title: Decizia 2014/482/PESC a Consiliului din 22 iulie 2014 de modificare a Deciziei 2012/392/PESC privind misiunea PSAC a Uniunii Europene în Niger (EUCAP Sahel Niger)

text:
               23.7.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 217/31

         DECIZIA 2014/482/PESC A CONSILIULUI
   din 22 iulie 2014
   de modificare a Deciziei 2012/392/PESC privind misiunea PSAC a Uniunii Europene în Niger (EUCAP Sahel Niger)
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind Uniunea Europeană, în special articolul 28, articolul 42 alineatul (4) și articolul 43 alineatul (2),
   având în vedere propunerea Înaltului Reprezentant al Uniunii pentru afaceri externe și politica de securitate,
   întrucât:

               (1)

               La 16 iulie 2012, Consiliul a adoptat Decizia 2012/392/PESC (1) care expiră la 15 iulie 2014.

               (2)

               La 28 octombrie 2013, Consiliul a adoptat Decizia 2013/533/PESC (2), decizie care stabilește o valoare de referință financiară pentru perioada de până la 15 iulie 2014.

               (3)

               La 28 martie 2014, Comitetul politic și de securitate (COPS) a recomandat prelungirea misiunii PSAC a Uniunii Europene în Niger (EUCAP Sahel Niger) cu doi ani, în conformitate cu revizuirea strategică.

               (4)

               La 2 mai 2014, Înaltul Reprezentant al Uniunii pentru afaceri externe și politica de securitate (ÎR) a primit o scrisoare din partea autorităților nigeriene prin care acestea își exprimau sprijinul pentru prelungirea misiunii EUCAP Sahel Niger cu doi ani.

               (5)

               EUCAP Sahel Niger se va desfășura în contextul unei situații care s-ar putea deteriora și care ar putea împiedica îndeplinirea obiectivelor acțiunii externe a Uniunii, astfel cum sunt prevăzute la articolul 21 din Tratatul privind Uniunea Europeană,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   Decizia 2012/392/PESC se modifică după cum urmează:

               1.

               Articolele 2 și 3 se înlocuiesc cu următorul text:
               „Articolul 2
               Obiective
               În contextul punerii în aplicare a Strategiei Uniunii Europene pentru securitate și dezvoltare în Sahel, obiectivul EUCAP Sahel Niger este acela de a permite autorităților nigeriene să elaboreze și să pună în aplicare propria lor strategie de securitate națională. EUCAP Sahel Niger urmărește totodată să contribuie la dezvoltarea unei abordări integrate, multidisciplinare, coerente, durabile și axate pe respectarea drepturilor omului în rândul diferiților actori activi în domeniul securității în Niger în lupta împotriva terorismului și a criminalității organizate.
               Articolul 3
               Sarcini
               (1)   În vederea îndeplinirii obiectivelor prevăzute la articolul 2, EUCAP Sahel Niger:

                           (a)

                           este pregătită să sprijine elaborarea și punerea în aplicare a unei strategii de securitate națională în Niger, continuând totodată să ofere consiliere și asistență în vederea punerii în aplicare a dimensiunii de securitate a strategiei Nigerului pentru securitate și dezvoltare în nord;

                           (b)

                           facilitează coordonarea proiectelor regionale și internaționale care susțin Nigerul în lupta sa împotriva terorismului și a criminalității organizate;

                           (c)

                           consolidează statul de drept prin dezvoltarea capacităților de cercetare penală și, în acest context, dezvoltă și pune în aplicare programe de instruire adecvate;

                           (d)

                           sprijină dezvoltarea viabilității forțelor de securitate și de apărare din Niger;

                           (e)

                           contribuie la identificarea, planificarea și punerea în aplicare de proiecte în domeniul securității.

                     (2)   EUCAP Sahel Niger se concentrează asupra activităților menționate la alineatul (1) care permit îmbunătățirea controlului asupra teritoriului Nigerului, inclusiv prin coordonarea cu forțele armate din Niger.
               (3)   EUCAP Sahel Niger nu îndeplinește nicio funcție executivă.”

               2.

               Articolul 4 se modifică după cum urmează:

                           (a)

                           alineatul (3) se înlocuiește cu următorul text:
                           „(3)   EUCAP Sahel Niger este structurată în conformitate cu documentele sale de planificare.”;

                           (b)

                           alineatul (4) se elimină.

               3.

               Articolul 6 se modifică după cum urmează:

                           (a)

                           se introduce următorul alineat:
                           „(1a)   Șeful misiunii reprezintă EUCAP Sahel Niger în cadrul operațiilor acesteia. Șeful misiunii poate delega membrilor personalului misiunii EUCAP Sahel Niger sarcini de gestionare legate de chestiuni financiare și de personal, sub responsabilitatea lor generală.”;

                           (b)

                           alineatul (3) se înlocuiește cu următorul text:
                           „(3)   Șeful misiunii emite instrucțiuni destinate întregului personal al EUCAP Sahel Niger, inclusiv elementului de sprijin de la Bruxelles, în vederea desfășurării eficiente a EUCAP Sahel Niger în teatrul de operații și asigură coordonarea și gestionarea curentă a acesteia, urmând instrucțiunile de ordin strategic ale comandantului operației civile.”;

                           (c)

                           alineatele (4) și (8) se elimină.

               4.

               La articolul 7, alineatul (4) se înlocuiește cu următorul text:
               „(4)   Condițiile de angajare, precum și drepturile și obligațiile personalului internațional și local se stabilesc prin contracte încheiate între EUCAP Sahel Niger și respectivii membri ai personalului.”

               5.

               La articolul 11, alineatul (5) se înlocuiește cu următorul text:
               „(5)   Șeful misiunii asigură protecția informațiilor UE clasificate, în conformitate cu Decizia 2013/488/UE a Consiliului (3).

                  (3)  Decizia 2013/488/UE a Consiliului din 23 septembrie 2013 privind normele de securitate pentru protecția informațiilor UE clasificate (JO L 274, 15.10.2013, p. 1).”"

               6.

               Se introduce următorul articol:
               „Articolul 12a
               Capacitate juridică
               După cum este necesar pentru punerea în aplicare a prezentei decizii, EUCAP Sahel Niger are capacitatea de a achiziționa servicii și bunuri, de a încheia contracte și acorduri administrative, de a angaja personal, de a deține conturi bancare, de a dobândi și a înstrăina active și de a se achita de obligații, precum și de a fi parte la proceduri juridice.”

               7.

               Articolul 13 se înlocuiește cu următorul text:
               „Articolul 13
               Dispoziții financiare
               (1)   Valoarea de referință financiară destinată acoperirii cheltuielilor aferente EUCAP Sahel Niger pentru perioada 16 iulie 2012-31 octombrie 2013 este de 8 700 000 EUR.
               Valoarea de referință financiară destinată acoperirii cheltuielilor legate de EUCAP Sahel Niger pentru perioada 1 noiembrie 2013-15 iulie 2014 este de 6 500 000 EUR.
               Valoarea de referință financiară destinată acoperirii cheltuielilor legate de EUCAP Sahel Niger pentru perioada 16 iulie 2014-15 iulie 2015 este de 9 155 000 EUR.
               (2)   Toate cheltuielile sunt gestionate în conformitate cu procedurile și normele aplicabile bugetului general al Uniunii. Resortisanții statelor terțe și cei ai statului-gazdă sunt autorizați să participe la proceduri de atribuire de contracte. Sub rezerva aprobării din partea Comisiei, EUCAP Sahel Niger poate încheia acorduri de natură tehnică privind furnizarea de echipamente, servicii și spații pentru EUCAP Sahel Niger cu state membre, cu statul-gazdă, cu state terțe participante și cu alți actori internaționali.
               (3)   EUCAP Sahel Niger răspunde de execuția bugetului misiunii. În acest scop, EUCAP Sahel Niger semnează un acord cu Comisia.
               (4)   Fără a aduce atingere acordului dintre Uniunea Europeană și Republica Niger privind statutul misiunii PSAC a Uniunii Europene în Niger (EUCAP Sahel Niger) (4), EUCAP Sahel Niger poartă răspunderea pentru orice plângere și obligație generată de executarea mandatului său începând cu 16 iulie 2014, cu excepția cererilor de despăgubire legate de abateri grave comise de șeful misiunii, pentru care acesta poartă răspunderea.
               (5)   Punerea în aplicare a dispozițiilor financiare nu aduce atingere nici lanțului de comandă, astfel cum se prevede la articolele 4, 5 și 6, nici cerințelor operaționale ale misiunii EUCAP Sahel Niger, inclusiv cele referitoare la compatibilitatea echipamentelor și la interoperabilitatea echipelor sale.
               (6)   Cheltuielile sunt eligibile de la 16 iulie 2012.

                  (4)  JO L 242, 11.9.2013, p. 2.”"

               8.

               Se introduce următorul articol:
               „Articolul 13a
               Celula de proiect
               (1)   EUCAP Sahel Niger dispune de o celulă de proiect pentru identificarea și punerea în aplicare a proiectelor. Acolo unde este cazul, EUCAP Sahel Niger facilitează și oferă consultanță pentru proiectele puse în aplicare de statele membre și statele terțe, sub responsabilitatea acestora, în domenii legate de EUCAP Sahel Niger și în sprijinul obiectivelor acesteia.
               (2)   EUCAP Sahel Niger este autorizată să recurgă la contribuții financiare din partea statelor membre sau a unor state terțe pentru punerea în aplicare a unui proiect, dacă se consideră că respectivul proiect completează în mod semnificativ celelalte acțiuni ale EUCAP Sahel Niger și:

                           (a)

                           este prevăzut în fișa de impact bugetar aferentă prezentei decizii; sau

                           (b)

                           este integrat în fișa de impact bugetar în cursul mandatului EUCAP Sahel Niger prin intermediul unei modificări a respectivei fișe de impact bugetar la solicitarea șefului misiunii.

