title: 2011/307/UE: Decizia Consiliului din 13 mai 2011 de încheiere a unui Acord sub forma unui protocol între Uniunea Europeană și Republica Arabă Egipt de instituire a unui mecanism de soluționare a litigiilor aplicabil litigiilor legate de dispozițiile privind schimburile comerciale din Acordul euro-mediteraneean de asociere între Comunitățile Europene și statele membre ale acestora, pe de o parte, și Republica Arabă Egipt, pe de altă parte

text:
               26.5.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 138/2

         DECIZIA CONSILIULUI
   din 13 mai 2011
   de încheiere a unui Acord sub forma unui protocol între Uniunea Europeană și Republica Arabă Egipt de instituire a unui mecanism de soluționare a litigiilor aplicabil litigiilor legate de dispozițiile privind schimburile comerciale din Acordul euro-mediteraneean de asociere între Comunitățile Europene și statele membre ale acestora, pe de o parte, și Republica Arabă Egipt, pe de altă parte
   (2011/307/UE)
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 207 alineatul (4) primul paragraf, coroborat cu articolul 218 alineatul (6) litera (a) punctul (v),
   având în vedere propunerea Comisiei Europene,
   având în vedere aprobarea Parlamentului European,
   întrucât:

               (1)

               La 24 februarie 2006, Consiliul a autorizat Comisia să înceapă negocierile cu partenerii din regiunea mediteraneeană pentru a stabili un mecanism de soluționare a litigiilor legate de dispozițiile privind schimburile comerciale.

               (2)

               Comisia a purtat negocierile, consultându-se în același timp cu comitetul instituit în temeiul articolului 207 din tratat și în conformitate cu directivele de negociere adoptate de către Consiliu.

               (3)

               Aceste negocieri au fost încheiate și un acord sub forma unui protocol („protocolul”) între Uniunea Europeană și Republica Arabă Egipt de instituire a unui mecanism de soluționare a litigiilor aplicabil litigiilor legate de dispozițiile privind schimburile comerciale din Acordul euro-mediteraneean de asociere între Comunitățile Europene și statele membre ale acestora, pe de o parte, și Republica Arabă Egipt, pe de altă parte (1) a fost parafat la 27 aprilie 2010.

               (4)

               Protocolul a fost semnat, în numele Uniunii Europene, la 11 noiembrie 2010.

               (5)

               Protocolul ar trebui încheiat,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   Prin prezenta decizie se încheie în numele Uniunii Acordul sub forma unui protocol între Uniunea Europeană și Republica Arabă Egipt de instituire a unui mecanism de soluționare a litigiilor aplicabil litigiilor legate de dispozițiile privind schimburile comerciale din Acordul euro-mediteraneean de asociere între Comunitățile Europene și statele membre ale acestora, pe de o parte, și Republica Arabă Egipt, pe de altă parte (denumit în continuare „protocolul”).
   Textul protocolului este atașat la prezenta decizie.
   Articolul 2
   Președintele Consiliului procedează, în numele Uniunii, la notificarea prevăzută la articolul 23 din protocol (2).
   Articolul 3
   Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.

      Adoptată la Bruxelles, 13 mai 2011.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         MARTONYI J.

      (1)  JO L 304, 30.9.2004, p. 39.

      (2)  Data intrării în vigoare a protocolului va fi publicată în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene de către Secretariatul General al Consiliului.
    ---documentbreak---

               26.5.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 138/3

         PROTOCOL
   între Uniunea Europeană și Republica Arabă Egipt de instituire a unui mecanism de soluționare a litigiilor aplicabil litigiilor legate de dispozițiile privind schimburile comerciale din Acordul euro-mediteraneean de asociere între Comunitățile Europene și statele membre ale acestora, pe de o parte, și Republica Arabă Egipt, pe de altă parte
   UNIUNEA EUROPEANĂ, denumită în continuare „Uniunea”,
   pe de o parte,
   și
   REPUBLICA ARABĂ EGIPT, denumită în continuare „Egipt”,
   pe de altă parte,
   DECID:
   CAPITOLUL I

      OBIECTIVUL ȘI DOMENIUL DE APLICARE

   Articolul 1
   Obiectiv
   Obiectivul prezentului protocol este de a evita și de a soluționa orice litigii comerciale între părți pentru a se ajunge, dacă este posibil, la o soluție reciproc agreată.
   Articolul 2
   Aplicarea protocolului
   (1)   Dispozițiile prezentului protocol se aplică în cazul oricărei disensiuni privind interpretarea și aplicarea dispozițiilor de la titlul II (cu excepția articolelor 22, 23 și 24) din Acordul euro-mediteraneean de asociere între Comunitățile Europene și statele lor membre, pe de o parte, și Republica Arabă Egipt, pe de altă parte (denumit în continuare „acordul de asociere”) (1), în absența unor dispoziții contrare exprese. Articolul 82 din acordul de asociere se aplică litigiilor legate de aplicarea și interpretarea altor dispoziții din acordul de asociere.
   (2)   Procedurile prevăzute în prezentul protocol se aplică în cazul în care, în termen de 60 de zile după sesizarea Consiliului de asociere în temeiul articolului 82 din acordul de asociere, acesta nu a soluționat litigiul respectiv.
   (3)   În sensul alineatului (2), un litigiu este considerat ca fiind soluționat atunci când Consiliul de asociere a luat o decizie în conformitate cu articolul 82 alineatul (2) din acordul de asociere sau atunci când a declarat că litigiul nu mai există.
   CAPITOLUL II

      CONSULTĂRILE ȘI MEDIEREA

   Articolul 3
   Consultări
   (1)   Părțile încearcă soluționarea oricărui litigiu legat de interpretarea și aplicarea dispozițiilor menționate la articolul 2, prin inițierea de consultări în bună-credință, cu scopul de a ajunge la o soluție promptă, echitabilă și reciproc agreată.
   (2)   O parte solicită consultări prin intermediul unei cereri scrise adresate celeilalte părți și trimisă în copie subcomitetului „industrie, comerț, servicii și investiții”, în care se identifică măsurile puse în discuție și dispozițiile din acordul de asociere pe care le consideră aplicabile.
   (3)   Consultările se desfășoară în termen de patruzeci de zile de la data primirii cererii și au loc, în absența unui acord contrar între părți, pe teritoriul părții pârâte. Consultările sunt considerate încheiate după 60 de zile de la data primirii cererii, cu excepția cazului în care părțile convin să le continue. Consultările, în special toate informațiile prezentate și toate pozițiile adoptate de către părți pe parcursul acestei proceduri, sunt confidențiale și nu aduc atingere drepturilor pe care părțile le-ar putea exercita în cadrul procedurilor ulterioare.
   (4)   Consultările cu privire la chestiuni urgente, inclusiv cele privind mărfurile perisabile sau de sezon, se desfășoară în termen de 15 zile de la data primirii cererii și sunt considerate încheiate după de 30 de zile de la data primirii cererii.
   (5)   În cazul în care partea căreia îi este adresată cererea nu răspunde la cererea de participare la consultări în termen de 15 zile de la data primirii acesteia sau în cazul în care consultările nu au loc în termenele prevăzute la alineatul (3) sau, respectiv, la alineatul (4) sau în cazul în care consultările au fost încheiate fără a se conveni asupra unei soluții reciproc agreate, partea reclamantă poate solicita instituirea unei instanțe de arbitraj, în conformitate cu articolul 5.
   Articolul 4
   Mediere
   (1)   În cazul în care consultările nu au drept rezultat o soluție reciproc agreată, părțile pot conveni, de comun acord, să recurgă la un mediator. Toate cererile de mediere trebuie să fie adresate în scris părții pârâte și subcomitetului „industrie, comerț, servicii și investiții” și să indice măsurile care au făcut obiectul consultărilor, precum și mandatul stabilit de comun acord pentru mediere. Fiecare parte se angajează să examineze cu înțelegere toate cererile de mediere.
   (2)   În cazul în care părțile nu cad de acord asupra unui mediator în termen de 15 zile de la data primirii cererii de mediere, președinții subcomitetului „industrie, comerț, servicii și investiții” sau delegatul acestora selectează, prin tragere la sorți, un mediator dintre persoanele aflate pe lista menționată la articolul 19 și care nu sunt resortisanți ai niciunei părți. Selecția se efectuează în termen de 10 zile de la data primirii cererii. Mediatorul convoacă o reuniune cu părțile, în termen de minimum 20 de zile și de maximum 30 de zile de la data la care a fost selectat. Mediatorul primește observațiile fiecărei părți cel mai târziu cu 15 zile înainte de reuniune și poate solicita părților, unor experți sau consilieri tehnici, informații suplimentare în cazul în care le consideră necesare. Orice informații obținute în acest fel trebuie comunicate fiecăreia dintre părți și supuse observațiilor acestora. Mediatorul comunică un aviz în termen de 45 de zile de la data la care a fost selectat.
   (3)   Avizul mediatorului poate include o recomandare privind modul de soluționare a litigiului în conformitate cu dispozițiile menționate la articolul 2. Avizul mediatorului nu are caracter obligatoriu.
   (4)   Părțile pot decide de comun acord să modifice termenele menționate la alineatul (2). De asemenea, mediatorul poate decide să modifice termenele respective la solicitarea oricăreia dintre părți, având în vedere dificultățile speciale cu care se confruntă partea în cauză sau complexitatea cazului.
   (5.   Procedurile care implică mediere, în special avizul mediatorului, precum și toate informațiile comunicate și pozițiile adoptate de către părți pe parcursul acestei proceduri sunt confidențiale și nu aduc atingere drepturilor pe care părțile le-ar putea exercita în cadrul unor proceduri ulterioare.
   (6)   În cazul în care părțile sunt de acord, procedurile de mediere pot continua în paralel cu procedura de arbitraj.
   (7)   Înlocuirea unui mediator are loc numai din motivele și în conformitate cu procedurile prezentate detaliat la regulile 18-21 din regulamentul de procedură.
   CAPITOLUL III

