title: 2010/367/: Decizia Comisiei din 25 iunie 2010 privind punerea în aplicare de către statele membre a unor programe de supraveghere a gripei aviare la păsările de curte și la păsările sălbatice [notificată cu numărul C(2010) 4190]  (Text cu relevanță pentru SEE )

text:
               1.7.2010

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 166/22

         DECIZIA COMISIEI
   din 25 iunie 2010
   privind punerea în aplicare de către statele membre a unor programe de supraveghere a gripei aviare la păsările de curte și la păsările sălbatice
   [notificată cu numărul C(2010) 4190]
   (Text cu relevanță pentru SEE)
   (2010/367/UE)
   COMISIA EUROPEANĂ,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
   având în vedere Directiva 90/425/CEE a Consiliului din 26 iunie 1990 privind controalele veterinare și zootehnice aplicabile în schimburile intracomunitare cu anumite animale vii și produse în vederea realizării pieței interne (1), în special articolul 10 alineatul (4),
   având în vedere Directiva 2005/94/CE a Consiliului din 20 decembrie 2005 privind măsurile comunitare de combatere a influenței aviare și de abrogare a Directivei 92/40/CEE (2), în special articolul 4 alineatul (2),
   întrucât:

               (1)

               Gripa aviară este o boală infecțioasă virală a păsărilor, inclusiv a celor domestice. Infecția cu virusurile gripei aviare la păsările domestice de curte cauzează două forme principale ale acestei boli, care se deosebesc prin virulența lor. Forma slab patogenă provoacă în general doar simptome ușoare, în timp ce forma înalt patogenă determină rate foarte mari de mortalitate la majoritatea speciilor de păsări domestice. Boala menționată poate avea un impact sever asupra profitabilității sectorului creșterii păsărilor domestice.

               (2)

               Directiva 2005/94/CE prevede măsuri pentru controlul focarelor de gripă aviară înalt patogenă (HPAI) la păsările de curte sau alte păsări captive și gripă aviară slab patogenă (LPAI) provocată de virușii gripei aviare de subtipurile H5 și H7, astfel cum au fost definite în directiva menționată. Directiva 2005/94/CE prevede, de asemenea, anumite măsuri preventive legate de supravegherea și identificarea timpurie a virusului gripei aviare.

               (3)

               Directiva 2005/94/CE prevede punerea în aplicare a unor programe de supraveghere obligatorii de către statele membre. Programele de supraveghere respective vizează identificarea circulației virușilor LPAI la păsările de curte, în special la speciile de păsări acvatice de curte, anterior răspândirii largi a acestora la nivelul populației de păsări de curte, astfel încât să se poată lua măsurile de control necesare pentru prevenirea riscului unei mutații în HPAI, cu posibile consecințe devastatoare.

               (4)

               Directiva 2005/94/CE prevede totodată desfășurarea unor programe de supraveghere referitoare la păsările sălbatice pentru a contribui, în baza unei evaluări de risc actualizate periodic, la cunoașterea amenințărilor implicate de păsările sălbatice cu privire la orice virus gripal de origine aviară la păsări.

               (5)

               Decizia 2007/268/CE a Comisiei din 13 aprilie 2007 privind punerea în aplicare a unor programe de supraveghere a gripei aviare la păsările de curte și păsările sălbatice, destinate aplicării în statele membre, și de modificare a Deciziei 2004/450/CE (3) a fost adoptată în scopul formulării de orientări pentru punerea în aplicare a acestor programe de supraveghere.

               (6)

               De la data adoptării deciziei menționate, experiența câștigată în statele membre în ceea ce privește realizarea programelor de supraveghere și progresele realizate în cunoașterea științifică și concluziile de cercetare indică faptul că anumite specii de păsări domestice și anumite categorii de producție de păsări de curte sunt mai expuse ca altele la o infecție cu virusul gripei aviare decât altele, luând în considerare, de asemenea, situarea exploatației și alți factori de risc.

               (7)

               Amenințarea introducerii în Europa a virusului HPAI de subtipul H5N1 din Asia de Sud-Est și propagarea sa spre vest în cursul anului 2005 a antrenat adoptarea de măsuri adiționale care vizează ameliorarea stadiului de pregătire și detectarea precoce a tipului de virus menționat la păsări domestice și păsări sălbatice.

               (8)

               Decizia 2005/731/CE a Comisiei din 17 octombrie 2005 de stabilire a unor dispoziții suplimentare privind supravegherea gripei aviare la păsările sălbatice (4) prevede ca statele membre să organizeze notificarea autorităților competente cu privire la cazurile de mortalitate anormală sau de focare importante de boală la păsările sălbatice și în special la păsările sălbatice acvatice. Trebuie, de asemenea, efectuate prelevarea și testarea în laborator în scopul depistării virusului gripei aviare.

               (9)

               Este necesar să se includă cerințele prevăzute în Decizia 2005/731/CE în prezenta decizie.

               (10)

               Din 2006 până în 2009, mai mult de 350 000 de păsări sălbatice au fost supuse prelevării de probe și testelor în scopul depistării virusului gripei aviare. În medie, supravegherea în statele membre a fost efectuată prin prelevarea de probe de la păsări vii în 75 % din cazuri și prin prelevare de la păsări bolnave sau moarte în 25 % din cazuri.

               (11)

               În cursul acestei perioade de patru ani, virusul HPAI de subtip H5N1 a fost detectat la mai mult de 1 000 de păsări moarte sau bolnave, în timp ce a fost detectat doar la cinci păsări vii și sănătoase în momentul prelevării de probe. Subtipurile de LPAI au fost aproape exclusiv detectate în probele prelevate de la păsări vii.

               (12)

               Concluziile rapoartelor anuale privind supravegherea gripei aviare (5) în Uniune stabilite de laboratorul de referință al UE pentru gripă aviară, avizele științifice ale Autorității Europene pentru Siguranța Alimentară (EFSA) (6), (7), (8) lucrările recent înființatului grup de acțiune pentru supravegherea bolilor animale (TEADS) au evidențiat necesitatea introducerii anumitor modificări la strategia actuală de supraveghere a păsărilor de curte și sălbatice pentru a încuraja abordarea bazată pe riscuri, care pare să constituie cea mai potrivită strategie de supraveghere pentru a informa autoritățile competente în scopul prevenirii și combaterii bolilor, destinată protejării exploatațiilor de creștere a păsărilor de curte și a altor păsări ținute în captivitate.

               (13)

               Supravegherea bazată pe riscuri ar trebui să fie complementară sistemelor de depistare timpurie a gripei aviare la păsările de curte, precum cele prevăzute la articolul 2 din Decizia 2005/734/CE a Comisiei din 19 octombrie 2005 de stabilire a unor măsuri de biosecuritate în vederea limitării riscului de transmitere la păsările de curte și la alte păsări ținute în captivitate, de la păsările sălbatice vii, a gripei aviare cauzate de subtipul H5N1 al virusului gripei A și de stabilire a unui sistem de depistare timpurie în zonele cu grad ridicat de risc (9) și în capitolul II punctul 2 din anexa la Decizia 2006/437/CE a Comisiei din 4 august 2006 de aprobare a unui manual de diagnostic pentru influența aviară în conformitate cu Directiva 2005/94/CE a Consiliului (10).

               (14)

               Prin urmare, este necesar ca orientările privind supravegherea gripei aviare la păsările de curte și păsările sălbatice stabilite de Decizia 2007/268/CE să fie revizuite ținând cont de experiența și cunoștințele științifice dobândite și să fie înlocuite cu orientările prevăzute în prezenta decizie.

               (15)

               În interesul coerenței legislației Uniunii și cu excepția dispozițiilor contrare, prelevarea de probe și testele de laborator se efectuează în conformitate cu procedurile prevăzute în Decizia 2006/437/CE.

               (16)

               În interesul coerenței legislației Uniunii, la punerea în aplicare a programelor de supraveghere privind păsările sălbatice, trebuie să se ia serios în considerare cerințele Directivei 2009/147/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 30 noiembrie 2009 privind conservarea păsărilor sălbatice (11), în special în ceea ce privește concepția supravegherii și procedurile de prelevare de probe descrise la secțiunile 2 și 3 din partea 1 a anexei II la prezenta decizie.

               (17)

               Deciziile 2005/731/CE și 2007/268/CE se abrogă.

               (18)

               Măsurile prevăzute în prezenta decizie sunt conforme cu avizul Comitetului permanent pentru lanțul alimentar și sănătatea animală,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   Statele membre iau măsurile necesare pentru a garanta că autoritățile competente adoptă prevederile corespunzătoare pentru ca organismele de observare și de marcare cu inele a păsărilor sălbatice, organizațiile de vânătoare și alte organizații relevante să notifice fără întârziere autorităților competente cazurile de mortalitate anormală sau focarele de boală importante care apar la păsările sălbatice și, în special, la păsările sălbatice de apă.
   Articolul 2
   (1)   Statele membre se asigură că imediat după primirea de către autoritățile competente a notificării prevăzute la articolul 1 și în cazul în care nu s-a identificat nici o cauză manifestă de boală, alta decât gripă aviară, autoritatea competentă organizează:

               (a)

               prelevarea eșantioanelor necesare de la păsări moarte și, în măsura posibilului, de la alte păsări care au intrat în contact cu păsările moarte;

               (b)

               supunerea eșantioanelor la teste de laborator în vederea depistării virusului gripei aviare.

