title: Decizia Consiliului din 24 iunie 1988 privind sistemul de resurse proprii ale Comunităților

text:
Anunţ juridic important

|

31988D0376

Official Journal L 185 , 15/07/1988 P. 0024 - 0028 Ediţie specială în limba cehă Chapter 01 Volume 01 P. 176  - 180 Ediţie specială în limba estonă Chapter 01 Volume 01 P. 176  - 180 Ediţie specială în limba maghiară Chapter 01 Volume 01 P. 176  - 180 Ediţie specială în limba lituaniană Chapter 01 Volume 01 P. 176  - 180 Ediţie specială în limba letonă Chapter 01 Volume 01 P. 176  - 180 Ediţie specială în limba malteză Chapter 01 Volume 01 P. 176  - 180 Ediţie specială în limba polonă Chapter 01 Volume 01 P. 176  - 180 Ediţie specială în limba slovacă Chapter 01 Volume 01 P. 176  - 180 Ediţie specială în limba slovenă Chapter 01 Volume 01 P. 176  - 180

		19880624Decizia Consiliuluidin 24 iunie 1988privind sistemul de resurse proprii ale Comunităților(88/376/CEE, Euratom)CONSILIUL COMUNITĂȚILOR EUROPENE,având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Economice Europene și, în special, articolele 199 și 201 ale acestuia,având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene a Energiei Atomice și, în special, articolul 171 alineatul (1) și articolul 173 ale acestuia,având în vedere propunerea Comisiei [1],având în vedere avizul Parlamentului European [2],având în vedere avizul Comitetului Economic și Social [3]întrucât Decizia 85/257/CEE a Consiliului, Euratom din 7 mai 1985 privind sistemul de resurse proprii ale Comunităților [4], astfel cum a fost modificată ultima dată prin Actul Unic European, ridică, pentru fiecare dintre statele membre, la 1,4 % limita pentru baza uniformă de stabilire a taxei pe valoarea adăugată (TVA), stabilită anterior la 1 % de Decizia Consiliului din 21 aprilie 1970 referitoare la înlocuirea contribuțiilor financiare ale statelor membre cu resurse proprii ale Comunităților [5] denumită în continuare "decizia din 21 aprilie 1970";întrucât limita de 1,4 % s-a dovedit a fi insuficientă pentru a acoperi cheltuielile prevăzute ale Comunității;întrucât Actul Unic European deschide noi perspective pentru Comunitate; întrucât articolul 8a din Tratatul de instituire a Comunității Economice Europene asigură realizarea pieței interne până la 31 decembrie 1992;întrucât Comunitatea trebuie să dispună de un venit stabil și garantat care să îi permită să stabilizeze situația prezentă și să realizeze politici comune; întrucât aceste venituri trebuie să fie în concordanță cu cheltuielile necesare și estimate în Acordul interinstituțional dintre Parlamentul European, Consiliu și Comisie, care produce efecte de la 1 iulie 1988;întrucât reuniunea Consiliului European de la Bruxelles din 11, 12 și 13 februarie 1988 s-a încheiat cu adoptarea anumitor concluzii;întrucât, în concordanță cu aceste concluzii, din 1992 Comunității îi este alocată o cantitate maximă de resurse proprii corespunzătoare la 1,2 % din valoarea totală a produselor naționale brute anuale ale statelor membre la prețul pieței, denumită în continuare "PNB";întrucât, pentru respectarea acestui plafon, cantitatea totală a resurselor proprii puse la dispoziția Comunității în perioada din 1988 până în 1992 nu poate depăși într-un an un anumit procentaj al sumei PNB ale Comunității pentru anul în cauză; întrucât procentajul va corespunde aplicării liniilor directoare privind creșterea cheltuielilor Comunității stabilite de concluziile Consiliului European referitoare la disciplina bugetară și administrarea bugetului, cu o marjă de siguranță de 0,03 % din PNB al Comunității pentru cheltuieli neprevăzute.întrucât se stabilește un plafon global de 1,30 % din PNB ale statelor membre pentru creditele de angajament și întrucât trebuie asigurată o evoluție ordonată a creditelor de angajament și a creditelor pentru plăți;întrucât aceste plafoane ar trebui să rămână aplicabile până la modificarea prezentei decizii;întrucât, pentru a corela mai bine resursele plătite de fiecare dintre statele membre cu capacitatea contributivă a acestora, compoziția resurselor proprii ale Comunității ar trebui modificată și lărgită; întrucât acest obiectiv necesită:- fixarea la 1,4 % a ratei maxime aplicabile bazei uniforme a taxei pe valoarea adăugată a fiecăruia dintre statele membre, limitată după caz la 55 % din PNB al acestuia;- introducerea unei resurse proprii suplimentare pentru asigurarea echilibrului bugetar de venituri și cheltuieli, bazate pe cumularea PNB ale statelor membre; în acest sens, Consiliul va adopta o directivă privind armonizarea stabilirii produsului național brut la prețurile pieței;întrucât ar trebui incluse taxele vamale asupra produselor prevăzute în Tratatul de instituire a Comunității Europene a Cărbunelui și Oțelului în resursele proprii ale Comunității;întrucât concluziile Consiliului European din 25 și 26 iunie 1984 privind corectarea dezechilibrelor bugetare continuă să se aplice atât timp cât este în vigoare prezenta decizie; întrucât mecanismul de compensare actual trebuie totuși să fie adaptat pentru a ține cont de reducerea bazei de calcul a TVA și de introducerea unei resurse complementare și întrucât acesta trebuie să prevadă o finanțare a rectificării pe baza nivelului PNB; întrucât această adaptare ar trebui să asigure că partea cu care contribuie Regatul Unit la resursele TVA este înlocuită de contribuția plăților Marii Britanii în contul resurselor a treia și a patra (cele care provin din TVA și, respectiv, PNB) și că efectul pentru Regatul Unit, într-un an, al reducerii bazei de calcul a TVA și al introducerii celei de a patra resurse și care nu este compensat de această modificare va fi corectat printr-o ajustare la compensarea din anul în cauză; întrucât contribuțiile Spaniei și Portugaliei ar trebui reduse conform dispozițiilor prevăzute la articolul 187 și 374 din Actul de aderare din 1985;întrucât dezechilibrele bugetare ar trebui corectate astfel încât să nu afecteze resursele proprii disponibile pentru politicile Comunității;întrucât concluziile Consiliului European din 11, 12 și 13 februarie 1988 prevăd crearea în cadrul bugetului comunitar a unei rezerve monetare, denumite în continuare "rezerva monetară FEOGA", destinată compensării consecințelor fluctuațiilor semnificative și neprevăzute ale parității ECU/dolar asupra cheltuielilor Fondului European de Orientare și Garantare Agricolă (FEOGA) Secțiunea Garantare; întrucât această rezervă trebuie să constituie obiectul unor dispoziții specifice;întrucât trebuie prevăzute dispoziții care să permită asigurarea tranziției între regimul introdus de Decizia 85/257/CEE, Euratom și cel care va decurge din prezenta decizie;întrucât Consiliul European din 11, 12 și 13 februarie 1988 a prevăzut că prezenta decizie produce efecte de la 1 ianuarie 1988,ADOPTĂ PREZENTELE DISPOZIȚII, RECOMANDÂND ADOPTAREA ACESTORA DE CĂTRE STATELE MEMBRE:Articolul 1Resursele proprii sunt atribuite Comunităților în vederea asigurării finanțării bugetului acestora prin modalitățile stabilite în articolele următoare.Bugetul Comunităților, fără a aduce atingere altor venituri, este finanțat în întregime din resursele proprii ale Comunităților.Articolul 2(1) Veniturile următoare constituie resurse proprii înscrise în bugetul Comunităților:(a) prelevări, prime, sume suplimentare sau compensatorii, sume sau elemente suplimentare și alte taxe stabilite sau de stabilit de către instituțiile Comunităților privind schimburile cu țările nemembre în cadrul politicii agricole comune, precum și cotizații și alte taxe prevăzute în cadrul organizării comune a piețelor în sectorul zahărului;(b) taxe ale Tarifului Vamal Comun și alte taxe stabilite sau de stabilit de către instituțiile Comunităților privind schimburile cu țările nemembre și taxe vamale asupra produselor prevăzute de Tratatul de instituire a Comunității Europene a Cărbunelui și Oțelului;(c) aplicarea unei rate unitare valabile pentru toate statele membre asupra bazei TVA, stabilită în mod unitar pentru statele membre în conformitate cu regulile comunitare; cu toate acestea, baza pentru un stat membru care este luată în considerare, în sensul prezentei decizii, nu poate depăși 55 % din PNB al statului în cauză;(d) aplicarea unei rate de stabilit în cadrul procedurii bugetare, luând în considerare toate celelalte venituri, la suma PNB ale tuturor statelor membre, stabilite conform unor reguli comunitare care vor constitui obiectul unei directive de adoptat conform articolului 8 alineatul (2) al prezentei decizii.(2) Constituie, de asemenea, resurse proprii înscrise în bugetul Comunităților veniturile care provin din alte taxe instituite, în cadrul unei politici comune, conform Tratatului de instituire a Comunității Economice Europene sau Tratatului de instituire a Comunității Europene a Energiei Atomice, în cazul în care procedura stabilită la articolul 201 din Tratatul de instituire a Comunității Economice Europene sau la articolul 173 al Tratatului de instituire a Comunității Europene a Energiei Atomice a fost îndeplinită.(3) Statele membre rețin, în contul costurilor de colectare, 10 % din sumele datorate conform alineatului (1) literele (a) și (b).(4) Rata unitară prevăzută la alineatul (1) litera (c) corespunde ratei care rezultă din:(a) aplicarea unei cote de 1,4 % la baza de calcul a TVA pentru statele membre și(b) deducerea cuantumului brut al compensației de referință prevăzute la articolul 4 alineatul (2). Cuantumul brut este cuantumul compensației ajustat datorită faptului că Regatul Unit nu participă la finanțarea compensației proprii, iar contribuția Republicii Federale Germania este redusă cu o treime. Acesta se calculează ca și cum cuantumul compensației de referință a fost finanțat de statele membre în conformitate cu bazele lor de calcul al TVA stabilite conform articolului 2 alineatul (1) litera (c). Pentru 1988, cuantumul brut al compensației de referință se reduce cu 780 milioane ECU.(5) Rata prevăzută la alineatul (1) litera (d) se aplică PNB al fiecărui stat membru.(6) Dacă, la începutul exercițiului financiar, bugetul nu a fost adoptat, rata unitară a TVA și rata aplicabilă PNB ale statelor membre, fără a aduce atingere oricăror dispoziții care pot fi adoptate conform articolului 8 alineatul (2) datorită creării unei rezerve monetare FEOGA în cadrul bugetului, rămân aplicabile până la intrarea în vigoare a noilor rate.(7) Prin derogare de la alineatul (1) litera (c), dacă la data de 1 ianuarie a exercițiului financiar în cauză, regulile privind calculul bazei unitare pentru stabilirea TVA nu sunt încă aplicate în toate statele membre, contribuția financiară pe care un stat membru, care nu aplică încă această bază unitară, trebuie să o plătească în locul TVA la bugetul Comunităților se stabilește în funcție de ponderea produsului național brut la prețurile pieței al primilor trei ani ai perioadei de cinci ani care precede anul în cauză al statului respectiv în valoarea totală a produselor naționale brute la prețurile pieței din statele membre. Prezenta derogare încetează să mai producă efecte în momentul în care regulile privind calculul bazei unitare pentru stabilirea TVA se aplică în toate statele membre.(8) Pentru aplicarea prezentei decizii, PNB înseamnă produsul național brut al anului la prețurile pieței.Articolul 3(1) Cuantumul total al resurselor proprii atribuit Comunităților nu poate depăși 1,20 % din PNB total al Comunității pentru creditele pentru plăți.Cuantumul total al resurselor proprii atribuit Comunităților nu poate depăși, în perioada 1988-1992, următoarele procente din PNB total al Comunității pentru anul în cauză:- 1988: 1,15;- 1989: 1,17;- 1990: 1,18;- 1991: 1,19;- 1992: 1,20.(2) Creditele de angajament înscrise în bugetul general al Comunităților în perioada 1988 – 1992 trebuie să înregistreze o evoluție ordonată din care să rezulte o sumă totală care să nu depășească 1,30 % din PNB total al Comunității în 1992. Se menține o relație strictă între creditele de angajament și creditele pentru plăți, pentru a se garanta compatibilitatea lor și pentru a permite respectarea plafoanelor menționate la alineatul (1) pentru anii următori.(3) Plafoanele globale menționate la alineatele (1) și (2) continuă să fie aplicabile până la data modificării prezentei decizii.Articolul 4Se acordă Regatului Unit o rectificare a dezechilibrelor bugetare. Această rectificare cuprinde un cuantum de bază și o ajustare. Ajustarea corectează cuantumul de bază până la nivelul unei compensații de referință.1. Cuantumul de bază se stabilește prin:(a) calcularea diferenței, în exercițiului financiar precedent, dintre:- contribuția procentuală a Regatului Unit la suma plăților menționate la articolul 2 alineatul (1) literele (c) și (d), efectuate în timpul exercițiului financiar în cauză, inclusiv ajustările la rata unitară în contul exercițiilor financiare anterioare și- contribuția procentuală a Regatului Unit la totalul cheltuielilor alocate;(b) aplicarea diferenței astfel obținute la totalul cheltuielilor alocate;(c) multiplicarea rezultatului cu 0,66.2. Compensația de referință este rectificarea rezultată din aplicarea paragrafului următor literele (a), (b) și (c), corectată de efectul care rezultă, pentru Regatul Unit, din trecerea la TVA redusă și la plățile menționate la articolul 2 alineatul (1) litera (d).Aceasta se stabilește prin:(a) calcularea diferenței, în cursul exercițiului financiar precedent, dintre:- contribuția procentuală a Marii Britanii la suma totală a plăților TVA efectuate în timpul exercițiului financiar în cauză, inclusiv ajustările în contul exercițiilor financiare anterioare, pentru cuantumurile finanțate din resursele menționate la articolul 2 alineatul (1) litera (c) și (d), în cazul în care rata unitară a TVA a fost aplicată bazelor de calcul nereduse și- contribuția procentuală a Marii Britanii la totalul cheltuielilor alocate;(b) aplicarea diferenței astfel obținute la totalul cheltuielilor alocate;(c) multiplicarea rezultatului cu 0,66;(d) deducerea plăților Regatului Unit menționate la punctul 1 litera (a) prima liniuță din cele menționate la punctul 2 litera (a) prima liniuță;(e) deducerea din cuantumul calculat la litera (c) a cuantumului calculat la litera (d).3. Cuantumul de bază se ajustează astfel încât să corespundă cuantumului compensației de referință.Articolul 5(1) Costurile pentru rectificare sunt suportate de celelalte state membre prin modalitățile de mai jos.Distribuția costurilor se calculează mai întâi în funcție de contribuția fiecăruia dintre statele membre la plățile menționate la articolul 2 alineatul (1) litera (d), Regatul Unit fiind exclus; aceasta este apoi ajustată în sensul limitării contribuției Republicii Federale Germania la două treimi din contribuția care rezultă din acest calcul.(2) Rectificarea se acordă Regatului Unit printr-o reducere a plăților acesteia care rezultă din aplicarea articolului 2 alineatul (1) litera (c). Costurile suportate de celelalte state membre se adaugă la plățile lor care rezultă din aplicarea pentru fiecare stat membru a articolului 2 alineatul (1) litera (c) până la o valoare de 1,4 % din baza de calcul a TVA și a articolului 2 alineatul (1) litera (d).(3) Comisia efectuează calculele necesare pentru aplicarea articolului 4 și a prezentului articol.(4) Dacă, la începutul exercițiului financiar, bugetul nu a fost adoptat, rămân aplicabile rectificarea acordată Regatului Unit și costurile suportate de celelalte state membre, înscrise în ultimul buget adoptat definitiv.Articolul 6Veniturile menționate la articolul 2 se folosesc fără distincție pentru finanțarea tuturor cheltuielilor înscrise în bugetul Comunităților. Cu toate acestea, veniturile necesare acoperirii integrale sau parțiale a rezervei monetare FEOGA, înscrise în bugetul Comunităților Europene, nu sunt cerute statelor membre decât în momentul aplicării rezervei. Dispozițiile privind funcționarea acestei rezerve se adoptă, după caz, în conformitate cu articolul 8 alineatul (2).Alineatul precedent nu aduce atingere regimului aplicabil contribuțiilor unor state membre în favoarea programelor complementare prevăzute la articolul 130 L din Tratatul de instituire a Comunității Economice Europene.Articolul 7Excedentul eventual al veniturilor Comunităților față de cheltuielile totale în decursul unui exercițiu financiar se reportează în exercițiul următor. Cu toate acestea, un excedent care rezultă dintr-un transfer de la capitolele FEOGA-Garantare către rezerva monetară este considerat ca reprezentând resurse proprii.Articolul 8(1) Resursele proprii comunitare menționate la articolul 2 alineatul (1) literele (a) și (b) se colectează de către statele membre conform actelor cu putere de lege și actelor administrative naționale care, după caz, sunt adaptate la cerințele reglementărilor comunitare. Comisia examinează, la intervale regulate, dispozițiile naționale comunicate de statele membre, comunică statelor membre adaptările pe care le consideră necesare pentru a asigura conformitatea acestora cu reglementările comunitare și raportează către autoritatea bugetară. Statele membre pun la dispoziția Comisiei resursele menționate la articolul 2 alineatul (1) literele (a)-(d).(2) Fără a aduce atingere verificării conturilor și controalelor de conformitate și regularitate prevăzute la articolul 206 bis din Tratatul de instituire a Comunității Economice Europene, această verificare și aceste controale care privesc în principal fiabilitatea și eficacitatea sistemelor și procedurilor naționale de stabilire a bazei pentru resursele proprii provenind din TVA și din PNB, și fără a aduce atingere controalelor organizate conform articolului 209 litera (c) din tratat, Consiliul, hotărând în unanimitate pe baza unei propuneri a Comisiei și după consultarea Parlamentului European, adoptă dispozițiile necesare aplicării prezentei decizii, precum și cele privind controlul perceperii sumelor datorate, punerea la dispoziția Comisiei și plata veniturilor menționate la articolele 2 și 5.Articolul 9Mecanismul de restituire descrescătoare a resurselor proprii care provin din TVA sau din contribuțiile financiare bazate pe PNB instituit până în 1991 în beneficiul Regatului Spaniei și Republicii Portugheze prin articolele 187 și 374 din Actul de aderare din 1985 se aplică resurselor proprii care provin din TVA și resursei proprii bazate pe PNB menționate la articolul 2 alineatul (1) literele (c) și (d) din prezenta decizie. Mecanismul se aplică, de asemenea, și plăților efectuate de aceste două state membre care rezultă din aplicarea articolului 5 alineatul (2) din prezenta decizie. În acest caz, rata de restituire este cea aplicabilă în anul pentru care se acordă rectificarea.Articolul 10Comisia înaintează, până la sfârșitul anului 1991, un raport privind funcționarea sistemului, inclusiv reexaminarea rectificării dezechilibrelor bugetare acordate Regatului Unit, stabilită în prezenta decizie.Articolul 11(1) Prezenta decizie se comunică statelor membre de către secretarul general al Consiliului Comunităților Europene și publicată în Jurnalul Oficial al Comunităților Europene.Statele membre comunică de îndată secretarului general al Consiliului Comunităților Europene îndeplinirea procedurilor cerute de cerințele lor constituționale respective pentru adoptarea prezentei decizii.Prezenta decizie intră în vigoare în prima zi a lunii care urmează primirii ultimei notificări menționate la cel de-al doilea alineat. Decizia produce efecte de la 1 ianuarie 1988.(2) (a) Sub rezerva literelor (b) și (c), Decizia 85/257/CEE, Euratom se abrogă la 1 ianuarie 1988. Orice trimitere la Decizia din 21 aprilie 1970 sau la Decizia 85/257/CEE, Euratom se interpretează ca o trimitere la prezenta decizie;(b) articolul 3 din Decizia 85/257/CEE, Euratom continuă să se aplice calculului și ajustărilor veniturilor care provin din aplicarea unei rate la baza de calcul a TVA stabilită în mod unitar și fără reducere cu privire la exercițiul financiar al anului 1987 și exercițiile anterioare. Deducerea în beneficiul Regatului Unit, care se va efectua în 1988, în contul exercițiilor financiare anterioare, se calculează conform dispozițiilor de la litera (b) punctele (i), (ii) și (iii) din articolul 3 alineatul (3) din decizia menționată mai sus. Repartizarea costurilor de finanțare se calculează conform articolului 5 alineatul (1) din prezenta decizie. Sumele corespunzătoare deducerii și finanțării acesteia sunt imputate conform articolului 5 alineatul (2) din prezenta decizie. În cazul în care se aplică articolul 2 alineatul (7), contribuțiile financiare înlocuiesc plățile de TVA în cadrul calculelor menționate în prezentul alineat pentru fiecare stat membru implicat, precum și plățile ajustărilor rectificărilor pentru exercițiile financiare anterioare;(c) articolul 4 alineatul (2) din Decizia 85/257/CEE, Euratom continuă să se aplice contribuțiilor financiare necesare finanțării îndeplinirii programului complementar 1984-1987 "Exploatarea reactorului HFR".Adoptată la Luxemburg, 24 iunie 1988.Pentru ConsiliuPreședinteleM. Bangemann[1] JO C 102, 16.4.1988, p. 8.[2] Avizul emis la 15 iunie 1988 (nepublicat încă în Jurnalul Oficial).[3] JO C 175, 4.7.1988.[4] JO L 128, 14.5.1985, p. 15.[5] JO L 94, 28.4.1970, p. 19.--------------------------------------------------


