title: Decizia nr. 20/14/COL a Autorității AELS de Supraveghere din 29 ianuarie 2014 de modificare pentru a nouăzeci și doua oară a normelor procedurale și de fond din domeniul ajutoarelor de stat

text:
               19.6.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 179/77

         DECIZIA NR. 20/14/COL A AUTORITĂȚII AELS DE SUPRAVEGHERE
   din 29 ianuarie 2014
   de modificare pentru a nouăzeci și doua oară a normelor procedurale și de fond din domeniul ajutoarelor de stat
   AUTORITATEA AELS DE SUPRAVEGHERE,
   AVÂND ÎN VEDERE Acordul privind Spațiul Economic European (1), în special articolele 61-63 și Protocolul 26 la acesta,
   AVÂND ÎN VEDERE Acordul dintre statele AELS privind instituirea unei Autorități de Supraveghere și a unei Curți de Justiție (2), în special articolul 5 alineatul (2) litera (b) și articolul 24,
   ÎNTRUCÂT:
   Capitolul din orientările Autorității AELS de Supraveghere privind ajutoarele de stat pentru sectorul construcțiilor navale (3) a expirat la 31 decembrie 2013 (4).
   Capitolul respectiv corespundea Cadrului privind ajutoarele de stat pentru sectorul construcțiilor navale (5), care, de asemenea, a expirat la 31 decembrie 2013 (6).
   La 6 decembrie 2013, Comisia Europeană („Comisia”) a publicat o Comunicare privind prelungirea aplicării Cadrului privind ajutoarele de stat în domeniul construcțiilor navale până la 30 iunie 2014 (7).
   Așa cum s-a stabilit la punctul 10 din cadrul Comunității, după această dată Comisia intenționează să includă dispozițiile privind ajutoarele pentru inovare din sectorul construcțiilor navale în Cadrul comunitar pentru ajutoarele de stat pentru cercetare, dezvoltare și inovare și să integreze ajutoarele regionale pentru sectorul construcțiilor navale în Orientările privind ajutoarele de stat regionale.
   La 19 iunie 2013, Comisia a adoptat noile Orientări privind ajutoarele de stat regionale pentru perioada 2014-2020. Autoritatea AELS de Supraveghere („autoritatea”) a adoptat, de asemenea, noi orientări privind ajutoarele de stat regionale pentru perioada 2014-2020. Cu toate acestea, ambele orientări vor fi aplicabile numai de la 1 iulie 2014.
   De asemenea, Comisia revizuiește în prezent Cadrul pentru ajutoarele de stat pentru cercetare, dezvoltare și inovare. Data adoptării noului Cadru pentru ajutoarele de stat pentru cercetare, dezvoltare și inovare nu este încă cunoscută, dar Comisia intenționează să finalizeze acest proces până la 30 iunie 2014.
   Ținând seama de faptul că autoritatea are, de asemenea, în vedere extinderea dispozițiilor orizontale cu caracter general la sectorul construcțiilor navale, astfel cum s-a stabilit la punctul 10 din orientările sale privind construcțiile navale, și pentru a asigura o aplicare uniformă a normelor privind ajutoarele de stat pe tot teritoriul Spațiului Economic European, capitolul actual din orientările autorității privind ajutoarele de stat pentru sectorul construcțiilor navale ar trebui să fie prelungit.
   Comisia Europeană și statele AELS au fost consultate,
   ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   În capitolul din orientările Autorității AELS de Supraveghere privind ajutoarele de stat pentru sectorul construcțiilor navale, la punctul 35, prima teză se citește după cum urmează:

                  „35.

                  Autoritatea va aplica principiile stabilite în prezentele orientări până la 30 iunie 2014.”

   Articolul 2
   Numai versiunea în limba engleză este autentică.

      Adoptată la Bruxelles, 29 ianuarie 2014.

            Pentru Autoritatea AELS de Supraveghere

         Oda Helen SLETNES

            Președinte

         Frank BÜCHEL

            Membru al Colegiului

      (1)  „Acordul privind SEE”.

      (2)  „Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea de Justiție”.

      (3)  JO L 31, 31.1.2013, p. 77 și suplimentul SEE nr. 7, 31.1.2013, p. 1.

      (4)  A se vedea punctul 35 din orientările Autorității AELS de Supraveghere privind ajutoarele de stat pentru sectorul construcțiilor navale.

      (5)  JO C 364, 14.12.2011, p. 9.

      (6)  A se vedea punctul 35 din Cadrul privind ajutoarele de stat pentru sectorul construcțiilor navale.

      (7)  JO C 357, 6.12.2013, p. 1.


title: Decizia (UE) 2015/1321 a Comisiei din 23 iunie 2010 privind ajutorul de stat C 38/07 (ex NN 45/07) acordat de Franța în favoarea întreprinderii Arbel Fauvet Rail SA [notificată cu numărul C(2010) 4112] (Text cu relevanță pentru SEE)

text:
               31.7.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 203/31

         DECIZIA (UE) 2015/1321 A COMISIEI
   din 23 iunie 2010
   privind ajutorul de stat C 38/07 (ex NN 45/07) acordat de Franța în favoarea întreprinderii Arbel Fauvet Rail SA

         [notificată cu numărul C(2010) 4112]

   (Numai textul în limba franceză este autentic)
   (Text cu relevanță pentru SEE)
   COMISIA EUROPEANĂ,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 108 alineatul (2) primul paragraf (1),
   având în vedere Acordul privind Spațiul Economic European, în special articolul 62 alineatul (1) litera (a),
   după ce părțile interesate au fost invitate să își prezinte observațiile în conformitate cu articolele menționate anterior (2),
   întrucât:
   1.   PROCEDURĂ

   1.1.   Procedură în fața Comisiei

               (1)

               Prin intermediul unei plângeri, Comisia a fost informată cu privire la anumite măsuri de ajutor pe care Franța le-a acordat în favoarea întreprinderii Arbel Fauvet Rail (denumită în continuare „AFR”). La 28 ianuarie 2006, 25 octombrie 2006, 30 ianuarie 2007 și 6 iunie 2007, Franța a furnizat informații suplimentare.

               (2)

               Prin scrisoarea din 12 septembrie 2007, Comisia a informat Franța cu privire la decizia sa de a iniția, pentru ajutorul în cauză, procedura oficială de investigare prevăzută la articolul 108 alineatul (2) din TFUE.

               (3)

               Franța a prezentat observații prin comunicările din 12 octombrie 2007 și din 18 și 19 decembrie 2007.

               (4)

               Decizia Comisiei de a iniția procedura oficială de investigare a fost publicată în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene
                   (3). Comisia a invitat părțile interesate să-și prezinte observațiile cu privire la ajutorul în cauză.

               (5)

               Comisia nu a primit nicio observație de la părțile interesate.

               (6)

               La 2 aprilie 2008, Comisia a adoptat, în ceea ce privește măsurile în cauză, o decizie negativă (4) cu ordin de recuperare (denumită în continuare „decizia AFR originală”).

               (7)

               Decizia AFR originală a fost atacată în instanță de către Regiunea Nord-Pas-de-Calais (T-267/08), la 9 iulie 2008, și de către Communauté d'Agglomération du Douaisis (T-279/08), la 17 iulie 2008. Unul dintre motivele invocate de părțile reclamante în sprijinul anulării a fost lipsa motivării în ceea ce privește calcularea elementului de ajutor. Părțile reclamante au arătat, de asemenea, că, atunci când a calificat, în mod eronat, AFR ca fiind o întreprindere în dificultate, Comisia ar fi comis o eroare manifestă de apreciere.

         1.2.   Hotărârea Biria

               (8)

               Calcularea cuantumului ajutorului în decizia AFR originală din 2 aprilie 2008 s-a făcut pe baza unei metode formulate în decizia anterioară a Comisiei în cazul C-38/2005 „Grupul Biria” (denumită în continuare „decizia Biria”) (5).

               (9)

               Prin recursurile (6) din 5 aprilie 2007 (T-102/07) și din 16 aprilie 2007 (T-120/07), decizia Biria a fost atacată de autoritatea care a acordat ajutorul, respectiv de succesorul legal al beneficiarilor ajutorului. La 3 martie 2010 (7), Tribunalul a anulat decizia Biria.

               (10)

               Deși Tribunalul a confirmat într-o mare măsură raționamentul Comisiei, decizia a fost, totuși, anulată din lipsa motivației pentru un anumit punct. Curtea de Justiție a considerat că, în motivația sa referitoare la calcularea primelor de risc în momentul stabilirii valorii elementului de ajutor inclus în împrumutul acordat unei întreprinderi în dificultate, Comisia nu putea să se mulțumească cu o simplă referire la Comunicarea Comisiei din 1997 privind metoda de stabilire a ratelor de referință și de actualizare (8) (denumită în continuare „comunicarea din 1997 privind ratele de referință”).

         1.3.   Retragere

               (11)

               Decizia AFR originală se referă explicit la considerentul din decizia Biria care a determinat anularea acestei decizii de către Tribunal. În ceea ce privește prima de risc care trebuie reținută, raționamentul pe care se bazează decizia Biria și cel pe care se bazează decizia AFR originală conțin elemente similare.

               (12)

               Astfel, Comisia constată, în lumina hotărârii Biria, că decizia AFR originală din 2 aprilie 2008 nu este suficient motivată în ceea ce privește nivelul primei de risc care trebuie reținută. Întrucât decizia nu a devenit definitivă, aceasta poate fi retrasă, iar în locul ei poate fi adoptată o nouă decizie.

         2.   DESCRIEREA AJUTORULUI

   2.1.   Beneficiarul

               (13)

               AFR este o întreprindere producătoare de echipament feroviar specializată în producția de vagoane de marfă și cisterne. Este vorba de unul dintre producătorii cei mai importanți de pe piața europeană a materialului rulant feroviar. Sediul întreprinderii se află la Douai (Nord), iar în 2008, numărul angajaților era de 265.

               (14)

               În 2005, AFR era deținută în proporție de 100 % de întreprinderea Arbel SA (9) și avea aproximativ 330 de angajați.

               (15)

               Exploatarea AFR a fost deficitară timp de mai mulți ani. Dificultățile economice ale întreprinderii s-au accentuat începând din 2001. Această tendință s-a intensificat în perioada 2002-2005. Tabelul următor reia câțiva indicatori-cheie ai performanței AFR în perioada dinaintea acordării ajutorului:

                           La 31.12.2004

                           La 31.12.2003

                           La 31.12.2002

                           La 31.12.2001

                           Cifra de afaceri, în EUR

                           22 700 000

                           42 700 000

                           42 000 000

                           70 000 000

                           Rezultat net, în EUR

                           – 11 589 620

                           – 14 270 634

                           – 2 083 746

                           – 10 500 000

                           Capital propriu, în EUR

                           – 21 090 000

                           – 23 000 000

                           – 8 700 000

                           – 6 600 000

         2.2.   Măsurile de sprijin

               (16)

               La 4 iulie 2005, Regiunea Nord-Pas-de-Calais și Communauté d'agglomération du Douaisis au acordat AFR un avans rambursabil cumulat în valoare de 1 milion de EUR fiecare, adică 2 milioane EUR, în total.

               (17)

               Potrivit informațiilor furnizate de către autoritățile franceze, condițiile de acordare a avansurilor au fost următoarele:

                           —

                           Regiunea a acordat avansul rambursabil la rata dobânzii anuale de 4,08 % (corespunzătoare ratei de referință comunitare aplicabile în momentul acordării împrumutului), sub rezerva „materializării” unui plan de finanțare pe care AFR îl elabora în acel moment. Avansul era rambursabil prin plăți semestriale timp de trei ani, începând din 1 ianuarie 2006.