         (2)   Prelevarea de probe și procedurile de testare se efectuează în conformitate cu capitolele II-VIII din manualul de diagnostic pentru influența aviară aprobat prin Decizia 2006/437/CE.
   (3)   Statele membre informează fără întârziere Comisia în cazul în care testele de laborator prevăzute la alineatul (1) litera (b) arată rezultate pozitive pentru virusul gripei aviare înalt patogene (HPAI).
   Articolul 3
   Programele de supraveghere pentru gripa aviară la păsările domestice și sălbatice, care urmează să fie derulate de statele membre, în conformitate cu articolul 4 alineatul (1) din Directiva 2005/94/CE, respectă instrucțiunile prevăzute în anexele I și II la prezenta decizie.
   Articolul 4
   Fără a aduce atingere cerințelor prevăzute în legislația Uniunii, autoritatea competentă se asigură că toate rezultatele, pozitive și negative, ale examenelor serologice și virusologice de depistare a gripei aviare obișnuite în cadrul programelor de supraveghere pentru păsări de curte și păsări sălbatice sunt comunicate din șase în șase luni Comisiei. Ele sunt transmise prin sistemul online al Comisiei în fiecare an înainte de 31 iulie pentru cele șase luni precedente (1 ianuarie-30 iunie) și până la 31 ianuarie pentru cele șase luni precedente (1 iulie-31 decembrie).
   Articolul 5
   Deciziile 2005/731/CE și 2007/268/CE se abrogă.
   Articolul 6
   Prezenta decizie se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 25 iunie 2010.

            Pentru Comisie

         John DALLI

            Membru al Comisiei

      (1)  JO L 224, 18.8.1990, p. 29.

      (2)  JO L 10, 14.1.2006, p. 16.

      (3)  JO L 115, 3.5.2007, p. 3.

      (4)  JO L 274, 20.10.2005, p. 93.

      (5)  Site-ul internet al Comisiei Europene: http://ec.europa.eu/food/animal/diseases/controlmeasures/avian/eu_resp_surveillance_en.htm

      (6)  The EFSA Journal (2005) 266, 1-21; Aviz științific privind aspecte de sănătate și bunăstare animală referitoare la gripa aviară.

      (7)  The EFSA Journal (2008) 715, 1-161, Aviz științific privind aspecte de sănătate și bunăstare animală referitoare la gripa aviară și riscurile introducerii sale în exploatațiile avicole din UE.

      (8)  The EFSA Journal (2006) 357, 1-46, Avizul privind „Păsările migratoare și posibilul rol al acestora la răspândirea virusului gripei aviare foarte patogen”.

      (9)  JO L 274, 20.10.2005, p. 105.

      (10)  JO L 237, 31.8.2006, p. 1.

      (11)  JO L 20, 26.1.2010, p. 7.

      ANEXA I

         Orientări privind punerea în aplicare a programelor de supraveghere a gripei aviare la păsări de curte

      1.   Obiectivele programelor de supraveghere

      Obiectivele programelor de supraveghere a gripei aviare la păsările de curte au ca obiectiv să informeze autoritățile competente cu privire la circulația virusului gripei aviare în vederea combaterii bolii în conformitate cu Directiva 2005/94/CE printr-o depistare anuală și o supraveghere activă a următoarelor elemente:

                  (a)

                  gripă aviară slab patogenă (LPAI) subtipurile H5 și H7 la păsări galinacee (respectiv pui, curcani, bibilici, fazani, potârnichi și prepelițe) și ratite, completând prin aceasta alte sisteme de depistare timpurie existente;

                  (b)

                  LPAI subtipurile H5 și H7 și gripă aviară înalt patogenă (HPAI) la păsările acvatice domestice (respectiv rațe, gâște și rațe sălbatice destinate repopulării efectivelor de vânat).

            2.   Concepția supravegherii

      Se efectuează prelevare de probe și teste serologice în exploatațiile avicole în scopul depistării prezenței anticorpilor la virusul gripei aviare, astfel cum sunt definite în Directiva 2005/94/CE.
      Această supraveghere activă este complementară sistemelor de depistare timpurie care există deja în statele membre, astfel cum prevede Decizia 2005/734/CE și capitolul II din manualul de diagnosticare a gripei aviare aprobat de Decizia 2006/437/CE a Comisiei (denumit în continuare „manualul de diagnosticare”) și, în special, celor puse în aplicare în exploatațiile avicole considerate că prezintă un risc ridicat de introducere a gripei aviare.
      Există două metode internațional recunoscute pentru supravegherea bolilor animale: (a) supravegherea bazată pe riscuri; și (b) supraveghere bazată pe prelevare de probe reprezentativă.
      2.1.   Supraveghere bazată pe riscuri

      Supravegherea bazată pe riscuri este metoda preconizată pentru supravegherea apariției gripei aviare într-un mod orientat și eficient din punct de vedere al resurselor.
      Statele membre care aleg această metodă specifică vectorii de risc relevanți pentru contaminarea efectivelor de păsări de curte și cadrul de prelevare de probe pentru exploatațiile avicole identificate ca putând să prezinte un risc mai ridicat de a fi contaminate cu gripă aviară.
      Criteriile și factorii de risc enumerați în secțiunea 4.1 nu sunt exhaustivi, ci dau o indicație asupra modului de a desfășura prelevarea de probe și analiza probelor pentru diferitele specii de păsări de curte și categorii de producție de păsări de curte din diferitele sisteme de creștere. În funcție de situația sănătății animale individuale în statul membru în cauză, ar putea fi necesară o ponderare diferită a acestora.
      2.2.   Supraveghere pe baza prelevării de probe reprezentative

      În cazul în care un stat membru nu este în măsură să realizeze o evaluare bazată pe suficiente probe a vectorilor de risc pentru contaminarea efectivelor de păsări de curte pe teritoriul său, acesta pune în aplicare o supraveghere bazată pe un plan de prelevare de probe reprezentativă. Numărul de exploatații avicole care urmează să fie supuse prelevării de probe trebuie să corespundă celui indicat în tabelele 1 și 2, în funcție de speciile de păsări de curte.
      Prelevarea de probe pentru testele serologice de depistare a gripei aviare este răspândită pe întregul teritoriu al statului membru, astfel încât probele să fie considerate reprezentative pentru întregul stat membru.
      3.   Populațiile-țintă

      Programul de supraveghere include prelevarea de probe a următoarelor specii de păsări de curte și categorii de producție:

                  (a)

                  găini ouătoare;

                  (b)

                  găini ouătoare crescute în aer liber;

                  (c)

                  pui de reproducție;

                  (d)

                  curcani de reproducție;

                  (e)

                  rațe de reproducție;

                  (f)

                  gâște de reproducție;

                  (g)

                  curcani pentru îngrășare;

                  (h)

                  rațe pentru îngrășare;

                  (i)

                  gâște pentru îngrășare;

                  (j)

                  vânat de crescătorie cu pene (galinacee), punând accentul pe păsările adulte precum păsările de reproducție;

                  (k)

                  vânat de crescătorie cu pene (păsări de apă);

                  (l)

                  ratite.

            Cu toate acestea, în următoarele situații excepționale, următoarele categorii de păsări de curte pot fi, de asemenea, incluse:

                  (m)

                  pui de carne, dar numai când: (i) sunt ținuți în număr important în producția crescută în aer liber și (ii) se consideră că prezintă un risc ridicat de infecție cu gripă aviară;

                  (n)

                  păsări de curte: rolul lor în circulația și propagarea virusului este în general minor, iar prelevarea de probe solicită numeroase resurse; cu toate acestea, în anumite state membre păsările de curte pot prezenta un risc mai ridicat de contaminare cu gripă aviară din cauza prezenței lor în număr important, a apropierii de exploatațiile avicole comerciale, a participării la comerțul local/regional și a altor criterii și factori de risc enumerați la secțiunea 4.1, în special în ceea ce privește componența pe specii.

            Cu toate acestea, o categorie de producție de păsări de curte (cum ar fi pui de reproducție crescuți în condiții de strictă biosecuritate) poate să nu fie inclusă în prelevare dacă se furnizează motive justificate în ceea privește nivelul riscului.
      4.   Metoda supravegherii bazate pe riscuri

      Alegerea supravegherii bazate pe riscuri trebuie determinată printr-o evaluare efectuată la nivelul statului membru care ține cont de cel puțin următoarele criterii și factori de risc:
      4.1.   Criterii și factori de risc

      4.1.1.   Criteriile și factorii de risc pentru introducerea virusului în exploatațiile avicole din cauza expunerii directe sau indirecte la păsări sălbatice, în special la speciile-țintă identificate

                  (a)

                  Situarea exploatației avicole în apropierea zonelor umede, a iazurilor, mlaștinilor, lacurilor, râurilor sau țărmurilor mării unde s-ar putea aduna păsările migratoare de apă.

                  (b)

                  Situarea exploatațiilor avicole în zonele cu o densitate ridicată a păsărilor migratoare sălbatice, în special a acelor păsări care sunt caracterizate drept specii-țintă pentru depistarea HPAI H5N1 și enumerate în partea 2 din anexa II.

                  (c)

                  Situarea exploatațiilor avicole în apropierea locurilor de odihnă și reproducție a păsărilor de apă sălbatice migratoare, în special acolo unde aceste zone sunt legate prin intermediul mișcărilor păsărilor migratoare de zone unde prezența virusului HPAI H5N1 la păsările sălbatice și la păsări de curte este cunoscută.

                  (d)

                  Exploatațiile avicole cu producția crescută în aer liber sau exploatațiile în care păsările de curte sau alte păsări captive sunt crescute în aer liber sau orice altă instalație în care nu se poate garanta absența contactului cu păsările sălbatice.

                  (e)

                  Nivel scăzut de biosecuritate în exploatația avicolă, inclusiv metoda de depozitare a hranei pentru animale și utilizarea apei de suprafață.

            4.1.2.   Criterii și factori de risc ai răspândirii virusului în cadrul exploatației avicole și între exploatații avicole, precum și consecințele (impactul) răspândirii gripei aviare de la o pasăre de curte la alta și între exploatațiile avicole

                  (a)

                  Prezența mai multor specii de păsări de curte în aceeași exploatație avicolă, în special prezența rațelor și gâștelor domestice împreună cu alte specii de păsări de curte.

                  (b)

                  Tipul de producție de pasăre de curte și speciile de păsări de curte pentru care datele de supraveghere au arătat un nivel ridicat de contaminare cu gripă aviară în statul membru, precum exploatațiile de rațe și păsări de curte destinate repopulării efectivelor de vânat (în special rațe sălbatice de crescătorie).