      PROCEDURILE DE SOLUȚIONARE A LITIGIILOR

      SECȚIUNEA I

         Procedura de arbitraj

   Articolul 5
   Inițierea procedurii de arbitraj
   (1)   În cazul în care părțile nu au reușit să soluționeze litigiul prin consultări, în conformitate cu articolul 3, sau prin mediere, în conformitate cu articolul 4, partea reclamantă poate solicita instituirea unei instanțe de arbitraj.
   (2)   Cererea de instituire a unei instanțe de arbitraj este adresată în scris părții pârâte și subcomitetului „industrie, comerț, servicii și investiții”. În cererea sa, partea reclamantă identifică măsura specifică pusă în discuție și explică motivul pentru care această măsură constituie o încălcare a dispozițiilor menționate la articolul 2. Instituirea unei instanțe de arbitraj se solicită în termen de maximum 18 luni de la data primirii cererii de consultări, fără a aduce atingere drepturilor părții reclamante de a solicita noi consultări în aceeași privință în viitor.
   Articolul 6
   Instituirea instanței de arbitraj
   (1)   O instanță de arbitraj este compusă din trei arbitri.
   (2)   În termen de 15 zile de la data primirii, de către partea pârâtă, a cererii de instituire a unei instanțe de arbitraj, părțile se consultă pentru a ajunge la un acord privind componența instanței de arbitraj.
   (3)   În cazul în care părțile nu reușesc să convină asupra componenței acestuia în termenul prevăzut la alineatul (2), oricare dintre părți poate cere președinților subcomitetului „industrie, comerț, servicii și investiții” sau delegatului acestora să-i selecteze pe toți cei trei membri prin tragere la sorți din lista stabilită în temeiul articolului 19, un membru din rândul persoanelor propuse de partea reclamantă, un membru din rândul persoanelor propuse de partea pârâtă și un membru din rândul persoanelor selectate de părți pentru a acționa în calitate de președinte. În cazul în care părțile convin asupra unuia sau mai multor membri ai instanței de arbitraj, oricare dintre membrii rămași este selectat prin aceeași procedură.
   (4)   Președinții subcomitetului „industrie, comerț, servicii și investiții” sau delegatul acestora selectează arbitrii în termen de 10 zile de la data primirii cererii menționate la alineatul (3), înaintată de oricare dintre părți.
   (5)   Data instituirii instanței de arbitraj este data la care sunt desemnați cei trei arbitri.
   (6)   Înlocuirea arbitrilor are loc numai din motivele și în conformitate cu procedurile prezentate detaliat la regulile 18-21 din regulamentul de procedură.
   Articolul 7
   Raportul intermediar al instanței de arbitraj
   Instanța de arbitraj adresează părților un raport intermediar prin care expune constatările de fapt, aplicabilitatea dispozițiilor relevante și temeiurile oricărei constatări și recomandări formulate, ca regulă generală, în termen de 120 de zile de la data instituirii instanței de arbitraj. Oricare dintre părți poate înainta instanței de arbitraj o cerere scrisă în vederea reexaminării anumitor aspecte ale raportului intermediar în termen de 15 zile de la notificarea acestuia. Constatările din hotărârea finală a instanței de arbitraj includ examinarea argumentelor prezentate în faza de reexaminare intermediară.
   Articolul 8
   Hotărârea instanței de arbitraj
   (1)   Ca regulă generală, instanța de arbitraj comunică hotărârea sa părților și subcomitetului „industrie, comerț, servicii și investiții” în termen de 150 de zile de la data instituirii instanței de arbitraj. Atunci când acesta consideră că termenul nu poate fi respectat, președintele instanței de arbitraj trebuie să comunice în scris acest lucru părților și subcomitetului „industrie, comerț, servicii și investiții”, precizând motivele amânării și data la care instanța intenționează să își finalizeze activitatea. În niciun caz, hotărârea nu se comunică mai târziu de 180 de zile de la data instituirii instanței de arbitraj.
   (2)   Instanța de arbitraj își suspendă activitatea la cererea ambelor părți, în orice moment, pentru o perioadă convenită de părți care poate fi de maximum 12 luni și își va relua activitatea la sfârșitul perioadei convenite, la cererea părții reclamante. În cazul în care partea reclamantă nu solicită reluarea activității instanței de arbitraj înainte de expirarea perioadei de suspendare convenite, procedura se încheie. Suspendarea și încetarea activității instanței de arbitraj nu aduc atingere drepturilor pe care părțile le-ar putea exercita în cadrul unei alte proceduri cu același obiect.
   (3)   În situații de urgență, inclusiv cele care implică bunuri perisabile sau sezoniere, instanța de arbitraj depune toate eforturile pentru a comunica hotărârea sa în termen de 75 de zile de la data instituirii sale. În niciun caz hotărârea nu se comunică mai târziu de 90 de zile de la data instituirii instanței. În termen de 10 zile de la instituirea sa, instanța de arbitraj pronunță o hotărâre preliminară care atestă dacă respectiva situație este sau nu urgentă.

      SECȚIUNEA II

         Punerea în aplicare a hotărârii

   Articolul 9
   Punerea în aplicare a hotărârilor instanței de arbitraj și ale instanței de apel
   Fiecare parte ia toate măsurile necesare pentru a pune în aplicare hotărârea instanței de arbitraj, iar părțile depun toate eforturile pentru a conveni asupra unui termen pentru punerea în aplicare a hotărârii.
   Articolul 10
   Termenul rezonabil necesar punerii în aplicare a hotărârii
   (1)   În cel mult 30 de zile de la primirea de către părți a notificării hotărârii instanței de arbitraj, partea pârâtă comunică părții reclamante și subcomitetului „industrie, comerț, servicii și investiții” termenul de care are nevoie pentru a pune în aplicare hotărârea (termenul rezonabil), în cazul în care acest lucru nu este posibil imediat.
   (2)   În cazul unui dezacord între părți cu privire la termenul rezonabil necesar pentru a pune în aplicare hotărârea instanței de arbitraj, partea reclamantă poate solicita în scris instanței de arbitraj, în termen de 20 de zile de la primirea notificării trimise de partea pârâtă în temeiul alineatului (1), să stabilească durata termenului rezonabil. Această cerere este transmisă, în același timp, celeilalte părți și subcomitetului „industrie, comerț, servicii și investiții”. Instanța de arbitraj comunică hotărârea sa părților și subcomitetului „industrie, comerț, servicii și investiții” în termen de 30 de zile de la data primirii cererii.
   (3)   Termenul rezonabil poate fi prelungit cu acordul comun al părților.
   Articolul 11
   Examinarea măsurilor adoptate pentru punerea în aplicare a hotărârii instanței de arbitraj
   (1)   Partea pârâtă aduce la cunoștință celeilalte părți și subcomitetului „industrie, comerț, servicii și investiții”, înainte de expirarea termenului rezonabil, orice măsură adoptată în vederea respectării hotărârii instanței de arbitraj.
   (2)   În cazul unui dezacord între părți cu privire la existența oricărei măsuri notificate în temeiul alineatului (1) sau la compatibilitatea acestei măsuri cu dispozițiile menționate la articolul 2, partea reclamantă poate cere în scris instanței de arbitraj să ia o hotărâre în această privință. O astfel de cerere trebuie să identifice măsura specifică pusă în discuție și să explice de ce aceasta este incompatibilă cu dispozițiile menționate la articolul 2. Instanța de arbitraj își notifică hotărârea în termen de 90 de zile de la data primirii cererii.
   Articolul 12
   Soluții temporare în cazul în care hotărârea nu este pusă în aplicare
   (1)   În cazul în care partea pârâtă nu notifică nicio măsură adoptată pentru punerea în aplicare a hotărârii instanței de arbitraj înainte de expirarea termenului rezonabil sau în cazul în care instanța de arbitraj hotărăște că măsura notificată în temeiul articolului 11 alineatul (1) este incompatibilă cu obligațiile care îi revin părții respective în temeiul dispozițiilor menționate la articolul 2, partea pârâtă prezintă, în cazul în care partea reclamantă îi solicită acest lucru, o ofertă de compensare temporară.
   (2)   În cazul în care nu se ajunge la un acord în ceea ce privește compensarea respectivă în termen de 30 de zile de la expirarea termenului rezonabil sau după ce instanța de arbitraj a decis, în temeiul articolului 11, că o măsură adoptată pentru a respecta hotărârea respectivă este incompatibilă cu dispozițiile menționate la articolul 2, partea reclamantă are dreptul, în urma unei notificări adresate celeilalte părți și subcomitetului „industrie, comerț, servicii și investiții”, să suspende obligațiile care îi revin în temeiul dispozițiilor menționate la articolul 2 la un nivel echivalent cu nivelul de anulare sau de reducere a beneficiilor cauzată de încălcarea respectivă. Partea reclamantă poate pune în aplicare suspendarea la 15 zile de la data primirii notificării de către partea pârâtă, cu excepția cazului în care partea pârâtă a solicitat arbitrajul în conformitate cu alineatul (3).
   (3)   În cazul în care partea pârâtă consideră că nivelul suspendării nu este echivalent cu nivelul de anulare sau de reducere a beneficiilor cauzată de încălcarea respectivă, aceasta poate solicita în scris instanței de arbitraj să ia o hotărâre în această privință. O astfel de cerere trebuie transmisă celeilalte părți și subcomitetului „industrie, comerț, servicii și investiții” înainte de încheierea perioadei de 15 zile menționate la alineatul (2). Instanța de arbitraj, după solicitarea avizului experților, dacă este cazul, comunică părților și organismului instituțional responsabil cu aspectele comerciale hotărârea sa privind nivelul de suspendare a obligațiilor, în termen de 30 de zile de la data primirii cererii. Obligațiile nu se suspendă până cândinstanța de arbitraj nu și-a comunicat hotărârea, pentru orice suspendare existând obligația de a fi conformă cu hotărârea instanței de arbitraj.
   (4)   Suspendarea obligațiilor este temporară și se aplică numai până în momentul retragerii sau modificării oricărei măsuri considerate incompatibile cu dispozițiile menționate la articolul 2, astfel încât să se asigure punerea în conformitate a acesteia cu dispozițiile respective, astfel cum se prevede la articolul 13, sau până în momentul în care părțile au căzut de acord cu privire la soluționarea litigiului.
   Articolul 13
   Examinarea măsurilor adoptate în vederea punerii în aplicare a hotărârii după suspendarea obligațiilor
   (1)   Partea pârâtă comunică celeilalte părți și subcomitetului „industrie, comerț, servicii și investiții” orice măsură adoptată pentru a respecta hotărârea instanței de arbitraj, precum și solicitarea sa de a întrerupe suspendarea obligațiilor aplicată de partea reclamantă.
   (2)   În cazul în care părțile nu ajung la un acord în ceea ce privește compatibilitatea măsurilor notificate cu dispozițiile menționate la articolul 2 în termen de 30 de zile de la data primirii notificării, partea reclamantă solicită în scris instanței de arbitraj să adopte o hotărâre în această privință. Această cerere este transmisă, în același timp, celeilalte părți și subcomitetului „industrie, comerț, servicii și investiții”. Instanța de arbitraj comunică hotărârea sa părților și subcomitetului „industrie, comerț, servicii și investiții” în termen de 45 de zile de la data primirii cererii. În cazul în care instanța de arbitraj hotărăște că măsura luată pentru a pune în aplicare hotărârea este conformă cu dispozițiile menționate la articolul 2, suspendarea obligațiilor încetează.