title: 2013/59/UE: Decizia Consiliului din 22 ianuarie 2013 de numire a unui membru suedez în cadrul Comitetului Regiunilor

text:
               25.1.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 22/21

         DECIZIA CONSILIULUI
   din 22 ianuarie 2013
   de numire a unui membru suedez în cadrul Comitetului Regiunilor
   (2013/59/UE)
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 305,
   având în vedere propunerea guvernului suedez,
   întrucât:

               (1)

               La 22 decembrie 2009 și la 18 ianuarie 2010, Consiliul a adoptat Decizia 2009/1014/UE (1) și Decizia 2010/29/UE (2) de numire a membrilor și a supleanților în cadrul Comitetului Regiunilor pentru perioada cuprinsă între 26 ianuarie 2010 și 25 ianuarie 2015.

               (2)

               Un loc de membru în cadrul Comitetului Regiunilor a devenit vacant ca urmare a încheierii mandatului domnului Uno ALDEGREN,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   Se numește în calitate de membru în cadrul Comitetului Regiunilor pentru durata rămasă a mandatului actual, respectiv până la 25 ianuarie 2015:

               —

               doamna Helene FRITZON, Ledamot i kommunfullmäktige, Kristianstads kommun.

         Articolul 2
   Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.

      Adoptată la Bruxelles, 22 ianuarie 2013.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         M. NOONAN

      (1)  JO L 348, 29.12.2009, p. 22.