                     EUCAP Sahel Niger încheie un acord cu statele contribuitoare, care acoperă în special procedurile specifice pentru soluționarea oricăror plângeri formulate de părți terțe cu privire la prejudiciile suferite în urma acțiunilor sau omisiunilor din partea EUCAP Sahel Niger în utilizarea fondurilor furnizate de statele respective. În niciun caz, statele contribuitoare nu pot angaja răspunderea Uniunii sau a ÎR pentru acțiunile sau omisiunile EUCAP Sahel Niger în utilizarea fondurilor puse la dispoziție de statele respective.
               (3)   COPS își dă acordul cu privire la acceptarea de contribuții financiare din partea statelor terțe în beneficiul celulei de proiect.”

               9.

               La articolul 15, „Decizia 2011/292/UE” se înlocuiește cu „Decizia 2013/488/UE”.

               10.

               La articolul 16, paragraful al doilea se înlocuiește cu următorul text:
               „Se aplică până la 15 iulie 2016.”

         Articolul 2
   Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.
   Se aplică de la 16 iulie 2014.

      Adoptată la Bruxelles, 22 iulie 2014.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         C. ASHTON

      (1)  Decizia 2012/392/PESC a Consiliului din 16 iulie 2012 privind misiunea PSAC a Uniunii Europene în Niger (EUCAP Sahel Niger) (JO L 187, 17.7.2012, p. 48).

      (2)  Decizia 2013/533/PESC a Consiliului din 28 octombrie 2013 de modificare a Deciziei 2012/392/PESC a Consiliului privind misiunea PSAC a Uniunii Europene în Niger (EUCAP Sahel Niger) (JO L 288, 30.10.2013, p. 68).


title: 2008/438/CE,Euratom: Decizia Consiliului și a Comisiei din 14 mai 2008 privind încheierea Protocolului la Acordul de stabilizare și de asociere între Comunitățile Europene și statele membre ale acestora, pe de o parte, și Fosta Republică Iugoslavă a Macedoniei, pe de altă parte, pentru a ține seama de aderarea Republicii Bulgaria și a României la Uniunea Europeană

text:
               13.6.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 155/15

      DECIZIA CONSILIULUI ȘI A COMISIEI

   din 14 mai 2008
   privind încheierea Protocolului la Acordul de stabilizare și de asociere între Comunitățile Europene și statele membre ale acestora, pe de o parte, și Fosta Republică Iugoslavă a Macedoniei, pe de altă parte, pentru a ține seama de aderarea Republicii Bulgaria și a României la Uniunea Europeană
   (2008/438/CE, Euratom)
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE ȘI COMISIA COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 310, coroborat cu articolul 300 alineatul (2) primul paragraf a doua teză și cu articolul 300 alineatul (3) paragraful al doilea,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene a Energiei Atomice, în special articolul 101 alineatul (2),
   având în vedere Actul de aderare a Bulgariei și a României, în special articolul 6 alineatul (2),
   având în vedere propunerea Comisiei,
   având în vedere avizul conform al Parlamentului European (1),
   având în vedere aprobarea Consiliului, acordată în temeiul articolului 101 din Tratatul de instituire a Comunității Europene a Energiei Atomice,
   întrucât:

               (1)

               Protocolul la Acordul de stabilizare și de asociere între Comunitățile Europene și statele membre ale acestora, pe de o parte, și Fosta Republică Iugoslavă a Macedoniei, pe de altă parte, pentru a ține seama de aderarea Republicii Bulgaria și a României la Uniunea Europeană a fost semnat în numele Comunității Europene și al statelor sale membre la data de 18 februarie 2008 în conformitate cu Decizia 2008/273/CE a Consiliului (2).

               (2)

               Până la intrarea sa în vigoare, protocolul a fost aplicat, cu titlu provizoriu, de la data aderării.

               (3)

               Protocolul ar trebui încheiat,

         DECID:
   Articolul 1
   Protocolul la Acordul de stabilizare și de asociere între Comunitățile Europene și statele membre ale acestora, pe de o parte, și Fosta Republică Iugoslavă a Macedoniei, pe de altă parte, pentru a ține seama de aderarea Republicii Bulgaria și a României la Uniunea Europeană se aprobă prin prezenta decizie în numele Comunității Europene, al Comunității Europene a Energiei Atomice și al statelor membre.
   Textul protocolului se anexează la prezenta decizie (3).
   Articolul 2
   Președintele Consiliului depune, în numele Comunității Europene și al statelor sale membre, instrumentele de aprobare prevăzute la articolul 11 din protocol. Președintele Comisiei depune simultan instrumentul de aprobare în numele Comunității Europene a Energiei Atomice.

      Adoptată la Bruxelles, 14 mai 2008.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         A. BAJUK

            Pentru Comisie

         José Manuel BARROSO

            Președintele

      (1)  Avizul conform din 23 aprilie 2008 (nepublicat încă în Jurnalul Oficial).

      (2)  JO L 99, 10.4.2008, p. 1.

      (3)  JO L 99, 10.4.2008, p. 2.


title: Decizia nr. 1/2011/CP a Comitetului permanent al statelor AELS din 29 septembrie 2011 privind auditul programelor și proiectelor din cadrul mecanismului financiar (2009-2014)

text:
               22.12.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 341/67

         DECIZIA NR. 1/2011/CP A COMITETULUI PERMANENT AL STATELOR AELS
   din 29 septembrie 2011
   privind auditul programelor și proiectelor din cadrul mecanismului financiar (2009-2014)
   COMITETUL PERMANENT AL STATELOR AELS,
   având în vedere Acordul privind Spațiul Economic European, denumit în continuare „Acordul privind SEE”,
   având în vedere Acordul între Uniunea Europeană, Islanda, Principatul Liechtenstein și Regatul Norvegiei privind mecanismul financiar al SEE pentru perioada 2009-2014,
   având în vedere Protocolul 38b privind mecanismul financiar al SEE inserat în Acordul privind SEE prin acordul menționat anterior între Uniunea Europeană, Islanda, Principatul Liechtenstein și Regatul Norvegiei privind mecanismul financiar al SEE pentru perioada 2009-2014,
   având în vedere Acordul dintre Regatul Norvegiei și Uniunea Europeană privind mecanismul financiar al SEE pentru perioada 2009-2014,
   având în vedere Decizia nr. 5/2010/CP a Comitetului permanent al statelor AELS din 9 decembrie 2010 de modificare a Deciziei nr. 4/2004/CP a Comitetului permanent de instituire a Comitetului mecanismului financiar (1),
   având în vedere Decizia nr. 6/2010/CP a Comitetului permanent al statelor AELS din 9 decembrie 2010 de extindere a sarcinilor Oficiului pentru mecanismul financiar al SEE și mecanismul financiar norvegian (2),
   având în vedere Decizia nr. 5/2002 a Comitetului „Autoritatea de Supraveghere și Curtea de Justiție” din 23 octombrie 2002 privind mandatul Consiliului auditorilor AELS (statele AELS membre ale SEE),
   DECIDE:
   Articolul 1
   Consiliul auditorilor reprezintă autoritatea supremă însărcinată cu efectuarea auditurilor programelor și proiectelor din cadrul mecanismului financiar al SEE pentru perioada 2009-2014 (denumit în continuare „mecanismul financiar al SEE”). Activitatea acestuia include auditul programelor și proiectelor din statele beneficiare, gestionarea programelor și proiectelor de către statele beneficiare și punerea în aplicare a mecanismului financiar al SEE. Consiliul auditorilor poate, de asemenea, să efectueze auditul Oficiului pentru mecanismul financiar în ceea ce privește mecanismul financiar al SEE.
   Articolul 2
   Consiliul auditorilor este compus din resortisanți ai statelor AELS care sunt parte la Acordul privind SEE și sunt, de preferință, membri ai instituțiilor supreme de audit ale statelor AELS. Aceștia trebuie să prezinte toate garanțiile de independență. Un funcționar al AELS nu poate fi numit auditor decât după o perioadă de trei ani de la sfârșitul mandatului său în cadrul oricărei instituții AELS.
   Articolul 3
   Membrii Consiliului auditorilor care efectuează audituri în conformitate cu articolul 1 sunt aceleași persoane ca cele desemnate, pentru aceeași perioadă, conform Deciziei nr. 1 a Comitetului „Autoritatea de Supraveghere și Curtea de Justiție” din 26 mai 2010 privind numirea membrilor Consiliului auditorilor AELS (statele AELS membre ale SEE). La expirarea mandatului lor, membrii Consiliului auditorilor care efectuează audituri în conformitate cu articolul 1 sunt persoanele numite printr-o decizie a Comitetului „Autoritatea de Supraveghere și Curtea de Justiție”.
   Articolul 4
   Membrii Consiliului auditorilor își exercită funcțiile în deplină independență.
   Articolul 5
   Membrii Consiliului auditorilor cooperează strâns cu persoana sau persoanele însărcinată/însărcinate cu efectuarea auditurilor corespunzătoare în cadrul mecanismului financiar norvegian pentru perioada 2009-2014 în ceea ce privește auditurile activităților legate de ambele mecanisme financiare.
   Articolul 6
   Costurile aferente auditurilor adecvate și proporționale prevăzute la articolul 1 sunt finanțate din bugetul administrativ al mecanismului financiar al SEE. Pe baza unei propuneri de buget formulate de Consiliul auditorilor și a unei recomandări din partea comitetului mecanismului financiar, Comitetul permanent convine valoarea care va fi alocată în acest scop.
   Articolul 7
   Consiliul auditorilor poate angaja experți externi care să îl asiste în desfășurarea activității. Experții externi trebuie să îndeplinească aceleași cerințe de independență și să respecte aceeași obligație de cooperare, prevăzută la articolul 6, ca și membrii Consiliului auditorilor.
   Articolul 8
   Consiliul auditorilor informează CMP și raportează Comitetului permanent al statelor AELS cu privire la auditul prevăzut la articolul 1. Acesta poate prezenta propuneri de acțiuni.
   Articolul 9
   Consiliul auditorilor propune proprii săi termeni de referință cu privire la auditul prevăzut la articolul 1 și îi prezintă, după consultări cu CMP, spre adoptare Comitetului permanent al statelor AELS.
   Articolul 10
   Prezenta decizie se aplică imediat.
   Articolul 11
   Prezenta decizie se publică în secțiunea SEE și în suplimentul SEE ale Jurnalului Oficial al Uniunii Europene.

