title: Decizia 2005/387/JAI a Consiliului din 10 mai 2005 privind schimbul de informații, evaluarea riscurilor și controlul noilor substanțe psihoactive

text:
Anunţ juridic important

|

32005D0387

Official Journal L 127 , 20/05/2005 P. 0032 - 0037 Official Journal L 164 , 16/06/2006 P. 0030 - 0035

		20050510Decizia 2005/387/JAI a Consiliuluidin 10 mai 2005privind schimbul de informații, evaluarea riscurilor și controlul noilor substanțe psihoactiveCONSILIUL UNIUNII EUROPENE,având în vedere Tratatul privind Uniunea Europeană, în special articolele 29, 31 alineatul (1) litera (e) și 34 alineatul (2) litera (c),având în vedere propunerea Comisiei,având în vedere avizul Parlamentului European [1],întrucât:(1) Pericolele deosebite inerente dezvoltării substanțelor psihoactive fac necesară o acțiune rapidă din partea statelor membre.(2) În cazul în care noile substanțele psihoactive nu intră sub incidența dreptului penal în toate statele membre, pot apărea probleme în cooperarea dintre autoritățile judiciare și organismele de aplicare a legii din statele membre datorită faptului că infracțiunea sau infracțiunile respective nu sunt sancționate în conformitate cu legislația statului solicitant și a celui solicitat.(3) Planul de Acțiune al Uniunii Europene în materie de droguri (2000-2004) prevede organizarea de către Comisie a unei evaluări adecvate a Acțiunii Comune din 16 iunie 1997 privind schimbul de informații, evaluarea riscurilor și controlul noilor droguri sintetice [2] (denumită în continuare "acțiunea comună"), luând în considerare evaluarea externă a sistemului de alertă rapidă, realizată la cererea Observatorului European pentru Droguri și Toxicomanie (denumit în continuare "OEDT"). Evaluarea a arătat că acțiunea comună s-a ridicat la nivelul așteptărilor. Cu toate acestea, rezultatul evaluării a indicat fără echivoc faptul ca acțiunea comună trebuia consolidată și reorientată. În special, obiectivul principal al acesteia, claritatea procedurilor și a definițiilor sale, transparența operațiunilor și relevanța domeniului său de aplicare trebuiau redefinite. Comunicarea Comisiei către Parlamentul European și către Consiliu privind evaluarea intermediară a Planului de Acțiune al Uniunii Europene în materie de droguri (2000-2004) precizează că se vor aduce modificări legislației în scopul intensificării acțiunilor împotriva drogurilor sintetice. În consecință, mecanismul instituit prin acțiunea comună ar trebui să fie adaptat.(4) Noile substanțe psihoactive pot fi dăunătoare sănătății.(5) Noile substanțe psihoactive reglementate prin prezenta decizie pot include produse medicamentoase, astfel cum sunt definite prin Directiva 2001/82/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 noiembrie 2001 de instituire a unui Cod Comunitar cu privire la produsele medicamentoase veterinare [3] și prin Directiva 2001/83/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 noiembrie 2001 de instituire a unui Cod Comunitar cu privire la produsele medicamentoase de uz uman [4].(6) Schimbul de informații din cadrul sistemului de alertă rapidă, instituit în temeiul acțiunii comune, s-a dovedit a fi un instrument valoros pentru statele membre.(7) Nici un element al prezentei decizii nu ar trebui să împiedice statele membre să facă schimb de informații, în cadrul Rețelei europene de informare pentru droguri și toxicomanie (denumită în continuare "Rețeaua Reitox"), referitor la tendințele în materie de noi utilizări ale substanțelor psihoactive existente care pot reprezenta un potențial risc pentru sănătatea publică, precum și la informațiile privind măsurile posibile în domeniul sănătății publice, în conformitate cu mandatul și procedurile OEDT.(8) Nu va fi permisă nici o deteriorare a sănătății umane sau animale ca urmare a prezentei decizii. Prin urmare, substanțele cu valoare medicală certă și recunoscută nu fac obiectul măsurilor de control stabilite în conformitate cu prezenta decizie. Ar trebui să fie luate măsuri adecvate de reglementare și de sănătate publică pentru substanțele cu valoare medicală certă și recunoscută care sunt utilizate în alte scopuri.(9) Pe lângă ceea ce prevăd sistemele de farmacovigilență, astfel cum sunt definite de Directiva 2001/82/CE și de Directiva 2001/83/CE, schimbul de informații cu privire la substanțele psihoactive utilizate abuziv sau în alte scopuri trebuie să fie consolidat și trebuie să se asigure o cooperare adecvată cu Agenția Europeană pentru Medicamente (denumită în continuare "AEM"). Rezoluția 46/7 a Comisiei Națiunilor Unite pentru stupefiante (denumită în continuare "CND"), intitulată "Măsuri pentru promovarea schimbului de informații privind noile tendințe ale consumului de droguri și substanțe psihoactive", oferă statelor membre un cadru util de acțiune.(10) Introducerea termenelor limită pentru fiecare etapă a procedurii stabilite prin prezenta decizie ar trebui să garanteze o reacție rapidă a instrumentului, sporindu-i capacitatea de a oferi un mecanism de răspuns rapid.(11) Având un rol central în evaluarea riscurilor asociate cu o nouă substanță psihoactivă, Comitetul Științific al OEDT va fi lărgit, în sensul prezentei decizii, pentru a include experți din partea Comisiei, a Europol și a AEM, precum și experți din domeniile științifice nereprezentate sau insuficient reprezentate în Comitetul Științific al OEDT.(12) Comitetul Științific lărgit care evaluează riscurile asociate cu noile substanțe psihoactive ar trebui să rămână un organism tehnic restrâns format din experți, capabil de a evalua eficient riscurile asociate cu o nouă substanță psihoactivă. Prin urmare, Comitetul Științific lărgit ar trebui să fie menținut la o dimensiune ușor de gestionat.(13) Datorită faptului că obiectivele acțiunii propuse, respectiv asigurarea unui schimb de informații, o evaluare a riscurilor de către un comitet științific și o procedură la nivelul UE pentru controlul substanțelor notificate, nu pot fi realizate într-o manieră suficientă de către statele membre și, datorită efectelor acțiunii propuse, aceasta poate fi realizată mai bine la nivelul Uniunii Europene, Uniunea poate lua măsuri, în conformitate cu principiul subsidiarității, astfel cum se prevede la articolul 5 din tratat. În conformitate cu principiul proporționalității, astfel cum se prevede la articolul respectiv din tratat, prezenta decizie nu depășește ceea ce este necesar pentru realizarea respectivelor obiective.(14) În conformitate cu articolul 34 alineatul (2) litera (c) din tratat, măsurile bazate pe prezenta decizie pot fi adoptate cu majoritate calificată, aceste măsuri fiind necesare pentru punerea în aplicare a prezentei decizii.(15) Prezenta decizie respectă drepturile fundamentale și principiile recunoscute prin articolul 6 din tratat și reflectate de Carta Drepturilor Fundamentale a Uniunii Europene,DECIDE:Articolul 1ObiectPrezenta decizie instituie un mecanism destinat unui schimb rapid de informații cu privire la noile substanțe psihoactive. Decizia ia notă de informațiile privind reacțiile adverse prezumate care trebuie să fie raportate în conformitate cu sistemul de farmacovigilență instituit de Titlul IX din Directiva 2001/83/CE.Prezenta decizie prevede, de asemenea, o evaluare a riscurilor asociate cu aceste noi substanțe psihoactive pentru a permite ca măsurile aplicabile în statele membre pentru controlul stupefiantelor și a substanțelor psihotrope să fie aplicate și noilor substanțe psihoactive.Articolul 2Domeniul de aplicarePrezenta decizie se aplică substanțelor care în prezent nu sunt enumerate în nici unul dintre tabelele cuprinse în:(a) Convenția unică privind stupefiantele din 1961 a Organizației Națiunilor Unite, care pot reprezenta o amenințare la adresa sănătății publice comparabilă cu cea reprezentată de substanțele enumerate în Tabelul I, II sau IV și(b) Convenția privind substanțele psihotrope din 1971 a Organizației Națiunilor Unite, care pot reprezenta o amenințare la adresa sănătății publice comparabilă cu cea reprezentată de substanțele enumerate în Tabelul I, II, III sau IV.Prezenta decizie se referă la produsele finale, spre deosebire de precursori, în cazul cărora Regulamentul (CEE) nr. 3677/90 al Consiliului din 13 decembrie 1990 de stabilire a măsurilor ce trebuie luate pentru a descuraja deturnarea unor substanțe către fabricarea ilicită de stupefiante sau de substanțe psihotrope [5] și Regulamentul (CE) nr. 273/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 februarie 2004 privind precursorii drogurilor [6] prevăd un regim comunitar.Articolul 3DefinițiiÎn sensul prezentei decizii, se aplică următoarele definiții:(a) "substanță psihoactivă nouă" înseamnă un nou stupefiant sau un nou drog psihotrop în formă pură sau în preparat;(b) "stupefiant nou" înseamnă o substanță în formă pură sau în preparat, care nu a fost inclusă în tabelele anexate Convenției unice privind stupefiantele din 1961 a Organizației Națiunilor Unite și care poate reprezenta o amenințare la adresa sănătății publice comparabilă cu cea reprezentată de substanțele enumerate în Tabelele I, II sau IV;(c) "drog psihotrop nou" înseamnă o substanță în formă pură sau în preparat, care nu a fost inclusă în tabelele anexate Convenției privind substanțele psihotrope din 1971 a Organizației Națiunilor Unite și care poate reprezenta o amenințare la adresa sănătății publice comparabilă cu cea reprezentată de substanțele enumerate în Tabelele I, II, III sau IV;(d) "autorizație de comercializare" înseamnă permisiunea de a plasa un produs medicamentos pe piață, acordată de autoritatea competentă a unui stat membru, în conformitate cu Titlul III din Directiva 2001/83/CE (în cazul produselor medicamentoase de uz uman) sau cu Titlul III din Directiva 2001/82/CE (în cazul produselor medicamentoase veterinare), sau o autorizație de comercializare acordată de Comisia Europeană în temeiul articolului 3 din Regulamentul (CE) nr. 726/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 31 martie 2004 de stabilire a procedurilor comunitare privind autorizarea și supravegherea produselor medicamentoase de uz uman și veterinar și de instituire a unei Agenții Europene pentru Medicamente [7];(e) "sistemul Organizației Națiunilor Unite" înseamnă Organizația Mondială a Sănătății (OMS), Comisia pentru stupefiante (CND) și/sau Comitetul Economic și Social acționând în conformitate cu competențele lor respective, astfel cum sunt definite la articolul 3 din Convenția unică privind stupefiantele din 1961 a Organizației Națiunilor Unite sau la articolul 2 din Convenția privind substanțele psihotrope din 1971 a Organizației Națiunilor Unite;(f) "preparat" înseamnă un amestec ce conține o nouă substanță psihoactivă;(g) "formular de raportare" înseamnă un formular structurat pentru notificarea unei noi substanțe psihoactive și/sau a unui preparat ce conține o nouă substanță psihoactivă, convenit între OEDT/Europol și rețelele acestora din statele membre, adică Reitox și Unitățile Naționale Europol.Articolul 4Schimb de informații(1) Fiecare stat membru se asigură că Unitatea sa Națională Europol și reprezentantul său în Rețeaua Reitox furnizează Europol și OEDT, luând în considerare mandatele respective ale acestor două organisme, informații referitoare la fabricarea, traficul și utilizarea, inclusiv informații suplimentare privind eventuale utilizări medicale, ale noilor substanțe psihoactive și ale preparatelor ce conțin noi substanțe psihoactive.Europol și OEDT colectează informațiile primite de la statele membre prin intermediul unui formular de raportare și își comunică reciproc aceste informații imediat, precum și Unităților Naționale Europol și reprezentanților statelor membre în cadrul Reitox, Comisiei și AEM.(2) În cazul în care Europol și OEDT consideră că informațiile furnizate de un stat membru cu privire la o nouă substanță psihoactivă nu justifică transmiterea informațiilor, după cum se prevede la alineatul (1), acestea informează imediat statul membru care a făcut notificarea despre aceasta. Europol și OEDT își justifică decizia în fața Consiliului în termen de șase săptămâni.Articolul 5Raport comun(1) În cazul în care Europol și OEDT, sau Consiliul, hotărând cu majoritatea membrilor săi, consideră că informațiile furnizate de un stat membru cu privire la o nouă substanță psihoactivă justifică colectarea de noi informații, aceste informații sunt reunite și prezentate de către Europol și OEDT sub forma unui raport comun (denumit în continuare "raportul comun"). Raportul comun este prezentat Consiliului, AEM și Comisiei.