                           —

                           Communauté d'agglomération du Douaisis a acordat avansul la o rată a dobânzii anuale de 4,08 % (corespunzătoare ratei de referință comunitare aplicabile în momentul acordării avansului), cu condiția ca Regiunea să efectueze plata avansului rambursabil în aceleași condiții și să prezinte dovada privind fuziunea irevocabilă dintre AFR și Lormafer, o altă întreprindere controlată de Arbel SA. Și acest avans era rambursabil prin plăți semestriale timp de trei ani, începând din 1 ianuarie 2006.

         3.   MOTIVELE INIȚIERII PROCEDURII OFICIALE DE INVESTIGARE

               (18)

               În decizia sa de inițiere a procedurii oficiale de investigare, Comisia a considerat că avansurile rambursabile constituiau ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) din TFUE. În acest sens, Comisia a subliniat, în special, că aceste avansuri confereau un avantaj AFR în măsura în care întreprinderea, având în vedere situația sa financiară, nu ar fi putut obține fonduri în condiții la fel de avantajoase pe piața financiară.

               (19)

               Comisia a considerat, de asemenea, că AFR era o întreprindere în dificultate în sensul Liniilor directoare privind ajutorul de stat pentru salvarea și restructurarea întreprinderilor aflate în dificultate (10) (denumite în continuare „liniile directoare”) și că, având în vedere acest aspect, compatibilitatea ajutorului de stat de care a beneficiat aceasta trebuia examinată în lumina liniilor directoare în cauză. Comisia și-a exprimat îndoiala cu privire la compatibilitatea ajutorului în cauză cu piața internă în sensul liniilor directoare.

         4.   OBSERVAȚIILE FRANȚEI

               (20)

               Autoritățile franceze au subliniat faptul că, deși AFR traversa o etapă dificilă în perioada în care au fost acordate, apoi plătite, avansurile rambursabile (adică luna iulie și al doilea semestru din 2005), întreprinderea s-a bucurat în continuare de încredere din partea clienților și a băncilor cu care lucra.

               (21)

               În sprijinul acestor afirmații, autoritățile franceze au invocat următoarele elemente, calificate drept „semne de încredere” ale clienților și ale băncilor cu privire la AFR:

                           —

                           banca […] (11) a acordat o creștere a descoperitului de cont curent al AFR de 2 milioane EUR (garantat de către […]);

                           —

                           AFR a primit de la clienți aconturi în valoare de 7 milioane EUR (garantate de către […]), la care se adaugă alte aconturi în valoare de 4 milioane EUR, obținute în ianuarie 2006;

                           —

                           întreprinderea beneficia la vremea respectivă de garanții „furnizori” în valoare de 4 milioane EUR acordate de […].

               (22)

               Autoritățile franceze și-au susținut observațiile cu documente din care reies, în special, următoarele:

                           —

                           la 1 iulie 2005, rata dobânzii aferentă descoperitului de cont era de 4,4199 %;

                           —

                           la 6 mai 2005, valoarea diferitelor garanții (furnizori, garanții de piață, garanții financiare) furnizate de […] în favoarea AFR era de 29 de milioane EUR.

               (23)

               Autoritățile franceze au menționat, de asemenea, că AFR ar fi prevăzut măsuri „pentru o redresare a comenzilor, a activității, a nivelului de exploatare și a conturilor AFR”. Aceste măsuri, considerate de autoritățile franceze drept „plan de restructurare”, se articulau în jurul a trei axe: (a) o nouă strategie comercială (menită să asigure o mai bună poziționare a produselor AFR); (b) reducerea efectivelor; și (c) un plan de finanțare și de recapitalizare. Punerea în aplicare, începând din 2004, a acestor măsuri, ar fi avut rezultate pozitive, și anume creșterea cifrei de afaceri (de la 22,6 milioane EUR, în 2004, la 45 de milioane EUR, în 2005) și a rezultatului net, care rămâne, totuși, negativ (de la – 11,9 milioane EUR, în 2004, la – 8,1 milioane EUR, în 2005).

               (24)

               În plus, trebuie subliniat faptul că, în contextul recursurilor introduse împotriva deciziei AFR originale, părțile solicitante menționate în considerentul 7 au afirmat că AFR nu era o întreprindere în dificultate în momentul acordării ajutorului. Acestea subliniază că, astfel, Comisia a comis o eroare manifestă de apreciere, neținând cont suficient de măsurile de „redresare” a AFR (menționate în considerentul 23), ale căror rezultate pozitive (care constau în special într-o serie de contracte de bunuri încheiate de AFR în 2004 și în primul semestru al anului 2005) ar contrazice argumentele invocate de Comisie în sprijinul ideii că AFR era o întreprindere în dificultate.

         5.   EVALUAREA AJUTORULUI ÎN CONFORMITATE CU ARTICOLUL 107 DIN TRATAT

   5.1.   Existența unui ajutor de stat

   5.1.1.   Resurse de stat

               (25)

               Articolul 107 alineatul (1) din TFUE prevede că, exceptând derogările prevăzute de tratat, sunt incompatibile cu piața internă ajutoarele acordate de un stat membru sau prin intermediul resurselor de stat, sub orice formă, care denaturează sau amenință să denatureze concurența prin favorizarea anumitor întreprinderi sau sectoare de producție, în măsura în care acestea afectează schimburile comerciale dintre statele membre.

               (26)

               În ceea ce privește avansurile rambursabile, Comisia prezintă următoarele observații.

               (27)

               Articolul 107 din TFUE nu vizează doar ajutoarele acordate de către guvernele naționale ale statelor membre, ci și ajutoarele provenite de la colectivități teritoriale, cum sunt Regiunea Nord-Pas-de-Calais sau Communauté d'agglomération du Douaisis. Fondurile acestor colectivități constituie resurse de stat, iar deciziile lor de a acorda avansurile în cauză întreprinderii AFR sunt imputabile statului.

         5.1.2.   Ajutor care favorizează anumite întreprinderi

               (28)

               Avansurile au fost acordate într-un moment în care AFR traversa o situație financiară delicată. În decizia de inițiere a procedurii, Comisia a considerat că, având în vedere situația sa economică, așa cum reiese din considerentul 15 al prezentei decizii, AFR era, la momentul acordării ajutorului, o întreprindere în dificultate, în sensul liniilor directoare. Comisia a precizat, de asemenea, că avansurile fuseseră acordate fără nicio garanție care să asigure rambursarea acestora, în timp ce ratele aplicabile ale dobânzii sunt prezentate ca fiind corespunzătoare ratei aplicabile împrumuturilor „garantate cu garanții normale” (12). Comisia consideră, prin urmare, că este exclus ca AFR, având în vedere situația sa financiară, să fi putut obține fonduri în condiții la fel de avantajoase pe piața de credit. În consecință, avansurile în cauză constituie un avantaj în favoarea AFR.

               (29)

               În acest sens, trebuie notat că autoritățile franceze au afirmat, pe baza exemplelor citate în considerentul 24, că AFR se bucura încă de încrederea băncilor și a clienților săi în momentul acordării ajutorului. Comisia interpretează aceste observații în sensul că Franța contestă faptul că AFR nu ar fi putut obține fonduri în condiții similare pe piața de credit (contestând, astfel, că avansurile rambursabile ar fi conferit un avantaj întreprinderii AFR) și, implicit, că AFR era, în momentul acordării avansurilor rambursabile, o întreprindere în dificultate în sensul liniilor directoare.

               (30)

               Cu toate acestea, observațiile prezentate de autoritățile franceze nu pot modifica analiza formulată în decizia de inițiere a procedurii oficiale de investigare, din motivele prezentate mai jos.

               (31)

               Exemplele de credit invocate de autoritățile franceze (mai ales, autorizarea descoperitului de cont curent și aconturile clienților) nu sunt comparabile cu avansurile rambursabile în cauză. Descoperitul de cont curent este un credit pe termen foarte scurt, spre deosebire de avansurile rambursabile, acordate pe trei ani. Aceste forme diferite de credit nu fac, prin urmare, obiectul acelorași analize de risc din partea creditorilor, iar faptul că un debitor poate obține un credit pe termen scurt nu permite evaluarea posibilităților sale de a obține un împrumut pe termen mai lung, a cărui rambursare va depinde de capacitatea de supraviețuire a debitorului.

               (32)

               În ceea ce privește aconturile clienților, Comisia arată că acestea erau contra-garantate de […], o instituție independentă, ceea ce înseamnă că furnizorii și clienții nu se expuneau unor riscuri legate de situația financiară a AFR și că, astfel, nu exista niciun motiv ca plata aconturilor să fie supusă unei analize a solidității financiare a întreprinderii similare celei pe care ar efectua-o un creditor care dorește să acorde un împrumut fără garanție.

               (33)

               În concluzie, din observațiile Franței nu reiese că AFR ar fi fost în măsură să obțină fonduri în condiții similare pe piața de credit.

         5.1.3.   Întreprindere în dificultate

               (34)

               În ceea ce privește calificarea AFR drept întreprindere în dificultate în sensul liniilor directoare, Comisia constată următoarele.

               (35)

               Conform punctului 10 litera (a) din liniile directoare, o întreprindere se află în dificultate în momentul în care mai mult de jumătate din capitalul său social a dispărut, mai mult de un sfert din capital fiind pierdut în cursul ultimelor 12 luni. Această dispoziție transpune presupunerea că o întreprindere care se confruntă cu o pierdere masivă a capitalului său social va fi incapabilă să reducă nivelul unor pierderi care o vor conduce spre o moarte economică aproape sigură pe termen scurt sau mediu. Comisia consideră că această presupunere, în mod logic, se aplică, a fortiori, unei întreprinderi care a pierdut întregul său capital social și care prezintă capitaluri proprii negative.

               (36)

               Astfel cum reiese din datele financiare citate în considerentul 15 (care nu au fost contestate de Franța în cadrul procedurii oficiale de investigare), AFR prezenta capitaluri proprii negative din 2001 și nu fusese capabilă, la momentul acordării ajutorului, să reducă această tendință și să-și redobândească capitaluri proprii pozitive. În aceste condiții, Comisia consideră că AFR era, la momentul acordării ajutorului, o întreprindere în dificultate în sensul punctului 10 litera (a) din liniile directoare.

               (37)

               În plus, Tribunalul a confirmat, în hotărârea Biria, că o scădere substanțială a capitalului oferă, de fapt, un indiciu privind existența unor dificultăți și că, atunci când a concluzionat că o întreprindere cu fonduri proprii negative este o întreprindere în dificultate, indiferent de dispozițiile foarte specifice ale liniilor directoare, Comisia a avut dreptate.

               (38)

               În subsidiar, Comisia notează că AFR corespundea, de asemenea, în momentul acordării ajutorului, definiției unei întreprinderi în dificultate menționate la punctul 11 din liniile directoare, care prevede că, deși nu sunt îndeplinite condițiile enunțate la punctul 10 din liniile directoare, o întreprindere poate fi considerată ca fiind în dificultate, în special dacă aceasta prezintă semnele obișnuite ale unei întreprinderi aflate în dificultate, mai ales un nivel crescut al pierderilor și o scădere a cifrei de afaceri. Punctul 11 din liniile directoare prevede, totuși, că o întreprindere în dificultate nu este eligibilă decât după ce se dovedește incapacitatea acesteia de a-și asigura redresarea cu resurse proprii sau cu fonduri obținute de la proprietarii/acționarii săi ori din resurse de pe piață. Această dispoziție amintește, prin urmare, că, pentru ca o întreprindere să fie considerată în dificultate, trebuie să se ia în calcul toate indiciile pertinente, o importanță decisivă fiind acordată, totuși, capacității întreprinderii de a se redresa fără intervenția autorităților publice. De asemenea, Comisia reamintește că, în conformitate cu jurisprudența constantă (13), astfel de „indicii” nu sunt nici cumulative, nici exhaustive, și că nu există un număr minim de semne care trebuie să fie prezente pentru a respecta acest criteriu.