      Adoptată la Bruxelles, 29 septembrie 2011.

            Pentru Comitetul permanent

            Președintele

         Kurt JÄGER

            Secretarul general

         Kåre BRYN

      (1)  JO L 78, 24.3.2011, p. 57.

      (2)  JO L 78, 24.3.2011, p. 58.


title: Decizia 2012/308/PESC a Consiliului din 26 aprilie 2012 privind aderarea Uniunii Europene la Tratatul de prietenie și cooperare în Asia de Sud-Est

text:
               15.6.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 154/1

         DECIZIA 2012/308/PESC A CONSILIULUI
   din 26 aprilie 2012
   privind aderarea Uniunii Europene la Tratatul de prietenie și cooperare în Asia de Sud-Est
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind Uniunea Europeană, în special articolul 37 coroborat cu articolul 31 alineatul (1),
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolele 209 și 212, coroborate cu articolul 218 alineatul (6) litera (a) și alineatul (8) al doilea paragraf,
   având în vedere propunerea comună a Înaltului Reprezentant al Uniunii pentru afaceri externe și politica de securitate și a Comisiei Europene,
   având în vedere aprobarea Parlamentului European,
   întrucât:

               (1)

               Tratatul de prietenie și cooperare din Asia de Sud-Est („tratatul”) a fost semnat la 24 februarie 1976 de Republica Indonezia, Malaysia, Republica Filipine, Republica Singapore și Regatul Thailandei. De la data semnării, următoarele țări au devenit de asemenea semnatare ale tratatului: Statul Brunei Darussalam, Regatul Cambodgia, Republica Democrată Populară Laos, Birmania/Myanmar, Republica Socialistă Vietnam, Statul Independent Papua-Noua Guinee, Republica Populară Chineză, Republica India, Japonia, Republica Islamică Pakistan, Republica Coreea, Federația Rusă, Noua Zeelandă, Mongolia, Uniunea Australiană, Republica Franceză, Republica Democratică a Timorului de Est, Republica Populară Bangladesh, Republica Democratică Socialistă Sri Lanka, Republica Populară Democrată Coreeană, Statele Unite ale Americii, Republica Turcia și Canada.

               (2)

               Tratatul își propune să promoveze pacea, stabilitatea și cooperarea în regiune. În acest scop, tratatul susține soluționarea diferendelor prin mijloace pașnice, menținerea păcii, prevenirea conflictelor și consolidarea securității în Asia de Sud-Est. Prin urmare, normele și principiile prevăzute în tratat corespund obiectivelor politicii externe și de securitate comune a Uniunii.

               (3)

               De asemenea, tratatul asigură consolidarea cooperării în domeniile economic, comercial, social, tehnic și științific, precum și accelerarea creșterii economice în regiune prin promovarea unei utilizări sporite a agriculturii și a industriilor națiunilor din Asia de Sud-Est, a expansiunii comerțului lor și a îmbunătățirii infrastructurii lor economice. Astfel, tratatul promovează cooperarea cu țările în curs de dezvoltare din regiune și cooperarea economică, financiară și tehnică cu țări, altele decât cele în curs de dezvoltare.

               (4)

               Consiliul, în reuniunea sa din 4-5 decembrie 2006, a autorizat Președinția și Comisia să negocieze aderarea Uniunii și a Comunității Europene la tratat.

               (5)

               Prin scrisoarea din 7 decembrie 2006, Uniunea și Comunitatea Europeană au informat Cambodgia, în calitatea sa de coordonator al ASEAN pentru relațiile cu Uniunea, cu privire la decizia sa de a depune o cerere în vederea aderării la tratat, cu condiția respectării punctelor de vedere comune exprimate în scrisoare.

               (6)

               La 28 mai 2009, Thailanda, care asigura președinția ASEAN la momentul respectiv, a făcut cunoscut acordul tuturor statelor din Asia de Sud-Est pentru aderarea Uniunii și a Comunității Europene la tratat, sub rezerva intrării în vigoare a celui de al treilea protocol la tratat.

               (7)

               Al treilea protocol la tratat, semnat la 23 iulie 2010, prevede aderarea organizațiilor regionale la tratat.

               (8)

               Uniunea ar trebui, prin urmare, să adere la tratat după intrarea în vigoare a celui de-al treilea protocol la tratat,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   Se aprobă, în numele Uniunii, aderarea Uniunii la Tratatul de prietenie și cooperare în Asia de Sud-Est („tratatul”).
   Textele tratatului și cele trei protocoale de modificare ale sale, precum și instrumentul de aderare a Uniunii la tratat, sunt atașate la prezenta decizie.
   Articolul 2
   Consiliul autorizează Înaltul Reprezentant al Uniunii pentru afaceri externe și politica de securitate să semneze și să depună instrumentul de aderare la tratat în numele Uniunii.
   Articolul 3
   Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.

      Adoptată la Luxemburg, 26 aprilie 2012.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         M. BØDSKOV

      TRADUCERE
      Tratatul de prietenie și cooperare în Asia de Sud-Est
      Indonezia, 24 februarie 1976
      Înaltele părți contractante:
      CONȘTIENTE de legăturile istorice, geografice și culturale care le-au unit popoarele,
      PREOCUPATE să promoveze pacea și stabilitatea în regiune prin respect față de justiție și față de statul de drept și prin sporirea rezilienței regionale în relațiile lor,
      DORNICE să consolideze pacea, prietenia și cooperarea reciprocă în chestiuni care afectează Asia de Sud-Est, în concordanță cu spiritul și principiile Cartei Organizației Națiunilor Unite, cele zece principii adoptate la conferința afro-asiatică de la Bandung la 25 aprilie 1955, cu declarația Asociației Națiunilor din Asia de Sud-Est semnată la Bangkok la 8 august 1967, precum și cu declarația semnată la Kuala Lumpur la 27 noiembrie 1971,
      CONVINSE că soluționarea neînțelegerilor sau a diferendelor dintre țările lor ar trebui să aibă la bază proceduri raționale, eficace și suficient de flexibile, evitându-se atitudinile negative care ar putea pune în pericol sau împiedica cooperarea,
      CONVINSE de necesitatea cooperării cu toate națiunile care iubesc pacea, atât în interiorul, cât și în afara regiunii Asiei de Sud-Est, pentru promovarea păcii, stabilității și armoniei,
      CONVIN ÎN MOD SOLEMN să încheie tratatul de prietenie și cooperare în Asia de Sud-Est prezentat în continuare:
      1.1.1.1.   CAPITOLUL I: SCOP ȘI PRINCIPII
      Articolul 1
      Scopul prezentului tratat este de a promova pacea, prietenia și cooperarea perpetue între popoarele lor, pentru ca acestea să devină mai puternice, mai solidare și să întrețină relații mai strânse.
      Articolul 2
      La baza relațiilor dintre înaltele părți contractante se află următoarele principii fundamentale:

                  (a)

                  respectul reciproc față de independența, suveranitatea, egalitatea, integritatea teritorială și identitatea națională a tuturor națiunilor;

                  (b)

                  dreptul fiecărui stat la o existență națională fără ingerințe, subversiuni sau coerciții externe;

                  (c)

                  neamestecul în afacerile interne ale altei țări;

                  (d)

                  soluționarea neînțelegerilor sau a diferendelor prin mijloace pașnice;

                  (e)

                  renunțarea la amenințarea cu forța sau la folosirea forței;

                  (f)

                  cooperarea efectivă între părți.