      SECȚIUNEA III

         Dispoziții comune

   Articolul 14
   Soluția reciproc agreată
   În temeiul prezentului protocol, părțile pot ajunge, în orice moment, la o soluție reciproc agreată într-un litigiu. Acestea comunică orice astfel de soluție subcomitetului „industrie, comerț, servicii și investiții” și instanței de arbitraj. În urma notificării soluției reciproc agreate, instanța își încetează lucrările și procedura se încheie.
   Articolul 15
   Regulamentul de procedură
   (1)   Procedurile de soluționare a litigiilor prevăzute la capitolul III din prezentul protocol sunt reglementate de regulamentul de procedură anexat la prezentul protocol.
   (2)   Orice reuniune a instanței de arbitraj este deschisă publicului în conformitate cu regulamentul de procedură, în absența unui acord contrar între părți.
   Articolul 16
   Informații și consiliere tehnică
   La cererea unei părți sau din proprie inițiativă, instanța de arbitraj poate obține informațiile pe care le consideră necesare în cadrul procedurii sale. În mod special, instanța de arbitraj are, de asemenea, dreptul să solicite opinia pertinentă a unor experți, după caz. Instanța de arbitraj consultă părțile înainte de alegerea experților respectivi. Orice informații obținute în acest fel trebuie comunicate fiecăreia dintre părți și fac obiectul observațiilor acestora. În absența unui acord contrar între părți, persoanele fizice sau juridice interesate, stabilite în cadrul părților, sunt autorizate să transmită instanței de arbitraj comunicări în scris, în conformitate cu regulamentul de procedură. Aceste comunicări se limitează la aspectele de fapt ale litigiului și nu abordează chestiuni de drept.
   Articolul 17
   Norme de interpretare
   Orice instanță de arbitraj interpretează dispozițiile menționate la articolul 2 în conformitate cu normele obișnuite de interpretare a dreptului public internațional și în special în conformitate cu Convenția de la Viena privind dreptul tratatelor. Hotărârile instanței de arbitraj nu pot spori sau reduce drepturile și obligațiile prevăzute de dispozițiile menționate la articolul 2.
   Articolul 18
   Deciziile și hotărârea instanței de arbitraj
   (1)   Instanța de arbitraj depune toate eforturile pentru a lua orice decizie prin consens. Cu toate acestea, în cazul în care nu se poate ajunge la o decizie prin consens, asupra aspectului în discuție se hotărăște prin vot majoritar. Opiniile separate ale arbitrilor nu se fac publice însă în niciun caz.
   (2)   Orice hotărâre a instanței de arbitraj este obligatorie pentru părți și nu creează drepturi sau obligații persoanelor fizice sau juridice. Hotărârea prezintă constatările de fapt, aplicabilitatea dispozițiilor relevante din prezentul acord de asociere și justificarea de bază a oricăreia dintre constatările și concluziile pe care le formulează. Subcomitetul „industrie, comerț, servicii și investiții” face publică în întregime hotărârea instanței de arbitraj, cu excepția cazului în care hotărăște să nu facă acest lucru, pentru a asigura confidențialitatea informațiilor comerciale confidențiale.
   CAPITOLUL IV

      DISPOZIȚII GENERALE

   Articolul 19
   Lista arbitrilor
   (1)   Subcomitetul „industrie, comerț, servicii și investiții” stabilește, în termen de cel mult șase luni de la intrarea în vigoare a prezentului protocol, o listă cu cel puțin 15 persoane care doresc și sunt în măsură să fie arbitri. Fiecare parte propune cel puțin cinci persoane pentru a exercita funcția de arbitru. Cele două părți selectează, de asemenea, cel puțin cinci persoane care nu sunt resortisanți ai niciunei părți, dintre care se alege președintele instanței de arbitraj. Subcomitetul „industrie, comerț, servicii și investiții” se asigură că lista este menținută în permanență la acest nivel.
   (2)   Arbitrii trebuie să dețină cunoștințe de specialitate sau experiență în drept și în comerț internațional. Ei sunt independenți, își exercită funcția în nume propriu, nu acceptă instrucțiuni din partea niciunei organizații și a niciunui guvern, nu au legătură cu guvernul niciunei părți și respectă codul de conduită anexat la prezentul protocol.
   (3)   Subcomitetul „industrie, comerț, servicii și investiții” poate stabili o listă suplimentară de cel puțin 15 persoane care dispun de expertiză sectorială în domeniile specifice care fac obiectul prezentului acord de asociere. În cazul în care se recurge la procedura de selecție prevăzută la articolul 6 alineatul (2), președinții subcomitetului „industrie, comerț, servicii și investiții” pot utiliza o listă sectorială cu acordul ambelor părți.
   (4)   În cazul în care lista menționată la alineatul (1) din prezentul articol nu este stabilită la data la care este efectuată o cerere de mediere sau de instituire a unei instanțe de arbitraj, arbitrii sunt trași la sorți dintre persoanele care au fost propuse în mod oficial de către una dintre părți sau de către ambele părți. Persoanele propuse pentru funcția de președinte al instanței de arbitraj sau de mediator nu pot fi resortisanți ai uneia sau alteia dintre părți.
   Articolul 20
   Raportul cu obligațiile din cadrul OMC
   (1)   În cazul în care o parte solicită soluționarea unui litigiu referitor la o obligație prevăzută de Acordul OMC, aceasta recurge la regulile și procedurile relevante ale Acordului OMC, care se aplică fără a se aduce atingere dispozițiilor prezentului acord.
   (2)   În cazul în care o parte solicită soluționarea unui litigiu referitor la o obligație cuprinsă în domeniul de aplicare al prezentului acord, astfel cum este definit la articolul 2, aceasta recurge la regulile și procedurile din prezentul acord.
   (3)   În absența unui acord contrar între părți, în cazul în care o parte solicită soluționarea unui litigiu referitor la o obligație cuprinsă în domeniul de aplicare al prezentului acord, astfel cum este definit la articolul 2, care are un conținut substanțial echivalent unei obligații în temeiul OMC, aceasta recurge la normele și procedurile relevante ale Acordului OMC, care se aplică fără a se aduce atingere dispozițiilor prezentului acord.
   (4)   După ce au fost inițiate procedurile de soluționare a litigiului, forumul ales în conformitate cu alineatele de mai sus, în cazul în care nu și-a declinat competența, este utilizat cu excluderea celorlalte.
   (5)   Nicio dispoziție din prezentul acord nu împiedică o parte să pună în aplicare suspendarea obligațiilor sale, autorizată de organismul OMC de soluționare a litigiilor. Acordul OMC nu poate fi invocat în scopul de a împiedica o parte să-și suspende obligațiile în temeiul prezentului acord.
   Articolul 21
   Termenele
   (1)   Toate termenele prevăzute în prezentul protocol, inclusiv termenele în care instanțele de arbitraj își comunică hotărârile, se calculează în zile calendaristice, începând din ziua următoare actului sau elementului de fapt la care se referă.
   (2)   Orice termen menționat în prezentul protocol poate fi prelungit cu acordul reciproc al părților. Părțile se angajează să acorde o atenție adecvată cererilor de prelungire a oricărui termen din cauza dificultăților pe care le întâmpină oricare dintre părți în ceea ce privește respectarea procedurii prevăzute în prezentul protocol. La cererea unei părți, instanța de arbitraj poate prelungi termenele aplicabile procedurilor, ținând seama de nivelurile diferite de dezvoltare ale părților.
   Articolul 22
   Revizuirea și modificarea prezentului protocol
   (1)   La cel mult trei ani de la intrarea în vigoare a prezentului protocol și a anexelor la acesta, Consiliul de asociere reexaminează punerea lor în aplicare, pentru a lua o hotărâre în ceea ce privește menținerea, modificarea sau abrogarea acestora.
   (2)   În cadrul acestei reexaminări, Consiliul de asociere poate lua în considerare posibilitatea de a crea o instanță de apel comună mai multor acorduri euro-mediteraneene.
   (3)   Consiliul de asociere poate hotărî să modifice prezentul protocol și anexele la acesta.
   Articolul 23
   Intrarea în vigoare
   Prezentul protocol va fi aprobat de părți în conformitate cu procedura proprie fiecăreia. Prezentul protocol intră în vigoare în prima zi a celei de-a doua luni de la data la care părțile își comunică reciproc faptul că procedura menționată la prezentul articol a fost încheiată.