                  (c)

                  Situarea exploatației avicole în zone avicole cu densitate mare de exploatații avicole.

                  (d)

                  Caracteristicile legate de comerț, inclusiv importurile și intensitatea mișcărilor care decurg din acestea, atât directe, cât și indirecte, de păsări de curte și alți factori, inclusiv vehiculele, echipamentele și persoanele.

                  (e)

                  Prezența categoriilor de păsări de curte cu durată de viață mai îndelungată și a grupurilor de păsări de curte de diferite vârste în exploatație (cum ar fi găinile ouătoare).

            4.2.   Identificarea populațiilor de păsări vizate în mod specific de riscul infectării

      Nivelul de orientare către identificarea acestor populații trebuie să reflecte numărul și ponderea pe plan local a factorilor de risc prezenți în exploatația avicolă.
      În momentul conceperii supravegherii, autoritatea competentă poate lua în considerare alți factori de risc în evaluarea sa și trebuie să îi menționeze și să îi justifice în programul său de supraveghere.
      4.3.   Numărul de exploatații avicole din care se prelevă probe

      Tabelele 1 și 2 pot fi utilizate ca bază pentru determinarea numărului de exploatații avicole din care urmează a se preleva probe în funcție de populația expusă riscului.
      5.   Metoda prelevării reprezentative

      Atunci când prelevarea reprezentativă se realizează prin intermediul prelevării reprezentative menționate în secțiunea 2.2, numărul de exploatații avicole din care urmează să se efectueze prelevarea se calculează pe baza cifrelor prezentate în tabelele 1 și 2 în funcție de speciile de păsări de curte care se găsesc în exploatația avicolă.
      5.1.   Numărul de exploatații avicole din care se prelevă probe pentru teste serologice de depistare a gripei aviare

      5.1.1.   Numărul de exploatații avicole (cu excepția exploatațiilor de rațe, gâște și rațe sălbatice) din care se prelevă probe

      Pentru fiecare categorie de producție de păsări de curte, cu excepția rațelor, gâștelor și rațelor sălbatice, numărul de exploatații avicole supuse prelevării de probe este definit pentru asigurarea unei identificări a minimum o exploatație avicolă infectată în cazul unei prevalențe a exploatațiilor avicole infectate de minimum 5 %, cu o marjă de încredere de 95 %.
      Prelevarea se efectuează în conformitate cu tabelul 1:

         Tabelul 1

         Numărul de exploatații avicole (cu excepția exploatațiilor de rațe, gâște și rațe sălbatice) din care se prelevă probe în fiecare categorie de producție de păsări de curte

                  Numărul de exploatații avicole per categorie de producție de păsări de curte per stat membru

                  Numărul de exploatații avicole din care se prelevă probe

                  până la 34 inclusiv

                  Toate

                  35-50

                  35

                  51-80

                  42

                  81-250

                  53

                  > 250

                  60

            5.1.2.   Numărul de exploatații cu rațe, gâște și rațe sălbatice din care se prelevă probe
          (1)

      Numărul gospodăriilor de rațe, gâște și rațe sălbatice supuse prelevării de probe este definit pentru asigurarea unei identificări a minimum o exploatație avicolă infectată în cazul unei prevalențe a exploatațiilor avicole infectate de minimum 5 %, cu o marjă de încredere de 99 %.
      Prelevarea se efectuează în conformitate cu Tabelul 2:

         Tabelul 2

         Numărul de exploatații cu rațe, gâște și rațe sălbatice din care se prelevă probe

                  Numărul de exploatații cu rațe, gâște și rațe sălbatice per stat membru

                  Numărul de exploatații cu rațe, gâște și rațe sălbatice din care se prelevă probe

                  până la 46 inclusiv

                  Toate

                  47-60

                  47

                  61-100

                  59

                  101-350

                  80

                  > 350

                  90

            5.2.   Numărul de păsări de curte (păsări) care se supun prelevării în exploatația avicolă

      Cifrele menționate la punctele 5.2.1 și 5.2.2 se aplică exploatațiilor avicole în cadrul cărora se efectuează prelevări pe baza supravegherii bazate pe riscuri și pe baza prelevării reprezentative.
      5.2.1.   Numărul de păsări (cu excepția rațelor, gâștelor și rațelor sălbatice) care se supun prelevării în exploatația avicolă

      Numărul păsărilor supuse prelevării din fiecare exploatație avicolă este definit astfel încât să asigure o probabilitate de 95 % de identificare a minimum o pasăre pozitivă pentru gripă aviară în cazul unei prevalențe de păsări seropozitive mai mari sau egale cu 30 %.
      Probele de sânge pentru testele serologice sunt prelevate de la toate categoriile de producție de păsări de curte și specii de păsări de curte, de la minimum 5 până la 10 păsări (cu excepția rațelor, a gâștelor și a rațelor sălbatice) per exploatație avicolă și de la diverse amplasamente, în cazul în care există mai multe în cadrul unei exploatații.
      În cazul mai multor amplasamente, se prelevă probe de la cel puțin cinci păsări per amplasament.
      5.2.2.   Numărul de rațe, gâște și rațe sălbatice care se supun prelevării în exploatația avicolă

      Numărul de rațe, gâște și rațe sălbatice supuse prelevării din fiecare exploatație avicolă este definit astfel încât să asigure o probabilitate de 95 % de identificare a minimum o pasăre pozitivă pentru gripă aviară în cazul unei prevalențe de păsări seropozitive mai mare sau egală cu 30 %.
      În fiecare exploatație avicolă selecționată, 20 de probe de sânge (2) vor fi prelevate în scopul testelor serologice.
      6.   Proceduri de prelevare pentru testele serologice

      Perioada de prelevare în exploatația avicolă coincide cu producția sezonieră pentru fiecare categorie de producție de păsări de curte, iar prelevarea de probe poate fi efectuată, de asemenea, la abator. Această practică de prelevare nu trebuie să compromită abordarea bazată pe riscuri în conformitate cu criteriile și cu factorii de risc enumerați în secțiunea 4.1.
      Pentru a optimiza eficiența și pentru a evita accesul inutil al persoanelor în exploatațiile avicole, prelevarea de probe va fi, în măsura posibilităților, asociată cu alte prelevări, cum ar fi în vederea depistării de Salmonella și Mycoplasma. Cu toate acestea, o astfel de asociere nu trebuie să compromită cerințele legate de supravegherea bazată pe riscuri.
      7.   Prelevarea pentru teste virusologice

      Prelevarea în vederea testelor virusologice pentru gripă aviară nu trebuie să servească drept alternativă pentru testele serologice și trebuie efectuată numai în cadrul analizelor de urmărire a rezultatelor serologice pozitive la gripă aviară.
      8.   Frecvența și perioada testelor

      Prelevarea de probe din exploatațiile avicole se efectuează anual. Cu toate acestea, pe baza evaluării riscurilor, statele membre pot decide să efectueze prelevarea și analizele mai frecvent. Programul de supraveghere trebuie să ofere justificări detaliate în acest caz.
      Prelevarea de probe se efectuează în conformitate cu programul de supraveghere aprobat între 1 ianuarie la 31 decembrie a anului de punere în aplicare a programului respectiv.
      9.   Teste de laborator

      Testarea prelevărilor se va desfășura la laboratoarele naționale de referință (LNR) pentru gripă aviară din statele membre sau va fi efectuată de alte laboratoare autorizate de autoritățile competente și aflate sub controlul LNR.
      Testele de laborator se efectuează în conformitate cu manualul de diagnosticare care stabilește procedurile de confirmare și diagnosticare diferențiată a gripei aviare.
      Cu toate acestea, în cazul în care un stat membru dorește să recurgă la teste de laborator care nu sunt prevăzute în manualul de diagnosticare și care nu sunt descrise în Manualul de teste de diagnosticare și vaccinuri pentru animalele terestre al Organizației Mondiale pentru Sănătatea Animalelor (OIE), aceste teste trebuie să fie considerate adecvate scopului de către laboratorul de referință al UE pe baza datelor validate, înainte de orice utilizare.
      Toate testele serologice pozitive se confirmă de LNR prin intermediul unui test de inhibare a hemaglutinării, folosind tulpini desemnate, furnizate de laboratorul de referință al UE:

                  (a)

                  pentru subtipul H5:

                              (i)

                              testare inițială folosind rață-mică/Anglia/7894/06 (H5N3);

                              (ii)

                              testarea tuturor eșantioanelor pozitive cu pui de găină/Scoția/59(H5N1) pentru a elimina anticorpii cu reactivitate încrucișată față de N3;

                  (b)

                  pentru subtipul H7:

                              (i)

                              testare inițială folosind curcan/Anglia/647/77 (H7N7);

                              (ii)

                              testarea tuturor eșantioanelor pozitive cu graur-african/983/79 (H7N1) pentru a elimina anticorpii cu reactivitate încrucișată față de N7.

            Toate rezultatele serologice pozitive trebuie urmate de investigații epidemiologice în cadrul exploatației avicole și alte probe trebuie prelevate în vederea analizelor prin metode virusologice în scopul de a determina dacă exploatația avicolă este contaminată în mod activ cu virusul gripei aviare. Concluziile tuturor investigațiilor trebuie transmise Comisiei.
      Toți virușii izolați de gripă aviară sunt depuși la laboratorul de referință al UE în conformitate cu legislația Uniunii, în conformitate cu funcțiile și sarcinile laboratoarelor naționale de referință, astfel cum sunt definite în anexa VIII la Directiva 2005/94/CE, cu excepția acordării unei derogări în conformitate cu alineatul (4) litera (d) din capitolul V din manualul de diagnosticare. Virușii de subtip H5/H7 sunt transmiși fără întârziere laboratorului de referință al UE și fac obiectul testelor standard de caracterizare (determinarea succesiunii nucleotidelor/IVPI) conform manualului de diagnosticare.
      Protocoalele utilizate sunt protocoalele specifice furnizate de laboratorul de referință al UE pentru trimiterea probelor prelevate și a materialului de diagnosticare. Autoritățile competente se asigură că există un schimb adecvat de informații între laboratorul de referință al UE și laboratorul național de referință.