            1.1.1.2.   CAPITOLUL II: PRIETENIE
      Articolul 3
      În urmărirea scopului prezentului tratat, înaltele părți contractante depun eforturi pentru a dezvolta și a consolida legăturile tradiționale, culturale și istorice de prietenie, bună vecinătate și cooperare care le unesc și îndeplinesc cu bună credință obligațiile asumate în temeiul prezentului tratat. Pentru a promova o mai bună înțelegere între ele, înaltele părți contractante încurajează și facilitează contactele și relațiile între popoarele lor.
      1.1.1.3.   CAPITOLUL III: COOPERARE
      Articolul 4
      Înaltele părți contractante promovează cooperarea activă în domeniile economic, social, tehnic, științific și administrativ, precum și în chestiuni legate de idealurile și aspirațiile comune de pace la nivel internațional și de stabilitate în regiune, precum și în orice alte chestiuni de interes comun.
      Articolul 5
      În temeiul articolului 4, înaltele părți contractante depun cele mai intense eforturi la nivel multilateral, precum și bilateral, având la bază egalitatea, nediscriminarea și beneficiile reciproce.
      Articolul 6
      Înaltele părți contractante colaborează pentru accelerarea creșterii economice în regiune, pentru a consolida bazele unei comunități de națiuni prospere și pașnice în Asia de Sud-Est. În acest scop, ele promovează o utilizare sporită a agriculturii și a industriilor lor, expansiunea comerțului și îmbunătățirea infrastructurii lor economice, în interesul reciproc al popoarelor lor. În acest sens, ele continuă să exploreze toate posibilitățile unei cooperări strânse și benefice cu alte state, precum și cu alte organizații internaționale și regionale din afara regiunii.
      Articolul 7
      Înaltele părți contractante își intensifică cooperarea economică, în vederea asigurării justiției sociale și a unor standarde mai ridicate de viață pentru popoarele din regiune. În acest scop, adoptă strategii regionale adecvate pentru dezvoltare economică și asistență reciprocă.
      Articolul 8
      Înaltele părți contractante depun eforturi pentru o cooperare cât mai strânsă pe o scară cât mai largă și pentru a-și oferi asistență reciprocă sub formă de formare și de facilități de cercetare în domeniile social, cultural, științific, tehnic și administrativ.
      Articolul 9
      Înaltele părți contractante se angajează să încurajeze cooperarea în promovarea cauzei păcii, armoniei și stabilității în regiune. În acest scop, înaltele părți contractante mențin contacte și organizează consultări regulate între ele pe probleme internaționale și regionale, pentru a-și coordona pozițiile, acțiunile și politicile.
      Articolul 10
      Fiecare înaltă parte contractantă nu participă, în niciun fel și sub nicio formă, la activități care constituie o amenințare la adresa stabilității politice și economice, a suveranității sau a integrității teritoriale a unei alte înalte părți contractante.
      Articolul 11
      Înaltele părți contractante se angajează să-și îmbunătățească reziliența națională în domeniile politic, economic, sociocultural și al securității, în conformitate cu idealurile și aspirațiile fiecăreia, fără ingerințe externe și activități subversive interne, pentru a-și păstra fiecare identitatea sa națională.
      Articolul 12
      Înaltele părți contractante, în eforturile lor de a asigura prosperitatea și securitatea regională, se angajează să coopereze în toate domeniile pentru a promova reziliența regională, pe baza principiilor încrederii în sine, autonomiei, respectului reciproc, cooperării și solidarității, care vor constitui fundamentul unei comunități puternice și viabile a națiunilor din Asia de Sud-Est.
      1.1.1.4.   CAPITOLUL IV: SOLUȚIONAREA PAȘNICĂ A DIFERENDELOR
      Articolul 13
      Înaltele părți contractante dau dovadă de hotărâre și de bună credință în prevenirea apariției diferendelor. În cazul în care ar apărea diferende în chestiuni care le afectează direct, în special diferende care ar putea perturba pacea și armonia în regiune, acestea se abțin de la recurgerea la amenințarea cu forța sau la folosirea forței și de fiecare dată soluționează aceste diferende între ele, prin negocieri amiabile.
      Articolul 14
      În vederea soluționării diferendelor prin procese regionale, înaltele părți contractante instituie un Consiliu superior, organism permanent alcătuit dintr-un reprezentant la nivel ministerial al fiecărei înalte părți contractante, care să ia cunoștință de existența unor diferende sau a unor situații care ar putea perturba pacea și armonia regională.
      Articolul 15
      În cazul în care nu se ajunge la nicio soluție prin negocieri directe, Consiliul superior ia cunoștință de diferend sau de situație și recomandă părților aflate în diferend mijloace adecvate de soluționare, precum bune oficii, mediere, investigare sau conciliere. Consiliul superior poate, cu toate acestea, să își ofere bunele oficii sau, cu acordul părților aflate în diferend, să se constituie el însuși într-un comitet de mediere, investigare sau conciliere. Atunci când se consideră necesar, Consiliul superior recomandă măsuri adecvate pentru prevenirea deteriorării diferendului sau a situației.
      Articolul 16
      Dispoziția precedentă din prezentul capitol nu se aplică în cazul unui diferend decât dacă toate părțile implicate convin asupra aplicării acesteia la diferendul respectiv. Oricum, acest lucru nu împiedică celelalte înalte părți contractante care nu constituie parte la diferend să ofere toată asistența posibilă în vederea soluționării diferendului respectiv. Părțile la diferend ar trebui să manifeste deschidere față de astfel de oferte de asistență.
      Articolul 17
      Nicio dispoziție din prezentul tratat nu împiedică recurgerea la modalitățile de soluționare pașnică prevăzute la articolul 33 alineatul (1) din Carta Organizației Națiunilor Unite. Înaltele părți contractante care sunt părți la diferend ar trebui să fie încurajate să aibă inițiative de soluționare a acestuia prin negocieri amiabile înainte de a recurge la celelalte proceduri prevăzute în Carta Organizației Națiunilor Unite.
      1.1.1.5.   CAPITOLUL V: DISPOZIȚII GENERALE
      Articolul 18
      Prezentul tratat este semnat de Republica Indonezia, Malaezia, Republica Filipine, Republica Singapore și de Regatul Thailandei. Acesta este ratificat în conformitate cu procedurile constituționale ale fiecărui stat semnatar. Tratatul este deschis pentru aderarea altor state din Asia de Sud-Est.
      Articolul 19
      Prezentul tratat intră în vigoare la data depunerii celui de-al cincilea instrument de ratificare la guvernele statelor semnatare care sunt desemnate în calitate de depozitari ai prezentului tratat și ai instrumentelor de ratificare sau de aderare.
      Articolul 20
      Prezentul tratat este redactat în limbile oficiale ale înaltelor părți contractante, care sunt toate autentice în egală măsură. Există, de asemenea, o traducere comună în limba engleză a textelor, aprobată de toate părțile. Orice divergențe de interpretare a textului comun se soluționează prin negociere.

         DREPT CARE, înaltele părți contractante au semnat tratatul și și-au aplicat sigiliile.
         Adoptat la Denpasar, Bali, la douăzeci și patru februarie o mie nouă sute șaptezeci și șase.

         Protocol de modificare a Tratatului de prietenie și cooperare în Asia de Sud-Est Filipine, 15 decembrie 1987
         Guvernul din Brunei Darussalam
         Guvernul Republicii Indonezia
         Guvernul Malaeziei
         Guvernul Republicii Filipine
         Guvernul Republicii Singapore
         Guvernul Regatului Thailandei
         DORIND să consolideze în continuare cooperarea cu toate națiunile care iubesc pacea, atât în interiorul, cât și în afara Asiei de Sud-Est și, în special, cu statele din vecinătatea regiunii Asiei de Sud-Est,
         AVÂND ÎN VEDERE al cincilea paragraf din preambulul la Tratatul de prietenie și cooperare în Asia de Sud-Est adoptat la Denpasar, Bali, la 24 februarie 1976 (denumit în continuare „Tratatul de prietenie”) care se referă la necesitatea cooperării cu toate națiunile care iubesc pacea, atât în interiorul, cât și în afara regiunii Asiei de Sud-Est, în vederea promovării păcii, a stabilității și a armoniei în întreaga lume,
         CONVIN URMĂTOARELE:
         Articolul 1
         Articolul 18 din Tratatul de prietenie se modifică după cum urmează:

            „Prezentul tratat este semnat de Republica Indonezia, Malaezia, Republica Filipine, Republica Singapore și de Regatul Thailandei. Acesta este ratificat în conformitate cu procedurile constituționale ale fiecărui stat semnatar.
            Tratatul este deschis pentru aderarea altor state din Asia de Sud-Est.
            Pot să adere la prezentul tratat și state din afara Asiei de Sud-Est cu acordul tuturor statelor din Asia de Sud-Est care sunt semnatare ale prezentului tratat și al statului Brunei Darussalam.”

         Articolul 2
         Articolul 14 din Tratatul de prietenie se modifică după cum urmează:

            „În vederea soluționării diferendelor prin procese regionale, înaltele părți contractante instituie un Consiliu superior, organism permanent alcătuit dintr-un reprezentant la nivel ministerial al fiecărei înalte părți contractante, care să ia cunoștință de existența unor diferende sau a unor situații care ar putea perturba pacea și armonia regională.
            Cu toate acestea, prezentul articol se aplică oricărui stat din afara Asiei de Sud-Est care a aderat la tratat numai în cazul în care statul respectiv este implicat direct în diferendul care urmează a fi soluționat prin procese la nivel regional.”

         Articolul 3
         Prezentul protocol este supus ratificării și intră în vigoare la data depunerii ultimului instrument de ratificare al înaltelor părți contractante.

            Adoptat la Manila, la cincisprezece decembrie o mie nouă sute optzeci și șapte.

         Al doilea protocol de modificare a Tratatului de prietenie și cooperare în Asia de Sud-Est
         Manila, Filipine, 25 iulie 1998
         Guvernul din Brunei Darussalam
         Guvernul Regatului Cambodgia
         Guvernul Republicii Indonezia
         Guvernul Republicii Democrate Populare Laos
         Guvernul Malaeziei
         Guvernul Uniunii Myanmar
         Guvernul Republicii Filipine
         Guvernul Republicii Singapore
         Guvernul Regatului Thailandei
         Guvernul Republicii Socialiste Vietnam
         Guvernul statului Papua-Noua Guinee
         Denumite în continuare „înaltele părți contractante”:
         DORIND să se asigure că există o cooperare sporită cu toate națiunile care iubesc pacea, atât în interiorul, cât și în afara Asia de Sud-Est și, în special, cu statele învecinate din regiunea Asiei de Sud-Est,
         AVÂND ÎN VEDERE al cincilea paragraf din preambulul la Tratatul de prietenie și cooperare în Asia de Sud-Est adoptat la Denpasar, Bali, la 24 februarie 1976 (denumit în continuare „Tratatul de prietenie”) care se referă la necesitatea cooperării cu toate națiunile care iubesc pacea, atât în interiorul, cât și în afara regiunii Asiei de Sud-Est, în vederea promovării păcii, a stabilității și a armoniei în întreaga lume,
         CONVIN URMĂTOARELE:
         Articolul 1
         Articolul 18 al treilea paragraf din Tratatul de prietenie se modifică după cum urmează:

            „Statele din afara Asiei de Sud-Est pot, de asemenea, să adere la prezentul tratat cu acordul tuturor statelor din Asia de Sud-Est, și anume Brunei Darussalam, Regatul Cambodgia, Republica Indonezia, Republica Democrată Populară Laos, Malaezia, Uniunea Myanmar, Republica Filipine, Republica Singapore, Regatul Thailandei și Republica Socialistă Vietnam.”

         Articolul 2
         Prezentul protocol este supus ratificării și intră în vigoare la data depunerii ultimului instrument de ratificare al înaltelor părți contractante.

            Adoptat la Manila, la douăzeci și cinci iulie o mie nouă sute nouăzeci și opt.