      Întocmit la Bruxelles la unsprezece noiembrie două mii zece, în două exemplare, în limbile bulgară, cehă, daneză, engleză, estonă, finlandeză, franceză, germană, greacă, italiană, letonă, lituaniană, maghiară, malteză, olandeză, polonă, portugheză, română, slovacă, slovenă, spaniolă, suedeză și arabă, fiecare dintre aceste texte fiind în egală măsură autentic.

         За Европейския съюз
         Por la Unión Europea
         Za Evropskou unii
         For Den Europæiske Union
         Für die Europäische Union
         Euroopa Liidu nimel
         Για την Ευρωπαϊκή Ένωση
         For the European Union
         Pour l’Union européenne
         Per l’Unione europea
         Eiropas Savienības vārdā –
         Europos Sąjungos vardu
         Az Európai Unió részéről
         Għall-Unjoni Ewropea
         Voor de Europese Unie
         W imieniu Unii Europejskiej
         Pela União Europeia
         Pentru Uniunea Europeană
         Za Európsku úniu
         Za Evropsko unijo
         Euroopan unionin puolesta
         För Europeiska unionen

         За Арабска република Египет
         Por la República Árabe de Egipto
         Za Egyptskou arabskou republiku
         For Den Arabiske Republik Egypten
         Für die Arabische Republik Ägypten
         Egiptuse Araabia Vabariigi nimel
         Για την Αραβική Δημοκρατία της Αιγύπτου
         For the Arab Republic of Egypt
         Pour la République arabe d'Égypte
         Per la Repubblica araba d'Egitto
         Ēģiptes Arābu Republikas vārdā –
         Egipto Arabų Respublikos vardu
         Az Egyiptomi Arab Köztársaság részéről
         Għar-Repubblika Għarbija tal-Eġittu
         Voor de Arabische Republiek Egypte
         W imieniu Arabskiej Republiki Egiptu
         Pela República Árabe do Egipto
         Pentru Republica Arabă Egipt
         Za Arabsko republiko Egipt
         Za Egyptskú arabskú republiku
         Egyptin arabitasavallan puolesta
         På Arabrepubliken Egyptens vägnar

      (1)  Dispozițiile prezentului protocol nu aduc atingere articolului 34 din protocol în ceea ce privește definiția noțiunii de „produse originare” și metodele de cooperare administrativă.
   ANEXE

               ANEXA I

               :

                  REGULAMENTUL DE PROCEDURĂ PENTRU ARBITRAJ

               ANEXA II

               :

                  CODUL DE CONDUITĂ APLICABIL MEMBRILOR INSTANȚELOR DE ARBITRAJ ȘI MEDIATORILOR


title: 2012/133/UE: Decizia Băncii Centrale Europene din 27 februarie 2012 de abrogare a Deciziei BCE/2010/3 privind măsurile cu caracter temporar referitoare la eligibilitatea titlurilor de creanță tranzacționabile emise sau garantate de guvernul elen (BCE/2012/2)

text:
               1.3.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 59/36

         DECIZIA BĂNCII CENTRALE EUROPENE
   din 27 februarie 2012
   de abrogare a Deciziei BCE/2010/3 privind măsurile cu caracter temporar referitoare la eligibilitatea titlurilor de creanță tranzacționabile emise sau garantate de guvernul elen
   (BCE/2012/2)
   (2012/133/UE)
   CONSILIUL GUVERNATORILOR BĂNCII CENTRALE EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 127 alineatul (2) prima liniuță,
   având în vedere Statutul Sistemului European al Băncilor Centrale și al Băncii Centrale Europene (denumit în continuare „Statutul SEBC”), în special articolul 12.1 și articolul 34.1 a doua liniuță, coroborate cu articolul 3.1 prima liniuță și cu articolul 18.2,
   întrucât:

               (1)

               În temeiul articolului 18.1 din Statutul SEBC, Banca Centrală Europeană (BCE) și băncile centrale naționale ale statelor membre a căror monedă este euro pot desfășura operațiuni de creditare cu instituțiile de credit și cu alți participanți pe piață, pe baza unor garanții corespunzătoare. Criteriile în temeiul cărora este stabilit caracterul eligibil al garanțiilor pentru operațiunile de politică monetară ale Eurosistemului sunt prevăzute în anexa I la Orientarea BCE/2011/14 din 20 septembrie 2011 privind instrumentele și procedurile de politică monetară ale Eurosistemului (1) (denumită în continuare „Documentația generală”).

               (2)

               În temeiul punctului 1.6 din Documentația generală, Consiliul guvernatorilor BCE poate schimba, în orice moment, instrumentele, condițiile, criteriile și procedurile de executare a operațiunilor de politică monetară ale Eurosistemului. În temeiul punctului 6.3.1 din Documentația generală, Eurosistemul își rezervă dreptul de a stabili dacă o emisiune, un emitent, un debitor sau un garant îndeplinește cerințele privind standardele înalte de creditare, pe baza oricăror informații pe care le poate considera relevante.

               (3)

               Decizia BCE/2010/3 din 6 mai 2010 privind măsurile cu caracter temporar referitoare la eligibilitatea titlurilor de creanță tranzacționabile emise sau garantate de guvernul elen (2) a suspendat temporar, ca măsură excepțională, cerințele minime ale Eurosistemului în ceea ce privește pragurile de calitate a creditului aplicabile titlurilor de creanță tranzacționabile emise de guvernul elen sau emise de entități cu sediul în Grecia și garantate pe deplin de guvernul elen.

               (4)

               Republica Elenă a decis să lanseze o ofertă de preschimbare a datoriei în contextul implicării sectorului privat, ofertă adresată deținătorilor de titluri de creanță tranzacționabile emise de guvernul elen.

               (5)

               Calitatea de garanții adecvate pentru operațiunile Eurosistemului a titlurilor de creanță tranzacționabile emise de guvernul elen, sau emise de entități cu sediul în Grecia și garantate pe deplin de guvernul elen, a fost afectată negativ și de această decizie a Republicii Elene.

               (6)

               Decizia BCE/2010/3 ar trebui abrogată,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   Abrogarea Deciziei BCE/2010/3
   Decizia BCE/2010/3 se abrogă.
   Articolul 2
   Intrare în vigoare
   Prezenta decizie intră în vigoare la 28 februarie 2012.

      Adoptată la Frankfurt pe Main, 27 februarie 2012.

            Președintele BCE

         Mario DRAGHI

      (1)  JO L 331, 14.12.2011, p. 1.

      (2)  JO L 117, 11.5.2010, p. 102.


title: 2012/24/UE: Decizia Comisiei din 11 ianuarie 2012 de încheiere a procedurii antidumping privind importurile de acetat de vinil originar din Statele Unite ale Americii și de eliberare a sumelor depuse cu titlu de taxă provizorie instituită

text:
               12.1.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 8/36

         DECIZIA COMISIEI
   din 11 ianuarie 2012
   de încheiere a procedurii antidumping privind importurile de acetat de vinil originar din Statele Unite ale Americii și de eliberare a sumelor depuse cu titlu de taxă provizorie instituită
   (2012/24/UE)
   COMISIA EUROPEANĂ,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
   având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 al Consiliului din 30 noiembrie 2009 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene (1) (denumit în continuare „regulamentul de bază”), în special articolul 9,
   după consultarea Comitetului consultativ,
   întrucât:
   A.   PROCEDURA

   1.   Deschidere a procedurii și impunerea de măsuri provizorii

               (1)

               La 22 octombrie 2010, Comisia a primit o plângere în conformitate cu articolul 5 din regulamentul de bază, privind un presupus dumping prejudiciabil cauzat de importuri de acetat de vinil (denumit în continuare „produsul în cauză”) originare din Statele Unite ale Americii (denumite în continuare „SUA”).

               (2)

               Plângerea a fost introdusă de către Ineos Oxide Ltd (denumit în continuare „reclamantul”), căruia îi revine o proporție semnificativă, în cazul în speță peste 25 %, din totalul producției de produs în cauză a Uniunii.

               (3)

               La 4 decembrie 2010, Comisia a anunțat, printr-un aviz publicat în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene
                   (2), deschiderea unei proceduri antidumping privind importurile în Uniune de acetat de vinil originar din SUA.

               (4)

               Prin Regulamentul (UE) nr. 821/2011 (3) (denumit în continuare „regulamentul provizoriu”), Comisia a instituit o taxă antidumping provizorie la importurile de acetat de vinil originar din SUA și care se încadrează la codul NC ex 2915 32 00.

         B.   RETRAGEREA PLÂNGERII ȘI ÎNCHEIEREA PROCEDURII

               (5)

               Printr-o scrisoare din 4 noiembrie 2011, adresată Comisiei, reclamantul și-a retras în mod oficial plângerea.

               (6)

               În conformitate cu articolul 9 alineatul (1) din regulamentul de bază, procedura poate fi încheiată în cazul în care o plângere este retrasă, cu excepția cazului în care încheierea nu este în interesul Uniunii Europene.

               (7)

               Comisia a considerat că prezenta procedură ar trebui încheiată, dat fiind că ancheta nu a relevat niciun motiv care să arate că încheierea nu ar fi în interesul Uniunii Europene. Părțile interesate au fost informate în consecință și li s-a acordat posibilitatea de a prezenta observații. Nu au fost primite observații care să indice că încheierea nu ar fi în interesul Uniunii.

