol 11 volum 42 p. 242  - 246 SK.ES capitol 11 volum 42 p. 242  - 246 ediţie specială în limba slovenă capitol 11 volum 42 p. 242  - 246

		Decizia Consiliuluidin 12 iulie 2002de adoptare a regulamentului de procedură al Comitetului Fondului European de Dezvoltare(2002/647/CE)CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene,având în vedere Acordul de parteneriat între statele din Africa, zona Caraibelor și Pacific, pe de o parte, și Comunitatea Europeană și statele sale membre, pe de altă parte, semnat la Cotonou, la 23 iunie 2000 [1],având în vedere Acordul intern între reprezentanții guvernelor statelor membre, reuniți în cadrul Consiliului, privind finanțarea și administrarea ajutoarelor comunitare în cadrul Protocolului financiar la Acordul de parteneriat între statele din Africa, zona Caraibelor și Pacific și Comunitatea Europeană și statele sale membre semnat la Cotonou (Benin) la 23 iunie 2000 și privind alocarea ajutoarelor financiare pentru țările și teritoriile de peste mări cărora li se aplică partea a patra din Tratatul CE [2], semnat la Bruxelles la 18 septembrie 2000, în special articolul 21 alineatul (2),având în vedere Decizia 2001/822/CE a Consiliului din 27 noiembrie 2001 privind asocierea țărilor și teritoriilor de peste mări la Comunitatea Europeană [3] ("decizia de asociere peste mări"),având în vedere propunerea Comisiei,DECIDE:Articolul 1Se adoptă regulamentul de procedură al Comitetului Fondului European de Dezvoltare prevăzut în anexă.Articolul 2Până la intrarea în vigoare a acordului intern, regulamentul de procedură al Comitetului Fondului European de Dezvoltare se aplică numai la necesitățile de programare menționate la articolul 1 punctele 1 și 2 din Decizia 2000/770/CE a reprezentanților guvernelor statelor membre, reuniți în cadrul Consiliului, din 3 octombrie 2000 [4], și, cu privire la țările și teritoriile de peste mări, la articolul 20 din Decizia 2001/822/CE.Articolul 3Prezenta decizie intră în vigoare la data publicării sale în Jurnalul Oficial al Comunităților Europene.Adoptată la Bruxelles, 12 iulie 2002.Pentru ConsiliuPreședinteleT. Pedersen[1] JO L 317, 15.12.2000, p. 3.[2] JO L 317, 15.12.2000, p. 355.[3] JO L 314, 30.11.2001, p. 1.[4] JO L 317, 15.12.2000, p. 354.--------------------------------------------------ANEXĂREGULAMENTUL DE PROCEDURĂ AL COMITETULUI FONDULUI EUROPEAN DE DEZVOLTAREArticolul 1ComponențaComitetul Fondului European de Dezvoltare, denumit în continuare "comitetul", este format din delegațiile statelor membre, denumite în continuare "delegații" și este prezidat de un reprezentant al Comisiei.Un reprezentant al Băncii Europene de Investiții ia parte la lucrările comitetului.Un reprezentant al Secretariatului General al Consiliului ia parte la ședințe în calitate de observator.Articolul 2Sesizarea comitetului(1) Comitetul este sesizat în cazurile prevăzute și în conformitate cu procedurile din Acordul intern dintre reprezentanții guvernelor statelor membre, reuniți în cadrul Consiliului, privind finanțarea și administrarea ajutoarelor comunitare în cadrul Protocolului financiar la Acordul de parteneriat între statele din Africa, zona Caraibelor și Pacific și Comunitatea Europeană și statele sale membre, semnat la Cotonou (Benin) la 23 iunie 2000 și privind alocarea ajutoarelor financiare pentru țările și teritoriile de peste mări cărora li se aplică partea a patra din Tratatul CE [1], semnat la Bruxelles la 18 septembrie 2000 (denumit în continuare "acordul intern") și, dacă este cazul, cu procedurile din Decizia 2001/822/CE a Consiliului din 27 noiembrie 2001 privind asocierea țărilor și teritoriilor de peste mări la Comunitatea Europeană "(decizia de asociere peste mări") [2]. Ținând seama de responsabilitățile conferite acestuia prin decizie, comitetul se denumește "comitetul FED-TTPM".(2) Pe lângă cazurile de sesizare prevăzute la alineatul (1):(a) la fiecare ședință, Comisia prezintă comitetului o listă cu decizii luate în perioada precedentă în temeiul articolului 24 alineatul (2) litera (b), al articolului 24 alineatul (3), al articolului 24 alineatul (4) și al articolului 25 alineatul (3) prima liniuță din acordul intern;(b) comitetul este informat cât mai curând posibil cu privire la întârzierile sau dificultățile survenite în punerea în aplicare a proiectelor sau programelor de acțiune care ar putea implica obligații suplimentare semnificative sau schimbări substanțiale susceptibile să atragă sesizarea obligatorie în temeiul prevederilor din acordul intern.Articolul 3Convocarea unei ședințe(1) Comitetul este convocat de către președinte, fie din proprie inițiativă, fie la cererea unui stat membru.(2) Ședințele comune ale comitetului cu alte comitete pot fi convocate pentru a discuta aspecte de interes comun din sfera de responsabilitate a acestora.Articolul 4Ordinea de zi(1) Președintele elaborează un proiect de ordine de zi și îl prezintă comitetului.(2) Ordinea de zi trebuie să facă o distincție între:- propuneri de măsuri pentru care se solicită avizul comitetului în temeiul acordului intern;- alte aspecte prezentate comitetului în temeiul acordului intern.(3) Orice delegație poate solicita includerea unui punct pe ordinea de zi a ședințelor comitetului. Informațiile relevante privind aceste puncte pot fi date verbal.(4) Ordinea de zi include aprobarea procesului-verbal al ședinței anterioare.Articolul 5Documentația care se trimite membrilor comitetului(1) Președintele trimite membrilor comitetului o invitație la ședință, propunerea de ordine de zi și măsurile propuse asupra cărora se solicită avizul comitetului și orice alte documente de lucru, prin intermediul secretariatului, în limbile oficiale ale Comunității, de regulă cel târziu cu 15 zile lucrătoare înainte de data ședinței.(2) În cazuri de urgență și în cazul în care măsurile care trebuie adoptate trebuie aplicate imediat, președintele poate, la cererea unui membru al comitetului sau din proprie inițiativă, să scurteze perioada menționată la alineatul (1) până la șase zile lucrătoare înainte de data ședinței.(3) În mod excepțional, în cazuri de urgență extremă justificate corespunzător (de exemplu: situații economice, sociale și politice grave, dezastre naturale suferite de țara gazdă sau alte situații care necesită o reacție foarte rapidă), președintele poate să nu respecte perioadele prevăzute la alineatele (1) și (2).(4) În cazul propunerilor care se pot prezenta comitetului prin procedura verbală conform acordului intern, delegațiile ar trebui să informeze secretariatul comitetului în scris, cu cel puțin trei zile lucrătoare înainte de data ședinței, cu privire la următoarele aspecte:- punctele la care își pot da deja acordul de principiu și pe care le propun spre a fi incluse ca puncte A (cu sau fără comentarii sau solicitări de informații suplimentare) pe ordinea de zi menționată la articolul 4 alineatul (1) și- punctele despre care consideră că este necesar să se discute și pe care le propun spre a fi introduse ca puncte B.De asemenea, delegațiile formulează orice comentarii sau cereri de informații suplimentare în scris și în același termen.Comisia furnizează informații suplimentare și răspunde la observații, atunci când este posibil în scris și înainte de ședința comitetului.Articolul 6Avizul comitetului(1) Comitetul își dă avizul în cazurile și în conformitate cu procedurile prevăzute în acordul intern. În cazul prezentării unei chestiuni spre avizare comitetului, aceasta se discută în condițiile și în conformitate cu procedura prevăzută la articolele 21 și 27 din acordul intern.(2) În cazul în care se folosește procedura verbală și se face o schimbare substanțială sau se adaugă noi elemente reale la propunerile de măsuri în timpul ședinței, președintele, din proprie inițiativă sau la cererea unui stat membru, poate amâna votul privind un anumit punct de pe ordinea de zi până la sfârșitul ședinței sau pentru o ședință ulterioară.(3) În cazul în care, în situația descrisă la alineatul (2), președintele nu decide să amâne votul, la cererea unei delegații, acea delegație își poate exprima rezerva, care ar trebui retrasă în termen de maximum trei zile lucrătoare începând din ziua următoare ședinței. Avizul comitetului se înregistrează ca definitiv la expirarea acestui termen. Comisia informează statele membre cu privire la poziția definitivă adoptată de statul membru a cărui delegație și-a exprimat rezerva în cadrul comitetului.Articolul 7Reprezentare și cvorum(1) Fiecare delegație de stat membru este considerată un singur membru al comitetului. Fiecare stat membru decide compoziția delegației sale și informează președintele cu privire la aceasta.Cu aprobarea președintelui, delegațiile pot fi însoțite de experți neguvernamentali, pe cheltuiala statului membru în cauză.(2) Delegația unui stat membru poate, dacă este necesar, să reprezinte cel mult un alt stat membru. Președintele comitetului este informat în scris de delegația care este reprezentată.(3) Cvorumul necesar pentru ca deliberările comitetului să fie valabile este acela care permite emiterea unui aviz majoritar în conformitate cu acordul intern.Articolul 8Admiterea terților(1) Președintele poate decide să audieze experți în anumite situații, la cererea unui membru sau din proprie inițiativă.(2) Respectivii experți și cei menționați la articolul 7 alineatul (1) nu sunt prezenți și nu iau parte la vot.Articolul 9Procedura scrisă(1) În cazul în care măsurile propuse trebuie supuse unei proceduri scrise, delegațiile au 15 zile lucrătoare de la trimiterea propunerii pentru a adopta o poziție. Orice membru al comitetului care nu își exprimă opoziția sau intenția de a se abține înainte de termenul stabilit se consideră că și-a dat acordul tacit cu privire la propunere.În cazuri de urgență sau extremă urgență, se aplică termenele prevăzute la articolul 5 alineatele (2) și (3). Cazul de extremă urgență trebuie să fie argumentat corespunzător, iar acordul delegațiilor se stabilește numai dacă a fost notificat în mod expres.(2) Cu toate acestea, în cazul în care un membru al comitetului solicită ca propunerile de măsuri să fie examinate în discuție în timpul unei ședințe a comitetului, procedura scrisă se încheie; măsurile propuse se discută la următoarea ședință a comitetului.Articolul 10SecretariatulServiciile de secretariat pentru comitet sunt asigurate de către Comisie.Articolul 11Procesul-verbal și raportul de sinteză al ședințelorProcesul-verbal al fiecărei ședințe se elaborează sub conducerea președintelui și conține avizele exprimate cu privire la măsurile propuse și pozițiile exprimate în timpul ședinței. Procesele-verbale se trimit membrilor Comisiei în termen de 15 zile lucrătoare.Membrii comitetului trimit președintelui orice observații scrise pe care le au cu privire la procesele-verbale. Comitetul este informat asupra acestui fapt; în cazul în care există neînțelegeri, modificarea propusă se discută în cadrul comitetului. Dacă neînțelegerea persistă, modificarea propusă este anexată la procesul-verbal.Articolul 12Lista de prezență(1) La fiecare ședință, președintele întocmește o listă de prezență specificând autoritățile sau organismele cărora le aparțin participanții.(2) Membrii delegațiilor care nu aparțin unui organism sau unei autorități a unui stat membru trebuie să semneze o declarație care să arate că participarea lor nu creează nici un conflict de interese.În cazul unui asemenea conflict de interese, membrul în cauză trebuie să se retragă atunci când se discută punctele de pe ordinea de zi relevante, la cererea președintelui.Articolul 13Corespondența(1) Corespondența privind comitetul este adresată Comisiei, în atenția secretariatului comitetului.(2) Corespondența adresată membrilor comitetului de către secretariat se trimite și reprezentanței permanente a statului membru în cauză.(3) În afară de situațiile excepționale, corespondența dintre Comisie și membrii comitetului se trimite în ambele direcții prin mijloacele informatice prevăzute în acest scop.Articolul 14Transparența(1) Principiile și condițiile care privesc accesul public la documente, care se aplică în cazul Comisiei, se aplică și în cazul comitetului FED-TTPM. În cazul în care o asemenea solicitare se trimite unui stat membru, trebuie să se acționeze în conformitate cu articolul 5 din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei [3].(2) Lucrările comitetului au un caracter confidențial pentru toți participanții.Articolul 15Cheltuieli de funcționare(1) Cheltuielile de funcționare ale comitetului, inclusiv cele de călătorie pentru un participant pentru fiecare stat membru, sunt suportate de Comisie.În cazul în care alocația financiară o permite și în limitele acesteia, Comisia acoperă cheltuielile de călătorie pentru doi membri ai delegației, care prezintă o cerere în acest sens.(2) Comisia este autorizată să ramburseze cheltuielile pentru cazare și transport ale experților invitați în conformitate cu articolul 8 alineatul (1).(3) Comisia pune la dispoziția comitetului spațiul și resursele materiale necesare activității acestuia.[1] JO L 317, 15.12.2000, p. 355.[2] JO L 314, 30.11.2001, p. 1.[3] JO L 145, 31.5.2001, p. 43.--------------------------------------------------


title: Decizia Comisiei din 16 decembrie 2002 privind continuarea testelor și analizelor comparative comunitare privind materialul săditor de Prunus domestica, în conformitate cu Directiva 92/34/CEE a ConsiliuluiText cu relevanță pentru SEE.