      (2)  JO L 12, 19.1.2010, p. 11.


title: Decizia (UE) 2016/1585 a Parlamentului European din 28 aprilie 2016 privind descărcarea de gestiune pentru execuția bugetului întreprinderii comune ECSEL (fosta întreprindere comună ENIAC și fosta întreprindere comună ARTEMIS) aferent exercițiului financiar 2014

text:
               14.9.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 246/396

         DECIZIA (UE) 2016/1585 A PARLAMENTULUI EUROPEAN
   din 28 aprilie 2016
   privind descărcarea de gestiune pentru execuția bugetului întreprinderii comune ECSEL (fosta întreprindere comună ENIAC și fosta întreprindere comună ARTEMIS) aferent exercițiului financiar 2014
   PARLAMENTUL EUROPEAN,

               —

               având în vedere conturile anuale finale ale întreprinderii comune ECSEL (fosta întreprindere comună ENIAC și fosta întreprindere comună ARTEMIS) pentru exercițiul financiar 2014,

               —

               având în vedere Raportul Curții de Conturi privind conturile anuale ale întreprinderii comune ECSEL pentru perioada 27 iunie-31 decembrie 2014, însoțit de răspunsul întreprinderii comune (1),

               —

               având în vedere declarația de asigurare (2) privind fiabilitatea conturilor și legalitatea și regularitatea operațiunilor subiacente întocmită de Curtea de Conturi pentru exercițiul 2014 în temeiul articolului 287 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,

               —

               având în vedere Recomandarea Consiliului din 12 februarie 2016 privind descărcarea de gestiune a întreprinderii comune în ceea ce privește execuția bugetară pentru exercițiul financiar 2014 (05587/2016 – C8-0059/2016),

               —

               având în vedere articolul 319 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,

               —

               având în vedere Regulamentul (UE, Euratom) nr. 966/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 25 octombrie 2012 privind normele financiare aplicabile bugetului general al Uniunii și de abrogare a Regulamentului (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului (3), în special articolul 209,

               —

               având în vedere Regulamentul (CE) nr. 72/2008 al Consiliului din 20 decembrie 2007 de înființare a întreprinderii comune ENIAC (4),

               —

               având în vedere Regulamentul (CE) nr. 74/2008 al Consiliului din 20 decembrie 2007 de înființare a întreprinderii comune ARTEMIS în scopul punerii în aplicare a unei inițiative tehnologice comune privind sistemele informatice integrate (5),

               —

               având în vedere Regulamentul (UE) nr. 561/2014 al Consiliului din 6 mai 2014 privind înființarea întreprinderii comune ECSEL (6), în special articolul 1 alineatul (2) și articolul 12,

               —

               având în vedere Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2343/2002 al Comisiei din 19 noiembrie 2002 privind regulamentul financiar cadru pentru organismele menționate la articolul 185 din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului privind regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităților Europene (7),

               —

               având în vedere Regulamentul delegat (UE) nr. 110/2014 al Comisiei din 30 septembrie 2013 privind regulamentul financiar-tip pentru organismele de parteneriat public-privat menționate la articolul 209 din Regulamentul (UE, Euratom) nr. 966/2012 al Parlamentului European și al Consiliului (8),

               —

               având în vedere articolul 94 și anexa V la Regulamentul său de procedură,

               —

               având în vedere raportul Comisiei pentru control bugetar (A8-0119/2016),

               1.

               acordă directorului executiv al întreprinderii comune ECSEL (fosta întreprindere comună ENIAC și fosta întreprindere comună ARTEMIS) descărcarea de gestiune pentru execuția bugetului întreprinderii comune aferent exercițiului financiar 2014;

               2.

               își prezintă observațiile în cadrul rezoluției de mai jos;

               3.

               încredințează președintelui sarcina de a transmite prezenta decizie împreună cu rezoluția Parlamentului, ca parte integrantă a acesteia, directorului executiv al întreprinderii comune ECSEL (fosta întreprindere comună ENIAC și fosta întreprindere comună ARTEMIS), Consiliului, Comisiei și Curții de Conturi și de a asigura publicarea acestora în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene (seria L).

            Președintele

         Martin SCHULZ

            Secretarul general

         Klaus WELLE

      (1)  JO C 422, 17.12.2015, p. 80.

      (2)  JO C 422, 17.12.2015, p. 81.

      (3)  JO L 298, 26.10.2012, p. 1.

      (4)  JO L 30, 4.2.2008, p. 21.

      (5)  JO L 30, 4.2.2008, p. 52.

      (6)  JO L 169, 7.6.2014, p. 152.

      (7)  JO L 357, 31.12.2002, p. 72.

      (8)  JO L 38, 7.2.2014, p. 2.


title: Decizia Comisiei din 30 ianuarie 1981 privind lista unităților din Republica Uruguay autorizate pentru importul de carne proaspătă de vită și de oaie, precum și de solipede domestice în Comunitate

text:
               03/Volumul 04

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               18

         31981D0092

               L 058/43

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

      DECIZIA COMISIEI

   din 30 ianuarie 1981
   privind lista unităților din Republica Uruguay autorizate pentru importul de carne proaspătă de vită și de oaie, precum și de solipede domestice în Comunitate
   (81/92/CEE)
   COMISIA COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Economice Europene,
   având în vedere Directiva 72/462/CEE a Consiliului din 12 decembrie 1972 privind problemele de sănătate și de inspecție veterinară la importul de bovine, ovine, caprine și porcine, carne proaspătă sau produse din carne din țări terțe (1), în special articolul 4 alineatul (1) și articolul 18 alineatul (1) literele (a) și (b),
   întrucât, pentru a fi autorizate să exporte carne proaspătă în Comunitate, unitățile situate în țări terțe trebuie să satisfacă anumite condiții generale și speciale stabilite de Directiva 72/462/CEE;
   întrucât Uruguayul a înaintat, în conformitate cu articolul 4 alineatul (3) din Directiva 72/462/CEE, o listă a unităților autorizate la export în Comunitate;
   întrucât un mare număr dintre aceste unități, care au făcut obiectul unei inspecții comunitare la fața locului, prezintă suficiente garanții în ceea ce privește igiena și, în consecință, pot fi incluse pe o primă listă a unităților din care se poate autoriza importul de carne proaspătă, listă întocmită conform articolului 4 alineatul (1) din directiva menționată anterior;
   întrucât cazul celorlalte unități propuse de Uruguay trebuie să fie revizuit, pe baza informațiilor suplimentare legate de nivelul de igienă și de posibilitățile de adaptare rapidă la reglementările comunitare; întrucât, între timp și pentru a nu se întrerupe în mod brutal fluxul de schimburi comerciale existent, unitățile respective pot beneficia, pentru o anumită perioadă, de posibilitatea de a-și continua exportul de carne proaspătă în statele membre dispuse să accepte acest lucru;
   întrucât se impune, în consecință, revizuirea și, la nevoie, modificarea prezentei decizii în funcție de inițiativele luate în acest scop și de progresele realizate;
   întrucât trebuie amintit că importurile de carne proaspătă sunt supuse și altor reglementări comunitare veterinare, în special în ceea ce privește controlul sanitar veterinar, inclusiv dispozițiile speciale referitoare la Danemarca, Irlanda și Regatul Unit;
   întrucât condițiile de import pentru carne proaspătă provenind din unitățile incluse pe lista anexată la prezenta decizie sunt supuse în continuare dispozițiilor comunitare adoptate, precum și respectării dispozițiilor generale din tratat; întrucât, mai cu seamă importurile din țări terțe și circulația spre alte state membre ale anumitor categorii de carne, cum ar fi bucățile de carne de mai puțin de 3 kilograme sau carnea conținând reziduuri ale anumitor substanțe ce urmează să facă obiectul unei reglementări armonizate speciale, sunt supuse în continuare legislației sanitare privind importul în statul membru destinatar;
   întrucât măsurile prevăzute de prezenta decizie sunt conforme cu avizul Comitetului veterinar permanent,
   ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   (1)   Se admit la importul de carne proaspătă de vită, de oaie și de solipede domestice în Comunitate unitățile din Republica Uruguay cuprinse în anexă.
   (2)   Importurile ce provin din unitățile respective sunt în continuare supuse dispozițiilor comunitare adoptate în domeniul veterinar, în special în ceea ce privește controlul sanitar-veterinar.
   Articolul 2
   (1)   Statele membre interzic importul de carne proaspătă menționată la articolul 1 alineatul (1) care provine din alte unități decât cele care fac obiectul anexei.
   (2)   Cu toate acestea, interdicția nu se aplică, începând cu data de 31 august 1981, unităților care nu sunt cuprinse în anexă, dar care sunt recunoscute și propuse oficial de către autoritățile din Uruguay la data de 1 septembrie 1980, în conformitate cu articolul 4 alineatul (3) din Directiva 72/462/CEE, cu excepția cazului în care, în ceea ce le privește, se adoptă o decizie contrară, în conformitate cu articolul 4 alineatul (1) din directiva menționată anterior, înainte de data de 1 septembrie 1981.
   Comisia înaintează statelor membre lista acestor unități.
   Articolul 3
   Prezenta decizie intră în vigoare la data de 1 februarie 1981.
   Articolul 4
   Prezenta decizie va fi revizuită și eventual modificată înainte de 1 iulie 1981.
   Articolul 5
   Prezenta decizie se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 30 ianuarie 1981.

            Pentru Comisie

         Poul DALSAGER

            Membru al Comisiei

      (1)  JO L 302, 31.12.1972, p. 28.
   ANEXĂ
   LISTA UNITĂȚILOR
   I.   CARNE DE VITĂ
   Abatoare și ateliere de tranșare

               Numărul unității

               Adresa

               1

               Codadesa

               2

               Colonia

               3

               Carrasco

               7

               Infrinsa

               8

               Canelones

               12

               Tacuarembo

               14

               e.f.c.s.a. (planta Durazno)

               106

               Inprognan

               344

               San Jacinto

               394

               Cybaran

         II.   CARNE DE OAIE

               Numărul unității

               Adresa

               1

               Codadesa

               2

               Colonia

               3

               Carrasco

               7

               Infrinsa

               8

               Canelones

               12

               Tacuarembo

               14

               e.f.c.s.a. (planta Durazno)

               106

               Inprognan

               344

               San Jacinto

               394

               Cybaran

         III.   CARNE DE CAL

               Numărul unității

               Adresa

               303

               Clay, Montevideo

         IV.   DEPOZIT FRIGORIFIC

               Numărul unității

               Adresa

               903

               Acer, Montevideo


title: 2010/776/UE: Decizia Comisiei din 15 decembrie 2010 de modificare a Deciziei 2004/211/CE în ceea ce privește rubricile referitoare la Brazilia, Kuweit și Siria din lista țărilor terțe și a părților acestora din care sunt autorizate importuri în Uniunea Europeană de ecvidee vii și de material seminal, de ovule și de embrioni din specia ecvină [notificată cu numărul C(2010) 8950]  Text cu relevanță pentru SEE

text:
               16.12.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 332/38

         DECIZIA COMISIEI
   din 15 decembrie 2010
   de modificare a Deciziei 2004/211/CE în ceea ce privește rubricile referitoare la Brazilia, Kuweit și Siria din lista țărilor terțe și a părților acestora din care sunt autorizate importuri în Uniunea Europeană de ecvidee vii și de material seminal, de ovule și de embrioni din specia ecvină
   [notificată cu numărul C(2010) 8950]
   (Text cu relevanță pentru SEE)
   (2010/776/UE)
   COMISIA EUROPEANĂ,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
   având în vedere Directiva 90/426/CEE a Consiliului din 26 iunie 1990 privind condițiile de sănătate animală care reglementează circulația și importul de ecvidee provenind din țări terțe (1), în special articolul 12 alineatele (1) și (4), precum și articolul 19 teza introductivă și punctele (i) și (ii),
   având în vedere Directiva 92/65/CEE a Consiliului din 13 iulie 1992 de definire a cerințelor de sănătate animală care reglementează schimburile și importurile în Comunitate de animale, material seminal, ovule și embrioni care nu se supun, în ceea ce privește cerințele de sănătate animală, reglementărilor comunitare speciale prevăzute în anexa A punctul I din Directiva 90/425/CEE (2), în special articolul 17 alineatul (3) litera (a),
   întrucât:

               (1)

               Directiva 90/426/CEE stabilește condițiile de sănătate animală pentru importul de ecvidee vii în Uniune. Directiva prevede că se autorizează numai importurile în Uniune de ecvidee care provin din țări terțe sau din părți ale teritoriilor acestora în care morva este o boală cu declarare obligatorie și care sunt indemne de morvă de cel puțin șase luni.