(2) Raportul comun conține:(a) o descriere a caracteristicilor chimice și fizice, inclusiv numele sub care este cunoscută noua substanță psihoactivă și, dacă este disponibilă, denumirea științifică (Denumirea Comună Internațională);(b) informații cu privire la frecvența, circumstanțele și/sau cantitățile în care este întâlnită o nouă substanță psihoactivă, precum și informații despre mijloacele și metodele de fabricare a noii substanțe psihoactive;(c) informații privind implicarea criminalității organizate în fabricarea și traficarea noii substanțe psihoactive;(d) o primă indicare a riscurilor asociate noii substanțe psihoactive, inclusiv riscurile pentru sănătate și cele sociale, precum și caracteristicile consumatorilor;(e) informații cu privire la faptul dacă noua substanță psihoactivă face sau a făcut obiectul unei evaluări de către sistemul Organizației Națiunilor Unite;(f) data notificării în formularul de raportare a noii substanțe psihoactive către OEDT sau Europol;(g) informații cu privire la faptul dacă noua substanță psihoactivă face deja sau nu obiectul unor măsuri de control la nivel național într-un stat membru;(h) în măsura în care acest lucru este posibil, se vor furniza informații despre:(i) precursorii chimici despre care se știe că au fost utilizați la fabricarea substanței;(ii) modul și amploarea utilizării, cunoscute sau previzibile, a noii substanțe;(iii) orice altă utilizare a noii substanțe psihoactive și amploarea respectivei utilizări, riscurile asociate acestei utilizări a noii substanțe psihoactive, inclusiv riscurile pentru sănătate și cele sociale.(3) AEM prezintă Europol și OEDT următoarele informații cu privire la faptul dacă în Uniunea Europeană sau în orice stat membru:(a) a fost obținută o autorizație de comercializare pentru noua substanță psihoactivă;(b) noua substanță psihoactivă face obiectul unei cereri de eliberare a unei autorizații de comercializare;(c) o autorizație de comercializare eliberată pentru noua substanță psihoactivă a fost suspendată.În cazul în care aceste informații se referă la autorizații de comercializare eliberate de statele membre, statele membre respective pun aceste informații la dispoziția AEM, la cererea acesteia.(4) Statele membre furnizează detaliile prevăzute la alineatul (2) în termen de șase săptămâni de la data notificării înscrise în formularul de raportare, în conformitate cu articolul 4 alineatul (1).(5) Raportul comun este prezentat în cel mult patru săptămâni de la data primirii informațiilor de la statele membre și AEM. Raportul este prezentat de Europol sau OEDT, după caz, în conformitate cu articolul 5 alineatele (1) și (2).Articolul 6Evaluarea riscurilor(1) Consiliul, luând în considerare avizul Europol și OEDT și hotărând cu majoritatea membrilor săi, poate solicita ca riscurile, inclusiv riscurile pentru sănătate și cele sociale, cauzate de consumul, fabricarea și traficarea unei noi substanțe psihoactive, implicarea criminalității organizate și posibilele consecințe ale măsurilor de control să fie evaluate în conformitate cu procedura stabilită la alineatele (2)-(4), cu condiția ca cel puțin un sfert dintre membrii săi sau Comisia să fi informat Consiliul în scris despre acordul lor cu privire la o astfel de evaluare. Statele membre sau Comisia informează Consiliul despre acest fapt cât mai curând posibil, dar în orice caz în termen de patru săptămâni de la primirea raportului comun. Secretariatul General al Consiliului informează fără întârziere OEDT despre acest fapt.(2) Pentru a realiza evaluarea, OEDT convoacă o reuniune specială sub auspiciile Comitetului Științific. De asemenea, pentru această reuniune, Comitetul Științific poate fi lărgit cu maxim cinci experți, desemnați de directorul OEDT la recomandarea președintelui Comitetului Științific, dintre membrii unui grup de experți propuși de statele membre și confirmați la fiecare trei ani de către Consiliul de Administrație al OEDT. Experții respectivi trebuie să provină din domenii științifice care nu sunt reprezentate sau sunt insuficient reprezentate în Comitetul Științific, dar a căror contribuție este necesară în vederea unei evaluări echilibrate și corespunzătoare a potențialelor riscuri, inclusiv a riscurilor pentru sănătate și cele sociale. De asemenea, Comisia, Europol și AEM sunt invitate să trimită fiecare cel mult doi experți.(3) Evaluarea riscurilor se realizează pe baza informațiilor care trebuie să fie furnizate Comitetului Științific de către statele membre, OEDT, Europol și AEM, luând în considerare toți factorii care, în conformitate cu Convenția unică privind stupefiantele din 1961 a Organizației Națiunilor Unite sau cu Convenția privind substanțele psihotrope din 1971 a Organizației Națiunilor Unite, ar justifica punerea unei substanțe sub control internațional.(4) La terminarea evaluării riscurilor, Comitetul Științific întocmește un raport (denumit în continuare "Raportul de evaluare a riscurilor"). Raportul de evaluare a riscurilor constă dintr-o analiză a informațiilor științifice și cu privire la aplicarea legii care sunt disponibile și reflectă toate opiniile membrilor Comitetului. Raportul de evaluare a riscurilor este prezentat Comisiei și Consiliului, în numele Comitetului, de către președintele acestuia, în termen de douăsprezece săptămâni de la data la care Secretariatul General al Consiliului a informat OEDT în conformitate cu alineatul (1).Raportul de evaluare a riscurilor conține:(a) descrierea caracteristicilor fizice și chimice ale noii substanțe psihoactive și a mecanismelor sale de acțiune, inclusiv valoarea medicală a acesteia;(b) riscurile pentru sănătate asociate cu noua substanță psihoactivă;(c) riscurile sociale asociate cu noua substanță psihoactivă;(d) informații privind nivelul de implicare a criminalității organizate și informații despre confiscarea și/sau detectarea de către autorități, precum și despre fabricarea noii substanțe psihoactive;(e) informații despre orice evaluare a noii substanțe psihoactive în sistemul Organizației Națiunilor Unite;(f) după caz, o descriere a măsurilor de control aplicabile noii substanțe psihoactive în statele membre;(g) opțiuni privind controlul și posibilele consecințe ale măsurilor de control și(h) precursorii chimici care sunt utilizați pentru fabricarea substanței.Articolul 7Cazurile în care nu se întreprinde o evaluare a riscurilor(1) Nu se întreprinde o evaluare a riscurilor în absența unui raport comun al Europol/OEDT. De asemenea, nu se întreprinde o evaluare a riscurilor în cazul în care noua substanță psihoactivă în cauză se află într-un stadiu avansat de evaluare în cadrul sistemului Organizației Națiunilor Unite, și anume de îndată ce Comitetul de experți privind farmacodependența din cadrul OMS și-a publicat analiza critică, însoțită de o recomandare scrisă, cu excepția cazului în care există suficiente informații noi care au relevanță în cadrul prezentei decizii.(2) În cazul în care noua substanță psihoactivă a fost evaluată în cadrul sistemului Organizației Națiunilor Unite, dar s-a luat hotărârea ca aceasta să nu fie înregistrată în tabelele Convenției unice privind stupefiantele din 1961 sau ale Convenției privind substanțele psihotrope din 1971, se întreprinde o evaluare a riscurilor numai dacă există noi informații importante, care prezintă interes în cadrul prezentei decizii.(3) Nu se întreprinde o evaluare a riscurilor cu privire la o nouă substanță psihoactivă dacă:(a) noua substanță psihoactivă este utilizată pentru fabricarea unui produs medicamentos pentru care s-a eliberat o autorizație de comercializare sau(b) noua substanță psihoactivă este utilizată pentru fabricarea unui produs medicamentos pentru care s-a prezentat o cerere de eliberare a unei autorizații de comercializare sau(c) noua substanță psihoactivă este utilizată pentru fabricarea unui produs medicamentos a cărui autorizație de comercializare a fost suspendată de o autoritate competentă.În cazul în care noua substanță psihoactivă se încadrează într-una dintre categoriile enumerate la primul paragraf, Comisia, pe baza datelor colectate de OEDT și Europol, evaluează împreună cu AEM necesitatea unor măsuri ulterioare, în strânsă cooperare cu OEDT și în conformitate cu mandatul și procedurile AEM.Comisia prezintă un raport Consiliului cu privire la rezultat.Articolul 8Procedura pentru punerea sub control a anumitor noi substanțe psihoactive specifice(1) În termen de șase săptămâni de la data la care a primit Raportul de evaluare a riscurilor, Comisia prezintă Consiliului o inițiativă privind supunerea noii substanțe psihoactive unor măsuri de control. În cazul în care Comisia consideră că nu este necesar să prezinte o inițiativă privind supunerea noii substanțe psihoactive unor măsuri de control, în termen de șase săptămâni de la data la care a primit Raportul de evaluare a riscurilor Comisia prezintă Consiliului un raport de justificare a poziției sale.(2) În cazul în care Comisia consideră că nu este necesar să prezinte o inițiativă privind supunerea noii substanțe psihoactive unor măsuri de control, o astfel de inițiativă poate fi prezentată Consiliului de către unul sau mai multe state membre, de preferință nu mai târziu de șase săptămâni de la data la care Comisia și-a prezentat raportul Consiliului.(3) Consiliul decide, cu majoritate calificată și în urma unei inițiative prezentate în temeiul alineatului (1) sau (2), în conformitate cu articolul 34 alineatul (2) litera (c) din tratat, dacă va supune noua substanță psihoactivă unor măsuri de control.Articolul 9Măsuri de control luate de statele membre(1) În cazul în care Consiliul decide să supună o nouă substanță psihoactivă unor măsuri de control, statele membre depun toate eforturile necesare pentru a lua, cât mai curând posibil, dar nu mai târziu de un an de la data deciziei respective, măsurile necesare în conformitate cu legislația internă, pentru a supune:(a) noua substanță psihotropă măsurilor de control și sancțiunilor penale prevăzute de legislația lor în temeiul obligațiilor care le revin prin Convenția privind substanțele psihotrope din 1971 a Organizației Națiunilor Unite;(b) noul stupefiant măsurilor de control și sancțiunilor penale prevăzute de legislația lor în temeiul obligațiilor care le revin prin Convenția unică privind stupefiantele din 1961 a Organizației Națiunilor Unite.(2) Statele membre comunică atât Consiliului cât și Comisiei măsurile luate cât mai curând după adoptarea deciziei respective. Ulterior, aceste informații sunt comunicate OEDT, Europol, AEM și Parlamentului European.(3) Nici un element al prezentei decizii nu împiedică un stat membru să mențină sau să introducă pe teritoriul său orice măsuri de control naționale pe care le consideră adecvate în momentul în care o nouă substanță psihoactivă a fost identificată de un stat membru.Articolul 10Raport anualOEDT și Europol prezintă un raport anual Parlamentului European, Consiliului și Comisiei cu privire la punerea în aplicare a prezentei decizii. Raportul ia în considerare toate aspectele necesare pentru evaluarea eficacității și a realizărilor sistemului instituit prin prezenta decizie. Raportul menționează, în mod special, experiența privind coordonarea dintre sistemul prevăzut de prezenta decizie și sistemul de farmacovigilență.Articolul 11Sistemul de farmacovigilențăStatele membre și AEM asigură un schimb de informații adecvat între mecanismul instituit prin prezenta decizie și sistemele de farmacovigilență definite și instituite în temeiul Titlului VII din Directiva 2001/82/CE și al Titlului IX din Directiva 2001/83/CE.Articolul 12AbrogareAcțiunea Comună privind noile droguri sintetice din 16 iunie 1997 se abrogă. Deciziile adoptate de Consiliu în temeiul articolului 5 din acțiunea comună menționată rămân valabile din punct de vedere juridic.Articolul 13Publicarea și intrarea în vigoarePrezenta decizie intră în vigoare în ziua următoare datei publicării sale în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.Adoptată la Bruxelles, 10 mai 2005.Pentru ConsiliuPreședinteleJ. Krecké[1] Aviz emis la 13 ianuarie 2004 (nepublicat în Jurnalul Oficial până la această dată).[2] JO L 167, 25.6.1997, p. 1.[3] JO L 311, 28.11.2001, p. 1. Directivă astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 2004/28/CE (JO L 136, 30.4.2004, p. 58).[4] JO L 311, 28.11.2001, p. 67. Directivă astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 2004/27/CE (JO L 136, 30.4.2004, p. 34).[5] JO L 357, 20.12.1990, p. 1. Regulament astfel cum a fost modificat ultima dată prin Regulamentul (CE) nr. 1232/2002 al Comisiei (JO L 180, 10.7.2002, p. 5).[6] JO L 47, 18.2.2004, p. 1.[7] JO L 136, 30.4.2004, p. 1.--------------------------------------------------