               (8)

               După comunicarea informațiilor, una dintre părți a susținut că nu ar fi trebuit să fie exclusă din definiția industriei Uniunii sau că, în caz contrar, regulamentul provizoriu ar trebui să se modifice pentru a include partea în respectiva definiție. În acest sens, se arată că, pe baza informațiilor obținute în cursul anchetei, constatările din regulamentul provizoriu aveau doar un caracter provizoriu, astfel cum se menționează la considerentul 31 din însuși regulamentul provizoriu. Deoarece procedurile de antidumping se încheie fără impunerea unor măsuri definitive, ca urmare a retragerii plângerii, nu este adecvat ca, într-o decizie de încheiere, să se includă concluzii definitive și nici să se modifice un regulament provizoriu.

               (9)

               Se reamintește caracterul provizoriu al constatărilor în cauză. În consecință, orice viitor caz legat de produsul sau părțile care au făcut obiectul prezentelor proceduri se evaluează în funcție de specificitatea sa.

               (10)

               Prin urmare, Comisia conchide că procedura antidumping privind importurile în Uniune de produs în cauză originar din SUA ar trebui încheiată fără instituirea de măsuri antidumping.

               (11)

               Sumele depuse cu titlu provizoriu în temeiul Regulamentului (UE) nr. 821/2011 ar trebui eliberate,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   Procedura antidumping privind importurile de acetat de vinil, încadrat în prezent la codul NC 2915 32 00 și originare din Statele Unite ale Americii, se încheie fără instituirea de măsuri antidumping.
   Articolul 2
   Regulamentul (UE) nr. 821/2011 se abrogă.
   Articolul 3
   Sumele depuse cu titlu de taxe antidumping provizorii, în conformitate cu Regulamentul (UE) nr. 821/2011 privind importurile de acetat de vinil, încadrat în prezent la codul NC 2915 32 00 și originare din Statele Unite ale Americii, sunt eliberate.
   Articolul 4
   Prezenta decizie intră în vigoare în ziua următoare datei publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.

      Adoptată la Bruxelles, 11 ianuarie 2012.

            Pentru Comisie

            Președintele

         José Manuel BARROSO

      (1)  JO L 343, 22.12.2009, p. 51.

      (2)  JO C 327, 4.12.2010, p. 23.

      (3)  JO L 209, 17.8.2011, p. 24.


               23.12.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 482/155

         P7_TA(2014)0001
   Cerere de apărare a imunității parlamentare a dnei Lara Comi
   Decizia Parlamentului European din 14 ianuarie 2014 referitoare la cererea de apărare a imunității și privilegiilor doamnei Lara Comi (2013/2190(IMM))
   (2016/C 482/25)

      Parlamentul European,

               —

               având în vedere cererea depusă la 30 iulie 2013 de Lara Comi în vederea apărării imunității sale în cadrul procedurii penale aflate pe rolul Tribunalului din Ferrara și anunțată în plen la 9 septembrie 2013,

               —

               în urma audierii lui Lara Comi la 5 noiembrie 2013, în conformitate cu articolul 7 alineatul (3) din Regulamentul de procedură,

               —

               având în vedere articolele 8 și 9 din Protocolul nr. 7 privind privilegiile și imunitățile Uniunii Europene, precum și articolul 6 alineatul (2) din Actul din 20 septembrie 1976 privind alegerea membrilor Parlamentului European prin vot universal direct,

               —

               având în vedere hotărârile Curții de Justiție a Uniunii Europene din 12 mai 1964, 10 iulie 1986, 15 și 21 octombrie 2008, 19 martie 2010 și 6 septembrie 2011 (1),

               —

               având în vedere articolul 6 alineatul (3) și articolul 7 din Regulamentul său de procedură,

               —

               având în vedere raportul Comisiei pentru afaceri juridice (A7-0469/2013),

               A.

               întrucât Lara Comi, deputată în Parlamentul European, a solicitat apărarea propriei imunități în legătură cu o procedură judiciară inițiată de Parchetul Republicii din Ferrara ca urmare a unei plângeri pentru infracțiunea de defăimare agravată prevăzută la articolul 595 al doilea și al treilea paragraf din Codul penal italian și la articolul 30 din Legea nr. 223 din 6 august 1990, pentru cuvintele pe care le-ar fi pronunțat pe parcursul unei dezbateri politice din cadru unei transmisii de televiziune;

               B.

               întrucât articolul 8 din Protocolul privind privilegiile și imunitățile Uniunii Europene, la care face trimitere în mod expres Lara Comi în cererea sa de apărare, prevede că deputații în Parlamentul European nu pot fi cercetați, reținuți sau urmăriți datorită opiniilor sau voturilor exprimate în cadrul exercitării funcțiilor lor;

               C.

               întrucât articolul 6 din Regulamentul său de procedură prevede că în exercitarea competențelor sale în ceea ce privește privilegiile și imunitățile, Parlamentul urmărește în special conservarea integrității sale ca adunare legislativă democratică și asigurarea independenței deputaților în exercitarea funcțiilor care le revin;

               D.

               întrucât Parlamentul are o putere de apreciere în ceea ce privește direcția pe care dorește să o confere unei decizii ca urmare a unei cereri de apărare a imunității parlamentare din partea unuia dintre deputații săi (2);

               E.

               întrucât Curtea de Justiție a recunoscut că o declarație expresă a unui deputat din afara Parlamentului European poate constitui o opinie expresă în exercitarea funcțiilor sale în sensul articolului 8 din Protocol, luând în considerare nu locul în care a fost efectuată declarația, ci natura și conținutul acesteia (3);

               F.

               întrucât Lara Comi a fost invitată să participe la transmisia de televiziune în cauză în calitate de deputat în Parlamentul European și nu ca reprezentant național al unui partid, de altfel deja reprezentat de o altă gazdă, conform dispozițiilor naționale care urmăresc să asigure o prezență echilibrată a reprezentanților politici la dezbaterile de televiziune care se desfășoară pe durata unei campanii electorale, ca în cazul de față;

               G.

               întrucât, în cadrul democrațiilor moderne, dezbaterea politică nu se desfășoară numai în Parlament, ci și prin intermediul unor mijloace de comunicare care variază de la declarațiile de presă până la internet,

               H.

               întrucât, în transmisia de televiziune în cauză, Lara Comi a intervenit în calitate de deputat în Parlamentul European pentru a discuta despre problemele politice, inclusiv cu privire la tema contractelor de achiziții publice și a criminalității organizate, de care ea însăși s-a ocupat întotdeauna la nivel european;

               I.

               întrucât, în ziua următoare, doamna Comi a transmis scuzele sale reclamantului, reluate ulterior într-o altă transmisie de televiziune națională;

               1.

               decide apărarea privilegiilor și imunităților doamnei Lara Comi;

               2.

               încredințează Președintelui sarcina de a transmite imediat prezenta decizie, precum și raportul comisiei competente autorităților competente din Republica Italiană și doamnei Lara Comi.

      (1)  Hotărârea din 12 mai 1964 în cauza 101/63 Wagner/Fohrmann și Krier (Rec. 1964, p. 387), hotărârea din 10 iulie 1986 în cauza 149/85 Wybot/Faure și alții (Rec. 1986, p. 2391), hotărârea din 15 octombrie 2008 în cauza T-345/05 Mote/Parlamentul (Rep. 2008, p. II-2849), hotărârea din 21 octombrie 2008 în cauzele conexate C-200/07 și C-201/07 Marra/De Gregorio și Clemente (Rep. 2008, p. I-7929), hotărârea din 19 martie 2010 în cauza T-42/06 Gollnisch/Parlamentul (Rep. 2010, p. II-1135), hotărârea din 6 septembrie 2011 în cauza C-163/10 Patriciello (Rep. 2011, p. I-7565).

      (2)  Cauza T-42/06 Gollnisch/Parlamentul, punctul 101.

      (3)  Patriciello, hotărârea citată, punctul 30.


title: 2011/620/UE: Decizia Consiliului din 12 iulie 2011 privind semnarea, în numele Uniunii, a Acordului dintre Uniunea Europeană și Georgia cu privire la protecția indicațiilor geografice ale produselor agricole și alimentare

text:
               21.9.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 243/1

         DECIZIA CONSILIULUI
   din 12 iulie 2011
   privind semnarea, în numele Uniunii, a Acordului dintre Uniunea Europeană și Georgia cu privire la protecția indicațiilor geografice ale produselor agricole și alimentare
   (2011/620/UE)
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 207 alineatul (4) primul paragraf, coroborat cu articolul 218 alineatul (5),
   având în vedere propunerea Comisiei Europene,
   întrucât:

               (1)

               Comisia a negociat, în numele Uniunii, un Acord între Uniunea Europeană și Georgia cu privire la protecția indicațiilor geografice ale produselor agricole și alimentare (denumit în continuare „acordul”).

               (2)

               Acordul va permite protejarea reciprocă a indicațiilor geografice ale fiecărei părți și va contribui la armonizarea legislațiilor țărilor din vecinătatea UE.

               (3)

               Acordul ar trebui semnat,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   Semnarea Acordului dintre Uniunea Europeană și Georgia cu privire la protecția indicațiilor geografice ale produselor agricole și alimentare se autorizează în numele Uniunii, sub rezerva încheierii respectivului acord (1).
   Articolul 2
   Președintele Consiliului este autorizat să desemneze persoana sau persoanele împuternicite să semneze acordul, în numele Uniunii.
   Articolul 3
   Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării sale.