         (1)  Nivelul de încredere în depistarea exploatațiilor de rațe și gâște unde virusul a fost identificat este mai mare din cauza elementelor care demonstrează că exploatațiile contaminate de rațe și gâște sunt mai puțin susceptibile ca păsările de curte galinacee să fie depistate în cadrul programelor de supraveghere pasivă sau prin sisteme de depistare timpurie.

         (2)  Sporirea numărului de probe în comparație cu punctul 5.2.1 este necesară din cauza unei sensibilități mai scăzute a testului de diagnostic atunci când este utilizat la păsări de apă.

      ANEXA II
      PARTEA 1

         Orientări privind punerea în aplicare a programelor de supraveghere a gripei aviare la păsări sălbatice

      1.   Obiectivele programelor de supraveghere

      Programul de supraveghere a gripei aviare la păsările sălbatice are ca obiectiv depistarea la timp a subtipurilor înalt patogene H5N1 la păsările sălbatice pentru a proteja păsările de curte din exploatațiile avicole și sănătatea publică veterinară.
      2.   Concepția supravegherii

                  (a)

                  Un sistem de supraveghere bazat pe riscuri (SBR) se pune în aplicare în calitate de sistem de supraveghere pasivă prin analiza de laborator a păsărilor sălbatice muribunde sau a păsărilor găsite moarte și se axează în mod specific pe speciile de păsări de apă.

                  (b)

                  Păsările sălbatice și, în special, păsările de apă migratoare, și anume speciile-țintă pentru care s-a dovedit că riscul este mai mare de a fi contaminate cu virusul HPAI H5N1 și de a-l transmite vor fi în vizate în mod specific.

                  (c)

                  Vor fi vizate zonele apropiate de mare, lacuri și alte cursuri de apă unde au fost descoperite păsări moarte; în special dacă aceste cursuri de apă se află în aproprierea exploatațiilor avicole, în special în zone cu o densitate mare de exploatații avicole.

                  (d)

                  Cooperarea strânsă cu epidemiologii și ornitologii și autoritatea competentă pentru conservarea naturii este asigurată pentru pregătirea programului de supraveghere, asistarea la identificarea speciilor și optimizarea prelevării probelor în funcție de situația națională.

                  (e)

                  Dacă situația epidemiologică pentru virusul HPAI H5N1 le justifică, activitățile de supraveghere sunt însoțite de acțiuni de sensibilizare și de cercetare și de control activ al păsărilor sălbatice moarte sau muribunde, în special al celor care aparțin speciilor-țintă. Aceste activități ar putea fi lansate în caz de depistare a virusului HPAI H5N1 la păsări de curte și/sau păsări sălbatice în statele membre și țările terțe vecine sau în țările care sunt legate prin mișcarea păsărilor sălbatice migratoare, în special a speciilor-țintă, de statul membru în cauză. În acest caz, trebuie să se ia în considerare tiparele de migrație și speciile de păsări sălbatice specifice, care pot varia în diferitele state membre.

            3.   Proceduri de eșantionare

                  (a)

                  Procedurile de prelevare a probelor se efectuează în conformitate cu manualul de diagnosticare.

                  (b)

                  Eșantioanele cloacale și traheale/bucale și/sau țesuturile de la păsările sălbatice moarte sau muribunde sunt prelevate pentru detectarea moleculară (PCR) și/sau izolarea virușilor.

                  (c)

                  O atenție deosebită se acordă depozitării și transportării probelor în conformitate cu punctele 5 și 6 din capitolul IV al manualului de diagnosticare. Toate izolatele de virus de gripă aviară în cazul păsărilor sălbatice sunt furnizate laboratorului de referință al UE, cu excepția cazului în care se acordă o derogare conform punctului 4 litera (d) din capitolul V din manualul de diagnosticare. Virușii de subtip H5/H7 sunt transmiși fără întârziere laboratorului de referință al UE și fac obiectul testelor standard de caracterizare (determinarea succesiunii nucleotidelor/IVPI) conform manualului de diagnosticare.

                  (d)

                  Prelevarea eșantioanelor nu va depăși data de 31 decembrie a anului de implementare a programului de supraveghere.

            4.   Teste de laborator

      Analizele de laborator se efectuează în conformitate cu manualul de diagnosticare.
      Examinarea probelor se va desfășura la laboratoarele naționale de referință (LNR) din statele membre sau în alte laboratoare autorizate de autoritățile competente și aflate sub controlul LNR.
      Cu toate acestea, în cazul în care un stat membru dorește să recurgă la teste de laborator care nu sunt prevăzute în manualul de diagnosticare și care nu sunt descrise în Manualul de teste de diagnosticare și vaccinuri pentru animalele terestre al Organizației Mondiale pentru Sănătatea Animalelor (OIE), aceste teste trebuie să fie considerate adecvate scopului de către laboratorul de referință al UE pe baza datelor validate, înainte de orice utilizare.
      Se efectuează examinarea inițială folosind gena M PCR, urmată de testarea rapidă a cazurilor pozitive de H5 care se realizează în termen de cel mult două săptămâni. În cazul unui rezultat pozitiv pentru H5, analiza sitului de clivaj va trebui efectuată cât mai curând posibil pentru stabilirea existenței gripei aviare înalt patogene (HPAI) sau a gripei aviare slab patogene (LPAI). În cazul confirmării H5 HPAI, se impune efectuarea rapidă a unor analize suplimentare pentru stabilirea tipului N, deși acestea pot furniza numai probe pentru a elimina N1.
      5.   Acțiuni de urmărire

                  —

                  În caz de confirmare a cazurilor pozitive de HPAI H5 (N1) (1), se aplică măsurile de control prevăzute în Decizia 2006/563/CE a Comisiei din 11 august 2006 privind anumite măsuri de protecție în legătură cu prezența influenței aviare produse de tulpini înalt patogene de subtip H5N1 la păsările sălbatice din Comunitate și de abrogare a Deciziei 2006/115/CE (2).

                  —

                  În cadrul investigațiilor epidemiologice, este important să se identifice zonele legate de aceste cazuri pentru a prevedea pe viitor alte incursiuni ale virusului gripei aviare, în special în zone relevante pentru producția de păsări de curte, unde densitatea exploatațiilor avicole este ridicată.

            PARTEA 2

         Lista speciilor de păsări sălbatice care trebuie să facă obiectul prelevărilor de probe și testelor pentru depistarea gripei aviare – „specii-țintă”

                  Nr.

                  Denumire științifică

                  Denumire comună

                  1.

                     Accipiter gentilis

                  Uliu porumbar

                  2.

                     Accipiter nisus

                  Uliu păsărar

                  3.

                     Anas acuta

                  Rața sulițar

                  4.

                     Anas clypeata

                  Rața lingurar

                  5.

                     Anas crecca

                  Rața mică

                  6.

                     Anas penelope

                  Rața fluierătoare

                  7.

                     Anas platyrhynchos

                  Rața sălbatică

                  8.

                     Anas querquedula

                  Rață cârâitoare

                  9.

                     Anas strepera

                  Rața pestriță

                  10.

                     Anser albifrons albifrons

                  Gârlița mare (rasă europeană)

                  11.

                     Anser anser

                  Gâsca de vară

                  12.

                     Anser brachyrhynchus

                  Gâsca cu cioc scurt

                  13.

                     Anser erythropus

                  Gârlița mică

                  14.

                     Anser fabalis

                  Gâsca de semănătură

                  15.

                     Ardea cinerea

                  Stârcul cenușiu

                  16.

                     Aythya ferina

                  Rața cu cap castaniu

                  17.

                     Aythya fuligula

                  Rața moțată

                  18.

                     Branta bernicla

                  Gâsca neagră

                  19.

                     Branta canadensis

                  Gâsca canadiană

                  20.

                     Branta leucopsis

                  Gâsca călugăriță

                  21.

                     Branta ruficollis

                  Gâsca cu gât roșu

                  22.

                     Bubo bubo

                  Buha mare

                  23.

                     Buteo buteo

                  Șorecar comun

                  24.

                     Buteo lagopus

                  Șorecar încălțat

                  25.

                     Cairina moschata

                  Rață leșească

                  26.

                     Ciconia ciconia

                  Barza albă

                  27.

                     Circus aeruginosus

                  Erete de stuf

                  28.

                     Cygnus columbianus

                  Lebăda mică

                  29.

                     Cygnus cygnus

                  Lebăda de iarnă

                  30.

                     Cygnus olor

                  Lebăda de vară

                  31.

                     Falco peregrinus

                  Șoim călător

                  32.

                     Falco tinnunculus

                  Vânturel roșu

                  33.

                     Fulica atra

                  Lișiță

                  34.

                     Larus canus

                  Pescărușul sur

                  35.

                     Larus ridibundus

                  Pescărușul râzător

                  36.

                     Limosa limosa

                  Sitar de mal

                  37.

                     Marmaronetta angustirostris

                  Rața porumbacă

                  38.

                     Mergus albellus

                  Ferestraș mic

                  39.

                     Milvus migrans

                  Gaie brună

                  40.

                     Milvus milvus

                  Gaie roșie

                  41.

                     Netta rufina

                  Rața cu ciuf

                  42.

                     Phalacrocorax carbo

                  Cormoranul

                  43.

                     Philomachus pugnax

                  Bătăuș

                  44.

                     Pica pica

                  Coțofana

                  45.

                     Pluvialis apricaria

                  Ploierul auriu

                  46.

                     Podiceps cristatus

                  Corcodel mare

                  47.

                     Podiceps nigricollis

                  Corcodel cu gât negru

                  48.