title: Decizia nr. 445/2014/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 aprilie 2014 de instituire a unei acțiuni a Uniunii în favoarea evenimentului „Capitale europene ale culturii” pentru anii 2020-2033 și de abrogare a Deciziei nr. 1622/2006/CE

text:
               3.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 132/1

         DECIZIA NR. 445/2014/UE A PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI A CONSILIULUI
   din 16 aprilie 2014
   de instituire a unei acțiuni a Uniunii în favoarea evenimentului „Capitale europene ale culturii” pentru anii 2020-2033 și de abrogare a Deciziei nr. 1622/2006/CE
   PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 167 alineatul (5) prima liniuță,
   având în vedere propunerea Comisiei Europene,
   după transmiterea proiectului de act legislativ către parlamentele naționale,
   având în vedere avizele Comitetului Regiunilor (1),
   hotărând în conformitate cu procedura legislativă ordinară (2),
   întrucât:

               (1)

               Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE) urmărește realizarea unei uniuni tot mai strânse între popoarele europene și însărcinează Uniunea, între altele, să contribuie la înflorirea culturilor statelor membre, respectând totodată diversitatea națională și regională a acestora și punând în evidență, în același timp, moștenirea culturală comună. În această privință, Uniunea, după caz, sprijină și completează acțiunea statelor membre de îmbunătățire a cunoașterii și a diseminării culturii și istoriei popoarelor europene.