      Adoptată la Bruxelles, 12 iulie 2011.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         J. VINCENT-ROSTOWSKI

      (1)  Textul acordului va fi publicat împreună cu decizia privind încheierea acestuia.


title: Decizia Parlamentului European din 23 aprilie 2009 privind descărcarea de gestiune pentru execuția bugetului general al Uniunii Europene aferent exercițiului financiar 2007, Secțiunea II - Consiliul

text:
               26.9.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 255/18

         DECIZIA PARLAMENTULUI EUROPEAN
   din 23 aprilie 2009
   privind descărcarea de gestiune pentru execuția bugetului general al Uniunii Europene aferent exercițiului financiar 2007, Secțiunea II – Consiliul
   (2009/629/CE)
   PARLAMENTUL EUROPEAN,

               —

               având în vedere bugetul general al Uniunii Europene pentru exercițiul financiar 2007 (1),

               —

               având în vedere conturile anuale finale ale Comunităților Europene pentru exercițiul financiar 2007 – Volumul I (C6-0417/2008) (2),

               —

               având în vedere raportul anual al Consiliului, prezentat autorității care acordă descărcarea de gestiune, referitor la auditurile interne efectuate în 2007,

               —

               având în vedere Raportul anual al Curții de Conturi referitor la execuția bugetului privind exercițiul financiar 2007, însoțit de răspunsurile instituțiilor (3),

               —

               având în vedere Declarația de asigurare privind fiabilitatea conturilor și legalitatea și regularitatea operațiunilor subiacente, întocmită de Curtea de Conturi în temeiul articolului 248 din Tratatul CE (4),

               —

               având în vedere articolul 272 alineatul (10) și articolele 274, 275 și 276 din Tratatul CE,

               —

               având în vedere Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului din 25 iunie 2002 privind regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităților Europene (5), în special articolele 50, 86, 145, 146 și 147,

               —

               având în vedere Decizia nr. 190/2003 a Secretarului General al Consiliului/Înaltului Reprezentant pentru Politica Externă și de Securitate Comună privind rambursarea cheltuielilor de deplasare ale delegaților membrilor Consiliului (6),

               —

               având în vedere Acordul interinstituțional dintre Parlamentul European, Consiliu și Comisie din 17 mai 2006 privind disciplina bugetară și buna gestiune financiară (7),

               —

               având în vedere articolul 71 și anexa V la Regulamentul său de procedură,

               —

               având în vedere raportul Comisiei pentru control bugetar (A6-0150/2009),

               1.

               amână decizia de a acorda Secretarului General al Consiliului descărcarea de gestiune pentru execuția bugetului Consiliului aferent exercițiului financiar 2007;

               2.

               își prezintă observațiile în cadrul rezoluției de mai jos;

               3.

               încredințează Președintelui sarcina de a transmite prezenta decizie împreună cu rezoluția Parlamentului, ca parte integrantă a acesteia, Consiliului, Comisiei, Curții de Justiție, Curții de Conturi, Ombudsmanului European și Autorității Europene pentru Protecția Datelor și de a asigura publicarea acestora în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene (seria L).

            Preşedintele

         Hans-Gert PÖTTERING

            Secretarul General

         Klaus WELLE

      (1)  JO L 77, 16.3.2007.

      (2)  JO C 287, 10.11.2008, p. 1.

      (3)  JO C 286, 10.11.2008, p. 1.

      (4)  JO C 287, 10.11.2008, p. 111.

      (5)  JO L 248, 16.9.2002, p. 1.

      (6)  Decizie conexă Regulamentului de procedură al Consiliului din 22 iulie 2002 (JO L 230, 28.8.2002, p. 7).

      (7)  JO C 139, 14.6.2006, p. 1.
   REZOLUŢIA PARLAMENTULUI EUROPEAN
   din 23 aprilie 2009
   conținând observațiile care fac parte integrantă din decizia privind descărcarea de gestiune pentru execuția bugetului general al Uniunii Europene aferent exercițiului financiar 2007, Secțiunea II – Consiliul
   PARLAMENTUL EUROPEAN,

               —

               având în vedere bugetul general al Uniunii Europene pentru exercițiul financiar 2007 (1),

               —

               având în vedere conturile anuale finale ale Comunităților Europene pentru exercițiul financiar 2007 – Volumul I (C6-0417/2008) (2),

               —

               având în vedere raportul anual al Consiliului, prezentat autorității care acordă descărcarea de gestiune, referitor la auditurile interne efectuate în 2007,

               —

               având în vedere Raportul anual al Curții de Conturi referitor la execuția bugetului privind exercițiul financiar 2007, însoțit de răspunsurile instituțiilor (3),

               —

               având în vedere Declarația de asigurare privind fiabilitatea conturilor și legalitatea și regularitatea operațiunilor subiacente, întocmită de Curtea de Conturi în temeiul articolului 248 din Tratatul CE (4),

               —

               având în vedere articolul 272 alineatul (10) și articolele 274, 275 și 276 din Tratatul CE,

               —

               având în vedere Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului din 25 iunie 2002 privind regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităților Europene (5), în special articolele 50, 86, 145, 146 și 147,

               —

               având în vedere Decizia nr. 190/2003 a Secretarului General al Consiliului/Înaltului Reprezentant pentru Politica Externă și de Securitate Comună privind rambursarea cheltuielilor de deplasare ale delegaților membrilor Consiliului (6),

               —

               având în vedere Acordul interinstituțional dintre Parlamentul European, Consiliu și Comisie din 17 mai 2006 privind disciplina bugetară și buna gestiune financiară (7) (AII),

               —

               având în vedere articolul 71 și anexa V la Regulamentul său de procedură,

               —

               având în vedere raportul Comisiei pentru control bugetar (A6-0150/2009),

               A.

               întrucât Consiliul refuză să pună la dispoziția Parlamentului întregul său document privind execuția bugetului și întregul său raport anual de activitate, punându-i la dispoziție doar raportul anual de activitate întocmit de auditorul său intern;

               B.

               întrucât Consiliul refuză să participe la orice reuniune oficială cu Parlamentul pe tema descărcării sale de gestiune;

               C.

               întrucât concluziile Consiliului European de la Köln din 3-4 iunie 1999 luau în considerare posibilitatea acordării de capacități operaționale Consiliului în domeniul unei politici europene de securitate și apărare comune (PESAC) consolidate;

               D.

               întrucât, în Decizia sa nr. 190/2003, Consiliul afirmă foarte clar că execută credite în domeniul politicii externe și de securitate comune (PESC) în conformitate cu dispozițiile Regulamentului financiar aplicabil bugetului general al Comunităților Europene și, în special, că „Secretarul General al Consiliului/Înaltul Reprezentant pentru Politica Externă și de Securitate Comună […], asistat de Secretarul General adjunct, deține responsabilitatea deplină a gestionării creditelor de la Secțiunea a II-a – Consiliul – a bugetului general al Uniunii Europene și ia toate măsurile necesare pentru a asigura gestionarea eficientă a acestora. Acesta execută creditele în conformitate cu dispozițiile Regulamentului financiar aplicabil bugetului general al Comunităților Europene”;

               E.

               întrucât Decizia 2004/197/PESC a Consiliului (8) din 23 februarie 2004 a instituit un mecanism de gestionare a finanțării costurilor comune ale operațiunilor UE care au implicații militare sau de apărare, intitulat ATHENA, iar această decizie, împreună cu Decizia 2004/582/CE a reprezentanților guvernelor statelor membre reuniți la nivel de Consiliu din 28 aprilie 2004 privind privilegiile și imunitățile acordate ATHENA (9) creează un mecanism de gestionare a finanțării costurilor comune ale operațiunilor UE care au implicații militare și de apărare, îi acordă privilegii și imunități și acordă puteri operaționale Consiliului;

               F.

               întrucât Decizia 2000/178/PESC a Consiliului din 28 februarie 2000 privind regimul aplicabil experților naționali în domeniul militar detașați pe lângă Secretariatul General al Consiliului pe perioada de interimat (10) și Decizia 2001/80/PESC a Consiliului din 22 ianuarie 2001 de instituire a Statului Major al Uniunii Europene (11) precizează că cheltuielile generate de detașarea experților militari se înscriu în bugetul Consiliului;

               G.

               întrucât raportul anual al Consiliului privind aspectele principale și opțiunile de bază ale PESC, prezentat Parlamentului în aplicarea punctului 43 din AII, se limitează din punctul de vedere al domeniului de aplicare la descrierea activităților din cadrul PESC, cum ar fi pozițiile comune, acțiunile comune și deciziile de aplicare,

               1.

               constată că în 2007 Consiliul a avut credite de angajament disponibile în valoare totală de 650 milioane EUR (2006: 626 milioane EUR), cu o rată de utilizare de 81,89 %, mai mică decât rata din 2006 (91,79 %) și sub media ratelor celorlalte instituții (93,82 %);

               2.

               își reafirmă poziția adoptată în Rezoluția sa din 25 aprilie 2002 privind descărcarea de gestiune pentru exercițiul financiar 2000, potrivit căreia „[…] Parlamentul European și Consiliul nu au controlat în trecut execuția secțiunilor lor respective din buget; consideră că, având în vedere natura operațională tot mai mare a cheltuielilor finanțate din bugetul administrativ al Consiliului în domeniile afacerilor externe, politicii de securitate și apărare, justiției și afacerilor interne, ar trebui să se clarifice domeniul de aplicare al acestui acord pentru a se face o distincție între cheltuielile administrative tradiționale și operațiunile din aceste noi domenii de politică” (12);

               3.

               respinge sugestia Consiliului, potrivit căreia faptul că Parlamentul și Consiliul nu și-au controlat în trecut execuția secțiunilor lor respective din buget a fost ca urmare a unei convenții tacite; consideră că, având în vedere natura din ce în ce mai operațională a cheltuielilor Consiliului, aceste cheltuieli ar trebui controlate în același mod ca cele ale celorlalte instituții, ca parte din procedura de descărcare de gestiune prevăzută la articolul 276 din tratat;

               4.