               (2)

               Decizia 2004/211/CE a Comisiei din 6 ianuarie 2004 de elaborare a listei țărilor terțe și a părților din teritoriile acestor țări din care statele membre autorizează importurile de ecvidee vii și de material seminal, de ovule și embrioni din specia ecvină și de modificare a Deciziilor 93/195/CEE și 94/63/CE (3) stabilește o listă cuprinzând țări terțe sau părți din aceste țări, în cazul în care se aplică regionalizarea, din care statele membre autorizează importurile de ecvidee și de material seminal, de ovule și de embrioni și precizează celelalte condiții care se aplică acestor importuri. Lista respectivă figurează în anexa I la decizia menționată anterior. Brazilia, Kuweitul și Siria sunt menționate, în prezent, în respectiva anexă.

               (3)

               În aprilie 2010, Brazilia a notificat Organizației Mondiale pentru Sănătatea Animalelor (OIE) confirmarea unui caz de morvă (Burkholderia mallei) la un cal din Distrito Federal. Prin urmare, Decizia 2004/211/CE a fost modificată prin Decizia 2010/333/UE a Comisiei (4), pentru a preciza că importurile în Uniune din Distrito Federal din Brazilia de ecvidee și de material seminal, de ovule și de embrioni ai animalelor din specia ecvină nu mai sunt autorizate.

               (4)

               La 1 noiembrie 2010, Brazilia a informat OIE că acest unic caz de morvă din Distrito Federal a fost soluționat. În special, autoritățile au informat că nu au fost raportate noi focare de infecție de cel puțin șase luni, că restricțiile privind circulația ecvideelor din zonele infectate în cele indemne există și că supravegherea a aproximativ 5 000 de ecvidee nu a condus la identificarea de cazuri suplimentare.

               (5)

               Prin urmare, este adecvată reintroducerea Distrito Federal pe lista zonelor autorizate pentru importuri în Uniune de ecvidee și de material seminal, de ovule și de embrioni ai animalelor din specia ecvină, prevăzută în anexa I la Decizia 2004/211/CE.

               (6)

               În octombrie 2010, OIE a anunțat apariția morvei în Kuweit.

               (7)

               Siria a declarat OIE că statutul său legat de morvă este necunoscut, întrucât morva nu mai este o boală cu declarare obligatorie în respectiva țară. Caii din Siria au fost identificați ca fiind la originea morvei în țările din respectiva regiune, iar o misune de inspecție recentă a OIE nu a exclus prezența acestei boli în Siria.

               (8)

               Prin urmare, introducerea în Uniune din Kuweit și din Siria a oricăror ecvidee și a materialului seminal, a ovulelor și a embrionilor animalelor din specia ecvină nu ar mai trebui autorizată. Prin urmare, respectivele țări terțe ar trebui eliminate din anexa I la Decizia 2004/211/CE.

               (9)

               Prin urmare, Decizia 2004/211/CE ar trebui modificată în consecință.

               (10)

               Măsurile prevăzute în prezenta decizie sunt conforme cu avizul Comitetului permanent pentru lanțul alimentar și sănătatea animală,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   Anexa I la Decizia 2004/211/CE se modifică după cum urmează:

               1.

               Rubrica privind Brazilia se înlocuiește cu următorul text:

                           „BR

                           Brazilia

                           BR-0

                           Întreaga țară

                           —

                           —

                           —

                           —

                           —

                           —

                           —

                           —

                           —

                           —

                           BR-1

                           Statele:
                           Rio Grande do Sul, Santa Catarina, Paraná, São Paulo, Mato Grosso do Sul, Goiás, Minas Gerais, Rio de Janeiro, Espíritu Santo, Rondônia, Mato Grosso, Distrito Federal

                           D

                           X

                           X

                           X

                           X

                           X

                           X

                           X

                           X

                           X”

               2.

               Rubrica privind Kuweitul se înlocuiește cu următorul text:

                           „KW

                           Kuweit

                           KW-0

                           Întreaga țară

                           E

                           —

                           —

                           —

                           —

                           —

                           —

                           —

                           —

                           —”

               3.

               Rubrica privind Siria se înlocuiește cu următorul text:

                           „SY

                           Siria

                           SY-0

                           Întreaga țară

                           E

                           —

                           —

                           —

                           —

                           —

                           —

                           —

                           —

                           —”

         Articolul 2
   Prezenta decizie se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 15 decembrie 2010.

            Pentru Comisie

         John DALLI

            Membru al Comisiei

      (1)  JO L 224, 18.8.1990, p. 42.

      (2)  JO L 268, 14.9.1992, p. 54.

      (3)  JO L 73, 11.3.2004, p. 1.

      (4)  JO L 150, 16.6.2010, p. 53.


title: Decizia 2014/349/PESC a Consiliului din 12 iunie 2014 de modificare a Acțiunii comune 2008/124/PESC privind misiunea Uniunii Europene de sprijinire a supremației legii în Kosovo, EULEX KOSOVO

text:
               13.6.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 174/42

         DECIZIA 2014/349/PESC A CONSILIULUI
   din 12 iunie 2014
   de modificare a Acțiunii comune 2008/124/PESC privind misiunea Uniunii Europene de sprijinire a supremației legii în Kosovo (1), EULEX KOSOVO
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind Uniunea Europeană, în special articolul 28, articolul 42 alineatul (4) și articolul 43 alineatul (2),
   având în vedere propunerea Înaltului Reprezentant al Uniunii pentru afaceri externe și politica de securitate,
   întrucât:

               (1)

               La 4 februarie 2008, Consiliul a adoptat Acțiunea comună 2008/124/PESC (2).

               (2)

               La 8 iunie 2010, Consiliul a adoptat Decizia 2010/322/PESC (3), care modifică Acțiunea comună 2008/124/PESC și prelungește durata misiunii Uniunii Europene de sprijinire a supremației legii în Kosovo (EULEX KOSOVO) pentru o perioadă de doi ani până la 14 iunie 2012.

               (3)

               La 6 iunie 2012, Consiliul a adoptat Decizia 2012/291/PESC (4), care modifică Acțiunea comună 2008/124/PESC și prelungește durata EULEX KOSOVO pentru o perioadă de doi ani până la 14 iunie 2014.

               (4)

               În urma recomandărilor formulate în revizuirea strategică adoptată în 2014, este necesară prelungirea duratei EULEX KOSOVO pentru o perioadă suplimentară de doi ani.

               (5)

               La 27 mai 2013, Consiliul a adoptat Decizia 2013/241/PESC (5) care a modificat Acțiunea comună 2008/124/PESC pentru a stabili o nouă valoare de referință financiară destinată să acopere perioada cuprinsă între 15 iunie 2013 și 14 iunie 2014. Acțiunea comună 2008/124/PESC ar trebui să fie modificată pentru a stabili o nouă valoare de referință financiară destinată acoperirii perioadei de tranziție cuprinse între 15 iunie 2014 și 14 octombrie 2014.

               (6)

               EULEX KOSOVO se va derula în contextul unei situații care s-ar putea deteriora și ar putea împiedica realizarea obiectivelor acțiunii externe a Uniuni prevăzute la articolul 21 din tratat.

               (7)

               Acțiunea comună 2008/124/PESC ar trebui modificată în consecință,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   Acțiunea comună 2008/124/PESC se modifică după cum urmează:

               1.

               Articolul 8 se modifică după cum urmează:

                           (a)

                           se introduce următorul alineat:
                           „(1a)   Șeful misiunii este reprezentantul misiunii. Șeful misiunii poate delega atribuții de administrare în materie de personal și privind chestiuni financiare unor membri ai personalului misiunii, sub responsabilitatea sa globală.”;

                           (b)

                           alineatul (5) se elimină;

                           (c)

                           alineatul (9) se înlocuiește cu următorul text:
                           „(9)   Șeful misiunii asigură o cooperare și o coordonare strânse ale EULEX KOSOVO cu autoritățile competente din Kosovo și cu actorii internaționali relevanți, după cum este necesar, inclusiv cu NATO/KFOR, UNMIK, OSCE și cu statele terțe implicate în sprijinirea supremației legii în Kosovo.”

               2.

               Articolul 9 alineatul (4) se înlocuiește cu următorul text:
               „(4)   Toți membrii personalului își îndeplinesc sarcinile și acționează în interesul misiunii. Toți membrii personalului respectă principiile de securitate și normele minime instituite prin Decizia 2013/488/UE a Consiliului (6).

                  (6)  Decizia 2013/488/UE a Consiliului din 23 septembrie 2013 privind normele de securitate pentru protecția informațiilor UE clasificate (JO L 274, 15.10.2013, p. 1).”"

               3.

               Articolul 10 alineatul (3) se înlocuiește cu următorul text:
               „(3)   Condițiile de angajare, precum și drepturile și obligațiile personalului internațional și local se stabilesc prin contracte încheiate între EULEX KOSOVO și membrii personalului vizați.”

               4.

               Articolul 14 alineatul (7) se înlocuiește cu următorul text:
               „(7)   Șeful misiunii asigură protecția informațiilor UE clasificate în conformitate cu Decizia 2013/488/UE.”

               5.

               Se introduce următorul articol:
               „Articolul 15a
               Dispoziții legale
               EULEX KOSOVO are capacitatea de a achiziționa servicii și bunuri, de a încheia contracte și acorduri administrative, de a angaja personal, de a deține conturi bancare, de a dobândi și a înstrăina active și de a se achita de obligații, precum și de a fi parte la procedurile juridice, după cum este necesar pentru punerea în aplicare a prezentei acțiuni comune.”

               6.

               Articolul 16 se modifică după cum urmează:

                           (a)

                           alineatul (1) se înlocuiește cu următorul text:
                           „(1)   Valoarea de referință financiară destinată acoperirii cheltuielilor aferente EULEX KOSOVO până la 14 octombrie 2010 este de 265 000 000 EUR.
                           Valoarea de referință financiară destinată acoperirii cheltuielilor aferente EULEX KOSOVO în perioada cuprinsă între 15 octombrie 2010 și 14 decembrie 2011 este de 165 000 000 EUR.
                           Valoarea de referință financiară destinată acoperirii cheltuielilor aferente EULEX KOSOVO în perioada cuprinsă între 15 decembrie 2011 și 14 iunie 2012 este de 72 800 000 EUR.
                           Valoarea de referință financiară destinată acoperirii cheltuielilor aferente EULEX KOSOVO în perioada cuprinsă între 15 iunie 2012 și 14 iunie 2013 este de 111 000 000 EUR.
                           Valoarea de referință financiară destinată acoperirii cheltuielilor aferente EULEX KOSOVO în perioada cuprinsă între 15 iunie 2013 și 14 iunie 2014 este de 110 000 000 EUR.
                           Valoarea de referință financiară destinată acoperirii cheltuielilor aferente EULEX KOSOVO în perioada cuprinsă între 15 iunie 2014 și 14 octombrie 2014 este de 34 000 000 EUR.
                           Valoarea de referință financiară destinată EULEX KOSOVO pentru perioada următoare se decide de către Consiliu.”;

                           (b)

                           alineatele (4)-(6) se înlocuiesc cu următorul text:
                           „(4)   EULEX KOSOVO răspunde de execuția bugetului misiunii. În acest scop, EULEX KOSOVO semnează un acord cu Comisia.
                           (5)   EULEX KOSOVO răspunde de orice plângere și obligație care decurge din executarea mandatului începând cu 15 iunie 2014, cu excepția plângerilor legate de abateri grave ale șefului misiunii, pentru care șeful misiunii este responsabil.
                           (6)   Punerea în aplicare a dispozițiilor financiare nu aduce atingere lanțului de comandă, astfel cum se prevede la articolele 7, 8 și 11, și nici cerințelor operaționale ale misiunii EULEX KOSOVO, inclusiv celor privind compatibilitatea echipamentelor și interoperabilitatea echipelor sale.
                           (7)   Cheltuielile sunt eligibile de la data intrării în vigoare a prezentei acțiuni comune.”