text:
               03/Volumul 45

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               238

         32002D0983

               L 341/69

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

         DECIZIA COMISIEI
   din 16 decembrie 2002
   privind continuarea testelor și analizelor comparative comunitare privind materialul săditor de Prunus domestica, în conformitate cu Directiva 92/34/CEE a Consiliului
   (Text cu relevanță pentru SEE)
   (2002/983/CE)
   COMISIA COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene,
   având în vedere Directiva 92/34/CEE a Consiliului din 28 aprilie 1992 privind comercializarea materialului săditor de plante fructifere și a plantelor fructifere destinate producției de fructe (1), astfel cum a fost modificată ultima dată prin Decizia 2002/112/CE a Comisiei (2),
   având în vedere Decizia 2001/896/CE a Comisiei din 12 decembrie 2001 de stabilire a modalităților de efectuare a testelor și analizelor comunitare comparative privind materialul săditor de plante fructifere menționate în Directiva 92/34/CEE a Consiliului (3), în special articolul 2,
   întrucât:

               (1)

               Decizia 2001/896/CE stabilește modalitățile de efectuare a testelor și analizelor comparative privind Prunus domestica care trebuie efectuate conform Directivei 92/34/CEE, din 2002 până în 2006.

               (2)

               Testele și analizele efectuate în 2002 trebuie continuate în 2003,

         DECIDE:
   Articol unic
   Testele și analizele comparative comunitare începute în 2002 privind materialul săditor de Prunus domestica vor continua în 2003, în conformitate cu Decizia 2001/896/CE.

      Adoptată la Bruxelles, 16 decembrie 2002.

            Pentru Comisie

         David BYRNE

            Membru al Comisiei

      (1)  JO L 157, 10.6.1992, p. 10.

      (2)  JO L 41, 13.2.2002, p. 44.

      (3)  JO L 331, 15.12.2001, p. 95.


title: 2012/114/UE: Decizia Consiliului din 14 februarie 2012 privind poziția care urmează să fie adoptată de Uniunea Europeană în cadrul Consiliului General al Organizației Mondiale a Comerțului privind cererea de derogare de la normele OMC cu privire la preferințele comerciale autonome suplimentare acordate de Uniunea Europeană Pakistanului

text:
               24.2.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 52/2

         DECIZIA CONSILIULUI
   din 14 februarie 2012
   privind poziția care urmează să fie adoptată de Uniunea Europeană în cadrul Consiliului General al Organizației Mondiale a Comerțului privind cererea de derogare de la normele OMC cu privire la preferințele comerciale autonome suplimentare acordate de Uniunea Europeană Pakistanului
   (2012/114/UE)
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 207 alineatul (4) primul paragraf, coroborat cu articolul 218 alineatul (9),
   având în vedere propunerea Comisiei Europene,
   întrucât:

               (1)

               Uniunea lucrează, în prezent, la adoptarea unei legislații pentru acordarea unor preferințe comerciale autonome suplimentare Pakistanului. În absența unei derogări de la obligațiile Uniunii în temeiul articolului I alineatul (1) și al articolului XIII din Acordul General pentru Tarife și Comerț 1994 (GATT 1994), în măsura în care este necesar, aplicarea regimului acordat prin intermediul respectivelor preferințe comerciale autonome suplimentare ar trebui extinsă la toți membrii Organizației Mondiale a Comerțului (OMC). Prin urmare, este oportun să se solicite o derogare de la articolul I alineatul (1) și de la articolul XIII din GATT 1994, în măsura în care este necesar, în temeiul articolului IX alineatul (3) din Acordul de la Marrakesh de instituire a Organizației Mondiale a Comerțului.

               (2)

               Uniunea a prezentat o astfel de cerere la 18 noiembrie 2010, pe care a modificat-o ulterior, la 26 octombrie 2011 și la 19 ianuarie 2012, Consiliul general al OMC urmând să se pronunțe cu privire la aceasta.

               (3)

               Prin urmare, este oportun să se stabilească poziția care urmează să fie adoptată de Uniune în cadrul Consiliului General al OMC cu privire la respectiva cerere,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   Poziția care urmează să fie adoptată de Uniunea Europeană în cadrul Consiliului General al Organizației Mondiale a Comerțului este de aprobare a cererii de derogare de la normele OMC cu privire la preferințele comerciale autonome suplimentare acordate de Uniunea Europeană Pakistanului.
   Această poziție este exprimată de Comisie.
   Articolul 2
   Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.

      Adoptată la Bruxelles, 14 februarie 2012.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         M. LIDEGAARD


title: 2013/792/UE: Decizia Consiliului din 16 decembrie 2013 privind lansarea schimbului automatizat de date în ceea ce privește datele dactiloscopice în Finlanda

text:
               21.12.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 349/103

         DECIZIA CONSILIULUI
   din 16 decembrie 2013
   privind lansarea schimbului automatizat de date în ceea ce privește datele dactiloscopice în Finlanda
   (2013/792/UE)
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Decizia 2008/615/JAI a Consiliului din 23 iunie 2008 privind intensificarea cooperării transfrontaliere, în special în domeniul combaterii terorismului și a criminalității transfrontaliere (1), în special articolul 25,
   având în vedere Decizia 2008/616/JAI a Consiliului din 23 iunie 2008 privind punerea în aplicare a Deciziei 2008/615/JAI (2), în special articolul 20 și capitolul 4 din anexă,
   întrucât:

               (1)

               În conformitate cu Protocolul privind dispozițiile tranzitorii anexat la Tratatul privind Uniunea Europeană, la Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene și la Tratatul de instituire a Comunității Europene a Energiei Atomice, actele instituțiilor, ale organelor, ale oficiilor și ale agențiilor Uniunii adoptate înainte de intrarea în vigoare a Tratatului de la Lisabona continuă să producă efecte juridice până la abrogarea, anularea sau modificarea lor ca urmare a punerii în aplicare a tratatelor.

               (2)

               În consecință, se aplică articolul 25 din Decizia 2008/615/JAI, iar Consiliul trebuie să decidă în unanimitate dacă statele membre au pus în aplicare dispozițiile capitolului 6 din respectiva decizie.

               (3)

               Articolul 20 din Decizia 2008/616/JAI dispune că deciziile menționate la articolul 25 alineatul (2) din Decizia 2008/615/JAI se adoptă în temeiul unui raport de evaluare bazat pe un chestionar. În ceea ce privește schimbul automatizat de date în conformitate cu capitolul 2 din Decizia 2008/615/JAI, raportul de evaluare se bazează pe o vizită de evaluare și pe un test-pilot.

               (4)

               În conformitate cu capitolul 4 punctul 1.1 din anexa la Decizia 2008/616/JAI, chestionarul elaborat de grupul de lucru competent al Consiliului se aplică fiecăruia dintre schimburile automatizate de date și trebuie să fie completat de un stat membru de îndată ce acesta consideră că îndeplinește condițiile pentru schimbul de date din categoria de date relevantă.

               (5)

               Finlanda a completat chestionarul privind protecția datelor și chestionarul referitor la schimbul de date dactiloscopice.

               (6)

               Finlanda a derulat cu succes un test-pilot împreună cu Austria.

               (7)

               A fost efectuată o vizită de evaluare în Finlanda și echipa de evaluare austriacă a elaborat un raport privind vizita de evaluare respectivă, care a fost transmis grupului de lucru competent al Consiliului.

               (8)

               A fost prezentat Consiliului un raport de evaluare global, care sintetizează rezultatele chestionarului, ale vizitei de evaluare și ale testului-pilot referitor la schimbul de date dactiloscopice,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   În scopul căutării automatizate a datelor dactiloscopice, Finlanda a pus în aplicare pe deplin dispozițiile generale privind protecția datelor din capitolul 6 din Decizia 2008/615/JAI și poate primi și furniza date cu caracter personal în temeiul articolului 9 din respectiva decizie începând cu data intrării în vigoare a prezentei decizii.
   Articolul 2
   Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.

      Adoptată la Bruxelles, 16 decembrie 2013.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         V. JUKNA

      (1)  JO L 210, 6.8.2008, p. 1.

      (2)  JO L 210, 6.8.2008, p. 12.


title: Decizia Comitetului executiv din 22 decembrie 1994 privind intrarea în vigoare a Convenției de aplicare a Acordului Schengen din 19 iunie 1990 [SCH/Com-ex (94)29 rev. 2]

text:
               19/Volumul 02

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               5

         41994D0029

               L 239/130

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

      DECIZIA COMITETULUI EXECUTIV

   din 22 decembrie 1994
   privind intrarea în vigoare a Convenției de aplicare a Acordului Schengen din 19 iunie 1990
   [SCH/Com-ex (94)29 rev. 2]
   COMITETUL EXECUTIV,
   având în vedere articolul 2 din Convenția de punere în aplicare a Acordului Schengen,
   având în vedere articolul 131 din convenția menționată anterior,
   având în vedere articolul 132 din convenția menționată anterior,
   având în vedere articolul 139 alineatul (2) coroborat cu alineatele (1) și (2) din Declarația comună privind articolul 139 din Actul Final al convenției menționate anterior,
   DECIDE:
   Convenția de aplicare a Acordului Schengen (denumită, în continuare, „convenția”) se aplică în mod ireversibil:
   1.   Intrarea în vigoare a normelor
   Convenția intră în vigoare în întregime pe 26 martie 1995 pentru statele semnatare inițiale, și anume, Belgia, Germania, Franța, Luxemburg și Țările de Jos, precum și pentru Spania și Portugalia, state care au aderat la convenție.
   Începând cu data respectivă, toate dispozițiile Convenției sunt aplicabile relațiilor dintre părțile contractante ale Acordului Schengen, în conformitate cu deciziile comitetului executiv, în special cele referitoare la:

               —

               eliminarea controalelor asupra persoanelor la frontierele interne, îndeosebi înlăturarea obstacolelor și restricțiilor impuse asupra traficului la intersecțiile rutiere de la frontierele interne
               [SCH/Com-ex (94)1 rev. 2],

               —

               introducerea și aplicarea regimului Schengen în aeroporturi și aerodromuri
               [SCH/Com-ex (94)17 rev. 4],

               —

               efectuarea controalelor la frontierele externe și luarea de măsuri pentru îmbunătățirea siguranței frontierelor externe
               [SCH/Com-ex (93)4 rev. 2 corr. (1); SCH/Com-ex (94)decl. 8 corr. (2) ; SCH/Com-ex (94)12 (1); SCH/Com-ex (94)16 rev.; SCH/Com-ex (94)23 rev. (1)],

               —

               politica comună privind vizele
               [SCH/Com-ex (93)6 (2); SCH/Com-ex (93)7 (1); SCH/Com-ex (93)19 (2); SCH/Com-ex (93)24; SCH/Com-ex (93)21; SCH/Com-ex (94) 15 rev.; SCH/Com-ex (94)2; SCH/Com-ex (94)5 (1); SCH/Com-ex (94)6 (1); SCH/Com-ex (94)7 (1); SCH/Com-ex (94) rev. (1); SCH/Com-ex (94)24) (1)],

               —

               combaterea traficului ilegal de droguri și substanțe psihotrope
               [SCH/Com-ex (93)9; SCH/Com-ex (94)28 rev.],

               —

               răspunderea pentru examinarea cererilor de azil
               [SCH/Com-ex (93)15 corr. (3); SCH/Com-ex (94)3 (3); SCH/Com-ex (94)11 (3)],

               —

               asistență judiciară internațională reciprocă.
               [SCH/Com-ex (93)14].