               (2)

               Comunicarea Comisiei din 10 mai 2007 privind o agendă europeană pentru cultură într-o lume în proces de globalizare, aprobată de Consiliu prin rezoluția sa din 16 noiembrie 2007 (3) și de Parlamentul European prin rezoluția sa din 10 aprilie 2008 (4), stabilește obiectivele activităților viitoare ale Uniunii din domeniul culturii. Activitățile respective ar trebui să promoveze diversitatea culturală și dialogul intercultural, să promoveze cultura în calitate de catalizator al creativității în cadrul creșterii economice și al ocupării forței de muncă, precum și în calitate de element vital în cadrul relațiilor internaționale ale Uniunii.

               (3)

               Convenția UNESCO privind protecția și promovarea diversității expresiilor culturale, care a intrat în vigoare la 18 martie 2007 și la care Uniunea este parte, are ca scop protejarea și promovarea diversității culturale, stimularea interculturalității și creșterea gradului de conștientizare a valorii diversității culturale la nivel local, național și internațional.

               (4)

               Decizia nr. 1622/2006/CE a Parlamentului European și a Consiliului (5) a instituit o acțiune în favoarea evenimentului „Capitala europeană a culturii” pentru anii 2007-2019.

               (5)

               Evaluările capitalelor europene ale culturii, precum și consultarea publică privind viitorul respectivei acțiuni după 2019 au indicat faptul că evenimentul a devenit treptat una dintre cele mai ambițioase inițiative culturale din Europa, precum și una dintre cele mai apreciate de cetățenii europeni. Se impune, prin urmare, să fie instituită o nouă acțiune aferentă anilor 2020-2033.

               (6)

               Pe lângă obiectivele inițiale ale acțiunii „Capitale europene ale culturii”, care vizau punerea în evidență a bogăției și diversității culturilor europene și a caracteristicilor comune ale acestora, precum și promovarea unei mai bune cunoașteri reciproce între cetățenii europeni, orașele deținătoare ale titlului de „Capitală Europeană a Culturii” („titlul”) au adăugat, de asemenea, în mod progresiv, o nouă dimensiune, utilizând efectul de pârghie al titlului pentru a-și stimula dezvoltarea lor mai generală, în conformitate cu strategiile și prioritățile lor respective.

               (7)

               Obiectivele acțiunii instituite prin prezenta decizie ar trebui să se conformeze pe deplin obiectivelor programului „Europa creativă”, instituit prin Regulamentul (UE) nr. 1295/2013 al Parlamentului European și al Consiliului (6), care își propune să protejeze, să dezvolte și să promoveze diversitatea culturală și lingvistică europeană, să promoveze patrimoniul cultural al Europei și să consolideze competitivitatea sectoarelor culturale și creative europene, în special cea a sectorului audiovizual, cu scopul de a sprijini creșterea inteligentă, durabilă și favorabilă incluziunii. Realizarea obiectivelor menționate ar trebui să contribuie, de asemenea, la consolidarea sentimentului de apartenență la un spațiu cultural comun și la stimularea dialogului intercultural și a înțelegerii reciproce.

               (8)

               Pentru a atinge obiectivele menționate, este important ca orașele deținătoare ale titlului să încerce să dezvolte legături între sectoarele lor culturale și creative, pe de o parte, și sectoare cum sunt educația, cercetarea, mediul, dezvoltarea urbană sau turismul cultural, pe de altă parte. În special, experiențele trecute au demonstrat potențialul acțiunii „Capitale europene ale culturii” drept catalizator pentru dezvoltarea locală și turismul cultural, după cum s-a subliniat în Comunicarea Comisiei din 30 iunie 2010 intitulată „Europa, destinația turistică favorită la nivel mondial — un nou cadru politic pentru turismul european”, salutată de Consiliu în concluziile sale din 12 octombrie 2010 și aprobată de Parlamentul European în rezoluția sa din 27 septembrie 2011 (7).

               (9)

               Este important, de asemenea, ca orașele deținătoare ale titlului să își propună să promoveze incluziunea socială și egalitatea de șanse și să facă tot posibilul pentru a asigura implicarea în măsura cea mai mare cu putință a tuturor părților componente ale societății civile la pregătirea și punerea în aplicare a programului cultural, acordând o atenție specială tinerilor, precum și grupurilor marginalizate și defavorizate.

               (10)

               De asemenea, evaluările și consultarea publică au arătat totodată în mod convingător că acțiunea „Capitale europene ale culturii” poate aduce multe beneficii orașelor atunci când este planificată cu grijă. Aceasta rămâne, în primul rând, o inițiativă culturală, dar poate da naștere, de asemenea, unor avantaje sociale și economice semnificative, în special atunci când este inclusă în cadrul unei strategii de dezvoltare a orașului respectiv pe termen lung, bazată pe cultură.

               (11)

               Acțiunea „Capitale europene ale culturii” a suscitat totodată numeroase provocări. Pregătirea unui program de activități culturale desfășurate pe parcursul unui an este solicitantă, iar unele orașe deținătoare ale titlului au reușit mai bine decât altele să valorifice potențialul. Prin urmare, acțiunea respectivă ar trebui să fie consolidată, pentru a ajuta toate orașele să valorifice la maximum deținerea titlului.

               (12)

               Titlul ar trebui să fie rezervat în continuare orașelor, indiferent de dimensiunea acestora, dar, pentru a ajunge la un public mai larg și pentru a amplifica impactul, orașele în cauză ar trebui să poată implica întreaga lor zonă limitrofă, ca și înainte.

               (13)

               Acordarea titlului ar trebui să se bazeze în continuare pe un program cultural special creat, care ar trebui să aibă o dimensiune europeană puternică. Programul cultural respectiv ar trebui să facă parte dintr-o strategie pe termen lung cu un impact durabil asupra dezvoltării economice, culturale și sociale la nivel local.

               (14)

               Procedura de selecție în două etape, bazată pe o listă cronologică a statelor membre și realizată de către un juriu de experți independenți, s-a dovedit a fi echitabilă și transparentă. Procedura a permis orașelor să își amelioreze candidaturile între etapa preselecției și cea a selecției pe baza sugestiilor de specialitate primite de la juriul respectiv și a asigurat o distribuție echitabilă a titlului între toate statele membre. În plus, pentru a garanta continuitatea acțiunii "Capitale europene ale culturii" și pentru a evita pierderea experienței și a know-how-ului care ar rezulta din înlocuirea simultană a tuturor experților, aceasta ar trebui să se facă în mod eșalonat.

               (15)

               Ar trebui să se asigure în continuare expertiza la nivel național, permițând statelor membre să numească maximum doi experți în juriul care desfășoară procedurile de selectare și de monitorizare.

               (16)

               Criteriile de selecție ar trebui să fie formulate mai explicit cu scopul de a oferi orientări mai bune orașelor candidate în ceea ce privește obiectivele și cerințele pe care trebuie să le îndeplinească pentru a li se acorda titlul. Criteriile respective ar trebui, de asemenea, să fie mai ușor cuantificabile pentru a ajuta juriul la selecția și monitorizarea orașelor. În această privință, ar trebui să se acorde o atenție specială planurilor orașelor candidate vizând activitățile cu efecte durabile înscrise într-o strategie de politici culturale pe termen lung, care pot avea un impact cultural, economic și social durabil.

               (17)

               Orașele candidate ar trebui să exploreze posibilitatea, acolo unde este cazul, de a recurge la sprijin financiar din partea programelor și fondurilor Uniunii.

               (18)

               Faza de pregătire dintre nominalizarea unui oraș și anul pentru care este acordat titlul este de o importanță crucială pentru succesul acțiunii „Capitale europene ale culturii”. Părțile interesate au ajuns la un consens larg conform căruia măsurile de însoțire introduse prin Decizia nr. 1622/2006/CE au fost foarte utile pentru orașele în cauză. Aceste măsuri ar trebui să fie dezvoltate în continuare, în special prin sporirea frecvenței reuniunilor de monitorizare și a vizitelor experților în orașele în cauză și prin consolidarea schimburilor de experiență dintre orașele care au deținut, cele care dețin și cele care vor deține titlul și orașele candidate. Orașele nominalizate ar putea, de asemenea, să dezvolte legături suplimentare cu alte orașe deținătoare ale titlului.