               (39)

               În acest sens, Comisia notează (astfel cum reiese din tabelul care figurează în considerentul 15) că AFR a cunoscut, din 2001, o diminuare continuă a cifrei sale de afaceri, precum și un nivel constant al pierderilor. Acestea sunt indicii caracteristice pentru o întreprindere în dificultate în sensul punctului 11 din liniile directoare. În decizia sa de inițiere a procedurii oficiale de investigare, Comisia prezentase deja aceste indicii în sprijinul concluziei sale preliminare potrivit căreia AFR era o întreprindere în dificultate. Mai mult, tendința negativă a situației financiare a AFR rezultă din faptul că, din ianuarie 2004, întreprinderea se află în incapacitatea de a-și plăti la timp datoriile sociale și fiscale, care se ridică la 4,3 milioane de EUR și, prin urmare, a fost obligată să solicite un moratoriu și un plan de lichidare a datoriei de către autoritățile competente.

               (40)

               Principalele elemente invocate de către Franța care ar putea constitui indicii în sens contrar sunt creditele acordate întreprinderii AFR (descoperit de cont curent și aconturi), precum și faptul că AFR beneficia de anumite garanții din partea […]. Comisia consideră că trebuie să se țină cont de aceste indicii în cadrul investigației, conform punctului 11 din liniile directoare, precum și de capacitatea întreprinderii de a se redresa cu ajutorul fondurilor de care ar putea dispune pe piața financiară. În acest sens, Comisia constată următoarele:

                           —

                           din faptul că AFR prezenta capitaluri proprii negative rezultă că aceasta era incapabilă să depășească dificultățile cu resurse proprii;

                           —

                           autoritățile franceze au afirmat că, în ciuda contribuțiilor sale în sprijinul AFR, acționarul întreprinderii AFR, Arbel SA, nu era capabil să asigure singur redresarea filialei;

                           —

                           în ceea ce privește sursele financiare de pe piață, creditele și garanțiile invocate de Franța demonstrează cel mult că AFR își menținea o anumită capacitate de a obține credite pentru sume limitate și pe termen scurt. Cu toate acestea, având în vedere amploarea dificultăților cu care se confruntă AFR, mai ales lipsa capitalurilor proprii, faptul că beneficia de creditele invocate nu înseamnă că AFR și-ar fi putut remedia dificultățile ca urmare a unei finanțări oferite de surse de pe piață. Acesta este, de fapt, motivul pentru care Regiunea și Communauté d'agglomération du Douaisis au trebuit să intervină financiar.

               (41)

               În ceea ce privește măsurile de redresare a AFR puse în aplicare din 2004, Comisia observă, în primul rând, că punerea în aplicare a măsurilor de restructurare constituie o condiție a compatibilității ajutorului în temeiul liniilor directoare, cu condiția ca respectivele măsuri să fie conforme cu liniile directoare. Cu toate acestea, măsurile nu au neapărat efect asupra calificării întreprinderii drept întreprindere în dificultate, calificare care se face pe baza stării de sănătate financiare a beneficiarului în momentul acordării ajutorului. Această analiză se efectuează în special pe baza datelor contabile celor mai recente prezentate pentru această întreprindere. Este vorba, de fapt, de date aferente anului contabil 2004; în urma analizării acestor date, din motivele evocate mai sus, s-a ajuns la concluzia că AFR se afla în dificultate în momentul acordării ajutorului.

               (42)

               Autoritățile franceze (și părțile solicitante care au introdus un recurs împotriva deciziei originale) au arătat că măsurile de redresare a AFR ar fi avut rezultate pozitive în lunile de dinaintea acordării avansurilor rambursabile. Cu toate acestea, Comisia consideră că rezultatele invocate în sprijinul acestui argument sunt modeste, aleatorii și corespund unei perioade de timp relativ scurte. De altfel, rezultatul net al întreprinderii a rămas puternic negativ.

               (43)

               Prin comparație cu elementele care demonstrează prezența unor dificultăți grave, ce pun în pericol, pe termen scurt sau mediu, capacitatea de supraviețuire a întreprinderii – în special faptul că AFR prezenta capitaluri proprii negative din 2001 (indicator foarte puternic, care corespunde unei perioade lungi)-, tendințele invocate de către autoritățile franceze nu pot fi considerate indicii serioase ale unei redresări în ceea ce privește situația financiară a AFR. Astfel, aceste tendințe nu ar putea invalida indiciile foarte puternice care demonstrează că AFR era, într-adevăr, o întreprindere în dificultate.

               (44)

               Prin urmare, se poate concluziona că, la momentul acordării ajutorului, AFR se confrunta cu grave dificultăți financiare, care îi amenințau supraviețuirea pe termen scurt sau mediu și cărora aceasta nu era în măsură să le găsească o soluție fără intervenția autorităților publice.

               (45)

               Comisia consideră, prin urmare, că, având în vedere considerațiile anterioare și mai ales rezultatele financiare care figurează în tabelul din considerentul 15, AFR era o întreprindere în dificultate în sensul punctului 10 din liniile directoare și, în subsidiar, în sensul punctului 11 din liniile directoare la momentul acordării avansurilor rambursabile. Având în vedere dificultățile cu care se confrunta AFR, Comisia consideră că AFR nu ar fi fost în măsură să obțină fonduri în condiții la fel de avantajoase pe piața de credit. Avansurile în cauză au conferit, prin urmare, un avantaj întreprinderii AFR, permițându-i acesteia să se finanțeze în condiții mai favorabile decât cele pe care le-ar fi putut obține de pe piața de credit.

         5.1.4.   Afectarea schimburilor comerciale și a concurenței

               (46)

               Avansurile rambursabile favorizează AFR în comparație cu alte întreprinderi care se găsesc într-o situație comparabilă, în măsura în care avansurile sunt destinate exclusiv acesteia.

               (47)

               Sectorul construcției de material feroviar rulant este caracterizat prin prezența mai multor operatori europeni și prin schimburi în cadrul Uniunii. Așadar, avantajul acordat AFR poate denatura concurența și schimburile dintre statele membre.

         5.1.5.   Concluzie

               (48)

               Având în vedere considerațiile anterioare, Comisia consideră că avansurile rambursabile acordate întreprinderii AFR constituie ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) din TFUE.

         5.2.   Valoarea ajutorului

               (49)

               În cazul ajutoarelor acordate sub formă de credite întreprinderilor în dificultate, elementul de ajutor constă în diferența dintre dobânda aplicată efectiv și dobânda pe care ar fi putut să o obțină întreprinderea beneficiară pentru același credit pe piața privată.

               (50)

               În conformitate cu comunicarea din 1997 privind ratele de referință, Comisia stabilește ratele de referință care reflectă, în principiu, ratele medii ale dobânzii pe piață pentru împrumuturile pe termen mediu și lung, aceste împrumuturi fiind însoțite de garanții normale. Această comunicare subliniază, de asemenea, că rata de referință reprezintă un plafon minim, care poate fi majorat în situații care implică riscuri speciale, de exemplu atunci când întreprinderea se află în dificultate sau când garanțiile solicitate în mod normal de către bănci nu sunt prezente. În astfel de cazuri, majorarea poate fi de cel puțin 400 de puncte de bază. Comunicarea din 1997 privind ratele de referință nu precizează dacă diferitele prime de risc pot fi cumulate în cazul în care se iau în considerare diferitele riscuri. Deși acest cumul nu este exclus, Comisia trebuie să motiveze, în decizia sa, metoda utilizată în vederea cumulării diferitelor prime de risc, prezentând o analiză a practicii piețelor financiare (14).

               (51)

               În 2004, cabinetul de audit Deloitte & Touche Wirtschaftsprüfungsgesellschaft GmbH a realizat un studiu (15) pentru Comisie (denumit în continuare „studiul”). Pe baza unei cercetări empirice, studiul identifică primele acordate pe piață pentru diferitele categorii de riscuri aferente întreprinderilor sau tranzacțiilor (însoțite de garanții variabile). Studiul arată clar că prezența simultană a diferitelor aspecte de risc (solvabilitatea debitorului, garanții) se materializează sub formă de majorări care trebuie adăugate la ratele de bază.

               (52)

               În urma acestui studiu, abordarea Comisiei privind calcularea elementului de ajutor în cadrul împrumuturilor a fost revizuită și figurează în comunicarea sa din 2008 privind revizuirea metodei de stabilire a ratelor de referință și de scont (16) (denumită în continuare „comunicarea din 2008 privind ratele de referință”). Această comunicare reflectă metoda preconizată de studiu și prevede adăugarea unor majorări diferite la ratele de bază, atât în funcție de solvabilitatea întreprinderii, cât și în funcție de garanțiile oferite.

               (53)

               Trebuie precizat, însă, că stabilirea elementului de ajutor în cadrul măsurilor se referă la noțiunea de ajutor de stat și, așa cum se arată în mod constant în jurisprudența Curții de Justiție, „noțiunea de ajutor de stat corespunde unei situații obiective care se evaluează la data la care Comisia ia decizia” (17).

               (54)

               Prin urmare, Comisia consideră că metoda potrivită pentru stabilirea elementului de ajutor este cea prevăzută în comunicarea din 2008 privind ratele de referință și intenționează să examineze măsurile respective din perspectiva acestei comunicări.

               (55)

               Comunicarea din 2008 privind ratele de referință prevede că majorarea care permite excluderea prezenței unui ajutor de stat în cazul unei întreprinderi în dificultate care oferă un nivel scăzut de garanții echivalează cu 1 000 de puncte de bază.

               (56)

               Conform precizărilor din secțiunea 5.1.3, Comisia consideră că AFR era o întreprindere în dificultate în momentul adoptării măsurilor (acordării ajutorului). În plus, Comisia observă că nu s-au oferit garanții în sprijinul avansurilor rambursabile și că, în consecință, nivelul garanțiilor poate fi considerat scăzut.

               (57)

               Așadar, elementul de ajutor este echivalent, în principiu, cu diferența dintre rata de bază majorată cu 1 000 de puncte și rata la care a fost acordată măsura. Având, totuși, în vedere că, în decizia sa originală din 2 aprilie 2008, Comisia a considerat că majorarea aplicabilă este de 800 de puncte de bază, că beneficiarul ajutorului nu a atacat această decizie și că niciun concurent al beneficiarului nu a pus la îndoială legalitatea deciziei inițiale și având în vedere totalitatea circumstanțelor cazului de față, Comisia este de părere că nu este necesară o creștere a acestei majorări în acest caz.

               (58)

               Comisia concluzionează că elementul de ajutor este egal cu diferența dintre rata dobânzii de referință aplicabilă, majorată cu 800 de puncte de bază, și rata dobânzii aferentă măsurii acordate.

         5.3.   Compatibilitatea ajutorului cu piața internă

               (59)

               Având în vedere situația economică a AFR din momentul acordării ajutorului, astfel cum reiese din considerentul 15 (exploatare deficitară timp de mai mulți ani, capital propriu negativ, cifră de afaceri în scădere), Comisia consideră că, în momentul acordării avansurilor rambursabile, AFR era o întreprindere în dificultate, în sensul liniilor directoare. Din motivele expuse în considerentele 41-44, observațiile Franței nu permit modificarea acestei analize.

               (60)

               Este adevărat că, în 2005, AFR făcea parte dintr-un grup controlat de holdingul Arbel SA. Pe lângă polul feroviar (compus din AFR și Lormafer), grupul mai cuprindea un pol „construcții”, din care făceau parte întreprinderi specializate în construcția de ferestre pentru industria construcțiilor. Cu toate acestea, din informațiile furnizate de către autoritățile franceze în schimbul de corespondență purtat înainte de inițierea procedurii oficiale de investigare rezultă că dificultățile cu care se confrunta AFR nu erau specifice grupului, activitatea acesteia neavând nicio legătură cu polul „construcții”. În plus, Comisia notează că dificultățile cu care se confrunta întreprinderea AFR par să fi fost prea semnificative pentru a putea fi soluționate de către grup, având în vedere rezultatele mediocre ale acestuia. Prin urmare, Comisia apreciază că, în ciuda apartenenței sale la grupul în cauză, AFR poate fi considerată eligibilă pentru ajutor pentru salvare și restructurare, punctul 13 din liniile directoare nereprezentând un obstacol în acest sens.