         O decizie pentru celelalte state care au aderat la convenție, și anume, Italia și Grecia, se va adopta la o dată ulterioară, de îndată ce acestea vor fi îndeplinit condițiile prealabile intrării în vigoare a convenției.
   2.   Declarație privind intrarea în funcțiune a Sistemului de Informații Schengen (SIS)
   Începând cu 26 martie 1995, SIS este declarat operațional și accesibil autorităților îndreptățite să consulte în mod direct datele pe care le cuprinde acesta.
   Manualul Sirene [SCH/Com-ex (93)8] (4) care completează SIS se aplică, în întregime, începând cu data menționată anterior.
   Având în vedere concluziile raportului elaborat de către Comitetul de coordonare al SIS, Comitetul Executiv consideră că SIS devine operațional din data menționată anterior, datele naționale existente, considerate ca esențiale în sensul declarației sale din 18 octombrie 1993 [SCH/Com-ex (93) decl. 1] (2), fiind încărcate în conformitate cu declarația sa din 27 iunie 1994 [SCH/Com-ex (94)decl. 4 rev. 2].
   Începând cu data menționată anterior, Autoritatea de supraveghere comună prevăzută la articolul 115 din convenție își asumă funcțiile.
   Dispozițiile convenției privind protecția datelor sunt aplicabile în totalitate. Comitetul executiv face referire la notificarea autorității provizorii de supraveghere comună a protecției datelor, potrivit căreia părțile contractante care au îndeplinit testele cu succes întrunesc condițiile în materie de protecție a datelor necesare pentru punerea în funcțiune a SIS.
   3.   Prevederi referitoare la perioada pregătitoare (22 decembrie 1994 - 26 martie 1995)
   Comitetul executiv invită părțile contractante care au îndeplinit testele cu succes să adopte, până la 26 martie 1995, următoarele măsuri:

               —

               să consolideze, din punct de vedere organizatoric și al resurselor umane, măsurile necesare în vederea aplicării complete a normelor Schengen, îndeosebi în domeniul cooperării între organele consulare, judiciare și de poliție, precum și în cel al luptei împotriva drogurilor; să continue să asigure pregătirea corespunzătoare a personalului în domeniul aplicării normelor Schengen și

               —

               să finalizeze pregătirile în domeniul tehnic, organizatoric și al resurselor umane, în vederea punerii în funcțiune a N.SIS în legătură cu C.SIS și să finalizeze pregătirile pentru accesul utilizatorilor finali la acest sistem.

         Comitetul executiv recomandă comitetului de coordonare al SIS să confirme în timp util, înainte de data menționată anterior, când SIS este operațional din punct de vedere tehnic, organizatoric și al resurselor umane.
   Comitetul executiv invită statele contractante să confirme că sistemul este accesibil autorităților care sunt împuternicite să consulte în mod direct datele și al căror nume a fost deja comunicat comitetului executiv [SCH/OR.SIS (94)18 rev. 3].
   Comitetul executiv invită părțile contractante să încarce retroactiv, în această perioadă, alte date referitoare la persoane sau obiecte care nu constituie parte a datelor considerate ca esențiale [SCH/Com-ex (94)decl. 4 rev. 2 (2)]. Bazele de date ale SIS trebuie să fie ținute în permanență la zi.
   Comitetul executiv recomandă părților contractante să se asigure că liniile aeriene efectuează modificările necesare liberei circulații a persoanelor până la modificarea orarelor de zbor pe 26 martie 1995, precum și că autoritățile din aeroporturi adoptă măsurile prevăzute în acest sens în decizia privind introducerea și aplicarea normelor Schengen în aeroporturi și aerodromuri [SCH/Com-ex (94)17 rev. 4] și creează, până la data respectivă, condițiile prealabile organizatorice și tehnice necesare liberei circulații a persoanelor.
   Părțile contractante sunt invitate să informeze, în acest sens, liniile aeriene și autoritățile aeroporturilor în cel mai scurt timp cu putință.
   4.   Organizarea aplicării convenției după intrarea sa în vigoare, în special în faza inițială de aplicare a acesteia
   Convenția se pune în aplicare cu scopul întăririi siguranței cetățenilor în Europa și, totodată, al creării condițiilor prealabile pentru realizarea liberei circulații a persoanelor în sensul articolului 7a din Tratatul de instituire a Comunității Europene.
   În consecință, comitetul executiv acordă o deosebită importanță fazei inițiale de aplicare în totalitate a dispozițiilor convenției pe parcursul primelor trei luni de după 26 martie 1995.
   Fiecare parte contractantă este responsabilă de aplicarea convenției, îndeosebi în ceea ce privește eliminarea controalelor la frontierele interne, pe parcursul fazei inițiale de aplicare a acesteia. Părțile contractante se informează reciproc, se consultă ori de câte ori este necesar și lucrează în strânsă cooperare.
   În vederea creării unui instrument de administrare a convenției, comitetul executiv decide înființarea unei structuri de urmărire permanentă alcătuită din grupul central existent și grupurile și subgrupurile sale de lucru.
   Comitetul executiv recomandă structurii de urmărire permanentă pe parcursul fazei inițiale de aplicare să monitorizeze îndeaproape aplicarea normelor Schengen, să identifice, să analizeze și să rezolve cu rapiditate orice probleme de natură tehnică și, dacă este cazul, să întreprindă măsuri în vederea unei aplicări mai eficiente a convenției.
   Comitetul executiv recomandă Președinției ca, începând cu 1 ianuarie 1995, să pregătească activitatea acestei structuri de urmărire permanentă și să se asigure, în mod deosebit, că grupurile de lucru identifică orice dificultăți și elaborează cu rapiditate soluții.
   Pe parcursul perioadei inițiale de aplicare de trei luni, grupurile de lucru ale structurii de urmărire permanentă se întrunesc cu regularitate, precum și ori de câte ori este necesar.
   Dacă este necesară luarea unor decizii urgente în cazuri particulare, grupul central poate convoca rapid o întâlnire restrânsă, în calitate de comitet de urmărire. Comitetul de urmărire este alcătuit fie din șefii de delegație ai fiecărei părți contractante, fie din câte un funcționar superior desemnat de fiecare parte contractantă, și este sprijinit de reprezentanții grupurilor de lucru cu care trebuie să se consulte în vederea rezolvării dificultăților survenite.
   La cererea unei dintre părțile contractante, grupul central efectuează, de asemenea, o analiză generală a dificultăților survenite și propune soluții pe care le elaborează în cooperare cu grupurile și subgrupurile de lucru.
   În lipsa unui acord în cadrul grupului central, problema va fi supusă atenției comitetului executiv. În acest caz, părțile contractante în cauză trebuie să aibă posibilitatea de a-și formula o opinie cu privire la concluziile acestuia.
   Fiecare parte contractantă poate, de asemenea, să solicite grupului central să evalueze acele situații care au survenit doar pe teritoriul său național.
   După trei luni de la intrarea în vigoare a convenției, grupul central trebuie să prezinte comitetului executiv un raport preliminar privind funcționarea SIS, eficacitatea controalelor la frontierele externe, eficiența luptei împotriva drogurilor și rezultatele cooperării între organele judiciare și de poliție.
   Grupul central prezintă comitetului executiv un raport general până la 31 martie 1996.

      Bonn, 22 decembrie 1994.

            Președintele

         Bernd SCHMIDBAUER

      (1)  A se vedea SCH/Com-ex (99)13.

      (2)  Acest document nu este preluat în acquis.

      (3)  Dispozițiile referitoare la azil sunt preluate în Protocolul de la Bonn. [SCH/Com-ex (94)3].

      (4)  Înlocuit cu SCH/Com-ex (99)5.


title: Decizia (UE) 2016/1112 a Parlamentului European și a Consiliului din 6 iulie 2016 de acordare a unei asistențe macrofinanciare suplimentare Tunisiei

text:
               9.7.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 186/1

         DECIZIA (UE) 2016/1112 A PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI A CONSILIULUI
   din 6 iulie 2016
   de acordare a unei asistențe macrofinanciare suplimentare Tunisiei
   PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 212 alineatul (2),
   având în vedere propunerea Comisiei Europene,
   după transmiterea proiectului de act legislativ către parlamentele naționale,
   hotărând în conformitate cu procedura legislativă ordinară (1),
   întrucât:

               (1)

               Relațiile dintre Uniunea Europeană (denumită în continuare „Uniunea”) și Republica Tunisiană (denumită în continuare „Tunisia”) se dezvoltă în cadrul politicii europene de vecinătate (PEV). Tunisia a fost prima țară mediteraneană care a semnat un acord de asociere (2) cu Uniunea, la 17 iulie 1995, care a intrat în vigoare la 1 martie 1998. În temeiul respectivului acord, Tunisia a finalizat eliminarea tarifelor pentru produsele industriale în 2008, devenind astfel prima țară mediteraneană care a intrat într-o zonă de liber schimb cu Uniunea. Dialogul politic bilateral și cooperarea economică au fost dezvoltate și prin intermediul planurilor de acțiune din cadrul PEV, dintre care cel mai recent acoperă perioada 2013-2017.

               (2)

               În urma revoluției și a îndepărtării de la putere a președintelui Ben Ali, la 14 ianuarie 2011, în Tunisia au fost organizate primele alegeri libere și democratice, la 23 octombrie 2011. În ianuarie 2014, a fost adoptată o nouă constituție, iar în al patrulea trimestru al anului 2014 au avut loc alegeri parlamentare și prezidențiale, cu eforturi concertate din partea principalilor actori politici în vederea realizării de reforme pentru crearea unui veritabil sistem democratic.

               (3)

               În paralel cu acest proces de tranziție politică, economia Tunisiei a fost afectată de tulburări interne continue, de instabilitatea regională (inclusiv de impactul conflictului din Libia) și de un mediu internațional nefavorabil (în special în Uniune, principalul partener comercial al Tunisiei). Aceste evoluții nefavorabile au diminuat substanțial performanțele de creștere ale acestei țări, afectând totodată poziția sa bugetară și situația balanței de plăți.

               (4)

               Începând din 2011, ca urmare a schimbărilor politice survenite în Tunisia, Uniunea și-a exprimat angajamentul ferm de a sprijini această țară în procesul de reformă economică și politică. UE și-a majorat sprijinul financiar acordat Tunisiei, consolidând cooperarea în numeroase domenii, printre care societatea civilă, sistemul electoral, securitatea, dezvoltarea regională și reformele sociale și economice. Uniunea a oferit de asemenea posibilitatea încheierii unui acord privind o zonă de liber schimb aprofundat și cuprinzător, pentru care au fost lansate negocieri în octombrie 2014.