               (19)

               Premiul „Melina Mercouri” instituit prin Decizia nr. 1622/2006/CE a dobândit o puternică valoare simbolică, care depășește cu mult suma acordată efectiv de către Comisie. Cu toate acestea, pentru a garanta faptul că orașele nominalizate își îndeplinesc angajamentele, condițiile de plată ale sumei aferente premiului ar trebui să fie mai stricte și mai explicite.

               (20)

               Este important ca orașele respective să specifice clar în toate materialele promoționale că acțiunea instituită prin prezenta decizie reprezintă o acțiune a Uniunii.

               (21)

               Evaluările Comisiei privind precedentele capitale europene ale culturii, care au la bază date colectate la nivel local, nu au putut furniza date primare privind impactul pe care îl are titlul. Prin urmare, orașele însele ar trebui să fie actorii-cheie în procesul de evaluare.

               (22)

               Experiența evenimentelor trecute a arătat că participarea țărilor candidate poate ajuta la apropierea acestora de Uniune prin scoaterea în evidență a aspectelor comune ale culturilor europene. Prin urmare, acțiunea instituită prin prezenta decizie ar trebui să fie deschisă participării țărilor candidate și potențialilor candidați ulterior anului 2019.

               (23)

               Cu toate acestea, în perioada 2020-2033, acoperită de prezenta decizie, din motive de echitate față de orașele din statele membre, orașelor din țările candidate și din potențialii candidați ar trebui să li se permită să participe la o singură competiție pentru titlu. De asemenea, tot din motive de echitate față de statele membre, fiecare țară candidată sau potențial candidat ar trebui să poată deține titlul o singură dată în perioada respectivă.

               (24)

               Decizia nr. 1622/2006/CE ar trebui să fie abrogată. Cu toate acestea, dispozițiile sale ar trebui să se aplice în continuare, pentru toate orașele care au fost deja nominalizate sau care sunt în curs de a fi nominalizate până în 2019.

               (25)

               Deoarece obiectivele prezentei decizii, respectiv protejarea și promovarea diversității culturilor din Europa, evidențierea trăsăturilor comune culturilor și stimularea contribuției culturii la dezvoltarea pe termen lung a orașelor, nu pot fi îndeplinite în mod suficient de către statele membre, dată fiind nevoia, în special, de criterii și proceduri comune, clare și transparente pentru selecție și monitorizare, precum și de o strânsă coordonare între statele membre, dar, având în vedere amploarea și efectele preconizate ale acțiunii, pot să fie îndeplinite mai bine la nivelul Uniunii, Uniunea poate adopta măsuri în conformitate cu principiul subsidiarității definit la articolul 5 din Tratatul privind Uniunea Europeană. În conformitate cu principiul proporționalității, definit la articolul respectiv, prezenta decizie nu depășește ceea ce este necesar pentru atingerea obiectivelor menționate,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   Instituirea acțiunii
   O acțiune a Uniunii intitulată „Capitale europene ale culturii” este instituită pentru perioada 2020-2033 (denumită în continuare „acțiunea”).
   Articolul 2
   Obiective
   (1)   Obiectivele generale ale acțiunii sunt:

               (a)

               protejarea și promovarea diversității culturilor din Europa și evidențierea caracteristicilor comune, precum și creșterea sentimentului de apartenență la un spațiu cultural comun în rândul cetățenilor;

               (b)

               stimularea contribuției culturii la dezvoltarea pe termen lung a orașelor în conformitate cu strategiile și prioritățile lor respective.

         (2)   Obiectivele specifice ale acțiunii sunt:

               (a)

               îmbunătățirea gamei, a diversității și a dimensiunii europene ale ofertei culturale în orașe, inclusiv prin intermediul cooperării transnaționale;

               (b)

               extinderea accesului și a participării la cultură;

               (c)

               consolidarea capacității sectorului cultural și a legăturilor sale cu alte sectoare;

               (d)

               conturarea mai fermă a profilului internațional al orașelor prin intermediul culturii.

         Articolul 3
   Accesul la acțiune
   (1)   Competiția pentru titlu este deschisă orașelor, care pot implica și zonele lor limitrofe.
   (2)   Numărul de orașe deținătoare ale titlului într-un anumit an (denumit în continuare „anul pentru care este acordat titlul”) este de maximum trei.
   Titlul se acordă în fiecare an unui număr maxim de un oraș în fiecare din cele două state membre care apar în calendarul prevăzut în anexă (denumit în continuare „calendarul”) și, în anii relevanți, unui oraș dintr-o țară candidată sau dintr-un potențial candidat sau unui oraș dintr-o țară care aderă la Uniune în condițiile prevăzute la alineatul (5).
   (3)   Orașele din statele membre au dreptul de a li se acorda titlul pentru un an conform ordinii în care figurează statele membre în calendar.
   (4)   Orașele din țările candidate sau din potențialii candidați care participă la programul „Europa creativă” sau la programele ulterioare ale Uniunii de sprijinire a culturii la data publicării apelului pentru depunerea candidaturilor menționat la articolul 10 alineatul (2) își pot depune candidatura pentru titlu pentru un an în cadrul unei competiții deschise organizate o dată la trei ani, conform calendarului.
   Orașele din țările candidate și din potențialii candidați pot participa la o singură competiție în perioada 2020-2033.
   Fiecare țară candidată sau potențial candidat poate deține titlul o singură dată în perioada 2020-2033.
   (5)   Atunci când o țară aderă la Uniune după 4 mai 2014, însă înainte de 1 ianuarie 2027, are dreptul de a găzdui evenimentul la șapte ani după aderarea sa, conform normelor și procedurilor aplicabile statelor membre. Calendarul se actualizează în consecință. Atunci când o țară aderă la Uniune la data de 1 ianuarie 2027 sau ulterior acestei date, nu are dreptul de a participa în cadrul prezentei acțiuni în calitate de stat membru.
   Cu toate acestea, în anii în care există deja trei orașe care dețin titlul conform calendarului, orașele din țările menționate la primul paragraf au dreptul de a deține titlul numai în anul următor disponibil în calendar, în ordinea aderării țărilor respective.
   Dacă un oraș dintr-o țară menționată la primul paragraf a participat anterior la o competiție pentru țările candidate și potențialii candidați, nu poate participa la nicio competiție ulterioară pentru statele membre. În cazul în care un oraș dintr-o astfel de țară a fost nominalizat să dețină titlul în perioada 2020-2033, în conformitate cu alineatul (4), țara respectivă nu are dreptul, după aderarea sa, de a organiza o competiție ca stat membru în perioada menționată.
   Dacă mai mult de o țară aderă la Uniune la aceeași dată și dacă nu există un acord între țările respective privind ordinea de participare la acțiune, Consiliul organizează o tragere la sorți.
   Articolul 4
   Aplicare
   (1)   Pe baza criteriilor prevăzute la articolul 5, Comisia redactează un formular de candidatură comun, care este utilizat de toate orașele candidate.
   În cazul în care un oraș candidat implică zona sa limitrofă, candidatura se înregistrează sub denumirea orașului respectiv.
   (2)   Fiecare candidatură se bazează pe un program cultural cu o dimensiune europeană puternică.
   Programul cultural se desfășoară pe durata anului pentru care este acordat titlul și este special creat pentru titlu, în conformitate cu criteriile prevăzute la articolul 5.
   Articolul 5
   Criterii
   Criteriile de evaluare a candidaturilor (denumite în continuare „criteriile”) sunt distribuite în următoarele categorii: „contribuția la strategia pe termen lung”, „dimensiunea europeană”, „conținutul cultural și artistic”, „capacitatea de a produce rezultate”, „implicarea publicului” și „gestionarea”, astfel:

               1.

               în ceea ce privește categoria „contribuția la strategia pe termen lung”, sunt luați în considerare următorii factori:

                           (a)

                           existența, la data depunerii candidaturii, a unei strategii culturale pentru orașul candidat, care acoperă acțiunea și include planuri pentru susținerea activităților culturale, prevăzute pentru anii următori anului pentru care este acordat titlul;

                           (b)

                           planurile de consolidare a capacității sectoarelor culturale și creative, inclusiv dezvoltarea unor legături pe termen lung între sectoarele culturale, economice și sociale ale orașului candidat;

                           (c)

                           impactul cultural, social și economic preconizat, inclusiv asupra dezvoltării urbane, preconizat pe termen lung, pe care titlul l-ar putea avea asupra orașului candidat;

                           (d)

                           planurile de monitorizare și evaluare a impactului titlului asupra orașului candidat și de diseminare a rezultatelor evaluării;

               2.

               în ceea ce privește categoria „dimensiunea europeană”, sunt evaluați următorii factori:

                           (a)

                           domeniul de aplicare și calitatea activităților de promovare a diversității culturale a Europei, a dialogului intercultural și a unei mai bune înțelegeri reciproce între cetățenii europeni;

                           (b)

                           domeniul de aplicare și calitatea activităților care pun în evidență aspectele comune ale culturilor, patrimoniului și istoriei europene, precum și integrarea europeană și temele europene actuale;

                           (c)

                           domeniul de aplicare și calitatea activităților la care participă artiști europeni, cooperarea cu operatori sau orașe din țări diferite, incluzând, atunci când este cazul, orașe care dețin titlul, precum și parteneriate transnaționale;

                           (d)

                           strategia menită să atragă interesul publicului larg european și internațional;

               3.