               7.

               Se introduce următorul articol:
               „Articolul 16a
               Celula de proiect
               (1)   EULEX KOSOVO dispune de o celulă de proiect pentru identificarea și punerea în aplicare a proiectelor. EULEX KOSOVO coordonează, facilitează și furnizează consultanță, după caz, pentru proiectele puse în aplicare de statele membre și statele terțe, sub responsabilitatea acestora, în domenii legate de mandatul EULEX KOSOVO și în sprijinul obiectivelor acesteia.
               (2)   EULEX KOSOVO este autorizată să recurgă la contribuții financiare din partea statelor membre sau a unor state terțe pentru punerea în aplicare a proiectelor identificate care completează în mod coerent celelalte acțiuni ale misiunii EULEX KOSOVO în următoarele două cazuri:

                           (a)

                           proiectul este prevăzut în situația financiară aferentă prezentei acțiuni comune; sau

                           (b)

                           proiectul este integrat în cursul mandatului prin intermediul unei modificări a respectivei situații financiare la solicitarea șefului misiunii. EULEX KOSOVO încheie un acord cu statele vizate, care acoperă în special procedurile specifice pentru soluționarea oricăror plângeri formulate de părți terțe cu privire la prejudiciile suferite în urma acțiunilor sau omisiunilor EULEX KOSOVO în utilizarea fondurilor furnizate de statele vizate. În niciun caz, statele participante nu pot angaja răspunderea Uniunii sau a ÎR pentru acțiunile sau omisiunile EULEX KOSOVO în utilizarea fondurilor din partea statelor respective.

                     (3)   COPS își dă acordul cu privire la acceptarea unei contribuții financiare din partea statelor terțe la celula de proiect.”

               8.

               La articolul 18, alineatele (1) și (2) se înlocuiesc cu următorul text:
               „(1)   ÎR este autorizat să comunice Organizației Națiunilor Unite, NATO/KFOR și altor părți terțe asociate la prezenta acțiune comună informații și documente clasificate ale UE întocmite în scopul EULEX KOSOVO, până la nivelul de clasificare corespunzător pentru fiecare dintre acestea, în conformitate cu Decizia 2013/488/UE. În acest scop se încheie acorduri tehnice la nivel local.
               (2)   În eventualitatea unei necesități operaționale precise și imediate, ÎR este, de asemenea, autorizat să comunice autorităților locale competente informații și documente UE clasificate până la nivelul «RESTREINT UE/EU RESTRICTED», întocmite în scopul EULEX KOSOVO, în conformitate cu Decizia 2013/488/UE. În toate celelalte cazuri, asemenea informații și documente se comunică autorităților locale competente în conformitate cu procedurile corespunzătoare nivelului de cooperare dintre autoritățile menționate și UE.”

               9.

               La articolul 20, al doilea paragraf se înlocuiește cu următorul text:
               „Prezenta acțiune comună expiră la 14 iunie 2016.”

         Articolul 2
   Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.

      Adoptată la Luxemburg, 12 iunie 2014.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         Y. MANIATIS

      (1)  Această denumire nu aduce atingere pozițiilor privind statutul și este conformă cu RCSONU 1244(1999) și cu Avizul CIJ privind declarația de independență a Kosovo.

      (2)  Acțiunea comună 2008/124/PESC a Consiliului din 4 februarie 2008 privind misiunea Uniunii Europene de sprijinire a supremației legii în Kosovo, EULEX KOSOVO (JO L 42, 16.2.2008, p. 92).

      (3)  Decizia 2010/322/PESC a Consiliului din 8 iunie 2010 de modificare și de prelungire a Acțiunii comune 2008/124/PESC privind misiunea Uniunii Europene de sprijinire a supremației legii în Kosovo, EULEX KOSOVO (JO L 145, 11.6.2010, p. 13).

      (4)  Decizia 2012/291/PESC a Consiliului din 5 iunie 2012 de modificare și prelungire a Acțiunii comune 2008/124/PESC privind misiunea Uniunii Europene de sprijinire a supremației legii în Kosovo, EULEX KOSOVO (JO L 146, 6.6.2012, p. 46).

      (5)  Decizia 2013/241/PESC a Consiliului din 27 mai 2013 de modificare a Acțiunii comune 2008/124/PESC privind misiunea Uniunii Europene de sprijinire a supremației legii în Kosovo, EULEX KOSOVO (JO L 141, 28.5.2013, p. 47).


title: 2011/608/UE: Decizia Parlamentului European din 10 mai 2011 privind descărcarea de gestiune pentru execuția bugetului Întreprinderii comune europene pentru ITER și pentru dezvoltarea energiei de fuziune aferent exercițiului financiar 2009

text:
               27.9.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 250/237

         DECIZIA PARLAMENTULUI EUROPEAN
   din 10 mai 2011
   privind descărcarea de gestiune pentru execuția bugetului Întreprinderii comune europene pentru ITER și pentru dezvoltarea energiei de fuziune aferent exercițiului financiar 2009
   (2011/608/UE)
   PARLAMENTUL EUROPEAN,
   având în vedere conturile anuale finale ale Întreprinderii comune europene pentru ITER și pentru dezvoltarea energiei de fuziune pentru exercițiul financiar 2009,
   având în vedere Raportul Curții de Conturi privind conturile anuale ale Întreprinderii comune europene pentru ITER și pentru dezvoltarea energiei de fuziune pentru exercițiul financiar încheiat la 31 decembrie 2009, însoțit de răspunsurile Întreprinderii comune (1),
   având în vedere Recomandarea Consiliului din 15 februarie 2011 (05894/2011 – C7-0051/2011),
   având în vedere articolul 276 din Tratatul CE și articolul 319 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
   având în vedere Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului din 25 iunie 2002 privind Regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităților Europene (2), în special articolul 185,
   având în vedere Decizia 2007/198/Euratom a Consiliului din 27 martie 2007 de înființare a Întreprinderii comune europene pentru ITER și pentru dezvoltarea energiei de fuziune, cu oferirea unor avantaje conexe (3), în special articolul 5,
   având în vedere Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2343/2002 al Comisiei din 19 noiembrie 2002 privind Regulamentul financiar cadru pentru organismele menționate la articolul 185 din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului privind Regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităților Europene (4), în special articolul 94,
   având în vedere articolul 77 și anexa VI la Regulamentul său de procedură,
   având în vedere raportul Comisiei pentru control bugetar (A7-0131/2011),

               1.

               acordă directorului Întreprinderii comune europene pentru ITER și pentru dezvoltarea energiei de fuziune descărcarea de gestiune pentru execuția bugetului Întreprinderii comune aferent exercițiului financiar 2009;

               2.

               își prezintă observațiile în cadrul rezoluției de mai jos;

               3.

               încredințează Președintelui sarcina de a transmite prezenta decizie împreună cu rezoluția Parlamentului, ca parte integrantă a acesteia, directorului Întreprinderii comune europene pentru ITER și pentru dezvoltarea energiei de fuziune, Consiliului, Comisiei și Curții de Conturi și de a asigura publicarea acestora în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene (seria L).

            Președintele

         Jerzy BUZEK

            Secretarul general

         Klaus WELLE

      (1)  JO C 342, 16.12.2010, p. 22.

      (2)  JO L 248, 16.9.2002, p. 1.

      (3)  JO L 90, 30.3.2007, p. 58.

      (4)  JO L 357, 31.12.2002, p. 72.
    ---documentbreak---

               27.9.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 250/238

         REZOLUȚIA PARLAMENTULUI EUROPEAN
   din 10 mai 2011
   conținând observațiile care fac parte integrantă din decizia privind descărcarea de gestiune pentru execuția bugetului Întreprinderii comune europene pentru ITER și pentru dezvoltarea energiei de fuziune aferent exercițiului financiar 2009
   PARLAMENTUL EUROPEAN,
   având în vedere conturile anuale finale ale Întreprinderii comune europene pentru ITER și pentru dezvoltarea energiei de fuziune pentru exercițiul financiar 2009,
   având în vedere Raportul Curții de Conturi privind conturile anuale ale Întreprinderii comune europene pentru ITER și pentru dezvoltarea energiei de fuziune pentru exercițiul financiar încheiat la 31 decembrie 2009, însoțit de răspunsurile Întreprinderii comune (1),
   având în vedere Recomandarea Consiliului din 15 februarie 2011 (05894/2011 – C7-0051/2011),
   având în vedere articolul 276 din Tratatul CE și articolul 319 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
   având în vedere Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului din 25 iunie 2002 privind Regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităților Europene (2), în special articolul 185,
   având în vedere Decizia 2007/198/Euratom a Consiliului din 27 martie 2007 de înființare a Întreprinderii comune europene pentru ITER și pentru dezvoltarea energiei de fuziune, cu oferirea unor avantaje conexe (3), în special articolul 5,
   având în vedere Regulamentul financiar al Întreprinderii comune europene pentru ITER și pentru dezvoltarea energiei de fuziune, adoptat prin decizia consiliului său de administrație la 22 octombrie 2007 (numit în continuare „regulamentul financiar al ITER”),
   având în vedere Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2343/2002 al Comisiei din 19 noiembrie 2002 privind Regulamentul financiar cadru pentru organismele menționate la articolul 185 din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului privind Regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităților Europene (4), în special articolul 94,
   având în vedere articolul 77 și anexa VI la Regulamentul său de procedură,
   având în vedere raportul Comisiei pentru control bugetar (A7-0131/2011),

               A.

               întrucât Curtea de Conturi a declarat că a obținut asigurări rezonabile cu privire la fiabilitatea conturilor anuale pentru exercițiul financiar 2009 și cu privire la legalitatea și regularitatea operațiunilor subiacente;

               B.

               întrucât Întreprinderea comună europeană pentru ITER și pentru dezvoltarea energiei de fuziune se află în etapa de demarare și nu a pus încă în aplicare pe deplin sistemele sale de control interne și de raportare financiară până la sfârșitul exercițiului 2009;

               C.

               întrucât Regulamentul financiar al ITER se bazează pe Regulamentul financiar cadru, care a fost modificat recent pentru a fi în conformitate cu modificările operate la Regulamentul financiar general;

               D.

               întrucât, la 9 octombrie 2008, Curtea de Conturi a prezentat Avizul nr. 4/2008 privind Regulamentul financiar al ITER,

      Execuția bugetului

               1.

               remarcă faptul că bugetul final al Întreprinderii comune aferent exercițiului 2009 a fost de 173 600 000 EUR, iar rata generală de utilizare a creditelor de plată a fost de 65,3 %;

               2.

               recunoaște că Întreprinderea comună se află încă în etapa de demarare și că utilizarea insuficientă a creditelor este cauzată în principal de întârzieri în derularea programului privind fuziunea al Euratom, după cum a raportat și Curtea de Conturi în 2008;

               3.

               constată că depozitele bancare de la sfârșit de exercițiu care totalizează 42 000 000 EUR reprezintă o încălcare a principiului bugetar al echilibrului;

               4.

               consideră că este important, pentru a defini aplicarea acestei derogări de la principiul bugetar general al echilibrului, să se stabilească condițiile în care, dacă soldul contului este pozitiv, acesta va fi introdus în bugetul Întreprinderii comune aferent exercițiului financiar următor;

      Prezentarea conturilor

               5.

               invită Întreprinderea comună să își armonizeze conturile sub îndrumarea Comisiei;

               6.

               recunoaște faptul că, spre deosebire de alte întreprinderi comune ale UE, ITER este în întregime finanțată din fonduri publice;

      Sistemele de control intern

               7.