         Al treilea protocol de modificare a Tratatului de prietenie și cooperare în Asia de Sud-Est
         Hanoi, Vietnam, 23 iulie 2010
         Brunei Darussalam
         Regatul Cambodgia
         Republica Indonezia
         Republica Democrată Populară Laos
         Malaezia
         Uniunea Myanmar
         Republica Filipine
         Republica Singapore
         Regatul Thailandei
         Republica Socialistă Vietnam
         Uniunea Australiană
         Republica Populară Bangladesh
         Republica Populară Chineză
         Republica Populară Democrată Coreeană
         Republica Franceză
         Republica India
         Japonia
         Mongolia
         Noua Zeelandă
         Republica Islamică Pakistan
         Papua-Noua Guinee
         Republica Coreea
         Federația Rusă
         Republica Democratică Socialistă Sri Lanka
         Republica Democratică a Timorului de Est
         Republica Turcia
         Statele Unite ale Americii
         Denumite în continuare „înaltele părți contractante”:
         DORIND să se asigure că există o cooperare sporită cu toate națiunile care iubesc pacea, atât în interiorul, cât și în afara Asiei de Sud-Est și, în special, cu statele din vecinătatea regiunii Asiei de Sud-Est, precum și cu organizații regionale ai căror membri sunt numai state suverane,
         AVÂND ÎN VEDERE al cincilea paragraf din preambulul la Tratatul de prietenie și cooperare în Asia de Sud-Est adoptat la Denpasar, Bali, la 24 februarie 1976 (denumit în continuare „Tratatul de prietenie”) care se referă la necesitatea cooperării cu toate națiunile care iubesc pacea, atât în interiorul, cât și în afara regiunii Asiei de Sud-Est, în vederea promovării păcii, a stabilității și a armoniei în întreaga lume,
         CONVIN URMĂTOARELE:
         Articolul 1
         Articolul 18 al treilea paragraf din Tratatul de prietenie se modifică după cum urmează:

            „Prezentul tratat este deschis pentru aderarea statelor din afara Asiei de Sud-Est și a organizațiilor regionale ai căror membri sunt numai state suverane, cu acordul tuturor statelor din Asia de Sud-Est, și anume, Brunei Darussalam, Regatul Cambodgia, Republica Indonezia, Republica Democrată Populară Laos, Malaezia, Uniunea Myanmar, Republica Filipine, Republica Singapore, Regatul Thailandei și Republica Socialistă Vietnam.”

         Articolul 2
         Articolul 14 al doilea paragraf din Tratatul de prietenie se modifică după cum urmează:

            „Cu toate acestea, prezentul articol se aplică tuturor înaltelor părți contractante care au aderat la tratat numai în cazul în care înalta parte contractantă în cauză este direct implicată în diferendul care urmează a fi soluționat prin procese regionale.”

         Articolul 3
         Prezentul protocol este supus ratificării și intră în vigoare la data depunerii ultimului instrument de ratificare al înaltelor părți contractante.

            Adoptat la Hanoi, Vietnam, la douăzeci și trei iulie două mii zece, într-un singur exemplar în limba engleză.

         Instrumentul de aderare a Uniunii Europene la Tratatul de prietenie și cooperare în Asia de Sud-Est
         ÎNTRUCÂT Tratatul de prietenie și cooperare în Asia de Sud-Est, semnat la 24 februarie 1976 în Bali, Indonezia, a fost modificat prin primul, al doilea și al treilea protocol de modificare a Tratatului de prietenie și cooperare în Asia de Sud-Est, semnate la 15 decembrie 1987, respectiv 25 iulie 1998 și 23 iulie 2010,
         ÎNTRUCÂT articolul 18 al treilea paragraf din tratatul menționat anterior, astfel cum a fost modificat prin articolul 1 al celui de-al treilea protocol menționat anterior, prevede că organizațiile regionale ai căror membri sunt numai state suverane pot să adere la tratat cu acordul tuturor statelor din Asia de Sud-Est, și anume Brunei Darussalam, Regatul Cambodgia, Republica Indonezia, Republica Democrată Populară Laos, Malayzia, Uniunea Myanmar, Republica Filipine, Republica Singapore, Regatul Thailandei și Republica Socialistă Vietnam,
         ÎNTRUCÂT ministrul afacerilor externe din Finlanda și membrul Comisiei Europene responsabil pentru relații externe și pentru politica europeană de vecinătate au depus o cerere pentru aderarea Uniunii Europene la tratat, prin scrisoarea din 7 decembrie 2006,
         ÎNTRUCÂT statele din Asia de Sud-Est au fost de acord cu aderarea Uniunii Europene la tratat,
         Uniunea Europeană aderă la Tratatul de prietenie și cooperare în Asia de Sud-Est, de la data depunerii prezentului instrument.
         DREPT CARE, prezentul instrument de aderare este semnat de [TITLUL].

            Adoptat la [locul], [țara], [ziua] [luna] [anul].

               Pentru Uniunea Europeană


title: Decizia 2013/201/PESC a Consiliului din 25 aprilie 2013 de modificare a Deciziei 2010/231/PESC privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Somaliei

text:
               26.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 116/10

         DECIZIA 2013/201/PESC A CONSILIULUI
   din 25 aprilie 2013
   de modificare a Deciziei 2010/231/PESC privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Somaliei
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind Uniunea Europeană, în special articolul 29,
   întrucât:

               (1)

               La 26 aprilie 2010, Consiliul a adoptat Decizia 2010/231/PESC (1).

               (2)

               La 6 martie 2013, Consiliul de Securitate al Organizației Națiunilor Unite („CSONU”) a adoptat Rezoluția 2093 (2013), modificând prin aceasta embargoul asupra armelor impus de punctul 5 din Rezoluția 733 (1992), și a dezvoltat punctele 1 și 2 din Rezoluția 1425 (2002). Rezoluția 2093 (2013) a actualizat, de asemenea, criteriile de identificare aplicate de Comitetul de sancțiuni al CSONU stabilite în temeiul Rezoluției 751 (1992) privind Somalia.

               (3)

               Prin urmare, Decizia 2010/231/PESC ar trebui modificată în consecință,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   Decizia 2010/231/PESC a Consiliului se modifică după cum urmează:

               1.

               Articolul 1 se modifică după cum urmează:

                           (a)

                           alineatul (3) se înlocuiește cu următorul text:
                           „(3)   Alineatele (1) și (2) nu se aplică:

                                       (a)

                                       furnizării, vânzării sau transferului de armament și materiale conexe de orice tip și furnizării directe sau indirecte de asistență tehnică, financiară și de altă natură, precum și de instruire în legătură cu activitățile miliare, destinate exclusiv sprijinirii AMISOM sau utilizării de către aceasta, după cum se prevede la punctul 4 din RCSONU 1744 (2007) sau destinate exclusiv utilizării de către statele și organizațiile regionale care adoptă măsuri în conformitate cu punctul 6 din RCSONU 1851 (2008) și cu punctul 10 din RCSONU 1846 (2008);

                                       (b)

                                       furnizării, vânzării sau transferului de armament și de echipament militar și furnizării directe sau indirecte de asistență tehnică, financiară și de altă natură, precum și de instruire în legătură cu activitățile militare, destinate exclusiv sprijinirii partenerilor strategici ai AMISOM sau utilizării de către aceștia, care își desfășoară activitatea exclusiv în baza Conceptului strategic la Uniunii Africane din 5 ianuarie 2012, și în cooperare și coordonare cu AMISOM;

                                       (c)

                                       furnizării, vânzării sau transferului de armament și materiale conexe de orice tip și furnizării directe sau indirecte de asistență tehnică destinate exclusiv dezvoltării instituțiilor din domeniul securității, în conformitate cu procesul politic prevăzut la punctele 1, 2 și 3 din RCSONU 1744 (2007) și în absența unei decizii negative din partea Comitetului de sancțiuni în termen de cinci zile lucrătoare de la primirea notificării relevante;

                                       (d)

                                       furnizării, vânzării sau transferului de material militar neletal destinat exclusiv unor scopuri umanitare sau de protecție sau de materiale destinate unor programe ale Uniunii sau ale statelor membre privind consolidarea instituțiilor, inclusiv în domeniul securității, desfășurate în cadrul procesului de pace și reconciliere, aprobate în prealabil de Comitetul de sancțiuni, precum și de îmbrăcăminte de protecție, inclusiv veste antiglonț și căști militare, exportate temporar în Somalia de către personalul ONU, reprezentanții presei, personalul umanitar, personalul de asistență pentru dezvoltare și personalul asociat, exclusiv pentru uzul personal al acestora;

                                       (e)

                                       furnizării, vânzării sau transferului de armament și de echipament militar și furnizării directe sau indirecte de asistență tehnică, financiară și de altă natură, precum și de instruire în legătură cu activitățile militare destinate exclusiv sprijinirii personalului ONU, inclusiv al Biroului politic pentru Somalia al ONU sau al misiunii care îi va succeda acestuia, sau utilizării de către acesta.

                                       (f)

                                       furnizării, vânzării sau transferului de armament și de echipament militar și furnizării directe sau indirecte de asistență tehnică, financiară și de altă natură, precum și de instruire în legătură cu activitățile militare destinate exclusiv dezvoltării forțelor de securitate ale Guvernului Federal al Somaliei și asigurării securității poporului somalez, cu excepția situațiilor legate de furnizarea articolelor prevăzute în anexa II, în cazul în care a fost efectuată o notificare către Comitetul de sancțiuni cu cel puțin cinci zile înainte, în conformitate cu punctul 38 din RCSONU 2093(2013), inclusiv, dacă este cazul, astfel cum se prevede la alineatul (4) din prezentul articol.”;

                           (b)

                           se adaugă următoarele alineate:
                           „(4)   Un stat membru, în urma informării Guvernului Federal al Somaliei în legătură cu intenția sa, poate informa Comitetul de sancțiuni, cu cel puțin cinci zile înainte, cu privire la acordarea de asistență în temeiul alineatului (3) litera (f). În cazul în care un stat membru decide să efectueze o astfel de notificare, aceasta conține toate informațiile relevante, inclusiv, după caz, tipul și cantitatea de arme, muniții, echipamente și materiale militare care urmează să fie furnizate, precum și data propusă pentru furnizare.
                           (5)   Este interzisă furnizarea, vânzarea, transferul sau punerea la dispoziție pentru utilizare a oricăror arme sau echipamente militare, vândute și furnizate exclusiv în scopul dezvoltării forțelor de securitate ale Guvernului Federal al Somaliei, oricărei persoane sau entități care nu se află în serviciul forțelor de securitate sau al Guvernului Federal al Somaliei.”