               în ceea ce privește categoria „conținutul cultural și artistic”, sunt evaluați următorii factori:

                           (a)

                           existența unei viziuni și a unei strategii artistice clare și coerente pentru programul cultural;

                           (b)

                           implicarea artiștilor locali și a organizațiilor culturale în elaborarea și punerea în aplicare a programului cultural;

                           (c)

                           gama și diversitatea activităților propuse și nivelul general al calității lor artistice;

                           (d)

                           capacitatea de a îmbina patrimoniul cultural local și formele de artă tradiționale cu expresiile culturale noi, inovatoare și experimentale;

               4.

               în ceea ce privește categoria „capacitatea de a produce rezultate”, orașele candidate trebuie să demonstreze că:

                           (a)

                           candidatura beneficiază de susținere politică extinsă și solidă și de un angajament durabil din partea autorităților locale, regionale și naționale;

                           (b)

                           orașul candidat dispune sau va dispune de o infrastructură adecvată și viabilă pentru a deține titlul;

               5.

               în ceea ce privește categoria „implicarea publicului”, sunt evaluați următorii factori:

                           (a)

                           implicarea populației locale și a societății civile în pregătirea candidaturii și în punerea în aplicare a acțiunii;

                           (b)

                           crearea de oportunități noi și durabile pentru o gamă largă de cetățeni, în special tineri, voluntari și persoane marginalizate și defavorizate, inclusiv minorități, de a asista sau participa la activități culturale, acordându-se o atenție deosebită persoanelor cu handicap și persoanelor în vârstă în ceea ce privește accesibilitatea acestor activități;

                           (c)

                           strategia generală pentru extinderea categoriilor de public, în special legătura cu mediul educațional și participarea școlilor;

               6.

               în ceea ce privește categoria „gestionarea”, sunt evaluați următorii factori:

                           (a)

                           fezabilitatea strategiei de strângere de fonduri și a bugetului propus, care include, dacă este cazul, planuri de solicitare a unui sprijin financiar din programele și fondurile Uniunii și acoperă faza de pregătire, anul pentru care este acordat titlul, evaluarea și dispozițiile pentru activitățile ulterioare, precum și planul pentru situațiile neprevăzute;

                           (b)

                           structura de gestiune și de punere în aplicare prevăzută pentru acțiune, care prevede, printre altele, o cooperare adecvată între autoritățile locale și structura de punere în aplicare, inclusiv echipa artistică;

                           (c)

                           procedurile pentru numirea directorului general și a directorului artistic și domeniile lor de acțiune;

                           (d)

                           strategia de marketing și comunicare să fie cuprinzătoare și să scoată în evidență faptul că acțiunea reprezintă o acțiune a Uniunii;

                           (e)

                           structura de punere în aplicare să dispună de personal cu experiență și competențe adecvate pentru a planifica, gestiona și pune în aplicare programul cultural pentru anul pentru care este acordat titlul.

         Articolul 6
   Juriul de experți
   (1)   Se înființează un juriu de experți independenți (denumit în continuare „juriul”) pentru desfășurarea procedurilor de selecție și monitorizare.
   (2)   Juriul este format din 10 experți numiți de instituțiile și organele Uniunii (denumiți în continuare „experți europeni”) în conformitate cu alineatul (3).
   (3)   După organizarea unei cereri deschise de exprimare a interesului, Comisia propune un grup de potențiali experți europeni.
   Parlamentul European, Consiliul și Comisia aleg câte trei experți din grupul respectiv și îi numesc în conformitate cu procedurile lor.
   Comitetul Regiunilor selectează un expert din grup și numește expertul respectiv în conformitate cu procedurile sale.
   La selectarea experților europeni, fiecare instituție și fiecare organ al Uniunii urmărește să asigure complementaritatea competențelor, o repartizare geografică echilibrată, precum și echilibrul de gen în alcătuirea globală a juriului.
   (4)   Pe lângă experții europeni, pentru selecția și monitorizarea unui oraș dintr-un stat membru, statul membru în cauză are dreptul de a numi până la doi experți în juriu, în conformitate cu propriile sale proceduri și cu consultarea Comisiei.
   (5)   Toți experții trebuie:

               (a)

               să fie cetățeni ai Uniunii;

               (b)

               să fie independenți;

               (c)

               să aibă experiență și expertiză aprofundate în:

                           (i)

                           sectorul cultural;

                           (ii)

                           dezvoltarea culturală a orașelor; sau

                           (iii)

                           organizarea unui eveniment din seria „Capitala europeană a culturii” sau a unui eveniment cultural internațional de o amploare și o importanță similare;

               (d)

               să fie în măsură să consacre activității din cadrul juriului un număr adecvat de zile de lucru pe an.