               (61)

               Compatibilitatea ajutorului trebuie, prin urmare, evaluată în funcție de liniile directoare.

               (62)

               Comisia constată că nu sunt îndeplinite condițiile de compatibilitate a ajutoarelor pentru restructurare prevăzute în liniile directoare, având în vedere elementele următoare.

               (63)

               Autoritățile franceze nu i-au prezentat un plan de restructurare în conformitate cu punctele 34-37 din liniile directoare; de fapt, măsurile de restructurare citate în considerentul 24, prezentate de autoritățile franceze drept „plan de restructurare” care ar fi fost pus aplicare începând din 2004 (a se vedea considerentul 24), nu se înscriau, în momentul în care au fost acordate, într-un plan de restructurare viabil în baza căruia statul membru respectiv să își asume angajamentul (punctul 35 din liniile directoare). Contrar dispozițiilor prevăzute în liniile directoare, așa-zisul plan nu conține un studiu de piață. Or un astfel de studiu este necesar pentru a verifica șansele de recăpătare a viabilității, precum și măsurile interne de restructurare (punctul 35 din liniile directoare). De altfel, nimic nu dovedește că în iulie 2005 exista un plan de restructurare care descria „circumstanțele care au generat dificultățile cu care se confruntă întreprinderea” pentru a servi drept „bază pentru a stabili dacă măsurile propuse sunt adaptate” (punctul 36 din liniile directoare privind restructurarea). În final, din așa-zisul plan nu reiese că ar fi existat măsuri compensatorii, deși punctul 38 din liniile directoare prevede acest lucru.

               (64)

               Din motivele menționate în considerentul anterior, Comisia consideră că nu i-a fost prezentat nici un plan de restructurare, în conformitate cu liniile directoare.

               (65)

               În plus, ajutorul nu pare să îndeplinească nici condițiile de compatibilitate a ajutoarelor pentru salvare prevăzute în liniile directoare, având în vedere că avansurile rambursabile au fost acordate pentru o perioadă mai mare de șase luni (a se vedea punctul 25 din liniile directoare).

               (66)

               În concluzie, ajutorul respectiv nu este compatibil cu piața internă.

         6.   CONCLUZIE

               (67)

               Comisia constată că Franța a acordat ilegal ajutorul în cauză, încălcând articolul 108 alineatul (3) din TFUE. Întrucât ajutorul este incompatibil cu piața internă, Franța trebuie să înceteze acordarea acestuia și să recupereze sumele deja acordate beneficiarului,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   Se retrage decizia Comisiei C(2008)1089 final din 2 aprilie 2008 în cazul C 38/2007.
   Articolul 2
   Ajutorul de stat pe care Franța l-a acordat ilegal în favoarea întreprinderii Arbel Fauvet Rail SA, încălcând astfel articolul 108 alineatul (3) din TFUE, este incompatibil cu piața internă.
   Articolul 3
   (1)   Franța trebuie să recupereze de la beneficiar ajutorul menționat la articolul 2.
   (2)   Sumele de recuperat sunt purtătoare de dobândă începând de la data la care au fost puse la dispoziția beneficiarului până în momentul recuperării lor efective.
   (3)   Dobânzile se calculează în funcție de o bază stabilită în conformitate cu capitolul V din Regulamentul (CE) nr. 794/2004 al Comisiei (18).
   (4)   Franța anulează toate plățile încă neefectuate din cadrul ajutorului menționat la articolul 2 începând de la data notificării prezentei decizii.
   Articolul 4
   (1)   Recuperarea ajutorului menționat la articolul 1 este imediată și efectivă.
   (2)   Franța asigură punerea în aplicare a prezentei decizii în termen de patru luni de la data notificării acesteia.
   Articolul 5
   (1)   În termen de două luni de la notificarea prezentei decizii, Franța pune la dispoziția Comisiei următoarele informații:

               (a)

               valoarea totală (principal și dobânzi) care trebuie recuperată de la beneficiar;

               (b)

               o descriere detaliată a măsurilor deja adoptate și cele prevăzute pentru a se conforma dispozițiilor prezentei decizii;

               (c)

               documente care demonstrează că beneficiarul a primit somație privind rambursarea ajutorului.

         (2)   Franța informează Comisia periodic cu privire la evoluția măsurilor naționale adoptate pentru punerea în aplicare a prezentei decizii până la recuperarea completă a ajutorului prevăzut la articolul 1. La cererea Comisiei, Franța transmite imediat toate informațiile privind măsurile deja adoptate și cele prevăzute pentru a se conforma dispozițiilor prezentei decizii, precum și informații detaliate privind valoarea ajutorului și a dobânzilor deja recuperate de la beneficiar.
   Articolul 6
   Prezenta decizie se adresează Republicii Franceze.

      Adoptată la Bruxelles, 23 iunie 2010.

            Pentru Comisie

         Joaquín ALMUNIA

            Vicepreședinte

      (1)  Începând cu 1 decembrie 2009, articolele 87 și 88 din Tratatul CE au devenit articolele 107, respectiv 108 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE). Cele două seturi de dispoziții sunt, în esență, identice. În sensul prezentei decizii, trimiterile la articolele 107 și 108 din TFUE ar trebui înțelese ca trimiteri la articolele 87, respectiv 88 din Tratatul CE, după caz.

      (2)  JO C 249, 24.10.2007, p. 17.

      (3)  A se vedea nota de subsol 2.

      (4)  Decizia C(2008) 1089 final a Comisiei din 2 aprilie 2008 (JO L 238, 5.9.2008, p. 27).

      (5)  Decizia C(2007) 130 final a Comisiei din 24 ianuarie 2007 (JO L 183, 13.7.2007, p. 27).

      (6)  Cele două cauze au fost conexate prin decizia Președintelui din 24 noiembrie 2008.

      (7)  Cauzele conexate T-102/07, Freistaat Sachsen/Comisia și T 120/07 MB Immobilien și MB System/Comisia, nepublicate încă în Repertoriu.

      (8)  JO C 273, 9.9.1997, p. 3.

      (9)  La 29 iunie 2007, AFR a fost preluată de către întreprinderea IGF Industries. Denumirea socială a acesteia a fost schimbată în „IGF Industries – Arbel Fauvet Rail”.

      (10)  JO C 244, 1.10.2004, p. 2.

      (11)  Informație confidențială.

      (12)  A se vedea Comunicarea Comisiei privind metoda de stabilire a ratelor de referință și de actualizare (JO C 273, 9.9.1997, p. 3).

      (13)  A se vedea hotărârea din 15 iunie 2005, Corsica Ferries, T-349/03, Rep., p. II-2197, punctul 191, Decizia Comisiei din 13 mai 2003 în cauza C 62/2000, Kahla, JO L 227, 11.9.2003, p. 12, considerentul 117 și Decizia Comisiei din 14 iulie 2004 în cauza C 5/2003, MobilCom, JO L 116, 4.5.2005, p. 55, considerentele 148-164, precum și hotărârea Biria citată mai sus, punctele 133-135.

      (14)  A se vedea hotărârea Biria în cauzele conexate T-102 et 120/07 Freistaat Sachsen MB Immobilien Verwaltungs GmbH MB System GmbH/Comisia, nepublicată încă în Repertoriu, punctele 218-222.

      (15)  „Study by Deloitte & Touche GmbH in relation to the updating of the reference rates of interest applied to State aid control in the EU” (Studiu realizat de Deloitte & Touche GmbH privind actualizarea ratelor de referință a dobânzii aplicate în cadrul controlării ajutoarelor de stat), octombrie 2004. http://ec.europa.eu/competition/state_aid/studies_reports/full_report.pdf

      (16)  JO C 14, 19.1.2008, p. 6.

      (17)  A se vedea hotărârea Curții din 1 iulie 2008, Chronopost, cauzele conexate C-341/06 P și C-342/06 P, Rep., p. I-4777, punctul 95.

      (18)  Regulamentul (CE) nr. 794/2004 al Comisiei din 21 aprilie 2004 de punere în aplicare a Regulamentului (CE) nr. 659/1999 al Consiliului de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE (JO L 140, 30.4.2004, p. 1).


title: Decizia (UE) 2015/1626 a Parlamentului European din 29 aprilie 2015 privind descărcarea de gestiune pentru execuția bugetului general al Uniunii Europene aferent exercițiului financiar 2013, secțiunea V – Curtea de Conturi

text:
               30.9.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 255/122

      DECIZIA (UE) 2015/1626 A PARLAMENTULUI EUROPEAN
      din 29 aprilie 2015
      privind descărcarea de gestiune pentru execuția bugetului general al Uniunii Europene aferent exercițiului financiar 2013, secțiunea V – Curtea de Conturi
      PARLAMENTUL EUROPEAN,

                  —

                  având în vedere bugetul general al Uniunii Europene aferent exercițiului financiar 2013 (1),

                  —

                  având în vedere conturile anuale consolidate ale Uniunii Europene pentru exercițiul financiar 2013 [COM(2014) 510 final – C8-0155/2014] (2),

                  —

                  având în vedere Raportul anual al Curții de Conturi referitor la execuția bugetului privind exercițiul financiar 2013, însoțit de răspunsurile instituțiilor (3),

                  —

                  având în vedere declarația de asigurare (4) privind fiabilitatea conturilor și legalitatea și regularitatea operațiunilor subiacente, întocmită de Curtea de Conturi pentru exercițiul financiar 2013, în temeiul articolului 287 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,

                  —

                  având în vedere articolul 314 alineatul (10) și articolele 317, 318 și 319 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,

                  —

                  având în vedere Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului din 25 iunie 2002 privind Regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităților Europene (5),

                  —

                  având în vedere Regulamentul (UE, Euratom) nr. 966/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 25 octombrie 2012 privind normele financiare aplicabile bugetului general al Uniunii și de abrogare a Regulamentului (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului (6), în special articolele 55, 99, 164, 165 și 166,

                  —

                  având în vedere articolul 94 și anexa V la Regulamentul său de procedură,

                  —

                  având în vedere raportul Comisiei pentru control bugetar (A8-0113/2015),

         1.

            acordă secretarului general al Curții de Conturi descărcarea de gestiune pentru execuția bugetului Curții de Conturi aferent exercițiului financiar 2013;

         2.

            își prezintă observațiile în cadrul rezoluției de mai jos;

         3.

            încredințează președintelui sarcina de a transmite prezenta decizie împreună cu rezoluția Parlamentului, ca parte integrantă a acesteia, Consiliului European, Consiliului, Comisiei, Curții de Justiție a Uniunii Europene, Curții de Conturi, Ombudsmanului European, Autorității Europene pentru Protecția Datelor și Serviciului European de Acțiune Externă și de a asigura publicarea acestora în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene (seria L).

               Președintele

            Martin SCHULZ

               Secretarul General

            Klaus WELLE

         (1)  JO L 66, 8.3.2013.

         (2)  JO C 403, 13.11.2014, p. 1.

         (3)  JO C 398, 12.11.2014, p. 1.

         (4)  JO C 403, 13.11.2014, p. 128.

         (5)  JO L 248, 16.9.2002, p. 1.