               (5)

               În acest context economic și financiar dificil autoritățile tunisiene și Fondul Monetar Internațional (FMI) au convenit, în aprilie 2013, cu privire la un acord stand-by pe trei ani fără caracter prudențial în valoare de 1 146 de milioane DST (drepturi speciale de tragere) pentru susținerea programului de reformă și ajustare economică al Tunisiei, care a fost prelungit ulterior până la sfârșitul anului 2015. O sumă totală de 1 500 milioane USD a fost plătită în cadrul programului FMI după șase revizuiri finalizate ale programului.

               (6)

               În august 2013, Tunisia a solicitat asistență macrofinanciară suplimentară din partea Uniunii. Ca răspuns la această solicitare, în mai 2014 a fost adoptată o decizie de acordare de asistență macrofinanciară în valoare de 300 de milioane EUR sub formă de împrumuturi (AMF-I) (3). Memorandumul de înțelegere care definește condițiile de politică aferente AMF-I a intrat în vigoare la 4 martie 2015. După implementarea măsurilor de politică convenite, prima tranșă a AMF-I a fost plătită la 7 mai 2015, iar a doua tranșă la 1 decembrie 2015.

               (7)

               Uniunea a acordat granturi în valoare de 524 de milioane EUR pentru perioada 2011-2015, în cadrul programului său curent de cooperare, în sprijinul agendei de reforme politice și economice a Tunisiei. În plus, 155 de milioane EUR au fost alocate Tunisiei în perioada 2011-2013 în cadrul programului „Sprijin pentru parteneriat, reforme și creștere favorabilă incluziunii” (SPRING) și 122 de milioane EUR au fost alocate în perioada 2014-2015 în cadrul programului „umbrelă”. De asemenea, Banca Europeană de Investiții a acordat împrumuturi în valoare de 1 338 de milioane EUR, începând cu anul 2011.

               (8)

               În 2015, economia Tunisiei a fost considerabil afectată de mai multe atacuri teroriste care au vizat sectoare economice cheie, precum turismul și transporturile, urmărind să perturbe procesul de consolidare a tranziției politice a țării. Atacurile respective au avut un impact negativ asupra redresării economice incipiente a Tunisiei. Alături de instabilitatea regională persistentă (inclusiv reactivarea conflictului din Libia) și de mediul economic european și mondial încă fragil, aceste evenimente au exacerbat problemele existente ale Tunisiei legate de balanța de plăți și poziția bugetară. Toți acești factori au condus la deficite financiare și bugetare externe semnificative.

               (9)

               În acest context plin de provocări, Uniunea și-a reafirmat angajamentul de a sprijini Tunisia în procesul de reformă economică și politică. În termeni concreți, acest angajament a fost exprimat în concluziile reuniunii Consiliului de asociere UE-Tunisia din martie 2015, precum și în concluziile Consiliului din 20 iulie 2015, în urma atacului terorist de lângă Sousse din iunie 2015. Sprijinul politic și economic din partea Uniunii pentru procesul de reformă al Tunisiei este compatibil cu politica adoptată de Uniune în relațiile cu țările din sudul Mediteranei, astfel cum este definită în cadrul politicii europene de vecinătate.

               (10)

               Ca urmare a deteriorării situației financiare și economice a Tunisiei, FMI și Tunisia au început discuțiile privind un nou acord cu o valoare mai mare, care ar putea lua forma unui mecanism de finanțare extinsă („programul FMI”) și ar urma să se deruleze pe parcursul unei perioade de patru ani, începând din primăvara anului 2016. Noul program FMI ar avea ca scop atenuarea dificultăților pe termen scurt legate de balanța de plăți a Tunisiei, încurajând, în același timp, implementarea unor măsuri ferme de ajustare.

               (11)

               În august 2015, pe fondul înrăutățirii situației și a perspectivelor economice, Tunisia a solicitat asistență macrofinanciară suplimentară din partea Uniunii.

               (12)

               Având în vedere că Tunisia este o țară care face obiectul PEV, ea ar trebui să fie considerată eligibilă pentru a beneficia de asistență macrofinanciară din partea Uniunii.

               (13)

               Asistența macrofinanciară din partea Uniunii ar trebui să fie un instrument financiar excepțional de sprijin necondiționat și fără o alocare specială pentru balanța de plăți, care vizează satisfacerea necesităților imediate de finanțare externă ale beneficiarului și ar trebui să stea la baza punerii în aplicare a unui program de politică care să conțină măsuri ferme imediate de ajustare și de reformă structurală, menite să îmbunătățească poziția pe termen scurt a balanței de plăți.

               (14)

               Având în vedere că în Tunisia există încă un deficit rezidual semnificativ de finanțare externă pentru balanța de plăți, în plus față de resursele furnizate de FMI și de alte instituții multilaterale, se consideră că asistența macrofinanciară pe care Uniunea ar urma să o furnizeze Tunisiei este un răspuns adecvat, în actualele circumstanțe excepționale, la solicitarea Tunisiei de sprijin pentru stabilizarea economică, alături de programul FMI. Asistența macrofinanciară din partea Uniunii ar sprijini stabilizarea economică și agenda de reforme structurale a Tunisiei, completând resursele puse la dispoziție în cadrul acordului financiar cu FMI.

               (15)

               Asistența macrofinanciară din partea Uniunii ar trebui să aibă drept scop sprijinirea restabilirii unei situații de finanțare externe sustenabile pentru Tunisia, sprijinind astfel dezvoltarea sa economică și socială.

               (16)

               Stabilirea valorii asistenței macrofinanciare din partea Uniunii se bazează pe o evaluare cantitativă completă a nevoilor de finanțare externă reziduale ale Tunisiei și ține cont de capacitatea acesteia de autofinanțare prin resurse proprii, în special de rezervele internaționale pe care le are dispoziție. Asistența macrofinanciară din partea Uniunii ar trebui să completeze programele și resursele furnizate de FMI și de Banca Mondială. Stabilirea valorii asistenței ia în considerare, de asemenea, contribuțiile financiare preconizate din partea donatorilor multilaterali și necesitatea de a asigura o partajare echitabilă a sarcinii între Uniune și alți donatori, precum și aplicarea anterioară a celorlalte instrumente de finanțare externă ale Uniunii în Tunisia și valoarea adăugată a implicării Uniunii în general.

               (17)

               Comisia ar trebui să garanteze faptul că asistența macrofinanciară din partea Uniunii este în conformitate, din punct de vedere juridic și al conținutului, cu principiile esențiale, cu obiectivele și cu măsurile adoptate în cadrul diferitelor domenii de acțiune externă și al altor politici pertinente ale Uniunii.

               (18)

               Asistența macrofinanciară din partea Uniunii ar trebui să sprijine politica externă a Uniunii față de Tunisia. Serviciile Comisiei și Serviciul European de Acțiune Externă ar trebui să lucreze în strânsă colaborare pe parcursul operațiunii de asistență macrofinanciară pentru a coordona și a asigura coerența acțiunilor de politică externă ale Uniunii.

               (19)

               Asistența macrofinanciară din partea Uniunii ar trebui să susțină angajamentul Tunisiei față de valorile pe care le are în comun cu Uniunea, printre care democrația, statul de drept, buna guvernanță, respectarea drepturilor omului, dezvoltarea durabilă și reducerea sărăciei, precum și angajamentul său față de principiile privind schimburile comerciale deschise, echitabile și reglementate.

               (20)

               O condiție prealabilă pentru acordarea asistenței macrofinanciare din partea Uniunii ar trebui să fie ca Tunisia să respecte mecanismele democratice reale, printre care un sistem parlamentar pluripartit și statul de drept, și să garanteze respectarea drepturilor omului. În plus, obiectivele specifice ale asistenței macrofinanciare din partea Uniunii ar trebui să consolideze eficiența, transparența și responsabilitatea sistemelor de gestionare a finanțelor publice din Tunisia și să promoveze reformele structurale având ca scop sprijinirea creșterii economice durabile și favorabile incluziunii, crearea de locuri de muncă și consolidarea bugetară. Atât îndeplinirea condițiilor prealabile, cât și realizarea obiectivelor respective ar trebui monitorizate periodic de către Comisie și Serviciul European de Acțiune Externă.

               (21)

               Pentru a se asigura că interesele financiare ale Uniunii în legătură cu asistența macrofinanciară din partea Uniunii sunt protejate în mod eficient, Tunisia ar trebui să adopte măsuri corespunzătoare privind prevenirea și combaterea fraudei, a corupției și a oricăror alte abateri legate de această asistență. În plus, ar trebui să se adopte dispoziții care să prevadă efectuarea de verificări de către Comisie și de audituri de către Curtea de Conturi.

               (22)

               Punerea la dispoziție a asistenței macrofinanciare din partea Uniunii nu aduce atingere competențelor Parlamentului European și Consiliului, în calitate de autoritate bugetară.

               (23)

               Sumele provizionului necesar pentru asistența macrofinanciară ar trebui să fie în concordanță cu creditele bugetare prevăzute în cadrul financiar multianual.

               (24)

               Asistența macrofinanciară din partea Uniunii ar trebui gestionată de către Comisie. Pentru a garanta că Parlamentul European și Consiliul pot să urmărească punerea în aplicare a prezentei decizii, Comisia ar trebui să le informeze periodic cu privire la evoluțiile legate de asistență și să le furnizeze documentele relevante.

               (25)

               Pentru a asigura condiții uniforme de punere în aplicare a prezentei decizii, Comisiei ar trebui să i se confere competențe de executare. Aceste competențe ar trebui să fie exercitate în conformitate cu Regulamentul (UE) nr. 182/2011 al Parlamentului European și al Consiliului (4).

               (26)