         (6)   Juriul își desemnează președintele.
   (7)   Experții europeni sunt numiți pentru o perioadă de trei ani.
   Fără a aduce atingere primului paragraf, în ceea ce privește prima alcătuire a juriului, Parlamentul European își numește experții pentru trei ani, Comisia pentru doi ani, iar Consiliul și Comitetul Regiunilor pentru un an.
   (8)   Toți experții declară orice conflict de interese existent sau potențial cu privire la un anumit oraș candidat. În cazul în care un expert face o astfel de declarație sau în cazul în care un astfel de conflict de interese iese la iveală, expertul respectiv demisionează, iar instituția sau organul relevant al Uniunii sau statul membru în cauză îl înlocuiește pe expertul respectiv pentru perioada rămasă până la încheierea mandatului, în conformitate cu procedura aplicabilă.
   Articolul 7
   Depunerea candidaturilor în statele membre
   (1)   Fiecare stat membru este responsabil pentru organizarea competiției între orașele de pe teritoriul său conform calendarului.
   (2)   Statele membre în cauză publică un apel pentru depunerea candidaturilor cel puțin cu șase ani înaintea anului pentru care este acordat titlul.
   Prin derogare de la primul paragraf, statele membre care au dreptul să nominalizeze un oraș pentru deținerea titlului în 2020 publică acest apel cât mai curând posibil după 4 mai 2014.
   Fiecare apel pentru depunerea candidaturilor cuprinde formularul de candidatură menționat la articolul 4 alineatul (1).
   Termenul de depunere a candidaturilor de către orașele candidate în cadrul fiecărui apel pentru depunerea candidaturilor se stabilește la cel puțin 10 luni de la data publicării sale.
   (3)   Candidaturile sunt notificate Comisiei de către statele membre în cauză.
   Articolul 8
   Preselecția în statele membre
   (1)   Fiecare stat membru vizat convoacă juriul pentru o reuniune de preselecție cu orașele candidate, cu cel puțin cinci ani înaintea anului pentru care este acordat titlul.
   Prin derogare de la primul paragraf, statele membre care au dreptul de a nominaliza orașe la titlu pentru anul 2020 pot prelungi respectivul termen cu cel mult un an.
   (2)   După evaluarea candidaturilor conform criteriilor, juriul convine asupra unei liste restrânse de orașe candidate și întocmește un raport de preselecție asupra tuturor candidaturilor, furnizând printre altele recomandări în atenția orașelor candidate preselecționate.
   (3)   Juriul prezintă raportul de preselecție statelor membre în cauză și Comisiei.
   (4)   Fiecare stat membru în cauză aprobă în mod oficial preselecția candidaturilor, stabilită pe baza raportului juriului.
   Articolul 9
   Selecția în statele membre
   (1)   Orașele candidate preselecționate își completează și își revizuiesc candidaturile astfel încât să respecte criteriile și să ia în considerare recomandările cuprinse în raportul de preselecție și le înaintează statului membru în cauză, care le transmite apoi Comisiei.
   (2)   Fiecare stat membru vizat convoacă juriul pentru o reuniune de selecție cu orașele candidate preselecționate, în termen de cel mult nouă luni după reuniunea de preselecție.
   Dacă este necesar, în consultare cu Comisia, statul membru vizat poate prelungi termenul de nouă luni cu o perioadă rezonabilă.
   (3)   Juriul evaluează candidaturile completate și revizuite.
   (4)   Juriul emite un raport de selecție privind candidaturile orașelor candidate preselecționate, precum și o recomandare pentru nominalizarea unui singur oraș din statul membru în cauză.
   Raportul de selecție conține, de asemenea, recomandări adresate orașului în cauză cu privire la progresele care trebuie realizate înainte de anul pentru care este acordat titlul.
   Juriul prezintă raportul de selecție statului membru în cauză și Comisiei.
   (5)   Fără a aduce atingere alineatului (4), în cazul în care niciunul dintre orașele candidate nu îndeplinește toate criteriile, juriul poate recomanda neacordarea titlului în anul respectiv.
   Articolul 10
   Preselecția și selecția în țările candidate și în potențialii candidați
   (1)   Comisia este responsabilă de organizarea competiției între orașele din țările candidate și din potențialii candidați.
   (2)   Comisia publică în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene un apel pentru depunerea candidaturilor, cel puțin cu șase ani înaintea anului pentru care este acordat titlul.
   Fiecare apel pentru depunerea candidaturilor cuprinde formularul de candidatură menționat la articolul 4 alineatul (1).
   Termenul pentru depunerea candidaturilor în cadrul fiecărui apel pentru depunerea candidaturilor se stabilește la cel puțin 10 luni de la data publicării sale.
   (3)   Preselecția orașelor este efectuată de juriu cel puțin cu cinci ani înaintea anului pentru care este acordat titlul, pe baza candidaturilor acestora. Nu se organizează nicio reuniune cu orașele candidate.
   După evaluarea candidaturilor conform criteriilor, juriul convine asupra unei liste restrânse de orașe candidate și întocmește un raport de preselecție asupra tuturor candidaturilor, furnizând printre altele recomandări în atenția orașelor candidate preselecționate.
   Juriul transmite Comisiei raportul de preselecție.
   (4)   Orașele candidate preselecționate își completează și își revizuiesc candidaturile astfel încât să respecte criteriile și să ia în considerare recomandările cuprinse în raportul de preselecție și le înaintează Comisiei.
   Comisia convoacă juriul pentru o reuniune de selecție cu orașele candidate preselecționate, în termen de cel mult nouă luni după reuniunea de preselecție.
   Dacă este necesar, Comisia poate prelungi termenul de nouă luni cu o perioadă rezonabilă.
   (5)   Juriul evaluează candidaturile completate și revizuite.
   (6)   Juriul emite un raport de selecție privind candidaturile orașelor candidate preselecționate, precum și o recomandare pentru nominalizarea unui singur oraș dintr-o țară candidată sau dintr-un potențial candidat.
   Raportul de selecție conține, de asemenea, recomandări adresate orașului în cauză cu privire la progresele care trebuie realizate înainte de anul pentru care este acordat titlul.
   Juriul transmite Comisiei raportul de selecție.
   (7)   Fără a aduce atingere alineatului (6), în cazul în care niciunul dintre orașele candidate nu îndeplinește toate criteriile, juriul poate recomanda neacordarea titlului în anul respectiv.
   Articolul 11
   Nominalizare
   (1)   Fiecare stat membru vizat nominalizează un oraș la titlu, pe baza recomandărilor cuprinse în raportul de selecție al juriului, și notifică nominalizarea Parlamentului European, Consiliului, Comisiei și Comitetului Regiunilor cu cel puțin patru ani înaintea anului pentru care este acordat titlul.
   Prin derogare de la primul paragraf, statele membre care au dreptul să nominalizeze orașe la titlu pentru anul 2020 pot prelungi respectivul termen cu cel mult un an.
   (2)   În cazul țărilor candidate și al potențialilor candidați, Comisia nominalizează un oraș la titlu în anii relevanți, pe baza recomandărilor cuprinse în raportul de selecție al juriului, și notifică nominalizarea Parlamentului European, Consiliului și Comitetului Regiunilor, cu cel puțin patru ani înaintea anului pentru care este acordat titlul.
   (3)   Nominalizările menționate la alineatele (1) și (2) sunt însoțite de o justificare pe baza rapoartelor juriului.
   (4)   În cazul în care un oraș implică zona sa limitrofă, nominalizarea privește orașul.
   (5)   În termen de două luni de la notificarea nominalizărilor, Comisia publică lista orașelor nominalizate drept capitale europene ale culturii în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene, seria C.
   Articolul 12
   Cooperarea între orașele nominalizate
   Orașele nominalizate pentru același an urmăresc să dezvolte legături între programele lor culturale, o astfel de cooperare putând fi luată în considerare în cadrul procedurii de monitorizare prevăzute la articolul 13.
   Articolul 13
   Monitorizare
   (1)   Juriul monitorizează pregătirea orașelor nominalizate pentru anul aferent titlului, furnizând acestora sprijin și orientări din momentul nominalizării lor până la începutul anului pentru care este acordat titlul.
   (2)   În acest scop, Comisia convoacă trei reuniuni de monitorizare la care urmează să participe juriul și orașele nominalizate, după cum urmează:

               (a)

               cu trei ani înaintea anului pentru care este acordat titlul;

               (b)

               cu 18 luni înaintea anului pentru care este acordat titlul;

               (c)

               cu două luni înaintea anului pentru care este acordat titlul.

         Statul membru sau țara candidată sau potențialul candidat în cauză poate desemna un observator care să participe la reuniunile respective.
   Cu șase săptămâni înainte de fiecare reuniune de monitorizare, orașele nominalizate transmit Comisiei rapoarte privind progresele înregistrate.
   În timpul reuniunilor de monitorizare, juriul evaluează pregătirile și oferă consiliere cu scopul de a ajuta orașele nominalizate să dezvolte un program cultural de înaltă calitate și o strategie eficace. Juriul acordă o atenție deosebită recomandărilor stabilite în raportul de selecție și în rapoartele de monitorizare precedente menționate la alineatul (3).
   (3)   După fiecare reuniune de monitorizare, juriul întocmește un raport de monitorizare a stadiului pregătirilor și a potențialelor măsuri de luat.
   Juriul transmite rapoartele sale de monitorizare Comisiei, precum și orașelor nominalizate și respectivelor state membre sau țări candidate sau potențiali candidați.
   (4)   Pe lângă reuniunile de monitorizare, Comisia poate organiza vizite ale juriului în orașele nominalizate ori de câte ori este necesar.
   Articolul 14
   Premiul
   (1)   Comisia poate acorda un premiu sub forma unei sume de bani în onoarea Melinei Mercouri (denumit în continuare „premiul”) unui oraș nominalizat, sub rezerva finanțării puse la dispoziție în temeiul cadrului financiar multianual relevant.
   Aspectele juridice și financiare ale premiului sunt reglementate în cadrul programelor Uniunii de sprijinire a culturii.
   (2)   Contravaloarea premiului este achitată până la sfârșitul lunii martie a anului pentru care este acordat titlul, cu condiția ca orașul nominalizat să respecte în continuare angajamentele asumate în stadiul depunerii candidaturii, să respecte criteriile și să țină seama de recomandările cuprinse în rapoartele de selecție și monitorizare.
   Se consideră că angajamentele asumate în etapa depunerii candidaturii de către orașul nominalizat au fost respectate în cazul în care nu s-a făcut nicio modificare substanțială a programului și strategiei între etapa de depunere a candidaturii și anul pentru care este acordat titlul, în special dacă:

               (a)

               bugetul a fost menținut la un nivel capabil să pună în aplicare un program cultural de înaltă calitate conform candidaturii și criteriilor;

               (b)

               independența echipei artistice a fost respectată în mod corespunzător;

               (c)

               dimensiunea europeană a rămas suficient de puternică în versiunea finală a programului cultural;

               (d)

               strategia de marketing și comunicare și materialele promoționale utilizate de către orașul nominalizat reflectă în mod clar faptul că acțiunea reprezintă o acțiune a Uniunii;

               (e)

               planurile de monitorizare și evaluare a impactului titlului asupra orașului nominalizat sunt deja întocmite.

         Articolul 15
   Măsuri practice
   Comisia are ca misiune în special:

               (a)

               să asigure coerența de ansamblu a acțiunii;

               (b)

               să asigure coordonarea dintre statele membre și juriu;

               (c)

               din perspectiva obiectivelor menționate la articolul 2 și a criteriilor, să stabilească orientări pentru sprijinirea procedurilor de selecție și monitorizare, în strânsă cooperare cu juriul;

               (d)

               să ofere sprijin tehnic juriului;

               (e)

               să publice toate rapoartele juriului pe pagina sa de internet;

               (f)

               să facă publice toate informațiile relevante și să contribuie la vizibilitatea acțiunii la nivel european și internațional;

               (g)

               să stimuleze schimbul de experiență și de bune practici între precedentele, actualele și viitoarele orașe deținătoare ale titlului, precum și între orașele candidate și să promoveze difuzarea mai largă a rapoartelor de evaluare a orașelor și a experienței dobândite.