         (6)  JO L 298, 26.10.2012, p. 1.


title: 2012/383/UE: Decizia EUPOL COPPS/1/2012 a Comitetului politic și de securitate din 3 iulie 2012 privind numirea șefului Misiunii de Poliție a Uniunii Europene pentru teritoriile palestiniene (EUPOL COPPS)

text:
               14.7.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 186/31

         DECIZIA EUPOL COPPS/1/2012 A COMITETULUI POLITIC ȘI DE SECURITATE
   din 3 iulie 2012
   privind numirea șefului Misiunii de Poliție a Uniunii Europene pentru teritoriile palestiniene (EUPOL COPPS)
   (2012/383/UE)
   COMITETUL POLITIC ȘI DE SECURITATE,
   având în vedere Tratatul privind Uniunea Europeană, în special articolul 38 al treilea paragraf,
   având în vedere Acțiunea comună 2005/797/PESC a Consiliului din 14 noiembrie 2005 privind Misiunea de Poliție a Uniunii Europene pentru teritoriile palestiniene (1) (EUPOL COPPS), în special articolul 11 alineatul (1),
   întrucât:

               (1)

               În temeiul articolului 11 alineatul (1) din Acțiunea comună 2005/797/PESC, Comitetul politic și de securitate este autorizat, în conformitate cu articolul 38 din tratat, să adopte deciziile corespunzătoare în scopul exercitării controlului politic și a conducerii strategice a Misiunii EUPOL COPPS, inclusiv, în special, decizia de numire a șefului misiunii.

               (2)

               Înaltul Reprezentant al Uniunii pentru afaceri externe și politica de securitate a propus numirea dlui Kenneth DEANE în calitate de șef al Misiunii EUPOL COPPS pentru perioada 1 iulie 2012 - 30 iunie 2013,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   Dl Kenneth DEANE este numit în calitate de șef al Misiunii de Poliție a Uniunii Europene pentru teritoriile palestiniene (EUPOL COPPS) pentru perioada 1 iulie 2012 - 30 iunie 2013.
   Articolul 2
   Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.
   Se aplică de la 1 iulie 2012.

      Adoptată la Bruxelles, 3 iulie 2012.

            Pentru Comitetul politic și de securitate

            Președintele

         O. SKOOG

      (1)  JO L 300, 17.11.2005, p. 65.


title: Decizia (PESC) 2016/1172 a Consiliului din 18 iulie 2016 de modificare a Deciziei 2012/392/PESC privind misiunea PSAC a Uniunii Europene în Niger (EUCAP Sahel Niger)

text:
               19.7.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 193/106

         DECIZIA (PESC) 2016/1172 A CONSILIULUI
   din 18 iulie 2016
   de modificare a Deciziei 2012/392/PESC privind misiunea PSAC a Uniunii Europene în Niger (EUCAP Sahel Niger)
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind Uniunea Europeană, în special articolul 28, articolul 42 alineatul (4) și articolul 43 alineatul (2),
   având în vedere propunerea Înaltului Reprezentant al Uniunii pentru afaceri externe și politica de securitate,
   întrucât:

               (1)

               La 16 iulie 2012, Consiliul a adoptat Decizia 2012/392/PESC (1) de instituire a misiunii PSAC a Uniunii Europene în Niger pentru a sprijini consolidarea capacităților actorilor în domeniul securității din Niger de combatere a terorismului și a criminalității organizate (EUCAP Sahel Niger).

               (2)

               La 22 iulie 2014, Consiliul a adoptat Decizia 2014/482/PESC (2) prin care s-a prelungit mandatul misiunii până la 15 iulie 2016.

               (3)

               La 13 iulie 2015, Consiliul a adoptat Decizia (PESC) 2015/1141 (3) care stabilește o valoare de referință financiară până la data de 15 iulie 2016. La 5 octombrie 2015, Consiliul a adoptat Decizia (PESC) 2015/1780 (4), care revizuiește valoarea de referință financiară în vederea continuării planificării operaționale.

               (4)

               În urma revizuirii strategice, Comitetul politic și de securitate a recomandat ca mandatul misiunii EUCAP Sahel Niger să fie adaptat și prelungit cu o perioadă de doi ani, până la 15 iulie 2018, precum și prevederea unei valori de referință financiară pentru perioada cuprinsă între 16 iulie 2016 și 15 iulie 2017.

               (5)

               Prin scrisoarea din 19 mai 2016, Guvernul Republicii Niger a invitat Uniunea Europeană să prelungească mandatul misiunii EUCAP Sahel Niger pentru o perioadă de doi ani.

               (6)

               Decizia 2012/392/PESC ar trebui modificată în consecință.

               (7)

               EUCAP Sahel Niger se va desfășura în contextul unei situații care s-ar putea deteriora și care ar putea împiedica îndeplinirea obiectivelor acțiunii externe a Uniunii, astfel cum sunt prevăzute la articolul 21 din Tratatul privind Uniunea Europeană,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   Decizia 2012/392/PESC se modifică după cum urmează:

               1.

               Articolul 2 se înlocuiește cu următorul text:
               „Articolul 2
               Obiective
               În contextul punerii în aplicare a Strategiei Uniunii Europene pentru securitate și dezvoltare în Sahel, obiectivul EUCAP Sahel Niger este acela de a permite autorităților nigeriene să elaboreze și să pună în aplicare propria lor strategie de securitate națională. EUCAP Sahel Niger urmărește totodată să contribuie la dezvoltarea unei abordări integrate, multidisciplinare, coerente, durabile și axate pe respectarea drepturilor omului în rândul diferiților actori activi în domeniul securității în Niger în lupta împotriva terorismului și a criminalității organizate. În plus, EUCAP Sahel Niger asistă autoritățile centrale și locale și forțele de securitate nigeriene la elaborarea unor politici, tehnici și proceduri în vederea îmbunătățirii controlului și a combaterii migrației ilegale.”

               2.

               Articolul 3 se înlocuiește cu următorul text:
               „Articolul 3
               Sarcini
               (1)   În vederea îndeplinirii obiectivelor prevăzute la articolul 2, EUCAP Sahel Niger:

                           (a)

                           consolidează comanda și controlul, interoperabilitatea și capacitatea de planificare nigeriene la nivel strategic, sprijinind totodată elaborarea unei strategii de securitate națională și a unor strategii conexe de gestionare a frontierelor, în coordonare cu alți actori relevanți;

                           (b)

                           consolidează competențele tehnice ale forțelor de securitate relevante, necesare pentru combaterea terorismului și a criminalității organizate;

                           (c)

                           prin angajarea atât la nivel strategic, cât și operațional, încurajează forțele de securitate internă și, dacă este cazul, forțele armate să își consolideze resursele umane, logistica și politicile în materie de formare referitoare la lupta împotriva terorismului, a migrației ilegale și a criminalității organizate, pentru a asigura sustenabilitatea acțiunilor EUCAP Sahel Niger, inclusiv prin oferirea de sprijin tehnic prin proiecte;

                           (d)

                           consolidează coordonarea la nivel național, regional și internațional în domeniul combaterii terorismului, al combaterii migrației ilegale și a criminalității organizate și investighează posibila contribuție la cooperarea regională, cum ar fi G5 Sahel, după caz;

                           (e)

                           în sprijinirea obiectivelor Uniunii în domeniul migrației, asistă autoritățile centrale și locale și forțele de securitate din nigeriene la elaborarea unor politici, proceduri și tehnici în vederea îmbunătățirii controlului și a gestionării fluxurilor migratorii, a combaterii migrației ilegale, precum și în vederea reducerii nivelului criminalității conexe.

                     (2)   EUCAP Sahel Niger se concentrează asupra activităților menționate la alineatul (1) care permit îmbunătățirea controlului asupra teritoriului Nigerului, inclusiv prin coordonarea cu forțele armate din Niger.
               (3)   EUCAP Sahel Niger nu îndeplinește nicio funcție executivă.”

               3.

               La articolul 13 alineatul (1) se adaugă următorul paragraf:
               „Valoarea de referință financiară destinată acoperirii cheltuielilor legate de EUCAP Sahel Niger pentru perioada cuprinsă între 16 iulie 2016 și 15 iulie 2017 este de 26 300 000 EUR.”

               4.

               La articolul 16, al doilea paragraf se înlocuiește cu următorul text:
               „Se aplică până la 15 iulie 2018.”

         Articolul 2
   Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.
   Se aplică de la 16 iulie 2016.

      Adoptată la Bruxelles, 18 iulie 2016.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         F. MOGHERINI

      (1)  Decizia 2012/392/PESC a Consiliului din 16 iulie 2012 privind misiunea PSAC a Uniunii Europene în Niger (EUCAP Sahel Niger) (JO L 187, 17.7.2012, p. 48).

      (2)  Decizia 2014/482/PESC a Consiliului din 22 iulie 2014 de modificare a Deciziei 2012/392/PESC privind misiunea PSAC a Uniunii Europene în Niger (EUCAP Sahel Niger) (JO L 217, 23.7.2014, p. 31).

      (3)  Decizia (PESC) 2015/1141 a Consiliului din 13 iulie 2015 de modificare a Deciziei 2012/392/PESC privind misiunea PSAC a Uniunii Europene în Niger (EUCAP Sahel Niger) (JO L 185, 14.7.2015, p. 18).

      (4)  Decizia (PESC) 2015/1780 a Consiliului din 5 octombrie 2015 de modificare a Deciziei 2012/392/PESC privind misiunea PSAC a Uniunii Europene în Niger (EUCAP Sahel Niger) (JO L 259, 6.10.2015, p. 21).


title: Cerere de ridicare a imunității lui Hans-Peter Martin#Decizia Parlamentului European din  12 martie 2008  privind cererea de ridicare a imunității lui Hans-Peter Martin (2007/2215(IMM))

text:
               20.3.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               CE 66/82

         Cerere de ridicare a imunității lui Hans-Peter Martin

      P6_TA(2008)0089

   Decizia Parlamentului European din 12 martie 2008 privind cererea de ridicare a imunității lui Hans-Peter Martin (2007/2215(IMM))
   (2009/C 66 E/16)
   Parlamentul European,

               —

               având în vedere cererea de ridicare a imunității lui Hans-Peter Martin, transmisă de Reprezentantul permanent al Republicii Austria la 24 septembrie 2007 și comunicată în ședința plenară din 27 septembrie 2007,

               —

               în urma audierii lui Hans-Peter Martin, în conformitate cu articolul 7 alineatul (3) din Regulamentul său de procedură,

               —

               având în vedere articolul 10 din Protocolul privind privilegiile și imunitățile Comunităților Europene, din 8 aprilie 1965, precum și articolul 6 alineatul (2) din Actul din 20 septembrie 1976 privind alegerea deputaților în Parlamentul European prin vot universal direct,

               —

               având în vedere hotărârile Curții de Justiție a Comunităților Europene din 12 mai 1964 și din 10 iulie 1986 (1),

               —

               având în vedere articolul 57 din Constituția Federală a Republicii Austria,

               —

               având în vedere articolul 6 alineatul (2) și articolul 7 din Regulamentul său de procedură,

               —

               având în vedere raportul Comisiei pentru afaceri juridice (A6-0071/2008),

               1.

               hotărăște să ridice imunitatea lui Hans-Peter Martin;

               2.

               încredințează Președintelui sarcina de a transmite imediat prezenta decizie, precum și raportul comisiei competente, autorității în cauză a Republicii Austria.