               2.

               Se introduce următorul articol:
               „Articolul 1b
               Statele membre exercită vigilență în ceea ce privește furnizarea, vânzarea sau transferul direct sau indirect către Somalia de articole care nu fac obiectul măsurilor prevăzute la articolul 1 alineatul (1) și în ceea ce privește furnizarea directă sau indirectă către Somalia de asistență tehnică, financiară și de altă natură, precum și de instruire în legătură cu activitățile militare legate de aceste articole.”

               3.

               Articolul 2 se înlocuiește cu următorul text:
               „Articolul 2
               Se impun măsurile restrictive prevăzute la articolul 3, la articolul 5 alineatul (1) și la articolul 6 alineatele (1) și (2), împotriva persoanelor și entităților care au fost identificate de Comitetul de sancțiuni ca:

                           —

                           fiind implicate în sau sprijinind acte care amenință pacea, securitatea sau stabilitatea în Somalia, inclusiv acte care amenință procesul de pace și reconciliere din Somalia ori amenință Guvernul Federal al Somaliei sau AMISOM prin forță;

                           —

                           persoane și entități care au încălcat embargoul armelor sau restricțiile în privința vânzării și transferului de arme sau interdicția de furnizare de asistență în privința acestora, astfel cum se menționează la articolul 1;

                           —

                           împiedicând furnizarea de asistență umanitară în Somalia, accesul la asistență umanitară sau distribuirea acesteia în Somalia;

                           —

                           fiind lideri politici sau militari care recrutează sau angajează copii în conflicte armate în Somalia, încălcând astfel dreptul internațional aplicabil;

                           —

                           fiind responsabile de încălcări ale dreptului internațional aplicabil în Somalia, implicând afectarea civililor, inclusiv a copiilor și a femeilor, în situații de conflict armat, inclusiv prin crime și mutilări, violență sexuală și bazată pe gen, atacuri împotriva școlilor și spitalelor, precum și răpiri și strămutare forțată.

                     Lista persoanelor și a entităților relevante este inclusă în anexa I.”

               4.

               În tot textul, termenul „anexă” se înlocuiește cu termenul „anexa I”.

               5.

               Se introduce anexa II, în conformitate cu anexa la prezenta decizie.

         Articolul 2
   Prezenta decizie intră în vigoare la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.

      Adoptată la Bruxelles, 25 aprilie 2013.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         E. GILMORE

      (1)  JO L 105, 27.4.2010, p. 17.

      ANEXĂ

            „ANEXA II

               Lista articolelor menționate la articolul 1 alineatul (3) litera (f)

                        1.

                        rachete sol-aer, inclusiv sisteme portabile de apărare antiaeriană (MANPADS);

                        2.

                        mitraliere, obuziere și tunuri cu calibru mai mare de 12,7 mm, precum și munițiile și componentele special concepute pentru acestea. (Acestea nu includ lansatoarele de rachete antitanc lansate de la umăr, de tipul RPG sau LAW, grenadele de pușcă sau lansatoarele de grenade.);

                        3.

                        mortiere cu calibru mai mare de 82 de mm;

                        4.

                        arme dirijate antitanc, inclusiv rachete dirijate antitanc (ATGM) precum și munițiile și componentele special concepute pentru aceste articole;

                        5.

                        încărcături și dispozitive de uz militar care conțin materiale energetice; mine și materiale aferente;

                        6.

                        dispozitive de ochire cu vedere pe timp de noapte.”


title: 2014/671/UE: Decizia Băncii Centrale Europene din 1 septembrie 2014 de modificare a Deciziei BCE/2013/35 privind măsuri suplimentare legate de operațiunile de refinanțare din Eurosistem și eligibilitatea colateralului (BCE/2014/38)

text:
               20.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 278/21

         DECIZIA BĂNCII CENTRALE EUROPENE
   din 1 septembrie 2014
   de modificare a Deciziei BCE/2013/35 privind măsuri suplimentare legate de operațiunile de refinanțare din Eurosistem și eligibilitatea colateralului

      (BCE/2014/38)

      (2014/671/UE)

   CONSILIUL GUVERNATORILOR BĂNCII CENTRALE EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 127 alineatul (2) prima liniuță,
   având în vedere Statutul Sistemului European al Băncilor Centrale și al Băncii Centrale Europene, în special articolul 3.1 prima liniuță și articolele 12.1, 14.3 și 18.2,
   având în vedere Orientarea BCE/2011/14 din 20 septembrie 2011 privind instrumentele și procedurile de politică monetară ale Eurosistemului (1) și Decizia BCE/2013/6 din 20 martie 2013 privind regulile aplicabile utilizării drept colateral pentru operațiunile de politică monetară din Eurosistem a obligațiunilor bancare neacoperite utilizate în scopuri proprii și garantate de stat (2),
   întrucât:

               (1)

               În temeiul articolului 18.1 din Statutul Sistemului European al Băncilor Centrale și al Băncii Centrale Europene, Banca Centrală Europeană (BCE) și băncile centrale naționale ale statelor membre a căror monedă este euro (denumite în continuare „BCN”) pot desfășura operațiuni de creditare cu instituțiile de credit și cu alți participanți pe piață pe baza unor garanții corespunzătoare. Condițiile standard în care BCE și BCN sunt pregătite să participe la operațiuni de creditare, inclusiv criteriile în temeiul cărora este stabilită eligibilitatea colateralului pentru operațiunile de creditare din Eurosistem, sunt prevăzute în anexa I la Orientarea BCE/2011/14, precum și în Decizia BCE/2013/6, Decizia BCE/2013/35 (3) și Decizia BCE//2014/11 (4).

               (2)

               În temeiul punctului 1.6 din anexa I la Orientarea BCE/2011/14, Consiliul guvernatorilor poate schimba, în orice moment, instrumentele, condițiile, criteriile și procedurile de executare a operațiunilor de politică monetară din Eurosistem.

               (3)

               În scopul selectării ratingului corespunzător care trebuie utilizat pentru stabilirea eligibilității activelor utilizate în operațiunile de creditare din Eurosistem și a marjei lor de ajustare aferente, se aplică o regulă care definește prioritatea ratingurilor. Această regulă stabilește că utilizarea ratingurilor unei Instituții externe de evaluare a creditului (ECAI) cu privire la emisiune are prioritate față de utilizarea ratingurilor ECAI privind emitentul sau garantul. La 17 iulie 2013, Consiliul guvernatorilor a decis să își întărească în continuare cadrul de control al riscurilor, prin adaptarea criteriilor de eligibilitate și a marjelor de ajustare aplicate colateralului acceptat în operațiunile de politică monetară din Eurosistem și prin adoptarea anumitor măsuri suplimentare pentru îmbunătățirea coerenței generale a cadrului și a punerii în practică a acestuia. Printre adaptările efectuate, Eurosistemul a clarificat regula privind prioritatea ratingurilor. Aceste măsuri au fost stabilite în Decizia BCE/2013/35.

               (4)

               Regula care stabilește prioritatea ratingurilor ECAI privind emisiunea este adecvată în ceea ce privește emitenții privați în cazul cărora conținutul informațiilor cu privire la ratingurile pentru emisiune este relevant. În cazul emitenților publici, regula prin care se stabilește prioritatea ratingurilor ECAI privind emisiunea trebuie adaptată întrucât ratingurile privind emitentul, iar nu ratingurile privind emisiunea sunt considerate măsura relevantă a bonității acestor emitenți.

               (5)

               Prin urmare, Decizia BCE/2013/35 trebuie modificată în consecință,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   Modificare
   Articolul 6 din Decizia BCE/2013/35 se înlocuiește cu următorul text:

      „Articolul 6
      Standarde înalte de creditare suplimentare pentru activele tranzacționabile
      (1)   Evaluarea creditului de către o Instituție externă de evaluare a creditului (ECAI) pentru activele tranzacționabile menționate la punctul 6.3 din anexa I la Orientarea BCE/2011/14 este supusă cerințelor prevăzute în prezentul articol.
      (2)   Următoarele tipuri de evaluări ECAI ale creditului efectuate de către ECAI acceptate sunt utilizate pentru stabilirea conformității cu pragul de calitate a creditului aplicabil activelor tranzacționabile (5):

                  (a)

                  un rating ECAI privind emisiunea, care se referă la o evaluare ECAI a creditului atribuită fie unei emisiuni, fie, în absența unui rating de emisiune din partea aceleiași ECAI, programului/seriei de emisiuni în care a fost emis activul (6). Pentru ratingurile ECAI privind emisiunea, Eurosistemul nu face distincție în funcție de scadența inițială a activului. Orice rating ECAI atribuit emisiunii sau programului/seriei de emisiuni este acceptabil;

                  (b)

                  un rating ECAI privind emitentul, care se referă la o evaluare ECAI a creditului atribuită unui emitent. Pentru ratingurile ECAI privind emitentul, Eurosistemul nu face distincție în funcție de scadența inițială a activului în ceea ce privește evaluarea acceptabilă a creditului de către ECAI. Se face distincție între: (i) activele pe termen scurt, și anume activele cu o scadență inițială de până la și inclusiv 390 de zile; și (ii) activele pe termen lung, și anume activele cu o scadență inițială de peste 390 de zile. Pentru activele pe termen scurt, sunt acceptabile ratingurile ECAI pe termen scurt și pe termen lung privind emitenți. Pentru activele pe termen lung, sunt acceptabile numai ratingurile ECAI pe termen lung privind emitenți;

                  (c)

                  un rating ECAI privind garantul, care se referă la o evaluare ECAI a creditului atribuită unui garant, dacă garanția îndeplinește cerințele prevăzute la punctul 6.3.2 litera (c) din anexa I la Orientarea BCE/2011/14. Pentru ratingurile ECAI privind garantul, Eurosistemul nu face distincție în funcție de scadența inițială a activului. Sunt acceptabile numai ratingurile ECAI pe termen lung privind garanți.