               Asistența macrofinanciară din partea Uniunii ar trebui să facă obiectul unor condiții de politică economică, ce urmează a fi consemnate într-un memorandum de înțelegere. Pentru a se asigura condiții de punere în aplicare uniforme și din motive de eficiență, Comisia ar trebui să fie abilitată să negocieze astfel de condiții cu autoritățile tunisiene, sub supravegherea comitetului reprezentanților statelor membre, în conformitate cu Regulamentul (UE) nr. 182/2011. În conformitate cu regulamentul respectiv, procedura de consultare ar trebui să se aplice, ca regulă generală, tuturor cazurilor altele decât cele prevăzute în regulamentul respectiv. Având în vedere impactul potențial important al asistenței de peste 90 de milioane EUR, se cuvine să se utilizeze procedura de examinare pentru operațiuni ce depășesc acest prag. Luând în considerare cuantumul asistenței macrofinanciare din partea Uniunii pentru Tunisia, procedura de examinare ar trebui să se aplice pentru adoptarea memorandumului de înțelegere și pentru orice reducere, suspendare sau anulare a asistenței,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   (1)   Uniunea pune la dispoziția Tunisiei asistență macrofinanciară cu o valoare maximă de 500 de milioane EUR (denumită în continuare „asistența macrofinanciară din partea Uniunii”), cu scopul de a sprijini stabilizarea economică a Tunisiei și agenda consistentă de reforme a acestei țări. Asistența contribuie la acoperirea nevoilor Tunisiei legate de balanța de plăți, astfel cum au fost identificate în programul FMI.
   (2)   Asistența macrofinanciară din partea Uniunii este furnizată integral Tunisiei sub formă de împrumuturi. Comisia este împuternicită în numele Uniunii Europene să împrumute fondurile necesare de pe piețele de capital sau de la instituții financiare și să le împrumute mai departe Tunisiei. Împrumuturile au o scadență medie de maximum 15 ani.
   (3)   Acordarea asistenței macrofinanciare din partea Uniunii este gestionată de Comisie, în conformitate cu acordurile sau înțelegerile încheiate între FMI și Tunisia și cu principiile și obiectivele-cheie ale reformelor economice stabilite în Acordul de asociere UE-Tunisia. Comisia informează periodic Parlamentul European și Consiliul în legătură cu evoluția asistenței macrofinanciare din partea Uniunii, inclusiv în legătură cu tragerile din aceasta, și pune la dispoziția instituțiilor respective documentele relevante în timp util.
   (4)   Asistența macrofinanciară din partea Uniunii se acordă pentru o perioadă de doi ani și jumătate începând cu prima zi de la intrarea în vigoare a memorandumului de înțelegere menționat la articolul 3 alineatul (1).
   (5)   În cazul în care nevoile de finanțare ale Tunisiei se reduc în mod semnificativ în perioada de tragere a asistenței macrofinanciare din partea Uniunii comparativ cu estimările inițiale, Comisia, hotărând în conformitate cu procedura de examinare menționată la articolul 7 alineatul (2), fie reduce cuantumul asistenței, fie o suspendă sau o anulează.
   Articolul 2
   (1)   O condiție prealabilă pentru acordarea asistenței macrofinanciare din partea Uniunii este ca Tunisia să respecte mecanismele democratice reale, printre care un sistem parlamentar pluripartit și statul de drept, și să garanteze respectarea drepturilor omului.
   (2)   Comisia și Serviciul European de Acțiune Externă monitorizează îndeplinirea condiției prealabile stabilite la alineatul (1) pe parcursul întregului ciclu de viață al asistenței macrofinanciare din partea Uniunii.
   (3)   Alineatele (1) și (2) se aplică în conformitate cu Decizia 2010/427/UE a Consiliului (5).
   Articolul 3
   (1)   Comisia, în conformitate cu procedura de examinare menționată la articolul 7 alineatul (2), convine cu autoritățile tunisiene asupra unor condiții de politică economică și financiare clar definite, axate pe reforme structurale și pe finanțe publice solide, la care urmează să fie supusă asistența macrofinanciară din partea Uniunii, care urmează să fie stabilite într-un memorandum de înțelegere (denumit în continuare „memorandumul de înțelegere”). Condițiile financiare și de politică economică prevăzute în memorandumul de înțelegere sunt coerente cu acordurile sau înțelegerile menționate la articolul 1 alineatul (3), inclusiv cu programele de reformă structurală și de ajustare macroeconomică implementate de Tunisia cu sprijinul FMI.
   (2)   Condițiile menționate la alineatul (1) vizează, în special, creșterea eficienței, a transparenței și a responsabilității sistemelor de gestionare a finanțelor publice din Tunisia, inclusiv în ceea ce privește utilizarea asistenței macrofinanciare din partea Uniunii. Progresul înregistrat cu privire la deschiderea reciprocă a piețelor, dezvoltarea schimburilor comerciale echitabile și bazate pe norme, precum și alte priorități în contextul politicii externe a Uniunii trebuie și ele luate în considerare în mod corespunzător în momentul elaborării măsurilor de politică. Progresele înregistrate pentru realizarea obiectivelor respective sunt monitorizate periodic de Comisie.
   (3)   Condițiile financiare detaliate ale asistenței macrofinanciare din partea Uniunii se stabilesc în acordul de împrumut care urmează a fi încheiat între Comisie și autoritățile tunisiene.
   (4)   Comisia verifică periodic îndeplinirea în continuare a condițiilor menționate la articolul 4 alineatul (3), inclusiv conformitatea politicilor economice ale Tunisiei cu obiectivele asistenței macrofinanciare din partea Uniunii. În cadrul acestor verificări, Comisia acționează în strânsă coordonare cu FMI și Banca Mondială și, dacă este necesar, cu Parlamentul European și Consiliul.
   Articolul 4
   (1)   Sub rezerva condițiilor menționate la alineatul (3), asistența macrofinanciară din partea Uniunii este pusă la dispoziție de Comisie sub forma a trei tranșe de împrumut. Mărimea fiecărei tranșe este stabilită în memorandumul de înțelegere.
   (2)   Sumele asistenței macrofinanciare din partea Uniunii sunt provizionate, dacă este cazul, în conformitate cu Regulamentul (CE, Euratom) nr. 480/2009 al Consiliului (6).
   (3)   Comisia decide punerea la dispoziție a tranșelor cu condiția îndeplinirii tuturor condițiilor următoare:

               (a)

               condiția prealabilă prevăzută la articolul 2;

               (b)

               o implementare continuă și satisfăcătoare a unui program de politică care conține măsuri ferme de ajustare și de reformă structurală, sprijinite de un mecanism de creditare al FMI fără caracter prudențial; și

               (c)

               implementarea satisfăcătoare a condițiilor financiare și de politică economică convenite în memorandumul de înțelegere.

         Eliberarea celei de a doua tranșe nu are loc, în principiu, mai devreme de trei luni de la punerea la dispoziție a primei tranșe. Eliberarea celei de a treia tranșe nu are loc, în principiu, mai devreme de trei luni de la punerea la dispoziție a cele de a doua tranșe.
   (4)   În cazul în care condițiile de la alineatul (3) primul paragraf nu sunt respectate în mod continuu, Comisia suspendă temporar sau anulează plata asistenței macrofinanciare din partea Uniunii. În astfel de cazuri, Comisia informează Parlamentul European și Consiliul cu privire la motivele respectivei suspendări sau anulări.
   (5)   Asistența macrofinanciară din partea Uniunii este vărsată Băncii Centrale a Tunisiei. Sub rezerva dispozițiilor stabilite în memorandumul de înțelegere, care includ o confirmare a nevoilor reziduale de finanțare bugetară, fondurile Uniunii pot fi transferate Ministerului de finanțe al Tunisiei în calitate de beneficiar final.
   Articolul 5
   (1)   Operațiunile de contractare și de acordare a împrumutului legate de asistența macrofinanciară din partea Uniunii se efectuează în euro, utilizând aceeași dată a valutei și nu implică Uniunea în transformarea scadenței și nu o expune niciunui risc legat de cursul de schimb sau de rata dobânzii sau vreunui alt risc comercial.
   (2)   În cazul în care condițiile permit acest lucru și la solicitarea Tunisiei, Comisia poate lua măsurile necesare pentru a asigura includerea în termenii și condițiile de acordare a împrumutului a unei clauze de rambursare anticipată, precum și corelarea acestei clauze cu o clauză corespondentă în termenii și condițiile operațiunilor de contractare a împrumutului.
   (3)   Dacă circumstanțele permit îmbunătățirea ratei dobânzii împrumutului și dacă Tunisia solicită acest lucru, Comisia poate decide refinanțarea integrală sau parțială a împrumuturilor sale contractate inițiale sau poate restructura condițiile financiare corespondente. Operațiunile de refinanțare sau restructurare se efectuează în conformitate cu alineatele (1) și (4) și nu au ca efect prelungirea termenului de scadență al împrumuturilor contractate în cauză sau majorarea valorii capitalului restant la data refinanțării sau restructurării.
   (4)   Toate costurile înregistrate de Uniune în legătură cu operațiunile de împrumut și de credit prevăzute în prezenta decizie sunt suportate de Tunisia.
   (5)   Comisia informează Parlamentul European și Consiliul cu privire la evoluția operațiunilor menționate la alineatele (2) și (3).
   Articolul 6
   (1)   Asistența macrofinanciară din partea Uniunii este implementată în conformitate cu Regulamentul (UE, Euratom) nr. 966/2012 al Parlamentului European și al Consiliului (7) și cu Regulamentul delegat (UE) nr. 1268/2012 al Comisiei (8).
   (2)   Implementarea asistenței macrofinanciare din partea Uniunii face obiectul unei gestiuni directe.
   (3)   Acordul de împrumut menționat la articolul 3 alineatul (3) conține dispoziții care:

               (a)

               garantează faptul că Tunisia verifică în mod periodic dacă finanțarea acordată din bugetul Uniunii a fost utilizată în mod corespunzător, adoptă măsurile corespunzătoare de prevenire a neregulilor și a fraudei și, după caz, întreprinde acțiuni juridice pentru recuperarea fondurilor furnizate în temeiul prezentei decizii care au fost deturnate;

               (b)

               asigură protecția intereselor financiare ale Uniunii, prevăzând în mod special măsuri specifice pentru prevenirea și combaterea fraudei, a corupției și a oricăror alte nereguli care afectează asistența macrofinanciară din partea Uniunii, în conformitate cu Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2988/95 al Consiliului (9), Regulamentul (Euratom, CE) nr. 2185/96 al Consiliului (10) și Regulamentul (UE, Euratom) nr. 883/2013 al Parlamentului European și al Consiliului (11);

               (c)

               autorizează în mod expres Comisia, inclusiv Oficiul European de Luptă Antifraudă, sau reprezentanții acesteia, să efectueze verificări, inclusiv la fața locului, precum și inspecții;

               (d)

               autorizează în mod expres Comisia și Curtea de Conturi Europeană să efectueze audituri atât în timpul, cât și după perioada de disponibilitate a asistenței macrofinanciare din partea Uniunii, inclusiv să efectueze verificări de documente și audituri la fața locului, cum ar fi evaluările operaționale;

               (e)

               garantează faptul că Uniunea are dreptul la rambursarea anticipată a împrumutului atunci când s-a stabilit că, în ceea ce privește gestionarea asistenței macrofinanciare din partea Uniunii, Tunisia s-a angajat într-un act de fraudă sau corupție sau într-o altă activitate ilegală care prejudiciază interesele financiare ale Uniunii.

         (4)   Înainte de implementarea asistenței macrofinanciare din partea Uniunii, Comisia evaluează, prin intermediul unei evaluări operaționale, soliditatea mecanismelor financiare, procedurile administrative și mecanismele interne și externe de control ale Tunisiei care sunt relevante pentru respectiva asistență.
   Articolul 7
   (1)   Comisia este asistată de un comitet. Acesta este un comitet în sensul Regulamentului (UE) nr. 182/2011.
   (2)   Atunci când se face trimitere la prezentul alineat, se aplică articolul 5 din Regulamentul (UE) nr. 182/2011.
   Articolul 8
   (1)   Până la data de 30 iunie a fiecărui an, Comisia înaintează Parlamentului European și Consiliului un raport privind punerea în aplicare a prezentei decizii în anul anterior, inclusiv o evaluare a punerii în aplicare. Raportul:

               (a)

               examinează progresele înregistrate în punerea în aplicare a asistenței macrofinanciare din partea Uniunii;

               (b)

               evaluează situația și perspectivele economice ale Tunisiei, precum și progresele înregistrate în punerea în aplicare a măsurilor de politică menționate la articolul 3 alineatul (1);

               (c)

               indică legătura dintre condițiile de politică economică prevăzute în memorandumul de înțelegere, performanțele economice și bugetare ale Tunisiei la acea dată și deciziile Comisiei de a pune la dispoziție tranșele asistenței macrofinanciare din partea Uniunii.

         (2)   În cel mult doi ani de la expirarea perioadei de disponibilitate menționate la articolul 1 alineatul (4), Comisia prezintă Parlamentului European și Consiliului un raport de evaluare ex-post, evaluând rezultatele și eficiența operațiunilor din cadrul asistenței macrofinanciare din partea Uniunii încheiate și măsura în care acestea au contribuit la obiectivele asistenței.
   Articolul 9
   Prezenta decizie intră în vigoare în a treia zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.

      Adoptată la Strasbourg, 6 iulie 2016.

            Pentru Parlamentul European

            Președintele

         M. SCHULZ

            Pentru Consiliu

            Președintele

         I. KORČOK

      (1)  Poziția Parlamentului European din 8 iunie 2016 (nepublicată încă în Jurnalul Oficial) și Decizia Consiliului din 24 iunie 2016.

      (2)  Acordul euro-mediteranean de stabilire a unei asocieri între Comunitățile Europene și statele sale membre ale acestora, pe de o parte, și Republica Tunisiană, pe de altă parte (JO L 278, 21.10.2005, p. 9).

      (3)  Decizia nr. 534/2014/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 mai 2014 privind acordarea de asistență macrofinanciară Republicii Tunisia (JO L 151, 21.5.2014, p. 9).

      (4)  Regulamentul (UE) nr. 182/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 februarie 2011 de stabilire a normelor și principiilor generale privind mecanismele de control de către statele membre al exercitării competențelor de executare de către Comisie (JO L 55, 28.2.2011, p. 13).