               îndeamnă Întreprinderea comună să finalizeze implementarea sistemelor sale de control intern și de informare financiară;

               8.

               în plus, invită Întreprinderea comună să includă în normele sale financiare o trimitere specifică la competențele Serviciului de Audit Intern (IAS), în calitatea acestuia de auditor intern al Întreprinderii comune, pe baza dispozițiilor stabilite în Regulamentul financiar cadru pentru organismele comunitare;

               9.

               consideră, în special, că rolul Comisiei ca auditor intern ar trebui să fie de consiliere a Întreprinderii comune cu privire la gestionarea riscurilor, formulând avize independente referitoare la calitatea sistemelor de gestiune și control și prezentând recomandări pentru îmbunătățirea condițiilor de realizare a operațiunilor și pentru promovarea bunei gestiuni financiare; consideră, de asemenea, esențială prezentarea de către Întreprinderea comună autorității care acordă descărcarea de gestiune a unui raport întocmit de directorul Întreprinderii comune în care să fie prezentată o sinteză a numărului și tipurilor de audituri interne efectuate de auditorul intern, a recomandărilor formulate și a măsurilor întreprinse în urma acestor recomandări;

               10.

               consideră că, având în vedere dimensiunile bugetului său și complexitatea sarcinilor sale, Întreprinderea comună ar trebui să înființeze un comitet de audit, care să se afle în subordinea directă a Consiliului de administrație;

      Regulamentul financiar

               11.

               solicită Întreprinderii comune să își modifice Regulamentul financiar pentru a integra recomandările efectuate de Curtea de Conturi în Avizul nr. 4/2008 privind respectivul regulament; consideră că sunt în continuare necesare îmbunătățiri în ceea ce privește:

                           —

                           excepțiile de la principiile bugetare;

                           —

                           rolul IAS;

                           —

                           instituirea unui comitet de audit;

                           —

                           plata cu întârziere a contribuțiilor membrilor;

                           —

                           condițiile de acordare a subvențiilor;

                           —

                           dispozițiile tranzitorii prevăzute la articolul 133 din Regulamentul financiar al ITER.

      (1)  JO C 342, 16.12.2010, p. 22.

      (2)  JO L 248, 16.9.2002, p. 1.

      (3)  JO L 90, 30.3.2007, p. 58.

      (4)  JO L 357, 31.12.2002, p. 72.


title: Decizia Consiliului din 10 noiembrie 2009 privind încheierea unui acord sub forma unui Protocol între Comunitatea Europeană și Republica Tunisiană de instituire a unui mecanism de soluționare a litigiilor legate de dispozițiile privind schimburile comerciale din Acordul euro-mediteraneean de instituire a unei asocieri între Comunitățile Europene și statele membre ale acestora, pe de-o parte, și Republica Tunisiană, pe de altă parte

text:
               13.2.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 40/75

         DECIZIA CONSILIULUI
   din 10 noiembrie 2009
   privind încheierea unui acord sub forma unui Protocol între Comunitatea Europeană și Republica Tunisiană de instituire a unui mecanism de soluționare a litigiilor legate de dispozițiile privind schimburile comerciale din Acordul euro-mediteraneean de instituire a unei asocieri între Comunitățile Europene și statele membre ale acestora, pe de-o parte, și Republica Tunisiană, pe de altă parte
   (2010/91/CE)
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 133 coroborat cu articolul 300 alineatul (2) primul paragraf prima teză,
   având în vedere propunerea Comisiei,
   întrucât:

               (1)

               La 24 februarie 2006, Consiliul a autorizat Comisia să înceapă negocierile cu partenerii din regiunea mediteraneeană pentru a stabili un mecanism de soluționare a litigiilor legate de dispozițiile privind schimburile comerciale.

               (2)

               Comisia a purtat negocierile, consultându-se în același timp cu comitetul instituit în temeiul articolului 133 din tratat și în conformitate cu directivele de negociere adoptate de către Consiliu.

               (3)

               Comisia a finalizat negocierile în vederea încheierii unui Acord sub forma unui protocol între Comunitatea Europeană și Republica Tunisiană de instituire a unui mecanism de soluționare a litigiilor legate de dispozițiile privind schimburile comerciale din Acordul euro-mediteraneean de instituire a unei asocieri între Comunitățile Europene și statele membre ale acestora, pe de o parte, și Republica Tunisiană, pe de altă parte (1).

               (4)

               Acordul ar trebui aprobat,

         DECIDE:
   Articolul 1
   Prin prezenta decizie se aprobă, în numele Comunității, încheierea Acordului sub forma unui protocol între Comunitatea Europeană și Republica Tunisiană de instituire a unui mecanism de soluționare a litigiilor legate de dispozițiile privind schimburile comerciale din Acordul euro-mediteraneean de instituire a unei asocieri între Comunitățile Europene și statele membre ale acestora, pe de-o parte, și Republica Tunisiană, pe de altă parte.
   Textul acordului se anexează la prezenta decizie.
   Articolul 2
   Președintele Consiliului este autorizat să desemneze persoana (persoanele) împuternicită (împuternicite) să semneze acordul sub forma unui protocol, prin care Comunitatea își asumă obligații.

      Adoptată la Bruxelles, 10 noiembrie 2009.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         A. BORG

      (1)  JO L 97, 30.3.1998, p. 2.
   PROTOCOL
   între Uniunea Europeană și Republica Tunisiană de instituire a unui mecanism de soluționare a litigiilor legate de dispozițiile privind schimburile comerciale din Acordul euro-mediteraneean de instituire a unei asocieri între Comunitățile Europene și statele membre ale acestora, pe de o parte, și Republica Tunisiană, pe de altă parte
   UNIUNEA EUROPEANĂ, denumită în continuare „Uniunea”,
   pe de o parte, și
   REPUBLICA TUNISIANĂ, denumită în continuare „Tunisiană”,
   pe de altă parte,
   AU CONVENIT DUPĂ CUM URMEAZĂ:
   CAPITOLUL I

      OBIECTIVUL ȘI DOMENIUL DE APLICARE

   Articolul 1
   Obiectivul
   Obiectivul prezentului protocol este de a preveni și de a soluționa orice litigiu de natură comercială între părți, astfel încât să se ajungă, dacă este posibil, la o soluție acceptabilă pentru ambele părți.
   Articolul 2
   Aplicarea protocolului
   (1)   Dispozițiile prezentului protocol se aplică în cazul oricărui litigiu privind interpretarea și aplicarea dispozițiilor de la titlul II (cu excepția articolului 24) din Acordul euro-mediteraneean de instituire a unei asocieri între Comunitățile Europene și statele membre ale acestora, pe de-o parte, și Republica Tunisia, pe de altă parte (denumit în continuare „acordul de asociere”), în absența unor dispoziții contrare exprese (1). Articolul 86 din Acordul de asociere se aplică litigiilor legate de aplicarea și interpretarea altor dispoziții din respectivul acord.
   (2)   Procedurile prevăzute în prezentul protocol se aplică în cazul în care Consiliul de asociere nu a soluționat litigiul în termen de șaizeci de zile de la sesizarea sa, în conformitate cu articolul 86 din acordul de asociere.
   (3)   În sensul alineatului (2), un litigiu este considerat ca fiind soluționat atunci când Consiliul de asociere a luat o decizie in conformitate cu articolul 86 alineatul (2) din acordul de asociere sau atunci când declară că litigiul nu mai există.
   CAPITOLUL II

      CONSULTĂRILE ȘI MEDIEREA

   Articolul 3
   Consultările
   (1)   Părțile încearcă soluționarea oricărui litigiu legat de interpretarea și aplicarea dispozițiilor menționate la articolul 2, prin inițierea de consultări în bună-credință, cu scopul de a ajunge la o soluție promptă, echitabilă și reciproc agreată.
   (2)   O parte solicită consultări prin intermediul unei cereri scrise adresate celeilalte părți și trimisă în copie Subcomitetului pentru industrie, comerț și servicii, în care se identifică măsurile puse în discuție și dispozițiile din acordul de asociere pe care le consideră aplicabile.
   (3)   Consultările se desfășoară în termen de patruzeci de zile de la data primirii cererii și au loc, în absența unui acord contrar între părți, pe teritoriul părții pârâte. Consultările sunt considerate încheiate după șaizeci de zile de la data primirii cererii, cu excepția cazului în care părțile convin să le continue. Consultările, în special toate informațiile prezentate și toate pozițiile adoptate de către părți pe parcursul acestei proceduri, sunt confidențiale și nu aduc atingere drepturilor pe care părțile le-ar putea exercita în cadrul procedurilor ulterioare.
   (4)   Consultările cu privire la chestiuni urgente, inclusiv cele privind mărfurile perisabile sau de sezon, se desfășoară în termen de cincisprezece zile de la data primirii cererii și sunt considerate încheiate după treizeci de zile de la data primirii cererii.
   (5)   În cazul în care partea căreia îi este adresată cererea nu răspunde la cererea de participare la consultări în termen de zece zile lucrătoare de la data primirii acesteia sau în cazul în care consultările nu au loc în termenele prevăzute la alineatul (3) sau, respectiv, (4) sau în cazul în care consultările au fost încheiate fără a se ajunge la o soluție acceptabilă pentru ambele părți, partea reclamantă poate solicita instituirea unui grup special de arbitraj, în conformitate cu articolul 5.
   Articolul 4
   Medierea
   (1)   În cazul în care consultările nu au drept rezultat o soluție acceptabilă pentru ambele părți, părțile pot conveni, de comun acord, să recurgă la un mediator. Toate cererile de mediere trebuie să fie adresate în scris Subcomitetului pentru industrie, comerț și servicii și să indice măsurile care au făcut obiectul consultărilor, precum și mandatul stabilit de comun acord pentru mediere. Fiecare parte se angajează să examineze cu înțelegere toate cererile de mediere.
   (2)   În cazul în care părțile nu cad de acord asupra unui mediator în termen de cinci zile lucrătoare de la data primirii cererii de mediere, președinții Subcomitetului pentru industrie, comerț și servicii sau delegatul acestora selectează, prin tragere la sorți, un mediator dintre persoanele aflate pe lista menționată la articolul 19 și care nu sunt resortisanți ai niciunei părți. Selecția se efectuează în termen de zece zile lucrătoare de la data primirii cererii de mediere. Mediatorul convoacă o reuniune cu părțile, în termen de treizeci de zile de la data la care a fost selectat. Mediatorul primește observațiile fiecărei părți cel mai târziu cu cincisprezece zile înainte de reuniune și poate solicita părților, unor experți sau consilieri tehnici, informații suplimentare în cazul în care le consideră necesare. Orice informație obținută în acest fel trebuie să fie comunicată fiecăreia dintre părți și face obiectul observațiilor acestora. Mediatorul comunică un aviz în termen de patruzeci și cinci de zile de la data la care a fost selectat.
   (3)   Avizul mediatorului poate include una sau mai multe recomandări privind măsuri în concordanță cu dispozițiile menționate la articolul 2 care să permită soluționarea litigiului. Avizul mediatorului nu are caracter obligatoriu.
   (4)   Părțile pot decide de comun acord să modifice termenele menționate la alineatul (2). De asemenea, mediatorul poate decide să modifice termenele respective la solicitarea oricăreia dintre părți, având în vedere dificultățile speciale cu care se confruntă partea în cauză sau complexitatea cazului.
   (5)   Procedurile care implică mediere, în special avizul mediatorului, precum și toate informațiile comunicate și pozițiile adoptate de către părți pe parcursul acestei proceduri sunt confidențiale și nu aduc atingere drepturilor pe care părțile le-ar putea exercita în cadrul unor proceduri ulterioare.
   (6)   În cazul în care părțile sunt de acord, procedura de mediere poate continua în paralel cu procedura de arbitraj.
   (7)   Înlocuirea unui mediator are loc numai din motivele și în conformitate cu procedurile prezentate detaliat în regulile 18-21 din cadrul regulilor de procedură.
   CAPITOLUL III