                     Porphyrio porphyrio

                  Găină sultană

                  49.

                     Tachybaptus ruficollis

                  Corcodel mic

                  50.

                     Vanellus vanellus

                  Nagâțul

         (1)  Măsuri de combatere a bolii trebuie să fie puse în aplicare după confirmarea HPAI H5 și în caz de suspiciune de N1.

         (2)  JO L 222, 15.8.2006, p. 11.


title: Decizia Consiliului din 20 noiembrie 2012 de numire a membrilor și a supleanților în cadrul Comitetului consultativ pentru libera circulație a lucrătorilor pentru Italia

text:
               22.11.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 360/4

         DECIZIA CONSILIULUI
   din 20 noiembrie 2012
   de numire a membrilor și a supleanților în cadrul Comitetului consultativ pentru libera circulație a lucrătorilor pentru Italia
   2012/C 360/03
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
   având în vedere Regulamentul (UE) nr. 492/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 5 aprilie 2011 privind libera circulație a lucrătorilor în cadrul Uniunii (1), în special articolele 23 și 24,
   având în vedere listele candidaților prezentate Consiliului de către guvernele statelor membre,
   întrucât:

               (1)

               Prin decizia sa din 4 octombrie 2012 (2), Consiliul a numit membrii și supleanții în cadrul Comitetului consultativ pentru libera circulație a lucrătorilor pentru perioada 25 septembrie 2012-24 septembrie 2014.

               (2)

               Guvernul Italiei a prezentat candidaturi pentru o serie de posturi care urmează a fi ocupate,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   Se numesc membri titulari și supleanți în cadrul Comitetului consultativ pentru libera circulație a lucrătorilor pe perioada care expiră la 24 septembrie 2014:
   I.   REPREZENTANȚI AI GUVERNELOR

               Țara

               Membru

               Supleant

               Italia

               Dna Grazia STRANO
               Dl Daniele LUNETTA

               Dna Iolanda Valeria GUTTADAURO

   II.   REPREZENTANȚI AI ORGANIZAȚIILOR SINDICALE

               Țara

               Membru

               Supleant

               Italia

               Dna Ornella CILONA
               Dna Ilaria FONTANIN

               Dl Giuseppe CASUCCI

   III.   REPREZENTANȚI AI ORGANIZAȚIILOR PATRONALE

               Țara

               Membru

               Supleant

               Italia

               Dl Armando OCCHIPINTI
               Dna Paola ASTORRI

               Dna Yasaman PARPINCHEE

         Articolul 2
   Consiliul va numi membrii și supleanții încă nenominalizați la o dată ulterioară.
   Articolul 3
   Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.

      Adoptată la Bruxelles, 20 noiembrie 2012.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         A. D. MAVROYIANNIS

      (1)  JO L 141, 27.5.2011, p. 1.

      (2)  JO C 302, 6.10.2012, p. 1.


title: Decizia secretarilor generali ai Parlamentului European, Consiliului și Comisiei, a grefierului Curții de Justiție, a secretarilor generali ai Curții de Conturi, Comitetului Economic și Social și Comitetului Regiunilor și a reprezentantului Ombudsmanului European din 25 iulie 2002 privind organizarea și funcționarea Oficiului pentru Selecția Personalului Comunităților Europene

text:
               01/Volumul 08

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               249

         32002D0621

               L 197/56

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

      DECIZIA SECRETARILOR GENERALI AI PARLAMENTULUI EUROPEAN, CONSILIULUI ȘI COMISIEI, A GREFIERULUI CURȚII DE JUSTIȚIE, A SECRETARILOR GENERALI AI CURȚII DE CONTURI, COMITETULUI ECONOMIC ȘI SOCIAL ȘI COMITETULUI REGIUNILOR ȘI A REPREZENTANTULUI OMBUDSMANULUI EUROPEAN

   din 25 iulie 2002
   privind organizarea și funcționarea Oficiului pentru Selecția Personalului Comunităților Europene
   (2002/621/CE)
   SECRETARII GENERALI AI PARLAMENTULUI EUROPEAN, CONSILIULUI ȘI COMISIEI, GREFIERUL CURȚII DE JUSTIȚIE, SECRETARII GENERALI AI CURȚII DE CONTURI, COMITETULUI ECONOMIC ȘI SOCIAL ȘI COMITETULUI REGIUNILOR ȘI REPREZENTANTUL OMBUDSMANULUI EUROPEAN,
   având în vedere Statutul funcționarilor Comunităților Europene și Regimul aplicabil altor angajați ai Comunităților Europene, stabilite de Regulamentul (CEE, Euratom, CECO) nr. 159/68 al Consiliului (1),
   având în vedere Decizia Parlamentului European, a Consiliului, a Comisiei, a Curții de Justiție, a Curții de Conturi, a Comitetului Economic și Social, a Comitetului Regiunilor și a Ombudsmanului din 25 iulie 2002 de înființare a Oficiului pentru Selecția Personalului Comunităților Europene și, în special, articolul 5 al acesteia (2),
   întrucât:

               (1)

               În temeiul articolului 27 din Statutul personalului, instituțiile se angajează să asigure că recrutarea vizează să angajeze funcționari cu cele mai înalte standarde de competență, eficiență și integritate, recrutați pe cea mai largă bază geografică dintre resortisanții statelor membre ale Comunităților, fără discriminare pe motiv de rasă, convingeri politice, filozofice sau religioase, sex sau orientare sexuală și indiferent de starea lor civilă sau de situația familială.

               (2)

               Articolul 1 alineatul (1) al treilea paragraf din anexa III la Statutul personalului definește sfera de responsabilitate a Comitetului mixt comun, iar articolul 3 al doilea paragraf din anexă stabilește modul în care sunt numiți membrii consiliului de selecție în scopul organizării concursurilor deschise,

         DECID:
   Articolul 1
   Atribuțiile oficiului
   (1)   Oficiul organizează concursuri deschise cu scopul de a asigura angajarea funcționarilor în condiții profesionale și financiare optime în instituțiile Comunităților Europene. Oficiul întocmește liste de rezerve pe baza cărora instituțiile au posibilitatea de a recruta personal înalt calificat, care satisface cerințele stabilite de instituții.
   (2)   Atribuțiile oficiului sunt:

               (a)

               de a organiza concursuri deschise, la cererea fiecărei instituții în parte, cu scopul de a întocmi liste de rezerve cu persoanele care corespund numirii ca funcționari. Concursurile se organizează în conformitate cu Statutul personalului, pe baza criteriilor armonizate stabilite în conformitate cu articolul 6 litera (c) și în conformitate cu programul de lucru aprobat de consiliul de administrație;

               (b)

               de a coopera îndeaproape cu instituțiile pentru a evalua necesarul de personal solicitat de instituții, pentru a pregăti și a implementa un program de concursuri prin care acest necesar să poată fi completat în timp util;

               (c)

               de a dezvolta metode și tehnici de selecție pe baza celor mai bune practici și în conformitate cu competențele stabilite pentru diferitele categorii de personal ale instituțiilor;

               (d)

               de a administra și verifica utilizarea listelor de rezerve stabilite pe baza concursurilor interinstituționale;

               (e)

               de a prezenta instituțiilor rapoarte anuale privind activitățile sale.

         Articolul 2
   Responsabilitățile instituțiilor
   Autoritatea împuternicită să facă numiri din fiecare instituție pune la dispoziția oficiului un număr suficient de membri ai consiliului de selecție, de examinatori și supraveghetori pe baza „contingentului” aprobat de consiliul de administrație în conformitate cu articolul 6 litera (i), pentru a permite buna desfășurare a procedurilor de selecție în conformitate cu articolul 3 din anexa III la Statutul personalului.
   Articolul 3
   Alte servicii
   (1)   În baza unui acord între directorul oficiului și orice organism, oficiu sau agenție, oficiul poate organiza proceduri de selecție pentru recrutarea personalului de către respectivele organisme, oficii sau agenții. Înainte de încheierea unui asemenea acord, directorul oficiului solicită aprobarea consiliului de administrație. Orice acord de acest fel include modalitățile financiare legate de serviciile furnizate de oficiu.
   (2)   Dacă se solicită astfel, oficiul poate furniza asistență tehnică pentru concursurile interne organizate de fiecare instituție, organism, oficiu sau agenție.
   (3)   La cererea fiecărei instituții, oficiul organizează procedura de selecție pentru alte categorii de personal al în vederea întocmirii unor liste de rezerve și/sau a unor baze de date corespunzătoare din care fiecare instituție poate recruta alte categorii de personal.
   (4)   Aceste activități sunt incluse în programul de lucru al oficiului în conformitate cu articolul 6 litera (f), cu condiția ca instituția în cauză să prezinte cererea în timp util.
   Articolul 4
   Reclamații și cereri
   (1)   Directorul oficiului exercită competențele care sunt conferite autorității împuternicite să facă numiri în conformitate cu articolul 90 din Statutul personalului în ceea ce privește toate cererile sau reclamațiile legate de sarcinile oficiului.
   (2)   În cazul oricăror astfel de reclamații, directorul oficiului consultă președintele consiliului de administrație dacă are intenția de a confirma decizia inițială.
   (3)   Oficiul răspunde la cererile formulate de Mediatorul European privind orice aspect care intră în domeniul său de responsabilitate, în conformitate cu prezenta decizie.
   Articolul 5
   Consiliul de administrație
   (1)   Se înființează consiliul de administrație al oficiului, ce are în alcătuirea sa un membru numit de fiecare instituție și trei reprezentanți ai personalului cu statut de observatori, numiți de comun acord de către comitetele pentru personal ale instituțiilor.
   (2)   Consiliul de administrație alege un președinte cu o majoritate simplă a membrilor săi pentru un mandat de doi ani.
   (3)   Consiliul de administrație adoptă propriul regulament de procedură cu o majoritate simplă, după ce l-a prezentat instituțiilor.
   (4)   Consiliul de administrație se întrunește la inițiativa președintelui sau la cererea unuia dintre membrii săi.
   (5)   Atunci când consiliul de administrație adoptă o decizie cu majoritate simplă, fiecare instituție dispune de un vot. În caz de egalitate de voturi, președintele are votul decisiv.
   (6)   În cazul în care consiliul de administrație adoptă o decizie cu o majoritate calificată, voturile se atribuie instituțiilor după cum urmează: Comisia, 18 voturi; Parlamentul European, șapte voturi; Consiliul, șapte voturi; Curtea de Justiție, trei voturi; Curtea de Conturi, două voturi; Comitetul Economic și Social, două voturi; Comitetul Regiunilor, două voturi; Mediatorul European, un vot. O majoritate calificată este de 24 de voturi pentru.
   Articolul 6
   Atribuțiile consiliului de administrație
   În interesul comun al instituțiilor, consiliul de administrație:

               (a)

               hotărând cu majoritate calificată, aprobă normele care reglementează funcționarea oficiului;

               (b)

               hotărând cu o majoritate simplă la propunerea directorului oficiului, aprobă structura organizatorică a oficiului;

               (c)

               hotărând cu o majoritate calificată la propunerile directorului oficiului, în conformitate cu Acordul care trebuie să se încheie între secretarii generali ai Parlamentului European, Consiliului, Comisiei, grefierul Curții de Justiție, secretarii generali ai Curții de Conturi, Comitetului Economic și Social și Comitetului Regiunilor și reprezentantul Mediatorului European privind principiile comune pentru o politică armonizată de selecție și recrutare și principiile de gestionare a listelor de rezerve, precum și cu dispozițiile relevante din Statutul personalului, aprobă principiile care reglementează politica de selecție care trebuie aplicată de către oficiu;

               (d)

               hotărând cu o majoritate simplă în cadrul procedurii bugetare pe baza unui proiect elaborat de directorul oficiului, stabilește o estimare a veniturilor și cheltuielilor oficiului și o transmite Comisiei în vederea elaborării estimării veniturilor și cheltuielilor Comisiei; în același timp, propune Comisiei orice adaptări pe care consideră că este necesar să le aducă planului de constituire a oficiului;

               (e)

               hotărând cu o majoritate simplă, aprobă tipul și tariful serviciilor suplimentare pe care oficiul le poate oferi pentru instituții, organisme, birouri și agenții cu titlu oneros și condițiile în care oficiul le poate efectua;

               (f)

               hotărând în unanimitate la propunerea directorului oficiului, aprobă programul de lucru, în special planificarea și calendarul concursurilor care trebuie organizate. Programul de lucru include, de asemenea, serviciile care nu sunt legate de concursurile deschise organizate pentru instituții, organisme, oficii și agenții;

               (g)

               hotărând cu o majoritate calificată pe baza unui proiect elaborat de directorul oficiului, aprobă un raport anual de gestiune cuprinzând toate categoriile de venituri și cheltuieli aferente activității prestate și serviciilor furnizate de către oficiu. Până la data de 1 mai a fiecărui an, transmite instituțiilor raportul privind exercițiul financiar precedent, elaborat pe baza contabilității analitice;

               (h)

               hotărând cu o majoritate simplă, aprobă o defalcare echitabilă și echilibrată a costurilor variabile și directe imputabile în scopuri analitice fiecărei instituții și o actualizează din trei în trei ani;

               (i)

               hotărând cu o majoritate simplă pe baza nevoilor de recrutare, convine cu privire la normele în conformitate cu care fiecare instituție trebuie să pună la dispoziția oficiului un număr corespunzător de membri din consiliul de selecție, examinatori și supraveghetori;

               (j)

               hotărând cu majoritate simplă, aprobă condițiile în conformitate cu care oficiul poate să își dea acordul instituțiilor pentru ca acestea să își organizeze propriile concursuri conform articolului 2 alineatul (1) din decizia instituțiilor.

         Articolul 7
   Numirea personalului
   (1)   Oficiul este administrat de un director numit de către Comisie, după un aviz favorabil emis de consiliul de administrație cu o majoritate simplă. Consiliul de administrație este strâns implicat în procedurile care trebuie urmate înainte de numirea directorului oficiului, în special în elaborarea unei notificări de locuri de muncă vacante și în examinarea candidaturilor.
   (2)   Directorul oficiului este autoritatea împuternicită să facă numiri pentru personalul oficiului.
   (3)   Comisia, în ceea ce privește directorul oficiului, și directorul oficiului, în ceea ce privește personalul față de care este autoritate împuternicită să facă numiri, informează consiliul de administrație cu privire la numirile efectuate, contractele semnate, promovările acordate și măsurile disciplinare adoptate în legătură cu funcționarii sau alte categorii de personal.
   (4)   Funcționarii tuturor instituțiilor comunitare sunt informați cu privire la posturile vacante în cadrul oficiului, de îndată ce autoritatea împuternicită să facă numiri decide ocuparea posturilor.
   (5)   Directorul oficiului este numit pe o perioadă de cinci ani care poate fi reînnoită cu un nou mandat.
   Articolul 8
   Atribuțiile directorului oficiului; gestionarea personalului
   (1)   Directorul oficiului este responsabil pentru buna funcționare a oficiului. Directorul oficiului acționează în sfera de responsabilitate a consiliului de administrație și sub autoritatea acestuia din urmă. Directorul asigură servicii de secretariat pentru consiliul de administrație, raportează acestuia cu privire la îndeplinirea atribuțiilor sale și prezintă consiliului de administrație recomandări pentru buna funcționare a oficiului.
   (2)   Procedurile administrative legate de gestionarea curentă a personalului, cum sunt cele privind salariile, concediul de odihnă și medical, asigurările pentru accidente și pensie se realizează în aceleași condiții ca și pentru funcționarii și ceilalți angajați ai Comisiei. Lista nu este exhaustivă, iar oficiul o poate extinde pentru a reglementa și alte domenii prin acord cu Comisia.
   Articolul 9
   Aspecte financiare
   (1)   Sumele alocate oficiului, a căror valoare totală se înscrie într-o linie bugetară separată în cadrul secțiunii din buget referitoare la Comisie, se stabilesc în detaliu într-o anexă la secțiunea respectivă. Anexa este prezentată sub forma unui raport de venituri și cheltuieli care cuprinde subdiviziuni corespunzătoare secțiunilor din buget.
   (2)   Tabelul privind efectivele oficiului se anexează la tabelul privind efectivele Comisiei.
   (3)   Pe baza unei propuneri a consiliului de administrație, Comisia deleagă competențele de ordonator de credite, în ceea ce privește sumele alocate oficiului înscrise în anexă, directorului oficiului și fixează limitele și condițiile care se aplică delegării de competențe. La sfârșitul anului financiar, consiliul de administrație informează autoritatea bugetară cu privire la defalcarea sumelor obținute în schimbul serviciilor suplimentare furnizate de oficiu, în cadrul coloanei bugetare din anexă.
   (4)   Contabilitatea oficiului este întocmită în conformitate cu normele și metodele contabile adoptate de contabilul Comisiei. Oficiul ține o contabilitate separată a veniturilor obținute din plata serviciilor furnizate.
   Articolul 10
   Revizuire
   Prezenta decizie se revizuiește după o perioadă de trei ani de la înființarea oficiului.
   Articolul 11
   Intrarea în vigoare
   Prezenta decizie intră în vigoare la data publicării sale în Jurnalul Oficial al Comunităților Europene.

            Pentru Parlamentul European

            Secretarul general

         J. PRIESTLEY

            Pentru Comisie

            Secretarul general

         D. O'SULLIVAN

            Pentru Curtea de Conturi

            Secretarul general

         M. HERVÉ

            Pentru Comitetul Regiunilor

            Secretarul general

         V. FALCONE

            Pentru Consiliu

            Secretarul general adjunct

         P. DE BOISSIEU

            Pentru Curtea de Justiție

            Arhivarul

         R. GRASS

            Pentru Comitetul Economic și Social

            Secretarul general

         P. VENTURINI

            Mediatorul European

         J. SØDERMAN

      (1)  JO L 56, 4.3.1968, p. 1.

      (2)  JO L 197, 26.7.2002, p. 53.


title: Decizia Consiliului din 26 februarie 2001 privind încheierea Acordului de cooperare dintre Comunitatea Europeană și Republica Populară Bangladesh privind parteneriatul și dezvoltarea

text:
Anunţ juridic important

|

32001D0332

Jurnalul Oficial L 118 , 27/04/2001 p. 0047 - 0047 ediţie specială în limba cehă capitol 11 volum 37 p. 28  - 28 ediţie specială în limba estonă capitol 11 volum 37 p. 28  - 28 ediţie specială în limba maghiară capitol 11 volum 37 p. 28  - 28 ediţie specială în limba lituaniană capitol 11 volum 37 p. 28  - 28 LV.ES capitol 11 volum 37 p. 28  - 28 MT.ES capitol 11 volum 37 p. 28  - 28 PL.ES capitol 11 volum 37 p. 28  - 28 SK.ES capitol 11 volum 37 p. 28  - 28 ediţie specială în limba slovenă capitol 11 volum 37 p. 28  - 28