      (5)  Decizia 2010/427/UE a Consiliului din 26 iulie 2010 privind organizarea și funcționarea Serviciului European de Acțiune Externă (JO L 201, 3.8.2010, p. 30).

      (6)  Regulamentul (CE, Euratom) nr. 480/2009 al Consiliului din 25 mai 2009 privind constituirea Fondului de garantare pentru acțiuni externe (JO L 145, 10.6.2009, p. 10).

      (7)  Regulamentul (UE, Euratom) nr. 966/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 25 octombrie 2012 privind normele financiare aplicabile bugetului general al Uniunii și de abrogare a Regulamentului (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului (JO L 298, 26.10.2012, p. 1).

      (8)  Regulamentul delegat (UE) nr. 1268/2012 al Comisiei din 29 octombrie 2012 privind normele de aplicare a Regulamentului (UE, Euratom) nr. 966/2012 privind normele financiare aplicabile bugetului general al Uniunii (JO L 362, 31.12.2012, p. 1).

      (9)  Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2988/95 al Consiliului din 18 decembrie 1995 privind protecția intereselor financiare ale Comunităților Europene (JO L 312, 23.12.1995, p. 1).

      (10)  Regulamentul (Euratom, CE) nr. 2185/96 al Consiliului din 11 noiembrie 1996 privind controalele și inspecțiile la fața locului efectuate de Comisie în scopul protejării intereselor financiare ale Comunităților Europene împotriva fraudei și a altor abateri (JO L 292, 15.11.1996, p. 2).

      (11)  Regulamentul (UE, Euratom) nr. 883/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 septembrie 2013 privind investigațiile efectuate de Oficiul European de Luptă Antifraudă (OLAF) și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1073/1999 al Parlamentului European și al Consiliului și a Regulamentului (Euratom) nr. 1074/1999 al Consiliului (JO L 248, 18.9.2013, p. 1).

      Declarație comună a Parlamentului European și a Consiliului
      Prezenta decizie se adoptă fără a aduce atingere declarației comune adoptate împreună cu Decizia nr. 778/2013/UE a Parlamentului European și a Consiliului de acordare a unei asistențe macrofinanciare suplimentare Georgiei, care va fi considerată în continuare drept temei al tuturor deciziilor Parlamentului European și ale Consiliului prin care se acordă asistență macrofinanciară țărilor și teritoriilor terțe.


title: Decizia (PESC) 2015/236 a Consiliului din 12 februarie 2015 de modificare a Deciziei 2010/413/PESC privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului

text:
               14.2.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 39/18

         DECIZIA (PESC) 2015/236 A CONSILIULUI
   din 12 februarie 2015
   de modificare a Deciziei 2010/413/PESC privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind Uniunea Europeană, în special articolul 29,
   având în vedere Decizia 2010/413/PESC a Consiliului din 26 iulie 2010 privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Poziției comune 2007/140/PESC (1), în special articolul 23,
   întrucât:

               (1)

               La 26 iulie 2010, Consiliul a adoptat Decizia 2010/413/PESC.

               (2)

               Decizia 2010/413/PESC permite, între altele, executarea obligațiilor care decurg din contracte încheiate înainte de 23 ianuarie 2012 sau din contracte adiționale necesare pentru executarea unor astfel de obligații în cazul în care furnizarea de țiței iranian și de produse petroliere iraniene sau veniturile rezultate din furnizarea acestora servesc rambursării unor sume datorate în temeiul contractelor încheiate înainte de 23 ianuarie 2012 unor persoane sau entități de pe teritoriul statelor membre sau aflate sub jurisdicția acestora, în cazul în care contractele respective prevăd expres astfel de rambursări.

               (3)

               Decizia 2010/413/PESC prevede totodată faptul că măsurile de înghețare a activelor stipulate în decizia menționată nu se aplică actelor și tranzacțiilor efectuate în ceea ce privește entitățile de pe lista din anexa II la decizia respectivă, în măsura în care acestea sunt necesare pentru executarea, până la 31 decembrie 2014, a obligațiilor relevante.

               (4)

               Consiliul consideră că exceptarea menționată ar trebui prelungită până la 30 iunie 2015.

               (5)

               Este necesară continuarea acțiunilor Uniunii în vederea punerii în aplicare a măsurilor prevăzute în prezenta decizie.

               (6)

               Prin hotărârea din 12 decembrie 2013 în cauza T-58/12, Tribunalul Uniunii Europene a anulat decizia Consiliului de a-i include pe Gholam Golparvar, Ghasem Nabipour, Mansour Eslami, Mohamad Talai, Mohammad Fard, Alireza Ghezelayagh, Hassan Zadeh, Mohammad Pajand, Ahmad Sarkandi, Seyed Rasool și Ahmad Tafazoly pe lista persoanelor și entităților care fac obiectul măsurilor restrictive prevăzute în anexa II la Decizia 2010/413/PESC.

               (7)

               Gholam Golparvar ar trebui inclus din nou pe lista persoanelor și entităților care fac obiectul măsurilor restrictive, pe baza unei noi expuneri de motive.

               (8)

               Prin hotărârea sa din 3 iulie 2014 în cauza T-565/12, Tribunalul Uniunii Europene a anulat decizia Consiliului de a include National Iranian Tanker Company pe lista persoanelor și entităților care fac obiectul măsurilor restrictive prevăzute în anexa II la Decizia 2010/413/PESC.

               (9)

               National Iranian Tanker Company ar trebui inclusă din nou pe lista persoanelor și entităților care fac obiectul măsurilor restrictive, pe baza unei noi expuneri de motive.

               (10)

               Prin urmare, Decizia 2010/413/PESC ar trebui modificată în consecință,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   Articolul 20 alineatul (14) din Decizia 2010/413/PESC se înlocuiește cu următorul text:

      „(14)   Alineatele (1) și (2) nu se aplică actelor și tranzacțiilor efectuate în ceea ce privește entitățile de pe lista din anexa II, în măsura în care acestea sunt necesare pentru executarea, până la 30 iunie 2015, a obligațiilor menționate la articolul 3c alineatul (2), cu condiția ca respectivele acte și tranzacții să fi fost în prealabil autorizate pentru fiecare caz în parte de către statul membru relevant. Statul membru relevant informează celelalte state membre și Comisia cu privire la intenția sa de a acorda o autorizație.”

   Articolul 2
   Anexa II la Decizia 2010/413/PESC se modifică astfel cum se prevede în anexa la prezenta decizie.
   Articolul 3
   Prezenta decizie intră în vigoare la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.

      Adoptată la Bruxelles, 12 februarie 2015.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         E. RINKĒVIČS

      (1)  JO L 195, 27.7.2010, p. 39.

      ANEXĂ

                  I.

                  Entitatea menționată mai jos se introduce pe lista prevăzută în partea I din anexa II la Decizia 2010/413/PESC:
                  I.   Persoane și entități implicate în activitățile nucleare sau privind rachete balistice și persoane și entități care acordă sprijin guvernului Iranului.

                  B.   Entități

                              Nume

                              Informații de identificare

                              Motive

                              Data includerii pe listă

                              140.

                              National Iranian Tanker Company (NITC)

                                          35 East Shahid Atefi Street, Africa Ave., 19177 Tehran, P.O. Box: 19395-4833

                                          Tel. +98 21 23801

                                          E-mail: info@nitc-tankers.com; toate birourile din lumea întreagă.

                              National Iranian Tanker Company acordă sprijin financiar guvernului Iranului, prin intermediul acționarilor săi Iranian State Retirement Fund, Iranian Social Security Organization și Oil Industry Employees Retirement and Savings Fund, care sunt entități controlate de stat. În plus, NITC este unul dintre cei mai mari operatori de tancuri petroliere din lume și unul dintre principalii transportatori de țiței din Iran. Prin urmare, NITC acordă sprijin logistic guvernului Iranului, prin transportul de petrol iranian.

                  II.

                  Persoana menționată mai jos se introduce pe lista prevăzută în partea III din anexa II la Decizia 2010/413/PESC:
                  III.   Islamic Republic of Iran Shipping Lines (IRISL)

                  A.   Persoane

                              Nume

                              Informații de identificare

                              Motive

                              Data includerii pe listă

                              8.

                              Gholam Hossein Golparvar

                              Născut la 23 ianuarie 1957, iranian. Carte de identitate nr. 4207.

                              Domnul Golparvar acționează în numele IRISL și al societăților asociate cu aceasta. Este director comercial al IRISL, precum și director general și acționar al SAPID Shipping Company, director neexecutiv și acționar al HDSL, precum și acționar al Rhabaran Omid Darya Ship Management Company, care sunt desemnate de UE ca acționând în numele IRISL.


title: Decizia (PESC) 2017/1386 a Consiliului din 25 iulie 2017 de modificare a Deciziei 2014/145/PESC privind măsuri restrictive în raport cu acțiunile care subminează sau amenință integritatea teritorială, suveranitatea și independența Ucrainei

text:
               26.7.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 194/63

         DECIZIA (PESC) 2017/1386 A CONSILIULUI
   din 25 iulie 2017
   de modificare a Deciziei 2014/145/PESC privind măsuri restrictive în raport cu acțiunile care subminează sau amenință integritatea teritorială, suveranitatea și independența Ucrainei
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind Uniunea Europeană, în special articolul 29,
   având în vedere Decizia 2014/145/PESC a Consiliului din 17 martie 2014 privind măsuri restrictive în raport cu acțiunile care subminează sau amenință integritatea teritorială, suveranitatea și independența Ucrainei (1), în special articolul 3 alineatul (1),
   având în vedere propunerea Înaltului Reprezentant al Uniunii pentru afaceri externe și politica de securitate,
   întrucât:

               (1)

               La 17 martie 2014, Consiliul a adoptat Decizia 2014/145/PESC privind măsuri restrictive în raport cu acțiunile care subminează sau amenință integritatea teritorială, suveranitatea și independența Ucrainei.

               (2)

               La 13 martie 2017, Consiliul a adoptat Decizia (PESC) 2017/445 (2) prin care a reînnoit măsurile respective pentru o perioadă suplimentară de șase luni.

               (3)

               Consiliul a revizuit o desemnare individuală prevăzută în anexa la Decizia 2014/145/PESC. Rubrica referitoare la persoana respectivă ar trebui modificată.

               (4)

               Anexa la Decizia 2014/145/PESC ar trebui modificată în consecință,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   Anexa la Decizia 2014/145/PESC se modifică în conformitate cu anexa la prezenta decizie.
   Articolul 2
   Prezenta decizie intră în vigoare în ziua următoare datei publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.

      Adoptată la Bruxelles, 25 iulie 2017.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         M. MAASIKAS

      (1)  JO L 78, 17.3.2014, p. 16.

      (2)  Decizia (PESC) 2017/445 a Consiliului din 13 martie 2017 de modificare a Deciziei 2014/145/PESC privind măsuri restrictive în raport cu acțiunile care subminează sau amenință integritatea teritorială, suveranitatea și independența Ucrainei (JO L 67, 14.3.2017, p. 88).

      ANEXĂ
      În anexa la Decizia 2014/145/PESC, în secțiunea „Persoane”, rubrica nr. 92 se înlocuiește cu:

                     Nume

                     Informații de identificare

                     Expunere de motive

                     Data includerii pe listă

                     „92.

                     Arkady Romanovich ROTENBERG,
                     Arkadii Romanovich ROTENBERG
                     (Аркадий Романович РОТЕНБЕРГ)

                     Data nașterii: 15.12.1951
                     Locul nașterii: Leningrad (Sankt Petersburg).