      (1)  Cauza 101/63, Wagner/Fohrmann și Krier, Rec. 1964, p. 383, și Cauza 149/85, Wybot/Faure și alții, Rec. 1986, p. 2391.


title: Decizia Consiliului din 19 decembrie 2006 privind încheierea unui Acord între Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană de revizuire a Acordului între Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană privind recunoașterea reciprocă în materie de evaluare a conformității

text:
Anunţ juridic important

|

32006D0958

Jurnalul Oficial L 386 , 29/12/2006 p. 0050 - 0050 Jurnalul Oficial L 200 , 01/08/2007 p. 0598 - 0598

		Decizia Consiliuluidin 19 decembrie 2006privind încheierea unui Acord între Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană de revizuire a Acordului între Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană privind recunoașterea reciprocă în materie de evaluare a conformității(2006/958/CE)CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 133 coroborat cu articolul 300 alineatul (2) primul paragraf prima teză,având în vedere propunerea Comisiei,întrucât:(1) Comisia a negociat, în numele Comunității, un Acord cu Confederația Elvețiană de revizuire a Acordului între Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană privind recunoașterea reciprocă în materie de evaluare a conformității.(2) Acordul respectiv ar trebui aprobat,DECIDE:Articolul 1Acordul între Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană de revizuire a Acordului între Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană privind recunoașterea reciprocă în materie de evaluare a conformității este aprobat în numele Comunității.Textul acordului se atașează la prezenta decizie.Articolul 2Președintele Consiliului este autorizat să numească persoana (persoanele) împuternicită împuternicite să semneze acordul prin care Comunitatea își asumă obligații.Articolul 3Președintele Consiliului este autorizat să numească persoana (persoanele) împuternicită împuternicite să remită, în numele Comunității Europene, nota diplomatică prevăzută la articolul 2 din acord.Adoptată la Bruxelles, 19 decembrie 2006.Pentru ConsiliuPreședinteleJ. Korkeaoja--------------------------------------------------


title: Decizia (UE) 2017/1922 a Consiliului din 16 octombrie 2017 privind poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii Europene în cadrul Consiliului mixt CARIFORUM-UE prevăzut în Acordul de parteneriat economic dintre statele CARIFORUM, pe de o parte, și Comunitatea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de altă parte, în ceea ce privește modificarea anexei IX la Protocolul I

text:
               20.10.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 271/41

         DECIZIA (UE) 2017/1922 A CONSILIULUI
   din 16 octombrie 2017
   privind poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii Europene în cadrul Consiliului mixt CARIFORUM-UE prevăzut în Acordul de parteneriat economic dintre statele CARIFORUM, pe de o parte, și Comunitatea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de altă parte, în ceea ce privește modificarea anexei IX la Protocolul I
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 207 alineatul (4) primul paragraf, coroborat cu articolul 218 alineatul (9),
   având în vedere propunerea Comisiei Europene,
   întrucât:

               (1)

               Acordul de parteneriat economic încheiat între statele CARIFORUM, pe de o parte și Comunitatea Europeană și statele sale membre, pe de altă parte (1) (denumit în continuare „acordul”) a fost semnat la 15 octombrie 2008 și s-a aplicat, cu titlu provizoriu, de la 29 decembrie 2008.

               (2)

               În temeiul articolului 229 alineatele (1) și (2) din acord, Consiliul mixt CARIFORUM-UE (denumit în continuare „Consiliul mixt”) poate adopta decizii care sunt obligatorii pentru părți și pentru statele CARIFORUM semnatare care întreprind toate măsurile necesare pentru punerea în aplicare a acestora, în conformitate cu normele interne ale fiecărei părți și fiecărui stat CARIFORUM semnatar.

               (3)

               La 17 noiembrie 2017, în cadrul celei de-a patra reuniuni, Consiliul mixt urmează să adopte o decizie în ceea ce privește modificarea anexei IX la Protocolul I din acord (denumită în continuare „anexa IX”) care include lista de țări și teritorii de peste mări.

               (4)

               Având în vedere modificarea statutului a trei teritorii, modificarea respectivă are drept scop actualizarea listei de țări și teritorii de peste mări din anexa IX și armonizarea acesteia cu lista prezentată în anexa II din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE).

               (5)

               În cadrul Consiliului mixt, Uniunea este reprezentată de Comisie în conformitate cu articolul 17 alineatul (1) din Tratatul privind Uniunea Europeană (TUE). Statele membre trebuie să sprijine poziția Uniunii în conformitate cu articolul 4 alineatul (3) din TUE.

               (6)

               Este oportun să se stabilească poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii Europene în cadrul Consiliului mixt.

               (7)

               Poziția Uniunii în cadrul Consiliului mixt ar trebui să se bazeze pe proiectul de decizie atașat,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   Poziția care urmează să fie adoptată, în numele Uniunii Europene, în cadrul celei de a patra reuniuni a Consiliului mixt CARIFORUM-UE la 17 noiembrie 2017 în ceea ce privește modificarea anexei IX la Protocolul I din acord se bazează pe proiectul de decizie a Consiliului mixt CARIFORUM-UE atașat la prezenta decizie.
   Articolul 2
   Prezenta decizie se adresează Comisiei și statelor membre.

      Adoptată la Luxemburg, 16 octombrie 2017.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         F. MOGHERINI

      (1)  JO L 289, 30.10.2008, p. 3.

      PROIECT
      DECIZIA NR. …/2017 A CONSILIULUI MIXT CARIFORUM-UE
      instituit prin Acordul de parteneriat economic dintre statele CARIFORUM, pe de o parte, și Comunitatea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de altă parte,
      din …
      în ceea ce privește modificarea anexei IX la Protocolul I: Țările și teritoriile de peste mări
      CONSILIUL MIXT CARIFORUM-UE,
      având în vedere Acordul de parteneriat economic dintre statele CARIFORUM, pe de o parte, și Comunitatea Europeană și statele sale membre, pe de altă parte („acordul”), în special articolul 41 din Protocolul I,
      întrucât:

                  (1)

                  În sensul Protocolului I la acord – privind definirea noțiunii de „produse originare” și metodele de cooperare administrativă – prin țările și teritoriile de peste mări se înțeleg țările și teritoriile de peste mări prevăzute în anexa IX la protocolul respectiv;

                  (2)

                  În urma schimbării statutului insulelor Mayotte (1) și Saint-Barthélemy (2) și a intrării în vigoare a Deciziei 2013/755/UE a Consiliului privind asocierea țărilor și teritoriilor de peste mări la Uniunea Europeană (3), lista țărilor și teritoriilor de peste mări din anexa IX la Protocolul I la acord ar trebui să fie actualizată,

            DECIDE:
      Articolul 1
      Anexa IX la Protocolul I se înlocuiește cu anexa la prezenta decizie.
      Articolul 2
      Prezenta decizie intră în vigoare la ….

         Adoptată la …,

               Pentru statele CARIFORUM

               Pentru partea UE

         (1)  Decizia 2012/419/UE a Consiliului din 11 iulie 2012 de modificare a statutului Mayotte în raport cu Uniunea Europeană (JO UE L 204, 31.7.2012, p. 131).

         (2)  Decizia 2010/718/UE a Consiliului din 29 octombrie 2010 de modificare a statutului în raport cu Uniunea Europeană al Insulei Saint-Barthélemy (JO UE L 325, 9.12.2010, p. 4).

         (3)  Decizia 2013/755/UE a Consiliului din 25 noiembrie 2013 privind asocierea țărilor și teritoriilor de peste mări la Uniunea Europeană (JO UE L 76, 15.3.2014, p. 56).

      ANEXA IX la Protocolul I
      Țările și teritoriile de peste mări
      În sensul prezentului protocol, prin „țări și teritorii de peste mări” se înțeleg următoarele țări și teritorii menționate în anexa II la Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene:
      (Prezenta listă nu aduce atingere statutului acestor țări și teritorii, nici evoluției statutului acestora.)

                  1.

                  Țări și teritorii de peste mări ale Regatului Danemarcei:

                              —

                              Groenlanda.

                  2.

                  Țări și teritorii de peste mări ale Republicii Franceze:

                              —

                              Noua Caledonie și teritoriile dependente,

                              —

                              Polinezia Franceză,

                              —

                              Saint-Pierre și Miquelon,

                              —

                              Saint Barthélemy,

                              —

                              Teritoriile Australe și Antarctice Franceze,

                              —

                              Wallis și Futuna.

                  3.

                  Țări și teritorii de peste mări ale Regatului Țărilor de Jos:

                              —

                              Aruba,

                              —

                              Bonaire,

                              —

                              Curaçao,

                              —

                              Saba,

                              —

                              Sint Eustatius,

                              —

                              Sint-Maarten.

                  4.

                  Țări și teritorii de peste mări ale Regatului Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord:

                              —

                              Anguilla,

                              —

                              Insulele Bermude,

                              —

                              Insulele Cayman,

                              —

                              Insulele Falkland,

                              —

                              Georgia de Sud și Insulele Sandwich de Sud

                              —

                              Montserrat,

                              —

                              Pitcairn,

                              —

                              Sfânta Elena, Ascension și Tristan da Cunha,

                              —

                              Teritoriul Antarcticii britanice,

                              —

                              Teritoriul Britanic din Oceanul Indian,

                              —

                              Insulele Turks și Caicos,

                              —

                              Insulele Virgine Britanice.


title: 2008/529/CE: Decizia Parlamentului European din 24 aprilie 2007 privind descărcarea de gestiune pentru execuția bugetului Agenției Europene de Siguranță a Aviației aferent exercițiului financiar 2005

text:
               15.7.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 187/156

         DECIZIA PARLAMENTULUI EUROPEAN
   din 24 aprilie 2007
   privind descărcarea de gestiune pentru execuţia bugetului Agenţiei Europene de Siguranţă a Aviaţiei aferent exerciţiului financiar 2005
   (2008/529/CE)
   PARLAMENTUL EUROPEAN,
   având în vedere conturile anuale finale ale Agenţiei Europene pentru Siguranţa Aeriană pentru exerciţiul financiar 2005 (1),
   având în vedere raportul Curţii de Conturi privind conturile anuale finale ale Agenţiei Europene pentru Siguranţa Aeriană pentru exerciţiul financiar 2005, precum şi răspunsurile agenţiei (2),
   având în vedere Recomandarea Consiliului din 27 februarie 2007 (5711/2007 – C6-0080/2007),
   având în vedere Tratatul CE, în special articolul 276,
   având în vedere Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului din 25 iunie 2002 privind Regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităţilor Europene (3), în special articolul 185,
   având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1592/2002 al Parlamentului European şi al Consiliului din 15 iulie 2002 privind normele comune în domeniul aviaţiei civile şi instituirea unei Agenţii Europene pentru Siguranţa Aeriană (4), în special articolul 49,
   având în vedere Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2343/2002 al Comisiei din 19 noiembrie 2002 privind Regulamentul financiar cadru pentru organismele menţionate la articolul 185 din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului (5), în special articolul 94,
   având în vedere articolul 71 şi anexa V la Regulamentul său de procedură,
   având în vedere raportul Comisiei pentru control bugetar şi avizul Comisiei pentru transport şi turism (A6-0121/2007),

               1.

               acordă directorului executiv al Agenţiei Europene pentru Siguranţa Aeriană descărcarea de gestiune pentru execuţia bugetului agenţiei aferent exerciţiului financiar 2005;

               2.

               îşi prezintă observaţiile în cadrul rezoluţiei de mai jos;

               3.

               încredinţează Preşedintelui sarcina de a transmite prezenta decizie împreună cu rezoluţia, ca parte integrantă a acesteia, directorului executiv al Agenţiei Europene pentru Siguranţa Aeriană, Consiliului, Comisiei şi Curţii de Conturi şi de a asigura publicarea acestora în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene (seria L).

            Preşedintele

         Hans-Gert PÖTTERING

            Secretarul General

         Harald RØMER

      (1)  JO C 266, 31.10.2006, p. 10.

      (2)  JO C 312, 19.12.2006, p. 6.

      (3)  JO L 248, 16.9.2002, p. 1. Regulament modificat prin Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1995/2006 (JO L 390, 30.12.2006, p. 1).

      (4)  JO L 240, 7.9.2002, p. 1. Regulament modificat ultima dată prin Regulamentul (CE) nr. 1701/2003 al Comisiei (JO L 243, 27.9.2003, p. 5).