		20010226Decizia Consiliuluidin 26 februarie 2001privind încheierea Acordului de cooperare dintre Comunitatea Europeană și Republica Populară Bangladesh privind parteneriatul și dezvoltarea(2001/332/CE)CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolele 133 și 181, coroborate cu articolul 300 alineatul (2) prima teză și articolul 300 alineatul (3) primul paragraf,având în vedere propunerea Comisiei [1],având în vedere avizul Parlamentului European,întrucât:(1) În conformitate cu articolul 177 din tratat, politica comunitară în domeniul cooperării pentru dezvoltare ar trebui să favorizeze dezvoltarea economică și socială durabilă a țărilor în curs de dezvoltare, integrarea lor armonioasă și treptată în economia mondială și lupta împotriva sărăciei în aceste țări.(2) Pentru a-și atinge obiectivele în domeniul relațiilor externe, Comunitatea ar trebui să aprobe Acordul de cooperare dintre Comunitatea Europeană și Republica Populară Bangladesh privind parteneriatul și dezvoltarea,DECIDE:Articolul 1Acordul de cooperare dintre Comunitatea Europeană și Republica Populară Bangladesh privind parteneriatul și dezvoltarea se aprobă în numele Comunității.Textul acordului se atașează la prezenta decizie.Articolul 2Președintele Consiliului efectuează notificarea prevăzută la articolul 20 din acord.Articolul 3Comisia, asistată de reprezentanți ai statelor membre, reprezintă Comunitatea în comisia mixtă prevăzută la articolul 12 din acord.Articolul 4Prezenta decizie se publică în Jurnalul Oficial al Comunităților Europene.Adoptată la Bruxelles, 26 februarie 2001.Pentru ConsiliuPreședinteleA. Lindh[1] JO C 143, 21.5.1999, p. 8.--------------------------------------------------


title: Decizia (UE) 2016/2312 a Consiliului din 8 decembrie 2016 de autorizare a Republicii Austria și a României să accepte, în interesul Uniunii Europene, aderarea Republicii Peru la Convenția de la Haga din 1980 asupra aspectelor civile ale răpirii internaționale de copii

text:
               20.12.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 345/56

         DECIZIA (UE) 2016/2312 A CONSILIULUI
   din 8 decembrie 2016
   de autorizare a Republicii Austria și a României să accepte, în interesul Uniunii Europene, aderarea Republicii Peru la Convenția de la Haga din 1980 asupra aspectelor civile ale răpirii internaționale de copii
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 81 alineatul (3), coroborat cu articolul 218,
   având în vedere propunerea Comisiei Europene,
   având în vedere avizul Parlamentului European (1),
   întrucât:

               (1)

               Printre obiectivele pe care și le-a stabilit Uniunea Europeană se numără promovarea protecției drepturilor copilului, după cum se afirmă la articolul 3 din Tratatul privind Uniunea Europeană. Măsurile de protecție a copiilor împotriva deplasării sau reținerii ilicite reprezintă o parte esențială a acestei politici.

               (2)

               Consiliul a adoptat Regulamentul (CE) nr. 2201/2003 (2) (denumit în continuare „Regulamentul Bruxelles IIa”), care urmărește protejarea copiilor împotriva efectelor dăunătoare ale unei deplasări sau rețineri ilicite și stabilirea de proceduri în vederea asigurării înapoierii imediate a copiilor în statul în care își au reședința obișnuită, precum și în vederea garantării protecției drepturilor de vizitare și a drepturilor privind încredințarea.

               (3)

               Regulamentul Bruxelles IIa completează și consolidează Convenția de la Haga din 25 octombrie 1980 asupra aspectelor civile ale răpirii internaționale de copii (denumită în continuare „Convenția de la Haga din 1980”), care stabilește, la nivel internațional, un sistem de obligații și de cooperare între statele contractante și între autoritățile centrale și urmărește să asigure înapoierea imediată a copiilor deplasați sau reținuți ilicit.

               (4)

               Toate statele membre ale Uniunii sunt parte la Convenția de la Haga din 1980.

               (5)

               Uniunea încurajează statele terțe să adere la Convenția de la Haga din 1980 și sprijină punerea în aplicare corectă a Convenției de la Haga din 1980, prin participarea alături de statele membre, printre altele, la comisiile speciale organizate periodic de Conferința de la Haga de drept internațional privat.

               (6)

               Un cadru juridic comun aplicabil între statele membre ale Uniunii și statele terțe ar putea fi cea mai bună soluție pentru cazurile delicate de răpire internațională de copii.

               (7)

               Convenția de la Haga din 1980 prevede că aceasta se aplică în raporturile dintre statul aderent și acele state contractante care au declarat că acceptă aderarea.

               (8)

               Convenția de la Haga din 1980 nu permite organizațiilor de integrare economică regională, precum Uniunea, să devină parte la aceasta. Prin urmare, Uniunea nu poate să adere la convenția respectivă și nici să depună o declarație de acceptare a unui stat aderent.

               (9)

               În temeiul Avizului 1/13 al Curții de Justiție a Uniunii Europene, declarațiile de acceptare făcute în conformitate cu Convenția de la Haga din 1980 țin de competența externă exclusivă a Uniunii.

               (10)

               La 28 aprilie 2001, Republica Peru și-a depus instrumentul de aderare la Convenția de la Haga din 1980. Convenția de la Haga din 1980 a intrat în vigoare în ceea ce privește Republica Peru la 1 august 2001.

               (11)

               Toate statele membre, cu excepția Republicii Austria, a Regatului Danemarcei și a României, au acceptat aderarea Republicii Peru la Convenția de la Haga din 1980. O evaluare a situației din Republica Peru a condus la concluzia că Republica Austria și România sunt în măsură să accepte, în interesul Uniunii, aderarea Republicii Peru în conformitate cu dispozițiile Convenției de la Haga din 1980.

               (12)

               Prin urmare, Republica Austria și România ar trebui să fie autorizate să își depună declarațiile de acceptare a aderării Republicii Peru, în interesul Uniunii, în conformitate cu dispozițiile prezentei decizii. Celelalte state membre ale Uniunii care au acceptat deja aderarea Republicii Peru la Convenția de la Haga din 1980 nu ar trebui să depună o nouă declarație de acceptare, deoarece declarația existentă rămâne valabilă în temeiul dreptului internațional public.

               (13)

               Regatului Unit și Irlandei le revin obligații în temeiul Regulamentului Bruxelles IIa și participă la adoptarea și la aplicarea prezentei decizii.

               (14)

               În conformitate cu articolele 1 și 2 din Protocolul nr. 22 privind poziția Danemarcei, anexat la Tratatul privind Uniunea Europeană și la Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, Danemarca nu participă la adoptarea prezentei decizii, nu are obligații în temeiul acesteia și aceasta nu i se aplică,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   (1)   Republica Austria și România sunt autorizate, prin prezenta decizie, să accepte aderarea Republicii Peru la Convenția de la Haga din 25 octombrie 1980 asupra aspectelor civile ale răpirii internaționale de copii (denumită în continuare „Convenția de la Haga din 1980”), în interesul Uniunii.
   (2)   Statele membre menționate la alineatul (1) depun cel târziu până la 9 decembrie 2017 o declarație de acceptare a aderării Republicii Peru la Convenția de la Haga din 1980, în interesul Uniunii, formulată astfel:

      „[Denumirea completă a STATULUI MEMBRU] declară că acceptă aderarea Republicii Peru la Convenția de la Haga din 25 octombrie 1980 asupra aspectelor civile ale răpirii internaționale de copii, în conformitate cu Decizia (UE) 2016/2312 a Consiliului.”

   (3)   Ambele state membre informează Consiliul și Comisia în legătură cu depunerea declarației sale sale de acceptare a aderării Republicii Peru și transmite Comisiei textul declarației în termen de două luni de la depunerea acesteia.
   Articolul 2
   Statele membre care și-au depus declarația de acceptare a aderării Republicii Peru la Convenția de la Haga din 1980 înainte de data adoptării prezentei decizii nu nu depunnoi declarații.
   Articolul 3
   Prezenta decizie intră în vigoare în ziua următoare datei publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
   Articolul 4
   Prezenta decizie se adresează Republicii Austria și României.

      Adoptată la Bruxelles, 8 decembrie 2016.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         L. ŽITŇANSKÁ

      (1)  Avizul Parlamentului European din 5 octombrie 2016 (nepublicat încă în Jurnalul Oficial).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 2201/2003 al Consiliului din 27 noiembrie 2003 privind competența, recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești în materie matrimonială și în materia răspunderii părintești, de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1347/2000 (JO L 338, 23.12.2003, p. 1).


               24.3.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 93/243

         P7_TA(2014)0059
   Numirea unui membru al Curţii de Conturi (Klaus-Heiner LEHNE – DE)
   Decizia Parlamentului European din 4 februarie 2014 privind referitoare la propunerea de numire a lui Klaus Heiner Lehne ca membru al Curții de Conturi (C7-0423/2013 – 2013/0813(NLE))
   (Procedura de consultare)
   (2017/C 093/40)

      Parlamentul European,

               —

               având în vedere articolul 286 alineatul (2) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în temeiul căruia a fost consultat de către Consiliu (C7-0423/2013),

               —

               având în vedere articolul 108 din Regulamentul său de procedură,

               —

               având în vedere raportul Comisiei pentru control bugetar (A7-0050/2014),

               A.

               întrucât Comisia sa pentru control bugetar a evaluat calificările candidatului propus, ținând seama în special de condițiile prevăzute la articolul 286 alineatul (1) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene;

               B.

               întrucât, în cursul reuniunii sale din 23 ianuarie 2014, Comisia pentru control bugetar a audiat candidatul desemnat de Consiliu pentru a fi membru al Curții de Conturi,

               1.

               emite un aviz favorabil privind propunerea Consiliului de numire a lui Klaus Heiner Lehne ca membru al Curții de Conturi;

               2.