                     Arkady Rotenberg este un proeminent om de afaceri rus care are legături personale strânse cu președintele Putin. Începând din martie 2014, Rotenberg sau societățile sale au primit contracte publice în valoare de peste 7 miliarde USD. În 2015, Rotenberg s-a clasat pe primul loc pe lista anuală a contractelor publice în ceea ce privește valoarea acestora, după ce i-au fost atribuite contracte în valoare de 555 de miliarde de ruble din partea guvernului rus. Multe dintre aceste contracte au fost atribuite fără desfășurarea unor proceduri competitive formale. La 30 ianuarie 2015, prim-ministrul Dmitri Medvedev a semnat un decret prin care a atribuit societății Stroygazmontazh, aparținând lui Rotenberg, un contract public pentru construcția podului Kerch între Rusia și Republica Autonomă Crimeea, anexată în mod ilegal. Prin aceste contracte, acesta a obținut beneficii financiare din partea factorilor de decizie ruși răspunzători pentru anexarea Crimeei sau pentru destabilizarea estului Ucrainei.
                     Este proprietarul societății Stroygazmontazh căreia i-a fost atribuit un contract public pentru construirea podului Kerch între Rusia și Republica Autonomă Crimeea, anexată în mod ilegal, consolidând astfel integrarea acesteia în Federația Rusă, fapt care, la rândul său, subminează și mai mult integritatea teritorială a Ucrainei. De asemenea, în ianuarie 2017, Stroygazmontazh a primit un contract de stat în valoare de 17 miliarde de ruble pentru construirea unei linii de cale ferată pe podul Kerch, fapt care, la rândul său, subminează și mai mult integritatea teritorială a Ucrainei.
                     Este președintele Consiliului de administrație al editurii Prosvescheniye, care este cunoscută pentru punerea în aplicare a proiectului «Copii din Rusia: Adresa – Crimeea», o campanie de relații publice care a fost concepută pentru a-i convinge pe copiii din Crimeea că acum sunt cetățeni ruși care trăiesc în Rusia și, prin urmare, sprijină politica guvernului rus de integrare a Crimeei în Rusia.

                     30.7.2014”


title: 2009/167/CE: Decizia Consiliului din 26 februarie 2009 de modificare a Deciziei din 27 martie 2000 de autorizare a directorului Europol să inițieze negocieri cu privire la acordurile cu state terțe și cu organisme din afara Uniunii Europene

text:
               28.2.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 56/15

      DECIZIA CONSILIULUI

   din 26 februarie 2009
   de modificare a Deciziei din 27 martie 2000 de autorizare a directorului Europol să inițieze negocieri cu privire la acordurile cu state terțe și cu organisme din afara Uniunii Europene
   (2009/167/CE)
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere articolul 42 alineatul (2), articolul 10 alineatul (4) și articolul 18 din Convenția privind înființarea unui Oficiu European de Poliție (Convenția Europol) (1),
   având în vedere Actul Consiliului din 3 noiembrie 1998 de stabilire a normelor care reglementează relațiile externe ale Europol cu state terțe și cu organismele din afara Uniunii Europene (2), în special articolul 2 din respectivul act,
   având în vedere Actul Consiliului din 3 noiembrie 1998 de stabilire a normelor care reglementează primirea de către Europol a unor informații provenite de la părți terțe (3), în special articolul 2 din respectivul act,
   având în vedere Actul Consiliului din 12 martie 1999 de adoptare a normelor care reglementează transmiterea de date cu caracter personal de către Europol statelor și organismelor terțe (4), în special articolele 2 și 3 din respectivul act,
   întrucât:

               (1)

               La 27 martie 2000 Consiliul a adoptat Decizia de autorizare a directorului Europol să inițieze negocieri cu privire la acordurile cu state terțe și cu organisme din afara Uniunii Europene (5).

               (2)

               Există interese operaționale care impun adăugarea Indiei pe lista statelor terțe cu care directorul Europol este autorizat să înceapă negocieri.

               (3)

               Decizia din 27 martie 2000 ar trebui modificată în consecință,

         DECIDE:
   Articolul 1
   Prin prezenta, decizia din 27 martie 2000 se modifică după cum urmează:
   la articolul 2 alineatul (1), sub titlul „Statele terțe”, se adaugă în listă, în ordine alfabetică, următorul stat:

               „—

               India”.

         Articolul 2
   Prezenta decizie se publică în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
   Articolul 3
   Prezenta decizie intră în vigoare în ziua următoare datei adoptării sale.

      Adoptată la Bruxelles, 26 februarie 2009.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         I. LANGER

      (1)  JO C 316, 27.11.1995, p. 2.

      (2)  JO C 26, 30.1.1999, p. 19.

      (3)  JO C 26, 30.1.1999, p. 17.

      (4)  JO C 88, 30.3.1999, p. 1.

      (5)  JO C 106, 13.4.2000, p. 1.


title: 2014/693/UE: Decizia Consiliului din 29 septembrie 2014 de numire a unui membru polonez în cadrul Comitetului Economic și Social European

text:
               3.10.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 289/21

         DECIZIA CONSILIULUI
   din 29 septembrie 2014
   de numire a unui membru polonez în cadrul Comitetului Economic și Social European

      (2014/693/UE)

   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 302,
   având în vedere propunerea guvernuluipolonez,
   având în vedere avizul Comisiei Europene,
   întrucât:

               (1)

               La 13 septembrie 2010, Consiliul a adoptat Decizia 2010/570/UE, Euratom de numire a membrilor în cadrul Comitetului Economic și Social European pentru perioada 21 septembrie 2010-20 septembrie 2015 (1).

               (2)

               Un loc de membru în cadrul Comitetului Economic și Social European a devenit vacant ca urmare a încheierii mandatului doamnei Marzena MENDZA-DROZD,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   Domnul Michal Grzegorz MODRZEJEWSKI este numit în calitate de membru în cadrul Comitetului Economic și Social European pentru durata rămasă a mandatului, respectiv până la 20 septembrie 2015.
   Articolul 2
   Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.

      Adoptată la Bruxelles, 29 septembrie 2014.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         S. GOZI

      (1)  JO L 251, 25.9.2010, p. 8.


title: Decizia Comisiei din 16 noiembrie 1999 privind aderarea Comunității Europene a Energiei Atomice (Euratom) la Convenția din 1994 privind siguranța nucleară [notificată cu numărul C(1999) 3223]

text:
Anunţ juridic important

|

31999D0819

Jurnalul Oficial L 318 , 11/12/1999 p. 0020 - 0020 ediţie specială în limba cehă capitol 15 volum 04 p. 370  - 370 ediţie specială în limba estonă capitol 15 volum 04 p. 370  - 370 ediţie specială în limba maghiară capitol 15 volum 04 p. 370  - 370 ediţie specială în limba lituaniană capitol 15 volum 04 p. 370  - 370 LV.ES capitol 15 volum 04 p. 370  - 370 MT.ES capitol 15 volum 04 p. 370  - 370 PL.ES capitol 15 volum 04 p. 370  - 370 SK.ES capitol 15 volum 04 p. 371  - 371 ediţie specială în limba slovenă capitol 15 volum 04 p. 370  - 370

		19991116Decizia Comisieidin 16 noiembrie 1999privind aderarea Comunității Europene a Energiei Atomice (Euratom) la Convenția din 1994 privind siguranța nucleară[notificată cu numărul C(1999) 3223](1999/819/Euratom)COMISIA COMUNITĂȚILOR EUROPENE,având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene a Energiei Atomice, în special articolul 101 alineatul (2),având în vedere Decizia Consiliului din 7 decembrie 1998 de aprobare a aderării Comunității Europene a Energiei Atomice la Convenția privind siguranța nucleară,întrucât toate statele membre sunt părți la Convenția privind siguranța nucleară;întrucât trebuie ca și Comunitatea Europeană a Energiei Atomice să adere la Convenția privind siguranța nucleară,DECIDE:Articolul 1Aderarea la Convenția privind siguranța nucleară se aprobă în numele Comunității Europene a Energiei Atomice.Textul convenției și declarația Comunității Europene a Energiei Atomice în conformitate cu articolul 30 alineatul (4) punctul (iii) se anexează la prezenta decizie.Articolul 2Instrumentele de aderare se depun la Directorul general al Agenției Internaționale pentru Energia Atomică, depozitar al convenției, în ziua următoare datei adoptării prezentei decizii.Adoptată la Bruxelles, 16 noiembrie 1999.Pentru ComisieMargot WallströmMembru al Comisiei--------------------------------------------------


title: 2011/775/UE: Decizia Consiliului European din 23 octombrie 2011 de numire a unui membru în cadrul Comitetului executiv al Băncii Centrale Europene

text:
               30.11.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 317/33

         DECIZIA CONSILIULUI EUROPEAN
   din 23 octombrie 2011
   de numire a unui membru în cadrul Comitetului executiv al Băncii Centrale Europene
   (2011/775/UE)
   CONSILIUL EUROPEAN,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 283 alineatul (2),
   având în vedere Protocolul privind Statutul Sistemului European al Băncilor Centrale și al Băncii Centrale Europene, în special articolul 11.2,
   având în vedere recomandarea Consiliului Uniunii Europene (1),
   având în vedere avizul Parlamentului European (2),
   având în vedere avizul Consiliului guvernatorilor Băncii Centrale Europene (3),
   întrucât:

               (1)

               Printr-o scrisoare din data de 27 septembrie 2011, președintele Băncii Centrale Europene, domnul Jean-Claude TRICHET, a anunțat decizia domnului Jürgen STARK de a demisiona din poziția pe care o deține în cadrul Comitetului executiv înainte de sfârșitul mandatului său, respectiv 31 mai 2014, precum și dorința acestuia de a rămâne în funcție până la data la care succesorul său îi va prelua responsabilitățile. Prin urmare, este necesară numirea unui nou membru în cadrul Comitetului executiv al Băncii Centrale Europene.

               (2)

               Consiliul European dorește să îl numească pe domnul Jörg ASMUSSEN, care, în opinia Consiliului European, îndeplinește toate condițiile prevăzute la articolul 283 alineatul (2) din tratat,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   Domnul Jörg ASMUSSEN este numit membru în cadrul Comitetului executiv al Băncii Centrale Europene pentru un mandat de opt ani, cu începere de la 1 ianuarie 2012.
   Articolul 2
   Prezenta decizie se publică în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
   Articolul 3
   Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.

      Adoptată la Bruxelles, 23 octombrie 2011.

            Pentru Consiliul European

            Președintele

         H. VAN ROMPUY

      (1)  JO L 265, 11.10.2011, p. 29.

      (2)  Aviz emis la 13 octombrie 2011.

      (3)  Aviz emis la 6 octombrie 2011 (JO C 301, 12.10.2011, p. 2).


title: Decizia Consiliului din 20 aprilie 2015 de numire a doi supleanți în cadrul Comitetului consultativ pentru securitate și sănătate la locul de muncă pentru Slovacia

text:
               22.4.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 130/4

         DECIZIA CONSILIULUI
   din 20 aprilie 2015
   de numire a doi supleanți în cadrul Comitetului consultativ pentru securitate și sănătate la locul de muncă pentru Slovacia
   (2015/C 130/04)
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
   având în vedere Decizia Consiliului din 22 iulie 2003 de constituire a Comitetului consultativ pentru securitate și sănătate la locul de muncă (1), în special articolul 3,
   având în vedere lista candidaților prezentată Consiliului de către guvernele statelor membre,
   întrucât:

               (1)

               Prin deciziile sale din 22 aprilie 2013 (2), din 2 decembrie 2013 (3), din 14 aprilie 2014 (4) și din 12 iunie 2014 (5), Consiliul a numit membrii și membrii supleanți în cadrul Comitetului consultativ pentru securitate și sănătate la locul de muncă pentru perioada 22 aprilie 2013-28 februarie 2016.

               (2)

               Guvernul Slovaciei a prezentat nominalizări suplimentare pentru două posturi care urmează a fi ocupate,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   Se numesc următorii membri supleanți în cadrul Comitetului consultativ pentru securitate și sănătate la locul de muncă pentru perioada care se încheie la 28 februarie 2016:
   I.   REPREZENTANȚII ORGANIZAȚIILOR PATRONALE

               Țara

               Membru

               Supleant

               Slovacia

               Doamnna Silvia SUROVÁ
               Domnul Štefan PETKANIČ

         Articolul 2
   Consiliul va numi membrii și membrii supleanți încă nenominalizați la o dată ulterioară.
   Articolul 3
   Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.