      PROCEDURILE DE SOLUȚIONARE A LITIGIILOR

      SECȚIUNEA I

         Procedura de arbitraj

   Articolul 5
   Inițierea procedurii de arbitraj
   (1)   În cazul în care părțile nu reușesc să soluționeze litigiul prin consultări, în conformitate cu articolul 3, sau mediere, în conformitate cu articolul 4, partea reclamantă poate solicita instituirea unui grup special de arbitraj.
   (2)   Cererea de instituire a unui grup special de arbitraj este adresată în scris părții pârâte și Subcomitetului pentru industrie, comerț și servicii. În cererea sa, partea reclamantă identifică măsura specifică pusă în discuție și explică motivul pentru care această măsură constituie o încălcare a dispozițiilor menționate la articolul 2. Instituirea unui grup special de arbitraj se solicită în termen de maximum optsprezece luni de la data primirii cererii de consultări, fără a aduce atingere drepturilor părții reclamante de a solicita noi consultări în aceeași privință în viitor.
   Articolul 6
   Instituirea grupului special de arbitraj
   (1)   Un grup special de arbitraj este compus din trei arbitri.
   (2)   În termen de zece zile lucrătoare de la data primirii, de către partea pârâtă, a cererii de instituire a unui grup special de arbitraj, părțile se consultă pentru a ajunge la un acord privind componența grupului special de arbitraj.
   (3)   În cazul în care părțile nu reușesc să cadă de acord asupra componenței grupului special de arbitraj în termenul prevăzut la alineatul (2), oricare dintre părți poate cere președinților Subcomitetului pentru industrie, comerț și servicii sau delegatului acestora să-i selecteze pe cei trei membri prin tragere la sorți din lista stabilită în temeiul articolului 19, și anume un membru dintre persoanele care figurează pe lista persoanelor propuse de partea reclamantă, un membru dintre persoanele care figurează pe lista persoanelor propuse de partea pârâtă și un membru dintre persoanele care figurează pe lista persoanelor selectate pentru a exercita funcția de președinte. În cazul în care părțile convin asupra unuia sau a doi membri ai grupului special de arbitraj, oricare dintre membrii rămași este selectat prin aceeași procedură.
   (4)   Președinții Subcomitetului pentru industrie, comerț și servicii sau delegatul acestora selectează arbitrii în termen de cinci zile lucrătoare de la data primirii cererii prezentate în temeiul alineatului (3).
   (5)   Data instituirii grupului special de arbitraj este data la care sunt desemnați cei trei arbitri.
   (6)   Înlocuirea arbitrilor are loc numai din motivele și în conformitate cu procedurile prezentate detaliat în regulile 18-21 din cadrul regulilor de procedură.
   Articolul 7
   Raportul intermediar al grupului special de arbitraj
   Grupul special de arbitraj adresează părților un raport intermediar prin care expune constatările de fapt, aplicabilitatea dispozițiilor relevante și temeiurile oricărei constatări și recomandări formulate, în termen de cel mult o sută douăzeci de zile de la data instituirii grupului special de arbitraj. Oricare dintre părți poate înainta grupului special de arbitraj o cerere scrisă în vederea reexaminării anumitor aspecte ale raportului intermediar în termen de cincisprezece zile de la notificarea acestuia. Constatările hotărârii finale a grupului special de arbitraj trebuie să includă o motivare suficientă a argumentelor aduse în faza de reexaminare intermediară și să răspundă în mod clar întrebărilor și observațiilor celor două părți.
   Articolul 8
   Hotărârea grupului special de arbitraj
   (1)   Grupul special de arbitraj comunică hotărârea sa părților și Subcomitetului pentru industrie, comerț și servicii în termen de o sută cinzeci de zile de la data instituirii grupului special de arbitraj. Atunci când președintele grupului consideră că termenul nu poate fi respectat, acesta trebuie să comunice în scris acest lucru părților și Subcomitetului pentru industrie, comerț și servicii, precizând motivele amânării și data la care grupul special intenționează să își finalizeze activitatea. În niciun caz, hotărârea nu se comunică mai târziu de o sută optzeci de zile de la data instituirii grupului special de arbitraj.
   (2)   În situații de urgență, inclusiv cele care implică bunuri perisabile sau sezoniere, grupul special de arbitraj depune toate eforturile pentru a comunica hotărârea sa în termen de șaptezeci și cinci de zile de la data instituirii sale. În niciun caz, hotărârea nu se comunică mai târziu de nouăzeci de zile de la instituirea grupului special. În termen de zece zile de la instituirea sa, grupul special de arbitraj pronunță o hotărâre preliminară care să ateste dacă respectiva situație este sau nu urgentă.
   (3)   Grupul special de arbitraj își suspendă activitatea la cererea ambelor părți, în orice moment, pentru o perioadă convenită de părți care poate fi de maximum douăsprezece luni, și își va relua activitatea la sfârșitul perioadei convenite, la cererea părții reclamante. În cazul în care partea reclamantă nu solicită reluarea activității grupului special de arbitraj înainte de expirarea perioadei de suspendare convenite, procedura se încheie. Suspendarea și încetarea activității grupului special de arbitraj nu aduc atingere drepturilor pe care părțile le-ar putea exercita în cadrul unei alte proceduri cu același obiect.

      SECȚIUNEA II

         Punerea în aplicare a hotărârii

   Articolul 9
   Punerea în aplicare a hotărârii grupului special de arbitraj
   Fiecare parte ia toate măsurile necesare pentru a pune în aplicare hotărârea grupului special de arbitraj, iar părțile depun toate eforturile pentru a conveni asupra unui termen pentru punerea în aplicare a hotărârii.
   Articolul 10
   Termenul rezonabil necesar punerii în aplicare a hotărârii
   (1)   În cel mult treizeci de zile de la primirea de către părți a notificării hotărârii grupului special de arbitraj, partea pârâtă comunică părții reclamante și Subcomitetului pentru industrie, comerț și servicii termenul de care are nevoie pentru a pune în aplicare hotărârea („termenul rezonabil”), în cazul în care acest lucru nu este posibil imediat.
   (2)   În cazul unui dezacord între părți cu privire la termenul rezonabil necesar pentru a pune în aplicare hotărârea grupului special de arbitraj, partea reclamantă poate solicita în scris grupului special de arbitraj, în termen de douăzeci de zile de la primirea notificării trimise de partea pârâtă în temeiul alineatului (1), să stabilească durata termenului rezonabil. Această cerere trebuie transmisă, în același timp, celeilalte părți și Subcomitetului pentru industrie, comerț și servicii. Grupul special de arbitraj comunică hotărârea sa părților și Subcomitetului pentru industrie, comerț și servicii în termen de treizeci de zile de la data depunerii cererii.
   (3)   Termenul rezonabil poate fi prelungit cu acordul comun al părților.
   Articolul 11
   Examinarea măsurilor adoptate pentru punerea în aplicare a hotărârii grupului special de arbitraj
   (1)   Partea pârâtă aduce la cunoștință celeilalte părți și Subcomitetului pentru industrie, comerț și servicii, înainte de încheierea termenului rezonabil, orice măsură adoptată în vederea punerii în aplicare a hotărârii grupului special de arbitraj.
   (2)   În cazul unui dezacord între părți cu privire la existența oricărei măsuri notificate în temeiul alineatului (1) sau la compatibilitatea acestor măsuri cu dispozițiile menționate la articolul 2, partea reclamantă poate cere grupului special de arbitraj să ia o hotărâre în această privință. O astfel de cerere trebuie să identifice măsura specifică pusă în discuție și să explice de ce aceasta este incompatibilă cu dispozițiile menționate la articolul 2. Grupul special de arbitraj comunică hotărârea sa în termen de nouăzeci de zile de la data depunerii cererii. În situații de urgență, inclusiv cele care implică bunuri perisabile sau de sezon, grupul special de arbitraj pronunță hotărârea în termen de patruzeci și cinci de zile de la data depunerii cererii.
   Articolul 12
   Soluții temporare în cazul în care hotărârea nu este pusă în aplicare
   (1)   În cazul în care partea pârâtă nu notifică nicio măsură adoptată pentru punerea în aplicare a hotărârii grupului special de arbitraj înainte de expirarea termenului rezonabil sau în cazul în care grupul special de arbitraj hotărăște că măsura notificată în temeiul articolului 11 alineatul (1) nu este compatibilă cu obligațiile care îi revin părții respective în temeiul dispozițiilor menționate la articolul 2, partea pârâtă prezintă, în cazul în care partea reclamantă îi solicită acest lucru, o ofertă de compensare temporară.
   (2)   În cazul în care nu se ajunge la un acord în ceea ce privește compensarea respectivă în termen de treizeci de zile de la încheierea termenului rezonabil sau de la notificarea hotărârii grupului special de arbitraj menționate la articolul 11, potrivit căreia măsura adoptată nu este compatibilă cu dispozițiile menționate la articolul 2, partea reclamantă are dreptul, în urma unei notificări adresate celeilalte părți și Subcomitetului pentru comerț, industrie și servicii, să suspende obligațiile care derivă din dispozițiile menționate la articolul 2 la un nivel echivalent cu nivelul de anulare sau de reducere a beneficiilor cauzată de încălcarea respectivă. La adoptarea unor astfel de măsuri, partea reclamantă trebuie să țină seama de impactul acestora asupra dezvoltării și economiei părții pârâte. Partea reclamantă poate pune în aplicare suspendarea la zece zile de la data primirii notificării de către partea pârâtă, cu excepția cazului în care partea pârâtă a solicitat arbitrajul în conformitate cu alineatul (3).
   (3)   În cazul în care partea pârâtă consideră că nivelul suspendării nu este echivalent cu nivelul de anulare sau de reducere a beneficiilor cauzată de încălcarea respectivă, aceasta poate solicita în scris grupului special de arbitraj să ia o hotărâre în această privință. O astfel de cerere trebuie transmisă celeilalte părți și Subcomitetului pentru industrie, comerț și servicii înainte de încheierea perioadei de 10 zile lucrătoare menționată la alineatul (2). Grupul special de arbitraj, după solicitarea avizului experților, dacă este cazul, comunică părților și Subcomitetului pentru industrie, comerț și servicii hotărârea sa privind nivelul de suspendare a obligațiilor, în termen de treizeci de zile de la data depunerii cererii. Obligațiile nu se suspendă până când grupul special de arbitraj nu și-a comunicat hotărârea, pentru orice suspendare existând obligația de a fi conformă cu hotărârea grupului special de arbitraj.
   (4)   Suspendarea obligațiilor este temporară și se aplică numai până în momentul retragerii sau modificării oricărei măsuri considerate incompatibile cu dispozițiile menționate la articolul 2, astfel încât să se asigure punerea în conformitate a acesteia cu dispozițiile respective, astfel cum se prevede la articolul 13 sau până în momentul în care părțile au căzut de acord privind soluționarea litigiului.
   Articolul 13
   Examinarea măsurilor adoptate în vederea punerii în aplicare a hotărârii după suspendarea obligațiilor
   (1)   Partea pârâtă comunică celeilalte părți și Subcomitetului pentru industrie, comerț și servicii orice măsură adoptată pentru a pune în aplicare hotărârea grupului special de arbitraj, precum și solicitarea sa privind încetarea suspendării obligațiilor de către partea reclamantă.
   (2)   În cazul în care părțile nu ajung la un acord în ceea ce privește compatibilitatea măsurilor notificate cu dispozițiile menționate la articolul 2 în termen de treizeci de zile de la data primirii notificării, partea reclamantă solicită în scris grupului special de arbitraj să adopte o hotărâre în această privință. Această cerere este notificată în același timp celeilalte părți și Subcomitetului pentru industrie, comerț și servicii. Grupul special de arbitraj comunică hotărârea sa părților și Subcomitetului pentru industrie, comerț și servicii în termen de patruzeci și cinci de zile de la data depunerii cererii. În cazul în care grupul special de arbitraj hotărăște că măsura luată pentru a pune în aplicare hotărârea este conformă cu dispozițiile menționate la articolul 2, suspendarea obligațiilor încetează.