      (5)  OJ L 357, 31.12.2002, p. 72.
    ---documentbreak---

               15.7.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 187/157

         REZOLUŢIA PARLAMENTULUI EUROPEAN
   din 24 aprilie 2007
   conţinând observaţiile care fac parte integrantă din decizia privind descărcarea de gestiune pentru execuţia bugetului Agenţiei Europene de Siguranţă a Aviaţiei aferent exerciţiului financiar 2005
   PARLAMENTUL EUROPEAN,
   având în vedere conturile anuale finale ale Agenţiei Europene pentru Siguranţa Aeriană pentru exerciţiul financiar 2005 (1),
   având în vedere raportul Curţii de Conturi privind conturile anuale finale ale Agenţiei europene de siguranţă a aviaţiei pentru exerciţiul financiar 2005, precum şi răspunsurile agenţiei (2),
   având în vedere Recomandarea Consiliului din 27 februarie 2007 (5711/2007 – C6-0080/2007),
   având în vedere Tratatul CE, în special articolul 276,
   având în vedere Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului din 25 iunie 2002 privind Regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităţilor Europene (3), în special articolul 185,
   având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1592/2002 al Parlamentului European şi al Consiliului din 15 iulie 2002 privind normele comune în domeniul aviaţiei civile şi instituirea unei Agenţii Europene pentru Siguranţa Aeriană (4), în special articolul 49,
   având în vedere Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2343/2002 al Comisiei din 19 noiembrie 2002 privind Regulamentul financiar cadru pentru organismele menţionate la articolul 185 din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului (5), în special articolul 94,
   având în vedere articolul 71 şi anexa V la Regulamentul său de procedură,
   având în vedere raportul Comisiei pentru control bugetar şi avizul Comisiei pentru transport şi turism (A6-0121/2007),

               A.

               întrucât Curtea de Conturi a declarat că a obţinut asigurări rezonabile cu privire la fiabilitatea conturilor anuale pentru exerciţiul financiar care s-a încheiat la 31 decembrie 2005 şi cu privire la legalitatea şi regularitatea tranzacţiilor subiacente, în ansamblul lor,

               B.

               întrucât la 27 aprilie 2006 Parlamentul a acordat directorului descărcarea de gestiune pentru execuţia bugetului agenţiei aferent exerciţiului financiar 2004 (6), iar în rezoluţia care însoţea decizia Parlamentului de descărcare de gestiune, inter alia:

                           —

                           îşi exprima îngrijorarea pentru anomaliile constatate de Curtea de Conturi în ceea ce priveşte gestiunea bugetară, inclusiv absenţa unor menţiuni în bugetele rectificative cu privire la transferurile efectuate sau motivele acestor transferuri şi neinformarea consiliului de administraţie cu privire la transferuri şi plata unor avansuri în afara bugetului;

                           —

                           constata că în 2004 agenţia nu adoptase încă normele de aplicare a regulamentului său financiar, nu efectuase o analiză a riscurilor şi nu elaborase standardele de control intern;

                           —

                           constata că procedurile de selecţie a personalului variau în cadrul agenţiei de la o rundă la alta şi cerea Comisiei şi agenţiei să se pună de acord asupra unei proceduri transparente şi coerente de recrutare, adecvată nevoii specifice a agenţiei de personal calificat;

         Aspecte generale privind majoritatea agenţiilor UE care necesită descărcarea individuală de gestiune

               1.

               consideră că numărul din ce în ce mai ridicat de agenţii comunitare şi activităţile unora dintre ele nu par să se integreze într-un cadru politic global, că misiunile unor agenţii nu reflectă întotdeauna nevoile reale ale Uniunii, şi nici aşteptările cetăţenilor, şi constată că, în general, agenţiile nu au întotdeauna o imagine bună, şi nici o bună reputaţie;

               2.

               invită, prin urmare, Comisia să definească un cadru politic global privind instituirea de noi agenţii comunitare şi să prezinte un studiu asupra raportului costuri-beneficii înainte de a institui o nouă agenţie, asigurându-se că se evită suprapunerea activităţilor între agenţii sau cu misiunile altor organizaţii europene;

               3.

               solicită Curţii de Conturi să îşi dea avizul cu privire la studiul asupra raportului costuri-beneficii înainte ca Parlamentul să adopte o decizie;

               4.

               invită Comisia să prezinte, la fiecare cinci ani, un studiu privind valoarea adăugată a fiecărei agenţii existente; invită toate instituţiile relevante ca, în cazul unei evaluări negative a valorii adăugate a unei agenţii, să ia măsurile care se impun, reformulând mandatul agenţiei respective sau închizând-o;

               5.

               având în vedere numărul din ce în ce mai ridicat de agenţii de reglementare, regretă că negocierile privind proiectul de acord instituţional pentru încadrarea acestor agenţii nu s-au încheiat încă şi invită serviciile competente ale Comisiei să ia, împreună cu Curtea de Conturi, toate măsurile pentru ca acest acord să se realizeze rapid;

               6.

               constată că responsabilitatea bugetară a Comisiei presupune legături mai strânse între agenţii şi Comisie; solicită Comisiei şi Consiliului să ia toate măsurile pentru a acorda Comisiei, până la 31 decembrie 2007, o minoritate de blocaj în cadrul organismelor de control ale agenţiilor de reglementare şi să prevadă această minoritate de blocaj chiar de la început în cazul instituirii de noi agenţii;

               7.

               invită Curtea de Conturi să creeze un nou capitol în raportul său anual, consacrat tuturor agenţiilor cărora urmează să li se acorde descărcarea de gestiune în cadrul conturilor Comisiei, pentru a oferi o imagine mai clară a modului în care agenţiile utilizează fondurile UE;

               8.

               reaminteşte principiul conform căruia toate agenţiile comunitare, subvenţionate sau nu, primesc descărcarea de gestiune din partea Parlamentului, chiar şi în cazul în care, în temeiul actului lor constitutiv, intervine o autoritate de descărcare;

               9.

               invită Curtea de Conturi să realizeze audituri de performanţă pentru toate agenţiile şi să prezinte rapoarte în acest sens comisiilor relevante din Parlament, inclusiv Comisiei pentru control bugetar;

               10.

               constată că numărul de agenţii este în continuă creştere şi că, în conformitate cu responsabilitatea politică a Comisiei privind funcţionarea agenţiilor, care depăşeşte simpla asistenţă logistică, este tot mai necesar ca direcţiile generale din cadrul Comisiei care sunt responsabile cu instituirea şi supravegherea agenţiilor să dispună de o abordare comună în ceea ce priveşte agenţiile; consideră că o structură similară cu cea creată de agenţii pentru coordonare între DG implicate ar putea constitui o soluţie pragmatică pentru această abordare comună, la nivelul Comisiei, a tuturor aspectelor legate de agenţii;

               11.

               invită Comisia să amelioreze sprijinul administrativ şi tehnic acordat agenţiilor, ţinând seama de complexitatea crescândă a reglementărilor administrative ale Comunităţii şi de problemele tehnice;

               12.

               constată lipsa unui organism disciplinar în toate agenţiile comunitare şi invită Comisia să ia măsurile necesare pentru instituirea rapidă a unui astfel de mecanism;

               13.

               salută îmbunătăţirile considerabile constatate în coordonarea dintre agenţiile UE, care le permite să soluţioneze probleme recurente şi eficientizează cooperarea cu Comisia şi cu Parlamentul;

               14.

               consideră că instituirea de către mai multe agenţii a unui serviciu comun de asistenţă, care să asigure conformitatea sistemelor informatice de gestiune financiară cu sistemele Comisiei, este o măsură care trebuie dezvoltată şi extinsă;

               15.

               solicită agenţiilor să îmbunătăţească cooperarea dintre ele şi evaluarea comparativă cu actorii din domeniu; îndeamnă Comisia să adopte mijloacele pe care le va considera necesare pentru a ajuta agenţiile să-şi îmbunătăţească imaginea şi să mărească vizibilitatea activităţilor lor;

               16.

               solicită Comisiei să elaboreze o propunere de armonizare a formatului rapoartelor anuale ale agenţiilor şi să dezvolte indicatori de performanţă care să permită o comparaţie între nivelurile lor de eficienţă;

               17.

               invită agenţiile să prezinte, la începutului fiecărui an, indicatori de performanţă pe baza cărora să poată fi evaluate;

               18.

               invită toate agenţiile să utilizeze din ce în ce mai mult obiectivele SMART, ceea ce ar trebui să conducă la o planificare şi o realizare mai realiste a obiectivelor specifice;

               19.

               este de acord cu opinia Curţii de Conturi conform căreia Comisia este, de asemenea, responsabilă pentru gestiunea (financiară) a agenţiilor; îndeamnă, prin urmare, Comisia să supravegheze şi, dacă este cazul, să direcţioneze şi să ajute la gestiunea diferitelor agenţii, în special în ceea ce priveşte aplicarea corespunzătoare a procedurilor de licitaţie, transparenţa procedurilor de recrutare, buna gestiune financiară (subutilizare şi suprabugetare) şi, cel mai important, buna aplicare a normelor privind cadrul de control intern;

               20.

               consideră că programele de activitate ale agenţiilor ar trebui să prezinte contribuţiile acestora în termeni operaţionali şi măsurabili şi că ar trebui să se acorde atenţia cuvenită standardelor de control intern ale Comisiei;

         Aspecte specifice

               21.

               constată că rata de utilizare pentru creditele de angajament şi de plată este mai mică de 80 % şi că această situaţie se datorează ratei reduse de execuţie a creditelor de angajament şi de plată pentru cheltuieli operaţionale (69 %, respectiv 32 %); constată, de asemenea, că rata de anulare a creditelor pentru exerciţiul financiar este ridicată (variind de la 7 % la peste 30 % în funcţie de capitolul de cheltuieli şi de natura creditelor), la fel ca ratele de anulare a creditelor reportate din exerciţiul anterior; în acest context, invită agenţia să îşi amelioreze şi intensifice monitorizarea planificărilor, astfel încât să se asigure că resursele nu sunt mobilizate fără rost;

               22.

               observă că nu a fost introdusă gestionarea pe activităţi, în ciuda faptului că regulamentul financiar al agenţiei prevede introducerea acesteia, în concordanţă cu cea aplicată bugetului general, astfel încât să se amelioreze monitorizarea performanţelor;

               23.

               regretă faptul că până la sfârşitul exerciţiului 2005 consiliul de administraţie nu a adoptat standarde minime de control intern şi că sistemele şi procedurile de gestiune şi de control intern nu au fost descrise întotdeauna; constată că procedurile introduse de ordonatorii de credite pentru a garanta acurateţea şi exhaustivitatea informaţiilor financiare pe care le prezintă contabilului nu au fost validate şi că, la sfârşitul lui 2005, agenţia nu dispunea încă de un sistem prin care să se asigure că onorariile pe care le percepe de la clienţii săi pentru serviciile prestate sunt suficiente pentru a acoperi costurile activităţilor în cauză; invită agenţia să soluţioneze această situaţie cât mai curând posibil;

               24.

               salută decizia consiliului de administraţie de a adopta standarde de control intern bazate pe standardele adoptate de Comisie şi pe ISO 9000; îndeamnă agenţia să grăbească punerea în aplicare a acestor standarde;

               25.

               deplânge faptul că principiul concurenţei deschise nu a fost întotdeauna respectat şi invită agenţia să îl respecte pe viitor.

      (1)  JO C 266 du 31.10.2006, p. 10.

      (2)  JO C 312, 19.12.2006, p. 6.

      (3)  JO L 248, 16.9.2002, p. 1. Regulament modificat prin Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1995/2006 (JO L 390, 30.12.2006, p. 1).

      (4)  JO L 240, 7.9.2002, p. 1. Regulament modificat ultima dată prin Regulamentul (CE) nr. 1701/2003 (JO L 243, 27.9.2003, p. 5).