            (3)   BCE publică pragul de calitate a creditului pentru toate ECAI acceptate, în conformitate cu punctul 6.3.1 din anexa I la Orientarea BCE/2011/14 (7). Cu excepția cazului în care există dispoziții contrare, pragul de calitate a creditului pentru activele tranzacționabile corespunde nivelului de calitate a creditului 3 din grila armonizată de evaluare a Eurosistemului.
      (4)   Pentru activele tranzacționabile, Eurosistemul ia în considerare, în conformitate cu regulile de mai jos, evaluările ECAI ale creditului care stabilesc conformitatea activului cu pragul de calitate a creditului.

                  4.1.

                  Pentru activele tranzacționabile, altele decât activele tranzacționabile emise de administrațiile centrale, regionale sau locale, de agenții (8) sau de instituții supranaționale și altele decât titlurile garantate cu active, se aplică următoarele reguli:

                              (a)

                              Eurosistemul consideră că ratingurile ECAI privind emisiunea sunt prioritare față de ratingurile ECAI privind emitentul sau față de ratingurile ECAI privind garantul. Fără a aduce atingere aplicării acestei reguli privind prioritatea, cel puțin o evaluare ECAI a creditului trebuie să fie în conformitate cu pragul de calitate a creditului aplicabil în Eurosistem;

                              (b)

                              în cazul în care pentru aceeași emisiune sunt disponibile mai multe ratinguri ECAI privind emisiunea, atunci se aplică regula celui mai bun rating, respectiv, se ia în considerare cel mai bun rating ECAI privind emisiunea disponibil. În cazul în care cel mai bun rating ECAI privind emisiunea nu respectă pragul de calitate a creditului din Eurosistem pentru activele tranzacționabile, activul nu este eligibil, chiar dacă există o garanție acceptabilă în conformitate cu punctul 6.3.2 litera (c) din anexa I la Orientarea BCE/2011/14;

                              (c)

                              în absența unui rating ECAI privind emisiunea, Eurosistemul poate lua în considerare un rating ECAI privind emitentul sau un rating ECAI privind garantul. În cazul în care sunt disponibile mai multe ratinguri ECAI privind emitentul și/sau ratinguri ECAI privind garantul pentru aceeași emisiune, atunci se aplică regula celui mai bun rating, respectiv, se ia în considerare cel mai bun rating ECAI privind emitentul sau cel mai bun rating ECAI privind garantul disponibil.

                  4.2.

                  Pentru activele tranzacționabile emise de administrațiile centrale, regionale sau locale, de agenții și de instituții supranaționale se aplică următoarele reguli:

                              (a)

                              cel puțin o evaluare ECAI a creditului trebuie să fie în conformitate cu pragul de calitate a creditului aplicabil în Eurosistem. Eurosistemul ia în considerare numai ratingurile ECAI privind emitentul sau ratingurile ECAI privind garantul;

                              (b)

                              în cazul în care sunt disponibile mai multe ratinguri ECAI privind emitentul și mai multe ratinguri ECAI privind garantul, atunci se aplică regula celui mai bun rating, respectiv, cel mai bun rating disponibil dintre toate ratingurile ECAI privind emitentul și toate ratingurile ECAI privind garantul;

                              (c)

                              obligațiunile garantate emise de agenții nu sunt evaluate în conformitate cu normele prevăzute la prezentul punct 4.2, ci sunt evaluate în conformitate cu punctul 4.1 de mai sus.

                  4.3.

                  Pentru titlurile garantate cu active se aplică următoarele reguli:

                              (a)

                              pragul de calitate a creditului aplicabil titlurilor garantate cu active, astfel cum este prevăzut la punctul 6.3 din anexa I la Orientarea BCE/2011/14, corespunde nivelului de calitate a creditului 2 din grila armonizată de evaluare a Eurosistemului («un singur A») (single A) (9);

                              (b)

                              cel puțin două evaluări ECAI ale creditului trebuie să fie în conformitate cu pragul de calitate a creditului aplicabil în Eurosistem. Eurosistemul ia în considerare numai ratingurile ECAI privind emisiunea.

            (5)   În sensul punctului 6.3.2 din anexa I la Orientarea BCE/2011/14, dispozițiile privind utilizarea unei evaluări implicite a creditului se aplică în absența unei evaluări ECAI a creditului pentru emitent sau pentru garant în cazul activelor tranzacționabile emise de administrațiile centrale, regionale sau locale, de agenții și de instituții supranaționale, astfel cum se menționează la punctul 4.2.

   Articolul 2
   Intrare în vigoare
   Prezenta decizie intră în vigoare la 19 septembrie 2014.
   Se aplică de la 15 decembrie 2014.

      Adoptată la Frankfurt pe Main, 1 septembrie 2014.

            Președintele BCE

         Mario DRAGHI

      (1)  JO L 331, 14.12.2011, p. 1.

      (2)  JO L 95, 5.4.2013, p. 22.

      (3)  Decizia BCE/2013/35 din 26 septembrie 2013 privind măsuri suplimentare legate de operațiunile de refinanțare din Eurosistem și eligibilitatea colateralului (JO L 301, 12.11.2013, p. 6).

      (4)  Decizia BCE/2014/11 din 12 martie 2014 de modificare a Deciziei BCE/2013/35 privind măsuri suplimentare legate de operațiunile de refinanțare din Eurosistem și eligibilitatea colateralului (JO L 166, 5.6.2014, p. 31).


title: Decizia Consiliului din 26 februarie 1996 de modificare a Deciziei 91/115/CEE de constituire a Comitetului pentru statistici monetare, financiare și referitoare la balanțele de plăți

text:
               10/Volumul 01

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               43

         31996D0174

               L 051/48

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

      DECIZIA CONSILIULUI

   din 26 februarie 1996
   de modificare a Deciziei 91/115/CEE de constituire a Comitetului pentru statistici monetare, financiare și referitoare la balanțele de plăți
   (96/174/CE)
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene,
   având în vedere proiectul de decizie prezentat de către Comisie (1),
   având în vedere avizul Parlamentului European (2),
   având în vedere avizul Institutului Monetar European (3),
   întrucât, în conformitate cu articolul 109f din Tratatul de instituire a Comunității Europene și articolul 2 din Protocolul privind statutul Institutului Monetar European (IME), IME trebuie să contribuie la realizarea condițiilor necesare tranziției către cea de-a treia etapă a uniunii economice și monetare, prin consolidarea coordonării politicilor monetare, în scopul asigurării stabilității prețurilor, organizarea preparativelor necesare constituirii Sistemului European al Băncilor Centrale (SEBC) pentru administrarea unei politici monetare unice și pentru crearea unei monede unice în a treia etapă, precum și pentru supravegherea dezvoltării ECU;
   întrucât, în conformitate cu articolul 109f alineatul (3) din Tratatul de instituire a Comunității Europene, până la 31 decembrie 1996 IME trebuie să precizeze cadrul de reglementare, organizațional și logistic necesar SEBC pentru ca acesta să-și îndeplinească îndatoririle în cea de-a treia etapă a uniunii economice și monetare, inclusiv promovarea armonizării, acolo unde este necesar, a normelor și practicilor care guvernează colectarea, întocmirea și difuzarea statisticilor în domeniile de competența sa;
   întrucât, în conformitate cu articolul 5 din Statutul SEBC, Banca Centrală Europeană (BCE), asistată de băncile centrale naționale, trebuie să colecteze informațiile statistice necesare și să colaboreze cu Comisia; întrucât este nevoie, prin urmare, ca în a doua etapă să se pregătească cooperarea adecvată în cadrul realizării uniunii economice și monetare;
   întrucât Decizia 91/115/CEE (4) trebuie să fie modificată în consecință,
   DECIDE:
   Articol unic
   Decizia 91/115/CEE se modifică după cum urmează:

               1.

               Se introduce următorul articol:
               „Articolul 3a
               Comitetul poate exprima păreri, din proprie inițiativă, privind orice chestiuni legate de acele statistici de interes comun pentru Comisie și autoritățile statistice naționale, pe de o parte, și pentru Institutul Monetar European (IME) și băncile centrale, pe de altă parte. În cursul îndeplinirii sarcinilor sale, Comitetul își face cunoscute vederile tuturor părților interesate.”;

               2.

               Articolul 4 se înlocuiește după cum urmează:
               „Articolul 4
               Comitetul este compus din unul, doi sau trei reprezentanți pentru fiecare stat membru în parte, proveniți în principal din instituții interesate de statisticile financiare, monetare și ale balanței de plăți, din maximum trei reprezentanți ai Comisiei și din maximum trei reprezentanți ai IME. În plus, un reprezentant al Comitetului monetar poate asista la ședințele Comitetului în calitate de observator. Statele membre, Comisia și IME au dreptul fiecare la câte un vot.
               Reprezentanții altor organizații, precum și oricare persoană capabilă să contribuie la discuții pot, în baza hotărârii Comitetului, să participe la ședințele acestuia.”;

               3.

               Articolul 5 se înlocuiește după cum urmează:
               „Articolul 5
               Comitetul își alege președintele conform normelor prevăzute în regulamentul său de funcționare.”

      Adoptată la Bruxelles, 26 februarie 1996.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         S. AGNELLI

      (1)  JO C 359, 16.12.1994, p. 10.

      (2)  JO C 269, 16.10.1995, p. 198.

      (3)  JO C 397, 31.12.1994, p. 52.

      (4)  Aviz emis la 16.1.1995.


title: 2010/156/PESC: Decizia 2010/156/PESC a Consiliului din 16 martie 2010 de prelungire a mandatului Reprezentantului Special al Uniunii Europene în Fosta Republică Iugoslavă a Macedoniei

text:
               17.3.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 67/6

         DECIZIA 2010/156/PESC A CONSILIULUI
   din 16 martie 2010
   de prelungire a mandatului Reprezentantului Special al Uniunii Europene în Fosta Republică Iugoslavă a Macedoniei
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind Uniunea Europeană, în special articolul 28, articolul 31 alineatul (2) și articolul 33,
   având în vedere propunerea Înaltului Reprezentant al Uniunii pentru afaceri externe și politica de securitate,
   întrucât:

               (1)

               La 17 octombrie 2005, Consiliul a adoptat Acțiunea comună 2005/724/PESC (1) de numire a domnului Erwan FOUÉRÉ în calitate de Reprezentant Special al Uniunii Europene (RSUE) în Fosta Republică Iugoslavă a Macedoniei.