               își reiterează poziția exprimată la punctul 3 din Rezoluția sa din 22 aprilie 2008 privind descărcarea de gestiune pentru exercițiul financiar 2006, și anume: „regretă că, spre deosebire de celelalte instituții, Consiliul nu prezintă Parlamentului European un raport anual de activitate, invocând acordul tacit din 1970 […] și absența unor dispoziții în acest sens în Regulamentul financiar; invită Consiliul să își reexamineze decizia de a nu publica și de a nu transmite Parlamentului un raport de activitate necesar pentru a-l responsabiliza mai mult în fața publicului larg și a contribuabililor” (13); reamintește că această afirmație este consecventă cu punctele 44 și 45 din Rezoluția sa din 19 februarie 2008 privind transparența financiară (14); solicită Consiliului să își reanalizeze decizia de a nu-și publica raportul anual de activitate pe pagina sa de Internet;

               5.

               își reiterează poziția exprimată la punctul 12 din Rezoluția sa din 24 aprilie 2007 privind descărcarea de gestiune pentru exercițiul financiar 2005, și anume: „solicită o transparență maximă în domeniul politicii externe și de securitate comună (PESC); solicită Consiliului să se asigure că, în conformitate cu punctul 42 din Acordul interinstituțional […], nicio cheltuială operațională legată de PESC nu apare în bugetul Consiliului; își rezervă dreptul de a lua măsurile necesare, atunci când este cazul, în eventualitatea în care acordul nu este respectat” (15);

               6.

               cere Consiliului să indice natura exactă a cheltuielilor, la fiecare articol și post în parte din cadrul titlului III (Cheltuieli care decurg din realizarea de către instituție a misiunilor sale specifice) pentru a permite Parlamentului să verifice faptul că nicio cheltuială din execuția bugetului Consiliului nu este de natură operațională, în conformitate cu AII;

               7.

               își reiterează poziția exprimată la punctul 58 din Rezoluția din 23 mai 2007 privind raportul anual al Consiliului înaintat Parlamentului European privind principalele aspecte și opțiunile fundamentale în domeniul PESC, inclusiv implicațiile financiare pentru bugetul general al Uniunii Europene – 2005 (16), și anume: „consideră că, până în prezent, o evaluare veritabilă a implicațiilor financiare pentru bugetul UE a fost împiedicată de o lipsă de informații proactive din partea Consiliului, […]; consideră că, odată cu semnarea noului Acord interinstituțional, a sosit clipa să se pună în aplicare atât litera, cât și spiritul acestor dispoziții, care au fost clar formalizate”;

               8.

               consideră că planificarea, pregătirea și controlarea unei operațiuni de către personalul secretariatului Consiliului responsabil de PESC constituie elemente de bază și fundamentale ale operațiunii și că aceste activități sunt desfășurate în cadrul unei politici și al unor operațiuni, mai degrabă decât ca parte din activitatea normală a secretariatului Consiliului;

               9.

               este uimit să constate că o parte substanțială (până la 66 %) din linia bugetară 2 2 0 2 a fost transferată de la interpretare la deplasări în cadrul PESC/PESA; constată că în 2006 această valoare era de 12 672 984 EUR și cere să fie informat cu privire la valoarea aceleiași linii bugetare pentru 2007; solicită, pentru o mai mare transparență, crearea unei linii bugetare adecvate pentru aceste scopuri;

               10.

               solicită transparență în ceea ce privește cheltuielile aferente coordonatorului UE pentru lupta împotriva terorismului;

               11.

               solicită Consiliului să-i prezinte o evaluare ex post a fiecărei acțiuni din cadrul PESA;

               12.

               își reconfirmă poziția exprimată la punctul 47 din Rezoluția sa din 23 mai 2007, menţionată anterior, și anume: „își reafirmă dezamăgirea […] pentru faptul că Consiliul se limitează numai la a informa Parlamentul și la a înainta o listă descriptivă privind activitățile PESC efectuate în anul anterior, care este inclusă de însuși Consiliul în preambulul rapoartelor anuale, în loc să consulte într-adevăr Parlamentul, la începutul fiecărui an, cu privire la aspectele principale și opțiunile fundamentale care vor fi făcute pentru acel an, inclusiv cu privire la implicațiile financiare, astfel cum se prevede la articolul 28 din Tratatul UE, și ulterior să informeze Parlamentul în ceea ce privește luarea în considerare a contribuției sale și, dacă este cazul, modul în care acest lucru s-a realizat, și insistă asupra faptului că această practică reprezintă o încălcare de facto a înseși esenței articolului 21”;

               13.

               constată că Consiliul a adoptat o decizie care interzice orice plăți reziduale aferente zilelor compensatorii în momentul pensionării și care introduce un sistem obligatoriu ce vizează lichidarea integrală, până în 2009, a întregului stoc rămas de concedii anuale neluate; încurajează Consiliul să respecte acest termen limită autoimpus;

               14.

               salută faptul că un nou sistem integrat de gestiune și control financiar (SAP), în funcțiune din 1 ianuarie 2008, a fost elaborat la nivel interinstituțional de Consiliu, Curtea de Conturi și Curtea de Justiție, care, prin urmare, generează economii substanțiale la buget și, de asemenea, aduce beneficii în termeni de eficiență pentru cele trei instituții implicate;

               15.

               regretă că, conform raportului anual de activitate alcătuit de auditorul intern al Consiliului, Consiliul nu a putut să își ocupe posturile vacante din serviciul său de audit intern;

               16.

               ia act de faptul că, potrivit aceluiași raport anual de activitate, auditorul intern a recomandat eliminarea completă a conturilor extrabugetare („comptes hors budget”); solicită Consiliului să elimine complet și imediat toate aceste conturi;

               17.

               solicită Consiliului să soluționeze problema privind verificarea facturilor („vérification des factures”), așa cum recomandă auditorul intern al Consiliului;

               18.

               consideră că solicitarea repetată a Parlamentului și refuzată mereu până în prezent pentru o mai mare transparență și un control parlamentar mai aprofundat al cheltuielilor Consiliului aferente PESC/PESA ar trebui evidențiată prin amendamente bugetare menite să înscrie în rezervă anumite linii bugetare relevante din bugetul 2010 al Consiliului;

               19.

               reamintește că, în Rezoluția sa din 4 decembrie 2008 referitoare la Raportul special nr. 8/2007 al Curții de Conturi Europene privind cooperarea administrativă în domeniul taxei pe valoarea adăugată (17), Parlamentul invita Consiliul să adopte concluzii oficiale privind constatările Curții de Conturi; regretă că Consiliul nu a dat curs acestei solicitări; solicită Consiliului să furnizeze comisiei competente a Parlamentului informații cu privire la motivele pentru care nu a adoptat concluzii oficiale și cu privire la măsurile întreprinse în urma acestui raport special;

               20.

               solicită Curții de Conturi Europene să acorde o atenție specială în următorul său raport anual execuției bugetului Consiliului;

         Motive pentru amânarea deciziei de descărcare de gestiune

               21.

               menționează că motivele amânării sunt următoarele:

                           (a)

                           Consiliul nu a acceptat nicio invitație de a se întâlni în mod oficial și formal cu comisia competentă sau cu raportorul Parlamentului pentru a discuta chestiuni legate de execuția bugetului aferent exercițiului financiar 2007;

                           (b)

                           nici comisia competentă și nici raportorul nu au primit vreun răspuns scris detaliat înainte de votarea în comisie a proiectului de raport la 16 martie 2009, prin care să se furnizeze Parlamentului informațiile și documentele solicitate Consiliului în anexa scrisorii din 18 februarie 2009 semnată de raportor și coordonatorii comisiei competente;

                           (c)

                           Parlamentul nu a primit documente fundamentale din partea Consiliului, cum ar fi raportul anual de activitate și lista completă a transferurilor bugetare;

                           (d)

                           această lipsă de transparență și deschidere din partea Consiliului pentru un dialog oficial și formal face imposibilă o descărcare de gestiune pertinentă și, mai ales, împiedică Parlamentul să verifice faptul că nici o cheltuială din execuția bugetului Consiliului nu este de natură operațională, în conformitate cu AII;

         Acțiuni de întreprins în continuare și documente care trebuie prezentate Parlamentului

               22.

               solicită Secretarului General al Consiliului/Înaltului Reprezentant pentru PESC să ofere comisiei competente a Parlamentului, până la 15 mai 2009 cel târziu, răspunsuri scrise detaliate la următoarele întrebări:

                           A.

                           în ceea ce privește „conturile extrabugetare” (conform recomandării auditorului intern R.2 din 2007):

                                       —

                                       De câte conturi extrabugetare a dispus Consiliul în 2007?

                                       —

                                       Când au fost create aceste conturi și în ce scop?

                                       —

                                       Care este temeiul juridic al acestor conturi? Ce sumă corespunde fiecărui cont?

                                       —

                                       Lista tuturor operațiunilor pentru fiecare dintre aceste conturi pentru exercițiul financiar 2007, precum și lista ordonatorilor de credite delegați pentru fiecare linie bugetară;

                           B.

                           în ceea ce privește „verificarea facturilor” (conform recomandării auditorului intern R.1 din 2007):

                                       —

                                       Din ce motiv a ajuns auditorul intern la concluzia că verificarea ex ante nu a funcționat în mod satisfăcător?

                                       —

                                       Toate liniile bugetare fac obiectul unor verificări ex ante și/sau ex post?

                                       —

                                       Câte facturi au fost verificate? Ce procentaj din aceste facturi a fost luat ca eșantion și ce procentaj din aceste facturi a conținut greșeli?

                                       —

                                       A pregătit Consiliul un plan de acțiune pentru a rezolva această problemă și, în acest caz, când va fi aplicat acest plan?

                           C.