         Articolul 16
   Evaluare
   (1)   Răspunderea de a evalua rezultatele anului în calitate de capitală europeană a culturii revine fiecărui oraș în cauză.
   Comisia stabilește orientări comune și indicatori pentru orașele respective, pe baza obiectivelor menționate la articolul 2 și a criteriilor, pentru a asigura o abordare coerentă a procedurii de evaluare.
   Orașele respective întocmesc rapoartele lor de evaluare și le transmit Comisiei până la data de 31 decembrie a anului următor anului pentru care este acordat titlul.
   Comisia publică rapoartele de evaluare pe pagina sa de internet.
   (2)   În afara evaluărilor realizate de către orașe, Comisia asigură faptul că au loc periodic evaluări externe și independente ale rezultatelor acțiunii.
   Evaluările externe și independente se axează pe plasarea tuturor capitalelor europene ale culturii precedente într-un context european, pentru a permite comparații și pentru a trage învățăminte utile pentru viitoarele capitale europene ale culturii, precum și pentru toate orașele europene. Evaluările respective includ o evaluare a acțiunii în ansamblu, inclusiv a eficienței proceselor implicate în desfășurarea sa, a impactului său și a modului în care aceasta ar putea fi îmbunătățită.
   Comisia prezintă Parlamentului European, Consiliului și Comitetului Regiunilor următoarele rapoarte întocmite pe baza evaluărilor menționate, însoțite, dacă este cazul, de propuneri corespunzătoare:

               (a)

               un prim raport intermediar până la 31 decembrie 2024;

               (b)

               un al doilea raport intermediar până la 31 decembrie 2029;

               (c)

               un raport ex post până la 31 decembrie 2034.

         Articolul 17
   Abrogare și dispoziții tranzitorii
   Decizia nr. 1622/2006/CE se abrogă. Cu toate acestea, această decizie rămâne în vigoare în ceea ce privește orașele nominalizate sau care urmează a fi nominalizate drept capitale europene ale culturii pentru anii din perioada 2013-2019.
   Articolul 18
   Intrarea în vigoare
   Prezenta decizie intră în vigoare în ziua următoare datei publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.

      Adoptată la Strasbourg, 16 aprilie 2014.

            Pentru Parlamentul European

            Președintele

         M. SCHULZ

            Pentru Consiliu

            Președintele

         D. KOURKOULAS

      (1)  JO C 113, 18.4.2012, p. 17 și JO C 17, 19.1.2013, p. 97.

      (2)  Poziția Parlamentului European din 12 decembrie 2013 (nepublicată încă în Jurnalul Oficial) și Poziția în primă lectură a Consiliului din 24 martie 2014 (nepublicată încă în Jurnalul Oficial). Poziția Parlamentului European din 15 aprilie 2014 (nepublicată încă în Jurnalul Oficial).

      (3)  JO C 287, 29.11.2007, p. 1.

      (4)  JO C 247 E, 15.10.2009, p. 32.

      (5)  Decizia nr. 1622/2006/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 24 octombrie 2006 de stabilire a unei acțiuni comunitare în favoarea evenimentului „Capitala europeană a culturii” pentru anii 2007-2019 (JO L 304, 3.11.2006, p. 1).

      (6)  Regulamentul (UE) nr. 1295/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 decembrie 2013 privind instituirea programului „Europa creativă” (2014-2020) și de abrogare a Deciziilor nr. 1718/2006/CE, nr. 1855/2006/CE și nr. 1041/2009/CE (JO L 347, 20.12.2013, p. 221).

      (7)  JO C 56 E, 26.2.2013, p. 41.

      ANEXĂ
      CALENDAR

                  2020

                  Croația

                  Irlanda

                  2021

                  România

                  Grecia

                  Țară candidată sau potențialul candidat

                  2022

                  Lituania

                  Luxemburg

                  2023

                  Ungaria

                  Regatul Unit

                  2024

                  Estonia

                  Austria

                  Țară candidată sau potențialul candidat

                  2025

                  Slovenia

                  Germania

                  2026

                  Slovacia

                  Finlanda

                  2027

                  Letonia

                  Portugalia

                  Țară candidată sau potențialul candidat

                  2028

                  Republica Cehă

                  Franța

                  2029

                  Polonia

                  Suedia

                  2030

                  Cipru

                  Belgia

                  Țară candidată sau potențialul candidat

                  2031

                  Malta

                  Spania

                  2032

                  Bulgaria

                  Danemarca

                  2033

                  Țările de Jos

                  Italia

                  Țară candidată sau potențialul candidat


title: Decizia (UE) 2017/742 a Parlamentului European și a Consiliului din 5 aprilie 2017 privind mobilizarea Fondului european de ajustare la globalizare (EGF/2017/000 TA 2017 – Asistență tehnică la inițiativa Comisiei)

text:
               28.4.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 111/8

         DECIZIA (UE) 2017/742 A PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI A CONSILIULUI
   din 5 aprilie 2017
   privind mobilizarea Fondului european de ajustare la globalizare (EGF/2017/000 TA 2017 – Asistență tehnică la inițiativa Comisiei)
   PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
   având în vedere Regulamentul (UE) nr. 1309/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 decembrie 2013 privind Fondul european de ajustare la globalizare (2014-2020) și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1927/2006 (1), în special articolul 11 alineatul (2),
   având în vedere Acordul interinstituțional din 2 decembrie 2013 între Parlamentul European, Consiliu și Comisie privind disciplina bugetară, cooperarea în chestiuni bugetare și buna gestiune financiară (2), în special punctul 13,
   având în vedere propunerea Comisiei Europene,
   întrucât:

               (1)

               Fondul european de ajustare la globalizare (FEG) a fost creat pentru a oferi sprijin lucrătorilor disponibilizați și persoanelor care desfășoară activități independente ale căror activități au încetat ca urmare a schimbărilor structurale majore intervenite în practicile comerciale internaționale, generate de globalizare, ca urmare a continuării crizei financiare și economice mondiale care face obiectul Regulamentului (CE) nr. 546/2009 al Parlamentului European și al Consiliului (3) sau ca urmare a unei noi crize financiare și economice mondiale, precum și pentru a le acorda asistență în procesul de reintegrare pe piața muncii.

               (2)

               FEG nu trebuie să depășească o sumă anuală maximă de 150 de milioane EUR (la prețurile din 2011), după cum se prevede la articolul 12 din Regulamentul (UE, Euratom) nr. 1311/2013 al Consiliului (4).

               (3)

               Regulamentul (UE) nr. 1309/2013 prevede că, la inițiativa Comisiei, un maxim de 0,5 % din valoarea anuală maximă a FEG se poate utiliza în fiecare an pentru asistența tehnică.

               (4)

               În consecință, FEG ar trebui mobilizat pentru a pune la dispoziție suma de 310 000 EUR pentru asistență tehnică la inițiativa Comisiei,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   În cadrul bugetului general al Uniunii Europene pentru exercițiul financiar 2017, se mobilizează Fondul european de ajustare la globalizare pentru alocarea sumei de 310 000 EUR sub formă de credite de angajament și credite de plată.
   Articolul 2
   Prezenta decizie intră în vigoare în ziua următoare datei publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.

      Adoptată la Strasbourg, 5 aprilie 2017.

            Pentru Parlamentul European

            Președintele

         A. TAJANI

            Pentru Consiliu

            Președintele

         I. BORG

      (1)  JO L 347, 20.12.2013, p. 855.

      (2)  JO C 373, 20.12.2013, p. 1.

      (3)  Regulamentul (CE) nr. 546/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 iunie 2009 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 1927/2006 privind crearea Fondului european de ajustare la globalizare (JO L 167, 29.6.2009, p. 26).

      (4)  Regulamentul (UE, Euratom) nr. 1311/2013 al Consiliului din 2 decembrie 2013 de stabilire a cadrului financiar multianual pentru perioada 2014-2020 (JO L 347, 20.12.2013, p. 884).


title: Decizia Consiliului din 3 noiembrie 1986 privind încheierea unui Acord sub forma unui schimb de scrisori între Comunitatea Economică Europeană și Statele Unite ale Americii privind preferințele mediteraneene, citricele și pastele făinoase

text:
               03/Volumul 06

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               26

         31987D0149

               L 062/22

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

      DECIZIA CONSILIULUI

   din 3 noiembrie 1986
   privind încheierea unui Acord sub forma unui schimb de scrisori între Comunitatea Economică Europeană și Statele Unite ale Americii privind preferințele mediteraneene, citricele și pastele făinoase (1)

   (87/149/CEE)
   CONSILIUL COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Economice Europene, în special articolul 113,
   având în vedere recomandarea Comisiei,
   întrucât ar trebui găsită o soluție la diferendul comercial dintre Comunitate și Statele Unite cu privire la citrice și paste făinoase.
   DECIDE:
   Articolul 1
   Acordul sub forma unui schimb de scrisori între Comunitatea Economică Europeană și Statele Unite ale Americii privind preferințele mediteraneene, citricele și pastele făinoase se aprobă în numele Comunității.
   Textul acordului se anexează la prezenta decizie.
   Articolul 2
   Președintele Consiliului este autorizat să numească persoana împuternicită să semneze acordul prin care Comunitatea își asumă obligații.

      Adoptată la Bruxelles, 3 noiembrie 1986.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         A. CLARK

      (1)  Astfel cum a fost rectificat la 24 februarie 1987.