      Adoptată la Luxemburg, 20 aprilie 2015.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         Jānis DŪKLAVS

      (1)  Decizia Consiliului din 22 iulie 2003 de constituire a Comitetului consultativ pentru securitate și sănătate la locul de muncă (JO C 218, 13.9.2003, p. 1).

      (2)  Decizia Consiliului din 22 aprilie 2013 de numire a membrilor și a supleanților în cadrul Comitetului consultativ pentru securitate și sănătate la locul de muncă (JO C 120, 26.4.2013, p. 7).

      (3)  Decizia Consiliului din 2 decembrie 2013 de numire a membrilor și a supleanților în cadrul Comitetului consultativ pentru securitate și sănătate la locul de muncă pentru Croația, Ungaria, Portugalia și Regatul Unit (JO C 358, 7.12.2013, p. 3).

      (4)  Decizia Consiliului din 14 aprilie 2014 de numire a unui membru și a supleanților în cadrul Comitetului consultativ pentru securitate și sănătate la locul de muncă pentru Croația (JO C 118, 17.4.2014, p. 3) și Decizia Consiliului din 14 aprilie 2014 de numire a membrilor și a supleanților în cadrul Comitetului consultativ pentru securitate și sănătate la locul de muncă pentru Grecia și România (JO C 118, 17.4.2014, p. 4).

      (5)  Decizia Consiliului din 12 iunie 2014 de numire a unui membru supleant în cadrul Comitetului consultativ pentru securitate și sănătate la locul de muncă pentru Lituania (JO C 182, 14.6.2014, p. 16).


title: 2014/553/UE: Decizia Parlamentului European din 3 aprilie 2014 privind descărcarea de gestiune pentru execuția bugetului general al Uniunii Europene aferent exercițiului financiar 2012, secțiunea IV – Curtea de Justiție

text:
               5.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 266/123

         DECIZIA PARLAMENTULUI EUROPEAN
   din 3 aprilie 2014
   privind descărcarea de gestiune pentru execuția bugetului general al Uniunii Europene aferent exercițiului financiar 2012, secțiunea IV – Curtea de Justiție
   (2014/553/UE)
   PARLAMENTUL EUROPEAN,

               —

               având în vedere bugetul general al Uniunii Europene aferent exercițiului financiar 2012 (1),

               —

               având în vedere conturile anuale consolidate ale Uniunii Europene pentru exercițiul financiar 2012 [COM(2013) 570 – C7-0276/2013] (2),

               —

               având în vedere Raportul anual al Curții de Conturi referitor la execuția bugetului privind exercițiul financiar 2012, însoțit de răspunsurile instituțiilor (3),

               —

               având în vedere Declarația de asigurare (4) privind fiabilitatea conturilor și legalitatea și regularitatea operațiunilor subiacente, întocmită de Curtea de Conturi pentru exercițiul financiar 2012 în temeiul articolului 287 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,

               —

               având în vedere articolul 314 alineatul (10) și articolele 317, 318 și 319 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,

               —

               având în vedere Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului din 25 iunie 2002 privind Regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităților Europene (5), în special articolele 50, 86, 145, 146 și 147,

               —

               având în vedere Regulamentul (UE, Euratom) nr. 966/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 25 octombrie 2012 privind normele financiare aplicabile bugetului general al Uniunii și de abrogare a Regulamentului (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului (6), în special articolele 164, 165 și 166,

               —

               având în vedere articolul 77 și anexa VI la Regulamentul său de procedură,

               —

               având în vedere raportul Comisiei pentru control bugetar (A7-0213/2014),

               1.

               acordă grefierului Curții de Justiție descărcarea de gestiune pentru execuția bugetului Curții de Justiție aferent exercițiului financiar 2012;

               2.

               își prezintă observațiile în cadrul rezoluției de mai jos;

               3.

               încredințează președintelui sarcina de a transmite prezenta decizie împreună cu rezoluția Parlamentului, ca parte integrantă a acesteia, Consiliului, Comisiei, Curții de Justiție a Uniunii Europene, Curții de Conturi, Ombudsmanului European și Autorității Europene pentru Protecția Datelor și de a asigura publicarea acestora în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene (seria L).

            Președintele

         Martin SCHULZ

            Secretarul general

         Klaus WELLE

      (1)  JO L 56, 29.2.2012.

      (2)  JO C 334, 15.11.2013, p. 1.

      (3)  JO C 331, 14.11.2013, p. 1.

      (4)  JO C 334, 15.11.2013, p. 122.

      (5)  JO L 248, 16.9.2002, p. 1.

      (6)  JO L 298, 26.10.2012, p. 1.


title: Decizia (UE) 2015/2358 a Consiliului din 10 decembrie 2015 de autorizare a anumitor state membre să accepte, în interesul Uniunii Europene, aderarea Armeniei la Convenția de la Haga din 1980 asupra aspectelor civile ale răpirii internaționale de copii

text:
               17.12.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 331/23

         DECIZIA (UE) 2015/2358 A CONSILIULUI
   din 10 decembrie 2015
   de autorizare a anumitor state membre să accepte, în interesul Uniunii Europene, aderarea Armeniei la Convenția de la Haga din 1980 asupra aspectelor civile ale răpirii internaționale de copii
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 81 alineatul (3), coroborat cu articolul 218,
   având în vedere propunerea Comisiei Europene,
   având în vedere avizul Parlamentului European (1),
   întrucât:

               (1)

               Uniunea Europeană și-a stabilit drept unul dintre obiective promovarea protecției drepturilor copilului, după cum se afirmă la articolul 3 din Tratatul privind Uniunea Europeană. Măsurile de protecție a copiilor împotriva deplasării sau reținerii ilicite sunt parte esențială a politicii respective.

               (2)

               Consiliul a adoptat Regulamentul (CE) nr. 2201/2003 (2) (denumit în continuare „Regulamentul Bruxelles IIa”), care urmărește protejarea copiilor împotriva efectelor dăunătoare ale unei deplasări sau rețineri ilicite și stabilirea de proceduri în vederea garantării returnării imediate a copilului în statul reședinței sale obișnuite, precum și garantarea protecției drepturilor de vizitare și de încredințare.

               (3)

               Regulamentul (CE) nr. 2201/2003 completează și consolidează Convenția de la Haga din 25 octombrie 1980 asupra aspectelor civile ale răpirii internaționale de copii (denumită în continuare „Convenția de la Haga din 1980”), care stabilește, la nivel internațional, un sistem de obligații și de cooperare între statele contractante și între autoritățile centrale și urmărește garantarea returnării imediate a copiilor deplasați sau reținuți ilicit.

               (4)

               Toate statele membre ale Uniunii sunt parte la Convenția de la Haga din 1980.

               (5)

               Uniunea încurajează statele terțe să adere la Convenția de la Haga din 1980 și sprijină aplicarea corectă a Convenției de la Haga din 1980, participând între altele, alături de statele membre, la comisiile speciale organizate periodic de Conferința de la Haga de drept internațional privat.

               (6)

               Un cadru juridic comun aplicabil între statele membre ale Uniunii și statele terțe ar putea fi cea mai bună soluție pentru cazurile delicate de răpire internațională de copii.

               (7)

               Convenția de la Haga din 1980 dispune că aceasta se aplică în raporturile dintre statul aderent și acele state contractante care au declarat că acceptă aderarea.

               (8)

               Convenția de la Haga din 1980 nu permite organizațiilor de integrare economică regională precum Uniunea să devină parte la aceasta. Prin urmare, Uniunea nu poate să adere la convenția menționată și nici să depună o declarație de acceptare a unui stat aderent.

               (9)

               În conformitate cu Avizul 1/13 al Curții de Justiție a Uniunii Europene, declarațiile de acceptare în temeiul Convenției de la Haga din 1980 țin de competența externă exclusivă a Uniunii.

               (10)

               La 1 martie 2007, Armenia a depus instrumentul său de aderare la Convenția de la Haga din 1980. Convenția de la Haga din 1980 a intrat în vigoare în cazul Armeniei la 1 iunie 2007.

               (11)

               Mai multe state membre au acceptat deja aderarea Armeniei la Convenția de la Haga din 1980. O evaluare a situației din Armenia a condus la concluzia că acele state membre care încă nu au acceptat aderarea Armeniei sunt în măsură să accepte, în interesul Uniunii, aderarea Armeniei în conformitate cu Convenția de la Haga din 1980.

               (12)

               Prin urmare, statele membre care nu au acceptat încă aderarea Armeniei ar trebui să fie autorizate să depună declarația de acceptare a aderării Armeniei, în interesul Uniunii, în conformitate cu prezenta decizie. Regatul Belgiei, Republica Cehă, Republica Federală Germania, Republica Estonia, Irlanda, Regatul Spaniei, Republica Franceză, Republica Italiană, Republica Cipru, Republica Letonia, Republica Lituania, Ungaria, Malta, Republica Polonă, Republica Slovenia, Republica Slovacă, Republica Finlanda și Regatul Suediei, care au acceptat deja aderarea Armeniei la Convenția de la Haga din 1980, nu ar trebui să depună noi declarații de acceptare, deoarece declarațiile existente rămân valabile în temeiul dreptului internațional public.

               (13)

               Regatul Unit și Irlanda au obligații în temeiul Regulamentului (CE) nr. 2201/2003 și participă la adoptarea și la aplicarea prezentei decizii.

               (14)

               În conformitate cu articolele 1 și 2 din Protocolul nr. 22 privind poziția Danemarcei, anexat la Tratatul privind Uniunea Europeană și la Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, Danemarca nu participă la adoptarea prezentei decizii, care nu este obligatorie pentru aceasta și nu i se aplică,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   (1)   Statele membre care nu au făcut încă acest lucru sunt autorizate să accepte aderarea Armeniei la Convenția de la Haga din 25 octombrie 1980 asupra aspectelor civile ale răpirii internaționale de copii (denumită în continuare „Convenția de la Haga din 1980”), în interesul Uniunii.
   (2)   Statele membre menționate la alineatul (1) depun cel târziu până la 11 decembrie 2016 o declarație de acceptare a aderării Armeniei la Convenția de la Haga din 1980, în interesul Uniunii, după cum urmează:

      „[Denumirea completă a STATULUI MEMBRU] declară că acceptă aderarea Armeniei la Convenția de la Haga din 25 octombrie 1980 asupra aspectelor civile ale răpirii internaționale de copii, în conformitate cu Decizia (UE) 2015/2358 a Consiliului.”

   (3)   Fiecare stat membru informează Consiliul și Comisia în legătură cu depunerea declarației sale de acceptare a aderării Armeniei și transmite Comisiei textul declarației în termen de două luni de la depunerea acesteia.
   Articolul 2
   Statele membre care au depus declarația de acceptare a aderării Armeniei la Convenția de la Haga din 1980 înainte de data adoptării prezentei decizii nu depun noi declarații.
   Articolul 3
   Prezenta decizie intră în vigoare în ziua următoare datei publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
   Articolul 4
   Prezenta decizie se adresează tuturor statelor membre, cu excepția Regatului Belgiei, Republicii Cehe, Regatului Danemarcei, Republicii Federale Germania, Republicii Estonia, Irlandei, Regatului Spaniei, Republicii Franceze, Republicii Italiene, Republicii Cipru, Republicii Letonia, Republicii Lituania, Ungariei, Maltei, Republicii Polone, Republicii Slovenia, Republicii Slovace, Republicii Finlanda și Regatului Suediei.

      Adoptată la Bruxelles, 10 decembrie 2015.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         F. BAUSCH

      (1)  Avizul din 11 februarie 2015 (nepublicat încă în Jurnalul Oficial).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 2201/2003 al Consiliului din 27 noiembrie 2003 privind competența, recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești în materie matrimonială și în materia răspunderii părintești, de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1347/2000 (JO L 338, 23.12.2003, p. 1).