               (2)

               La 15 septembrie 2009, Consiliul a adoptat Acțiunea comună 2009/706/PESC (2) de prelungire a mandatului RSUE până la 31 martie 2010.

               (3)

               Mandatul RSUE ar trebui să fie prelungit până la 31 august 2010. Cu toate acestea, mandatul RSUE se poate încheia mai devreme, în cazul în care Consiliul decide aceasta, pe baza unei recomandări din partea Înaltului Reprezentant al Uniunii pentru afaceri externe și politica de securitate (ÎR), ca urmare a intrării în vigoare a Deciziei de instituire a Serviciului european pentru acțiune externă,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   Reprezentantul Special al Uniunii Europene
   Mandatul domnului Erwan FOUÉRÉ în calitate de Reprezentant Special al Uniunii Europene (RSUE) în Fosta Republică Iugoslavă a Macedoniei se prelungește până la 31 august 2010. Mandatul RSUE se poate încheia mai devreme, în cazul în care Consiliul decide aceasta, pe baza unei recomandări din partea ÎR, ca urmare a intrării în vigoare a Deciziei de instituire a Serviciului european pentru acțiune externă.
   Articolul 2
   Obiectivul politicii
   Mandatul RSUE se bazează pe obiectivul politicii Uniunii Europene în Fosta Republică Iugoslavă a Macedoniei, respectiv acela de a contribui la consolidarea procesului politic pașnic și la deplina punere în aplicare a Acordului-cadru de la Ohrid, facilitând astfel în continuare progresul în vederea integrării europene prin intermediul procesului de stabilizare și de asociere.
   RSUE sprijină activitatea ÎR în regiune.
   Articolul 3
   Mandatul
   În vederea realizării obiectivului politicii, mandatul RSUE constă în:

               (a)

               menținerea unor contacte strânse cu Guvernul Fostei Republici Iugoslave a Macedoniei și cu părțile implicate în procesul politic;

               (b)

               furnizarea de consiliere din partea Uniunii și facilitarea procesului politic;

               (c)

               asigurarea coordonării eforturilor comunității internaționale în vederea facilitării punerii în aplicare și a durabilității dispozițiilor prevăzute de acordul-cadru din 13 august 2001, astfel cum este stabilit în acord și în anexele la acesta;

               (d)

               urmărirea îndeaproape a chestiunilor privind securitatea și a celor interetnice, precum și raportarea în privința acestora, și menținerea, în acest scop, a contactelor cu toate organismele relevante;

               (e)

               contribuția la dezvoltarea și consolidarea respectării drepturilor omului și a libertăților fundamentale în Fosta Republică Iugoslavă a Macedoniei, în conformitate cu politica UE privind drepturile omului și cu orientările UE privind drepturile omului.

         Articolul 4
   Executarea mandatului
   (1)   RSUE este responsabil de executarea mandatului, acționând sub autoritatea ÎR.
   (2)   Comitetul politic și de securitate (COPS) menține o legătură privilegiată cu RSUE și este principalul punct de contact al RSUE cu Consiliul. COPS furnizează RSUE orientări strategice și îndrumare politică în cadrul mandatului, fără a aduce atingere competențelor ÎR.
   Articolul 5
   Finanțarea
   (1)   Valoarea financiară de referință destinată să acopere cheltuielile aferente mandatului RSUE pentru perioada 1 aprilie 2010-31 august 2010 este de 340 000 EUR.
   (2)   Cheltuielile finanțate din suma menționată la alineatul (1) sunt eligibile începând cu 1 aprilie 2010. Cheltuielile sunt gestionate în conformitate cu procedurile și normele aplicabile bugetului general al Uniunii.
   (3)   Gestiunea cheltuielilor face obiectul unui contract între RSUE și Comisie. RSUE este răspunzător în fața Comisiei pentru toate cheltuielile.
   Articolul 6
   Constituirea și componența echipei
   (1)   În limitele mandatului său și ale mijloacelor financiare puse la dispoziție, RSUE răspunde de constituirea echipei sale. Echipa dispune de competențele necesare în chestiuni politice specifice, conform mandatului. RSUE informează în mod prompt Consiliul și Comisia cu privire la componența echipei sale.
   (2)   Statele membre și instituțiile Uniunii pot propune detașarea de personal care să lucreze cu RSUE. Salariul personalului detașat pe lângă RSUE de către un stat membru sau o instituție a Uniunii este acoperit de statul membru în cauză sau de respectiva instituție a Uniunii. Experții detașați de statele membre pe lângă Secretariatul General al Consiliului pot, de asemenea, să fie afectați RSUE. Personalul contractat internațional trebuie să aibă naționalitatea unui stat membru.
   (3)   Toți membrii personalului detașat rămân sub autoritatea administrativă a statului membru sau a instituției Uniunii care i-a detașat, își duc la îndeplinire sarcinile și acționează în interesul mandatului RSUE.
   Articolul 7
   Privilegiile și imunitățile RSUE și ale personalului acestuia
   Privilegiile, imunitățile și alte garanții necesare executării și bunei desfășurări a misiunii RSUE și a membrilor personalului acestuia se stabilesc de comun acord cu partea/părțile-gazdă, după caz. Statele membre și Comisia oferă tot sprijinul necesar în acest sens.
   Articolul 8
   Securitatea informațiilor clasificate ale UE
   RSUE și membrii echipei acestuia respectă principiile și standardele minime de securitate stabilite prin Decizia 2001/264/CE a Consiliului din 19 martie 2001 de adoptare a regulamentului de securitate al Consiliului (3), în special atunci când gestionează informații clasificate ale UE.
   Articolul 9
   Accesul la informații și asistența logistică
   (1)   Statele membre, Comisia și Secretariatul General al Consiliului garantează accesul RSUE la toate informațiile relevante.
   (2)   Delegațiile Uniunii și/sau statele membre, după caz, furnizează asistență logistică în regiune.
   Articolul 10
   Securitatea
   În conformitate cu politica UE privind securitatea personalului cu atribuții operaționale desfășurat în afara Uniunii în temeiul titlului V din tratat, RSUE ia toate măsurile a căror aplicare este rezonabilă, conform mandatului său și condițiilor de securitate din regiunea geografică pentru care este responsabil, pentru a asigura securitatea personalului aflat sub directa sa autoritate, și anume:

               (a)

               elaborând, pe baza orientărilor Secretariatului General al Consiliului, un plan de securitate specific misiunii, care include măsuri de securitate fizice, măsuri organizaționale și procedurale specifice misiunii, realizând gestionarea deplasării personalului în condiții de siguranță către zona de misiune și în interiorul acesteia, precum și gestionarea incidentelor de securitate și prevăzând un plan de urgență și un plan de evacuare a misiunii;

               (b)

               asigurându-se că întreg personalul desfășurat în afara Uniunii beneficiază de asigurările necesare pentru un grad înalt de risc, conform condițiilor specifice zonei de misiune;

               (c)

               asigurându-se că toți membrii echipei sale care urmează să fie desfășurați în afara Uniunii, inclusiv personalul contractat la nivel local, au participat, înainte de sosirea în zona de misiune sau după aceasta, la cursuri adecvate de instruire în domeniul securității, pe baza clasificărilor de risc atribuite zonei de misiune de către Secretariatul General al Consiliului;

               (d)

               asigurând punerea în aplicare a tuturor recomandărilor formulate ca urmare a evaluărilor periodice privind securitatea și furnizând ÎR, Consiliului și Comisiei rapoarte scrise cu privire la punerea în aplicare a acestora și la alte aspecte legate de securitate, în cadrul rapoartelor intermediare și al celor de executare a mandatului.

         Articolul 11
   Raportarea
   RSUE prezintă ÎR și COPS, periodic, rapoarte verbale și scrise. De asemenea, RSUE prezintă rapoarte grupurilor de lucru ale Consiliului, dacă este necesar. Rapoartele scrise periodice sunt difuzate prin rețeaua COREU. La recomandarea ÎR sau a COPS, RSUE poate prezenta rapoarte Consiliului Afaceri Externe.
   Articolul 12
   Coordonarea
   (1)   RSUE promovează coordonarea politică globală a Uniunii. RSUE contribuie la garantarea faptului că toate instrumentele Uniunii de pe teren sunt angajate în mod coerent în vederea realizării obiectivelor politice ale Uniunii. Activitățile RSUE se coordonează cu cele ale Comisiei, precum și cu cele ale altor RSUE activi în regiune, dacă este cazul. RSUE informează periodic misiunile statelor membre și delegațiile Uniunii.
   (2)   Pe teren, se menține o strânsă legătură cu șefii delegațiilor Uniunii și cu șefii de misiune ai statelor membre. Aceștia depun toate eforturile pentru a îl susține pe RSUE în executarea mandatului. RSUE stabilește, de asemenea, legături cu alți actori internaționali și regionali de pe teren.
   Articolul 13
   Reexaminarea
   Punerea în aplicare a prezentei decizii și coerența acesteia cu alte contribuții ale Uniunii în regiune sunt reexaminate în mod periodic. RSUE prezintă ÎR, Consiliului și Comisiei un raport cuprinzător privind executarea mandatului, la încheierea acestuia.
   Articolul 14
   Intrarea în vigoare
   Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.
   Articolul 15
   Publicarea
   Prezenta decizie se publică în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.

      Adoptată la Bruxelles, 16 martie 2010.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         E. SALGADO

      (1)  JO L 272, 18.10.2005, p. 26.

      (2)  JO L 244, 16.9.2009, p. 25.

      (3)  JO L 101, 11.4.2001, p. 1.