      (5)  JO L 357, 31.12.2002, p. 72.

      (6)  JO L 340, 6.12.2006, p. 128.


title: Decizia Consiliului din 23 martie 1998 privind aprobarea, în numele Comunității, a Deciziei Parcom 96/1 privind renunțarea la utilizarea hexacloretanului (HCE) în industria metalelor neferoase

text:
Anunţ juridic important

|

31998D0241

Jurnalul Oficial L 096 , 28/03/1998 p. 0041 - 0041 ediţie specială în limba cehă capitol 11 volum 28 p. 183  - 183 ediţie specială în limba estonă capitol 11 volum 28 p. 183  - 183 ediţie specială în limba maghiară capitol 11 volum 28 p. 183  - 183 ediţie specială în limba lituaniană capitol 11 volum 28 p. 183  - 183 LV.ES capitol 11 volum 28 p. 183  - 183 MT.ES capitol 11 volum 28 p. 183  - 183 PL.ES capitol 11 volum 28 p. 183  - 183 SK.ES capitol 11 volum 28 p. 183  - 183 ediţie specială în limba slovenă capitol 11 volum 28 p. 183  - 183

		19980323Decizia Consiliuluidin 23 martie 1998privind aprobarea, în numele Comunității, a Deciziei Parcom 96/1 privind renunțarea la utilizarea hexacloretanului (HCE) în industria metalelor neferoase(98/241/CE)CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 100a, coroborat cu articolul 228 alineatul (2) prima teză și alineatul (3) primul paragraf,având în vedere propunerea Comisiei [1],având în vedere avizul Parlamentului European [2],întrucât, prin decizia Consiliului din 3 martie 1975, Comunitatea a încheiat Convenția privind prevenirea poluării marine de origine terestră (Convenția de la Paris) [3], la care a devenit parte;întrucât organul executiv al Convenției de la Paris (Comisia de la Paris sau Parcom) poate adopta măsuri în domeniul prevenirii poluării și întrucât aceasta adoptă Decizia Parcom 96/1 privind renunțarea la utilizarea hexacloretanului (HCE) în industria metalelor neferoase;întrucât Comisia a luat parte la adoptarea Deciziei Parcom 96/1 în temeiul autorizației acordate de Consiliu și în conformitate cu directivele de negociere emise în consecință;întrucât hexacloretanul figurează pe lista de substanțe periculoase din anexa I la Directiva 76/769/CEE a Consiliului din 27 iulie 1976 privind apropierea actelor cu putere de lege și a actelor administrative ale statelor membre referitoare la restricțiile privind introducerea pe piață și utilizarea anumitor substanțe și preparate periculoase [4];întrucât dispozițiile Deciziei Parcom 96/1 sunt conforme cu Directiva 76/769/CEE;întrucât este așadar de dorit aprobarea Deciziei Parcom 96/1 de către Comunitate,DECIDE:Articol unic(1) Se aprobă în numele Comunității Decizia Parcom 96/1 privind renunțarea la utilizarea hexacloretanului (HCE) în industria metalelor neferoase.Textul deciziei menționate se anexează la prezenta decizie.(2) Comisia este autorizată să notifice această aprobare Comisiei de la Paris.Adoptată la Bruxelles, 23 martie 1998.Pentru ConsiliuPreședinteleM. Meacher[1] JO C 364, 2.12.1997, p. 13.[2] JO C 80, 16.3.1998.[3] JO L 194, 25.7.1975, p. 5.[4] JO L 262, 27.9.1976, p. 201. Directivă, astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 97/64/CE a Comisiei (JO L 315, 19.11.1997, p. 13).--------------------------------------------------


title: Decizia (UE) 2017/1507 a Comisiei din 28 august 2017 de modificare a Deciziei 2005/37/CE privind înființarea Centrului Tehnic și Științific European (CTSE) și coordonarea acțiunilor tehnice pentru protecția monedelor euro împotriva falsificării

text:
                  29.8.2017

                  RO

                  Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

                  L 222/25

            DECIZIA (UE) 2017/1507 A COMISIEI
      din 28 august 2017
      de modificare a Deciziei 2005/37/CE privind înființarea Centrului Tehnic și Științific European (CTSE) și coordonarea acțiunilor tehnice pentru protecția monedelor euro împotriva falsificării
      COMISIA EUROPEANĂ,
      având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
      având în vedere articolul 1 din Decizia 2003/861/CE a Consiliului din 8 decembrie 2003 privind analiza și cooperarea cu privire la monedele euro falsificate (1),
      având în vedere Decizia 2003/862/CE a Consiliului din 8 decembrie 2003 de extindere a efectelor Deciziei 2003/861/CE privind analiza și cooperarea cu privire la monedele euro falsificate la statele membre care nu au adoptat euro ca monedă unică (2),
      întrucât:

                  (1)

                  Centrul Tehnic și Științific European (denumit în continuare „CTSE”) asigură coordonarea acțiunilor tehnice ale autorităților naționale competente pentru protecția monedelor euro împotriva falsificării. CTSE a fost instituit în cadrul Comisiei și atașat Oficiului European de Luptă Antifraudă (denumit în continuare „OLAF”) prin Decizia 2005/37/CE a Comisiei (3).

                  (2)

                  În 2014, Comisia a decis să își reorganizeze serviciile și să transfere sarcinile legate de pregătirea inițiativelor legislative și de reglementare ale Comisiei având un obiectiv de protecție a monedei euro împotriva falsificării și de sprijinire în acest domeniu prin formare și asistență tehnică de la OLAF către Direcția Generală Afaceri Economice și Financiare (denumită în continuare „DG ECFIN”). Decizia 1999/352/CE, CECO, Euratom a Comisiei (4) a fost modificată pentru a reflecta modificarea respectivă.

                  (3)

                  De la adoptarea Deciziei 2005/37/CE, a fost adoptat un număr de acte legislative suplimentare care alocă sarcini CTSE. Astfel, CTSE respectă obligațiile prevăzute în Regulamentul (UE) nr. 1210/2010 al Parlamentului European și al Consiliului (5), în Regulamentul (CE) nr. 2182/2004 al Consiliului (6) și în Regulamentul (CE) nr. 2183/2004 al Consiliului (7) și contribuie la îndeplinirea obiectivelor programului „Pericles 2020” în temeiul Regulamentului (UE) nr. 331/2014 al Parlamentului European și al Consiliului (8) și al Regulamentului (UE) 2015/768 al Consiliului (9). Sarcinile respective ar trebui să se adauge sarcinilor menționate în mod explicit în Decizia 2005/37/CE.

                  (4)

                  Prin urmare, Decizia 2005/37/CE a Comisiei ar trebui modificată în consecință,

            ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
      Articolul 1
      Modificări
      Decizia 2005/37/CE se modifică după cum urmează:

                  1.

                  Articolul 1 se înlocuiește cu următorul text:
                  „Articolul 1
                  (1)   Se înființează Centrul Tehnic și Științific European (CTSE) în cadrul DG ECFIN la Bruxelles.
                  (2)   Pentru aplicarea prezentei decizii, directorul general al DG ECFIN este mandatat să adopte măsurile necesare și să încheie acordurile administrative cu autoritățile țărilor terțe și cu entitățile private care să permită CTSE să-și îndeplinească sarcinile. Respectivele acorduri administrative pot viza, în special, transmiterea și schimbul de informații tehnice.”

                  2.

                  Articolul 2 se înlocuiește cu următorul text:
                  „Articolul 2
                  CTSE va efectua următoarele sarcini:

                              (a)

                              analizează și clasifică fiecare nou tip de monedă euro falsificată în conformitate cu articolul 5 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 1338/2001;

                              (b)

                              contribuie la îndeplinirea obiectivelor programului «Pericles 2020» în temeiul Regulamentului (UE) nr. 331/2014 al Parlamentului European și al Consiliului (*1);

                              (c)

                              realizează sarcinile prevăzute la articolele 4, 5, 7 și 12 din Regulamentul (UE) nr. 1210/2010 al Parlamentului European și al Consiliului (*2) și la articolele 2, 4, 5 și 6 din Regulamentul (CE) nr. 2182/2004 al Consiliului (*3);

                              (d)

                              oferă asistență centrelor naționale de analiză a monedelor (CNAM) și autorităților de aplicare a legii și colaborează cu autoritățile relevante pentru analiza monedelor euro falsificate și pentru consolidarea măsurilor de protecție.

                     (*1)  Regulamentul (UE) nr. 331/2014 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 martie 2014 privind instituirea unui program de schimb, asistență și formare profesională pentru protecția monedei euro împotriva falsificării (programul «Pericles 2020») și de abrogare a Deciziilor 2001/923/CE, 2001/924/CE, 2006/75/CE, 2006/76/CE, 2006/849/CE și 2006/850/CE ale Consiliului (JO L 103, 5.4.2014, p. 1)."

                     (*2)  Regulamentul (UE) nr. 1210/2010 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 decembrie 2010 privind autentificarea monedelor euro și procesarea monedelor euro improprii circulației (JO L 339, 22.12.2010, p. 1)."

                     (*3)  Regulamentul (CE) nr. 2182/2004 al Consiliului din 6 decembrie 2004 privind medaliile și jetoanele similare monedelor euro (JO L 373, 21.12.2004, p. 1).”"

                  3.

                  În ultima teză a articolului 3, termenul „OLAF” se înlocuiește cu „DG ECFIN”.

            Articolul 2
      Intrarea în vigoare
      Prezenta decizie intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.

         Adoptată la Bruxelles, 28 august 2017.

               Pentru Comisie

               Președintele

            Jean-Claude JUNCKER

         (1)  JO L 325, 12.12.2003, p. 44.

         (2)  JO L 325, 12.12.2003, p. 45.

         (3)  Decizia 2005/37/CE a Comisiei din 29 octombrie 2004 privind înființarea Centrului Tehnic și Științific European (CTSE) și coordonarea acțiunilor tehnice pentru protecția monedelor euro împotriva falsificării (JO L 19, 21.1.2005, p. 73).

         (4)  Decizia 1999/352/CE, CECO, Euratom a Comisiei din 28 aprilie 1999 de instituire a Oficiului European de Luptă Antifraudă (OLAF) (JO L 136, 31.5.1999, p. 20).

         (5)  Regulamentul (UE) nr. 1210/2010 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 decembrie 2010 privind autentificarea monedelor euro și procesarea monedelor euro improprii circulației (JO L 339, 22.12.2010, p. 1).

         (6)  Regulamentul (CE) nr. 2182/2004 al Consiliului din 6 decembrie 2004 privind medaliile și jetoanele similare monedelor euro (JO L 373, 21.12.2004, p. 1).

         (7)  Regulamentul (CE) nr. 2183/2004 al Consiliului din 6 decembrie 2004 privind extinderea la statele membre neparticipante a aplicării Regulamentului (CE) nr. 2182/2004 al Consiliului privind medaliile și jetoanele similare monedelor euro (JO L 373, 21.12.2004, p. 7).

         (8)  Regulamentul (UE) nr. 331/2014 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 martie 2014 privind instituirea unui program de schimb, asistență și formare profesională pentru protecția monedei euro împotriva falsificării (programul „Pericles 2020”) și de abrogare a Deciziilor 2001/923/CE, 2001/924/CE, 2006/75/CE, 2006/76/CE, 2006/849/CE și 2006/850/CE ale Consiliului (JO L 103, 5.4.2014, p. 1).

         (9)  Regulamentul (UE) 2015/768 al Consiliului din 11 mai 2015 de extindere la statele membre neparticipante a aplicării Regulamentului (UE) nr. 331/2014 privind instituirea unui program de schimb, asistență și formare profesională pentru protecția monedei euro împotriva falsificării (programul „Pericles 2020”) (JO L 121, 14.5.2015, p. 1).