      SECȚIUNEA III

         Dispoziții comune

   Articolul 14
   Soluția convenită de comun acord
   Părțile pot în orice moment ajunge la un acord privind încheierea unui litigiu în temeiul prezentului protocol. Acestea comunică orice astfel de acord Subcomitetului pentru industrie, comerț și servicii și grupului special de arbitraj. În urma notificării soluției convenite de comun acord, grupul special își încetează lucrările și procedura se încheie.
   Articolul 15
   Regulile de procedură
   (1)   Procedurile de soluționare a litigiilor prevăzute la capitolul III se desfășoară în conformitate cu regulile de procedură anexate la prezentul protocol.
   (2)   Orice reuniune a grupului special de arbitraj este deschisă publicului în conformitate cu regulile de procedură, în absența unui acord contrar între părți.
   Articolul 16
   Informații și consiliere tehnică
   La cererea unei părți sau din proprie inițiativă, grupul special de arbitraj poate obține informațiile pe care le consideră necesare în cadrul procedurii sale. În mod special, grupul special de arbitraj are, de asemenea, dreptul să solicite opinia pertinentă a unor experți, după caz. Grupul special de arbitraj consultă părțile înainte de alegerea experților respectivi. Orice informații obținute în acest fel trebuie comunicate fiecăreia dintre părți și fac obiectul observațiilor acestora. Persoanele fizice sau juridice interesate, stabilite în cadrul părților, sunt autorizate să transmită grupului special de arbitraj observații de tip „amicus curiae”, în conformitate cu regulile de procedură. Aceste observații se limitează la aspectele de fapt ale litigiului și nu abordează chestiuni de drept.
   Articolul 17
   Norme de interpretare
   Orice grup special de arbitraj aplică și interpretează dispozițiile menționate la articolul 2 în conformitate cu normele obișnuite de interpretare a dreptului public internațional și în special în conformitate cu Convenția de la Viena privind dreptul tratatelor. Hotărârile grupului special de arbitraj nu pot spori sau reduce drepturile și obligațiile prevăzute de dispozițiile menționate la articolul 2.
   Articolul 18
   Hotărârea grupului special de arbitraj
   (1)   Grupul special de arbitraj depune toate eforturile pentru a lua orice hotărâre prin consens. Cu toate acestea, în cazul în care nu se poate ajunge la o hotărâre prin consens, asupra aspectului în discuție se hotărăște prin vot majoritar. Opiniile separate ale arbitrilor nu se publică însă în niciun caz.
   (2)   Orice hotărâre a grupului special de arbitraj este obligatorie pentru părți și nu creează drepturi sau obligații persoanelor fizice sau juridice. Hotărârea prezintă constatările de fapt, aplicabilitatea dispozițiilor relevante din acordul de asociere și temeiurile acestor constatări și concluzii. Subcomitetul pentru industrie, comerț și servicii face publică în întregime hotărârea grupului special de arbitraj, cu excepția cazului în care hotărăște să nu facă acest lucru, pentru a asigura confidențialitatea informațiilor comerciale confidențiale.
   CAPITOLUL IV

      DISPOZIȚII GENERALE

   Articolul 19
   Lista arbitrilor
   (1)   Subcomitetul pentru industrie, comerț și servicii stabilește, în termen de cel mult șase luni de la intrarea în vigoare a prezentului protocol, o listă cu cel puțin cincisprezece persoane care doresc și sunt în măsură să fie arbitri. Fiecare parte propune cel puțin cinci persoane pentru a exercita funcția de arbitru. Cele două părți selectează, de asemenea, cel puțin cinci persoane care nu sunt resortisanți ai niciunei părți, pentru a exercita funcția de președinte. Subcomitetul pentru industrie, comerț și servicii se asigură că lista este menținută în permanență la acest nivel.
   (2)   Arbitrii trebuie să dețină cunoștințe de specialitate sau experiență în drept și în comerț internațional. Ei sunt independenți, își exercită funcția în nume propriu, nu acceptă instrucțiuni din partea niciunei organizații și a niciunui guvern, nu au legătură cu guvernul niciunei părți și respectă codul de conduită anexat la prezentul protocol.
   (3)   Subcomitetul pentru industrie, comerț și servicii poate stabili liste suplimentare de cel puțin cincisprezece persoane care dispun de expertiză sectorială în domeniile specifice care fac obiectul acordului de asociere. În cazul în care se recurge la procedura de selecție prevăzută la articolul 6 alineatul (2), președinții Subcomitetului pentru industrie, comerț și servicii pot utiliza o listă sectorială cu acordul ambelor părți.
   Articolul 20
   Raportul cu obligațiile din cadrul OMC
   (1)   Recurgerea la dispozițiile prezentului protocol privind soluționarea litigiilor nu aduce atingere niciunei acțiuni desfășurate în cadrul OMC, inclusiv acțiunilor de soluționare a litigiilor.
   (2)   Cu toate acestea, atunci când o parte a inițiat, în legătură cu o anumită măsură, o procedură de soluționare a litigiilor, în temeiul prezentului protocol sau al Acordului OMC, aceasta nu poate iniția o procedură de soluționare a litigiilor cu privire la aceeași măsură înaintea celuilalt for decât după încheierea primei proceduri. În plus, niciuna dintre părți nu poate solicita repararea prejudiciului pentru încălcarea unei obligații identice, prevăzute atât de acordul de asociere, cât și de Acordul OMC, înaintea ambelor foruri. În acest caz, odată ce a fost inițiată procedura de soluționare a litigiului, partea respectivă nu poate pretinde repararea prejudiciului pentru încălcarea obligației identice în temeiul celuilalt acord înaintea celuilalt for, decât în cazul în care, din motive procedurale sau jurisdicționale, forul ales nu se pronunță asupra cererii.
   (3)   În sensul alineatului (2):

               —

               procedurile de soluționare a litigiilor prevăzute de Acordul OMC se consideră a fi inițiate din momentul în care una dintre părți formulează o cerere de instituire a unui grup special, în temeiul articolului 6 din Memorandumul la acordul OMC privind regulile și procedurile de soluționare a litigiilor și se consideră a fi încheiate atunci când organismul de soluționare a litigiilor adoptă raportul grupului special și, după caz, raportul organismului de apel, în temeiul articolului 16 și al articolului 17 alineatul (14) din memorandum;

               —

               procedurile de soluționare a litigiilor prevăzute de prezentul protocol se consideră a fi inițiate din momentul în care una dintre părți formulează o cerere de instituire a unui grup special de arbitraj în temeiul articolului 5 alineatul (1) și se consideră încheiate atunci când grupul special de arbitraj notifică hotărârea sa părților și Subcomitetului pentru industrie, comerț și servicii în temeiul articolului 8.

         (4)   Nicio dispoziție din prezentul protocol nu împiedică o parte să pună în aplicare suspendarea obligațiilor sale autorizate de organismul OMC de soluționare a litigiilor. Acordul OMC nu poate fi invocat în scopul de a împiedica o parte să-și suspende obligațiile în temeiul prezentului protocol.
   Articolul 21
   Termenele
   (1)   Toate termenele prevăzute de prezentul protocol, inclusiv termenele în care grupurile speciale de arbitraj își comunică hotărârile, se calculează în zile calendaristice, începând din ziua următoare acțiunii sau faptei la care se referă, în absența unor dispoziții contrare.
   (2)   Orice termen menționat în prezentul protocol poate fi modificat cu acordul comun al părților. Părțile se angajează să acorde o atenție adecvată cererilor de prelungire a oricărui termen din cauza dificultăților pe care le întâmpină oricare dintre părți în ceea ce privește respectarea procedurii prevăzute de prezentul protocol. La cererea unei părți, grupul special de arbitraj poate prelungi termenele aplicabile procedurilor, ținând seama de nivelurile diferite de dezvoltare ale părților.
   Articolul 22
   Reexaminarea și modificarea prezentului protocol
   (1)   După intrarea în vigoare a prezentului protocol și a anexelor la acesta, Consiliul de asociere poate, în orice moment, să reexamineze punerea lor în aplicare, pentru a lua o hotărâre în ceea ce privește menținerea, modificarea sau abrogarea acestora.
   (2)   În cadrul acestei reexaminări, Consiliul de asociere poate lua în considerare posibilitatea de a crea un organ de apel comun mai multor acorduri euro-mediteraneene.
   (3)   Consiliul de asociere poate hotărî să modifice prezentul protocol și anexele la acesta. Părțile aplică hotărârea respectivă după încheierea procedurilor lor interne.
   Articolul 23
   Intrarea în vigoare
   Prezentul protocol se aprobă de către părți în conformitate cu procedura proprie fiecăreia. Prezentul protocol intră în vigoare în prima zi a celei de a doua luni de la data la care părțile își comunică reciproc faptul că procedura prevăzută la prezentul articol a fost încheiată.

      Încheiat la Bruxelles, în două exemplare, la 9 decembrie 2009, în limbile bulgară, cehă, daneză, engleză, estonă, finlandeză, franceză, germană, greacă, maghiară, italiană, letonă, lituaniană, malteză, olandeză, polonă, portugheză, română, slovacă, slovenă, spaniolă, suedeză și arabă, fiecare dintre aceste texte fiind în egală măsură autentic.

         За Европейския съюз
         Por la Unión Europea
         Za Evropskou unií
         For Det Europæiske Union
         Für die Europäische Union
         Euroopa Liidu nimel
         Για την Ευρωπαϊκή Ένωση
         For the European Union
         Pour l'Union européenne
         Per l'Unione europea
         Eiropas Savienības vārdā
         Europos Sajungos vardu
         Az Európai Unió részéről
         Għall-Unjoni Ewropea
         Voor de Europese Unie
         W imieniu Unii Europejskiej
         Pela União Europeia
         Pentru Uniunea Europeană
         Za Európsku úniu
         Za Evropsko unijo
         Euroopan unionin puolesta
         På Europeiska unionens vägnar

         За Република Тунис
         Por la República de Túnez
         Za Tuniskou republiku
         For Den Tunesiske Republik
         Für die Tunesische Republik
         Tuneesia Vabariigi nimel
         Για τη Δημοκρατίας της Τυνησίας
         For the Republic of Tunisia
         Pour la République tunisienne
         Per la Repubblica tunisina
         Tunisijas Republikas vārdā
         Tuniso Respublikos vardu
         A Tunéziai Köztársaság részéről
         Għar-Repubblika tat-Tuniżija
         Voor de Republiek Tunesië
         W imieniu Republiki Tunezyjskiej
         Pela República da Tunísia
         Pentru Republica Tunisia
         Za Tuniskú republiku
         Za Republiko Tunizijo
         Tunisian tasavallan puolesta
         För Republiken Tunisien

      (1)  Dispozițiile prezentului protocol nu aduc atingere articolului 34 din Protocolul privind definiția noțiunii de „produse originare” și metodele de cooperare administrativă.
   ANEXE

                  ANEXA I:

            REGULILE DE PROCEDURĂ PENTRU ARBITRAJ

                  ANEXA II:

            CODUL DE CONDUITĂ PENTRU MEMBRII GRUPURILOR SPECIALE DE ARBITRAJ ȘI PENTRU MEDIATORI