                           în ceea ce privește linia bugetară 2 2 0 2 (costuri de interpretariat):

                                       —

                                       Care sunt motivele dublării (în 2007 față de 2006) creditelor de la linia bugetară 2 2 0 2 destinată interpretării?

                                       —

                                       De ce trebuie Consiliul să transfere fonduri din această linie la linia aferentă cheltuielilor de deplasare pentru delegații?

                                       —

                                       De ce a utilizat Consiliul 12 672 000 EUR din costurile de interpretariat pentru cheltuielile de deplasare pentru delegații în 2006?

                                       —

                                       De ce nu a majorat linia bugetară corespunzătoare cu suma respectivă în 2007?

                                       —

                                       Care este suma exactă pe care Consiliul a transferat-o, în exercițiul financiar 2007, din această linie bugetară la linia 2 2 0 0 sau la altă linie bugetară?

                           D.

                           în ceea ce privește linia bugetară 2 2 0 0 (cheltuieli de deplasare pentru delegații):

                                       —

                                       Temeiul juridic pentru această linie bugetară este constituit parțial de Decizia nr. 190/2003 a Secretarului General al Consiliului/Înaltului Reprezentant pentru PESC, care nu a fost încă publicată în Jurnalul Oficial.

                                       —

                                       Din motive de transparență, ar putea Consiliul să publice pe site-ul său și în registrul de documente toate deciziile sale?

                           E.

                           în ceea ce privește linia bugetară 3 0 0 2 (consilieri speciali în domeniul PESA/PESC):

                                       —

                                       Ce sumă a transferat Consiliul către această linie bugetară pentru exercițiul financiar 2007 și pentru ce număr de consilieri speciali?

               23.

               solicită Secretarului General al Consiliului/Înaltului Reprezentant pentru PESC să ofere comisiei competente a Parlamentului, până la 15 mai 2009 cel târziu:

                           —

                           lista completă a transferurilor bugetare privind bugetul 2007 al Consiliului;

                           —

                           raportul său anual de activitate pentru exercițiul financiar 2007;

                           —

                           lista asociațiilor care au primit fonduri pentru exercițiul financiar 2007, specificând sumele primite de fiecare asociație (linia bugetară 2 2 3 7 – Alte cheltuieli de funcționare).

      (1)  JO L 77, 16.3.2007.

      (2)  JO C 287, 10.11.2008, p. 1.

      (3)  JO C 286, 10.11.2008, p. 1.

      (4)  JO C 287, 10.11.2008, p. 111.

      (5)  JO L 248, 16.9.2002, p. 1.

      (6)  Decizie conexă Regulamentului de procedură al Consiliului din 22 iulie 2002 (JO L 230, 28.8.2002, p. 7).

      (7)  JO C 139, 14.6.2006, p. 1.

      (8)  JO L 63, 28.2.2004, p. 68.

      (9)  JO L 261, 6.8.2004, p. 125.

      (10)  JO L 57, 2.3.2000, p. 1.

      (11)  JO L 27, 30.1.2001, p. 7.

      (12)  JO L 158, 17.6.2002, p. 66.

      (13)  JO L 88, 31.3.2009, p. 20.

      (14)  Texte adoptate, P6_TA(2008)0051.

      (15)  JO L 187, 15.7.2008, p. 21.

      (16)  JO C 102 E, 24.4.2008, p. 309.

      (17)  P6_TA(2008)0581, punctul 21.


title: 2007/206/CE: Decizia Comisiei din 29 martie 2007 privind începerea activității Consiliului consultativ regional pentru flota pentru pescuitul în larg în cadrul politicii comune în domeniul pescuitului

text:
               31.3.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 91/52

      DECIZIA COMISIEI

   din 29 martie 2007
   privind începerea activității Consiliului consultativ regional pentru flota pentru pescuitul în larg în cadrul politicii comune în domeniul pescuitului
   (2007/206/CE)
   COMISIA COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene,
   având în vedere Decizia 2004/585/CE a Consiliului din 19 iulie 2004 de instituire a consiliilor consultative regionale în cadrul politicii comune în domeniul pescuitului (1), în special articolul 3 alineatul (3),
   având în vedere recomandarea transmisă de Spania la 7 noiembrie 2006 în numele Danemarcei, Germaniei, Estoniei, Spaniei, Franței, Irlandei, Italiei, Lituaniei, Țărilor de Jos, Poloniei, Portugaliei și Regatului Unit,
   întrucât:

               (1)

               Regulamentul (CE) nr. 2371/2002 al Consiliului din 20 decembrie 2002 privind conservarea și exploatarea durabilă a resurselor piscicole în conformitate cu politica comună în domeniul pescuitului (2) și Decizia 2004/585/CE stabilesc cadrul pentru instituirea și funcționarea consiliilor consultative regionale.

               (2)

               Articolul 2 din Decizia 2004/585/CE prevede instituirea unui consiliu consultativ regional care să reglementeze flota pentru pescuitul în larg în toate apele necomunitare.

               (3)

               În conformitate cu articolul 3 alineatul (1) din Decizia 2004/585/CE, reprezentanții sectorului pescuitului și ai altor grupuri de interese au depus o cerere privind începerea activității acestui consiliu consultativ regional în Danemarca, Germania, Estonia, Spania, Franța, Irlanda, Italia, Lituania, Țările de Jos, Polonia, Portugalia și Regatul Unit.

               (4)

               În conformitate cu cerințele prevăzute la articolul 3 alineatul (2) din Decizia 2004/585/CE, statele membre interesate au stabilit dacă cererea privind Consiliul consultativ regional pentru flota pentru pescuitul în larg este conformă cu dispozițiile stabilite în decizia menționată anterior. La 7 noiembrie 2006, statele membre interesate au transmis Comisiei o recomandare cu privire la acest consiliu consultativ regional.

               (5)

               Comisia a evaluat cererea părților interesate și recomandarea sus-menționată în conformitate cu dispozițiile Deciziei 2004/585/CE și în lumina obiectivelor și a principiilor politicii comune în domeniul pescuitului și consideră că Consiliul consultativ regional pentru flota pentru pescuitul în larg este pregătit să își înceapă activitatea,

         DECIDE:
   Articol unic
   Consiliul consultativ regional pentru flota pentru pescuitul în larg, instituit prin articolul 2 alineatul (1) litera (g) din Decizia 2004/585/CE, își începe activitatea la 30 martie 2007.

      Adoptată la Bruxelles, 29 martie 2007.

            Pentru Comisie

         Joe BORG

            Membru al Comisiei

      (1)  JO L 256, 3.8.2004, p. 17.

      (2)  JO L 358, 31.12.2002, p. 59.


title: 2013/708/UE: Decizia Parlamentului European și a Consiliului din 20 noiembrie 2013 privind mobilizarea Fondului european de ajustare la globalizare, în conformitate cu punctul 28 din Acordul interinstituțional din 17 mai 2006 dintre Parlamentul European, Consiliu și Comisie privind disciplina bugetară și buna gestiune financiară (cererea EGF/2013/004 ES/Comunidad Valenciana materiale de construcție din partea Spaniei)

text:
               4.12.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 323/33

         DECIZIA PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI A CONSILIULUI
   din 20 noiembrie 2013
   privind mobilizarea Fondului european de ajustare la globalizare, în conformitate cu punctul 28 din Acordul interinstituțional din 17 mai 2006 dintre Parlamentul European, Consiliu și Comisie privind disciplina bugetară și buna gestiune financiară (cererea EGF/2013/004 ES/Comunidad Valenciana materiale de construcție din partea Spaniei)
   (2013/708/UE)
   PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
   având în vedere Acordul interinstituțional din 17 mai 2006 dintre Parlamentul European, Consiliu și Comisie privind disciplina bugetară și buna gestiune financiară (1), în special punctul 28,
   având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1927/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 20 decembrie 2006 privind crearea Fondului european de ajustare la globalizare (2), în special articolul 12 alineatul (3),
   având în vedere propunerea Comisiei Europene,
   întrucât:

               (1)

               Fondul european de ajustare la globalizare (FEG) a fost creat pentru a oferi sprijin suplimentar lucrătorilor disponibilizați ca urmare a schimbărilor majore în structura comerțului mondial generate de globalizare și pentru a-i ajuta să se reintegreze pe piața forței de muncă.

               (2)

               Acordul interinstituțional din 17 mai 2006 permite mobilizarea FEG în limita unui plafon anual de 500 de milioane EUR.

               (3)

               Spania a prezentat o cerere de mobilizare a FEG în legătură cu disponibilizările care au avut loc în 140 de întreprinderi din cadrul NACE revizuirea 2 diviziunea 23 (Fabricarea altor produse minerale nemetalice) în regiunea NUTS 2 Comunidad Valenciana (ES52) la data de 22 mai 2013 și a completat-o cu informații suplimentare până la data de 17 iulie 2013. Această cerere îndeplinește condițiile pentru stabilirea contribuțiilor financiare, astfel cum sunt prevăzute la articolul 10 din Regulamentul (CE) nr. 1927/2006. Prin urmare, Comisia propune mobilizarea unei sume de 840 000 EUR.

               (4)

               În consecință, ar trebui mobilizat FEG pentru a oferi o contribuție financiară ca răspuns la cererea depusă de Spania,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   În cadrul bugetului general al Uniunii Europene pentru exercițiul financiar 2013, se mobilizează Fondul european de ajustare la globalizare pentru alocarea sumei de 840 000 EUR, sub formă de credite de angajament și credite de plată.
   Articolul 2
   Prezenta decizie se publică în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.

      Adoptată la Strasbourg, 20 noiembrie 2013.

            Pentru Parlamentul European

            Președintele

         M. SCHULZ

            Pentru Consiliu

            Președintele

         V. LEŠKEVIČIUS

      (1)  JO C 139, 14.6.2006, p. 1.

      (2)  JO L 406, 30.12.2006, p. 1.