               încredințează Președintelui sarcina de a transmite prezenta decizie Consiliului și, spre informare, Curții de Conturi, precum și celorlalte instituții ale Uniunii Europene și instituțiilor de control din statele membre.


title: Decizia Comitetului european pentru risc sistemic din 21 iulie 2015 privind furnizarea și colectarea de informații în vederea supravegherii macroprudențiale a sistemului financiar în cadrul Uniunii și de abrogare a Deciziei CERS/2011/6 (CERS/2015/2)

text:
               27.11.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 394/4

         DECIZIA COMITETULUI EUROPEAN PENTRU RISC SISTEMIC
   din 21 iulie 2015
   privind furnizarea și colectarea de informații în vederea supravegherii macroprudențiale a sistemului financiar în cadrul Uniunii și de abrogare a Deciziei CERS/2011/6
   (CERS/2015/2)
   (2015/C 394/03)
   CONSILIUL GENERAL AL COMITETULUI EUROPEAN PENTRU RISC SISTEMIC,
   având în vedere Regulamentul (UE) nr. 1092/2010 al Parlamentului European și al Consiliului din 24 noiembrie 2010 privind supravegherea macroprudențială la nivelul Uniunii Europene a sistemului financiar și de înființare a unui Comitet european pentru risc sistemic (1), în special articolul 3 alineatul (2), articolul 4 alineatul (2), articolul 8 alineatul (2) și articolul 15,
   având în vedere Regulamentul (UE) nr. 1096/2010 al Consiliului din 17 noiembrie 2010 privind acordarea unor competențe specifice Băncii Centrale Europene referitoare la funcționarea Comitetului european pentru risc sistemic (2), în special articolul 2 litera (b), articolul 5 și articolul 6 alineatul (4),
   având în vedere Decizia CERS/2011/1 a Comitetului european pentru risc sistemic din 20 ianuarie 2011 de adoptare a Regulamentului de procedură al Comitetului european pentru risc sistemic (3), în special articolul 28 alineatul (1),
   întrucât:

               (1)

               Articolul 3 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 1092/2010 prevede că, în vederea contribuirii la prevenirea sau reducerea riscurilor sistemice la adresa stabilității financiare a Uniunii care sunt rezultatul evoluțiilor din sistemul financiar, luând în considerare evoluțiile macroeconomice, pentru evitarea perioadelor de dificultăți financiare la scară largă, Comitetul european pentru risc sistemic (CERS) trebuie să determine și/sau să colecteze, precum și să analizeze toate informațiile relevante și necesare în vederea supravegherii macroprudențiale a sistemului financiar în cadrul Uniunii

               (2)

               Articolul 15 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 1092/2010 prevede că Autoritățile europene de supraveghere (AES), Sistemul European al Băncilor Centrale (SEBC), Comisia Europeană, autoritățile naționale de supraveghere și autoritățile naționale din domeniul statisticii trebuie să coopereze îndeaproape cu CERS și să îi furnizeze toate informațiile necesare pentru îndeplinirea atribuțiilor acestuia în conformitate cu legislația Uniunii.

               (3)

               În temeiul articolului 15 alineatul (3) din Regulamentul (UE) nr. 1092/2010, CERS poate solicita AES informații, de regulă într-o forma sintetică sau agregată, astfel încât instituțiile financiare individuale să nu poată fi identificate.

               (4)

               Considerentul (10) al Regulamentului (UE) nr. 1096/2010 prevede că „[a]r trebui să se încredințeze BCE sarcina de a oferi sprijin statistic CERS”, conform considerentului (9) al aceluiași regulament.

               (5)

               Prezenta decizie nu aduce atingere dreptului BCE de a utiliza în scopuri proprii informațiile pe care le colectează în temeiul Regulamentului (CE) nr. 2533/98 al Consiliului din 23 noiembrie 1998 privind colectarea informațiilor statistice de către Banca Centrală Europeană (4).

               (6)

               CERS, BCE și AES au convenit să actualizeze mecanismul existent pentru furnizarea periodică a informațiilor agregate pentru a servi necesităților CERS,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   Sfera de aplicare
   Prezenta decizie stabilește informațiile agregate de care CERS are nevoie pentru a-și îndeplini atribuțiile și prevede normele detaliate pentru furnizarea și colectarea acestor informații.
   Articolul 2
   Furnizarea periodică de informații agregate
   (1)   Informațiile agregate de care CERS are nevoie pentru a-și îndeplini atribuțiile sunt furnizate periodic conform prevederilor din anexele I și II.
   (2)   Informațiile agregate prevăzute în anexa I sunt furnizate de BCE.
   (3)   Informațiile agregate prevăzute în anexa II sunt furnizate de AES relevante.
   (4)   Secretariatul CERS:

               (a)

               stabilește, atunci când este necesar, specificațiile tehnice privind informațiile menționate la alineatul (1), după consultarea BCE și/sau a AES, după caz; și

               (b)

               colectează informațiile menționate la alineatul (1) și cooperează în mod corespunzător cu BCE și cu AES.

         Articolul 3
   Furnizarea ad-hoc de informații agregate
   Procedurile pe care Secretariatul CERS le urmează pentru a efectua solicitări ad-hoc de informații agregate sunt prevăzute în anexa III.
   Articolul 4
   Dispoziții finale și tranzitorii
   (1)   Decizia CERS/2011/6 (5) este abrogată începând cu data intrării în vigoare a prezentei decizii.
   (2)   Anexa II la prezenta decizie se aplică de la data intrării în vigoare a prezentei decizii, de la data la care indicatorii prevăzuți în anexa menționată sunt elaborați pentru prima dată sau de la data la care sunt stabilite specificațiile tehnice relevante prevăzute în anexă privind furnizarea de date, cu luarea în considerare a datei care este mai recentă.
   Articolul 5
   Intrare în vigoare
   Prezenta decizie intră în vigoare la 21 iulie 2015.

      Adoptată la Frankfurt pe Main, 21 iulie 2015.

            Președintele CERS

         Mario DRAGHI

      (1)  JO L 331, 15.12.2010, p. 1.

      (2)  JO L 331, 15.12.2010, p. 162.

      (3)  JO C 58, 24.2.2011, p. 4.

      (4)  JO L 318, 27.11.1998, p. 8.

      (5)  Decizia CERS/2011/6 a Comitetului european pentru risc sistemic din 21 septembrie 2011 privind furnizarea și colectarea de informații în vederea supravegherii macroprudențiale a sistemului financiar în cadrul Uniunii (JO C 302, 13.10.2011, p. 3).

      ANEXA I
      Furnizarea periodică de informații agregate de către Banca Centrală Europeană

                  1.

                  În conformitate cu Memorandumul de înțelegere cu privire la schimbul de informații statistice fără caracter confidențial încheiat de BCE și de CERS la 25 septembrie 2013 (denumit în continuare „MI”), cu modificările ulterioare, BCE furnizează CERS în mod regulat date partajate, astfel cum sunt definite în acest memorandum (denumite în continuare „date partajate”).

                  2.

                  Datele partajate sunt puse la dispoziția Secretariatului CERS în conformitate cu condițiile privind accesul la și utilizarea datelor partajate stabilite în MI. Din propria sa inițiativă sau la solicitarea CERS, BCE poate să modifice conținutul datelor partajate, în special pentru a lua în considerare modificările: (a) privind componența seturilor de date sau funcționarea serviciului Statistical Data Warehouse al BCE, (b) privind consimțământul primit de BCE din partea inițiatorului datelor în sensul diseminării datelor nepublicate sau (c) privind sfera de aplicare și modul de îndeplinire a atribuțiilor statutare ale CERS sau necesitățile corespunzătoare legate de date ale acestuia.

                  3.

                  De asemenea, BCE pune la dispoziția CERS date agregate care nu intră în sfera de aplicare a datelor partajate, cu condiția ca acestea să nu conțină informații statistice confidențiale, astfel cum sunt definite la articolul 1 punctul 12 din Regulamentul (UE) nr. 2533/98 al Consiliului (1), și ca instituțiile financiare individuale să nu poată fi identificate, cu excepția cazului în care datele în cauză au fost deja făcute publice. După consultarea BCE, secretariatul CERS stabilește specificațiile tehnice privind accesul la aceste date în cazul în care acestea sunt marcate drept nepublicate.

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 2533/98 al Consiliului din 23 noiembrie 1998 privind colectarea informațiilor statistice de către Banca Centrală Europeană (JO L 318, 27.11.1998, p. 8).

      ANEXA II
      Furnizarea periodică de informații agregate de către Autoritățile europene de supraveghere

         Regulă generală

      Autoritățile europene de supraveghere (AES) furnizează CERS în mod regulat informațiile agregate prevăzute în prezenta anexă. Informațiile furnizate cuprind date privind cel puțin trei agenți raportori, dintre care niciunul nu reprezintă 85 % sau mai mult din piața relevantă, indiferent dacă aceasta constă în unul sau mai multe state membre sau în Uniune în ansamblul său. Cu toate acestea, dacă, pe lângă informațiile agregate, sunt furnizați indicatori de dispersie, informațiile agregate cuprind date privind cel puțin cinci agenți raportori, în cazul datelor accesibile publicului, și date privind cel puțin șase agenți raportori, atunci când este necesară protejarea datelor confidențiale la nivel de societate.

         Autoritatea bancară europeană (ABE)

      ABE raportează indicatorii de risc (IR) și instrumentele de analiză detaliată a riscurilor (IADR) (detailed risk analysis tools), astfel cum sunt definite în documentele interne ale ABE. IR și IADR sunt raportate pentru fiecare stat membru, dacă sunt îndeplinite condițiile prevăzute în Regulamentul general, iar pentru Uniune în ansamblul său acestea sunt raportate prin compensarea dublei numărări a agenților raportori. În cazuri speciale pot fi convenite alte agregări. Datele sunt furnizate în termen de 2 zile lucrătoare de la datele de transmitere prevăzute la articolul 4 din Decizia ABE/DC/090 a ABE din 14 mai 2014.

         Autoritatea europeană pentru asigurări și pensii ocupaționale (European Securities and Markets Authority) (EIOPA)

                  1.

                  EIOPA raportează un set de indicatori derivați din datele aflate la dispoziția EIOPA din raportarea periodică în scopuri de supraveghere în conformitate cu Solvabilitate II furnizată autorităților naționale de supraveghere, astfel cum este definit de EIOPA în acest scop. Indicatorii ar trebui raportați pentru fiecare stat membru, dacă sunt îndeplinite condițiile prevăzute în Regulamentul general, iar pentru Uniune în ansamblul său aceștia trebuie raportați prin compensarea dublei numărări a agenților raportori. În cazuri speciale pot fi convenite alte agregări. Datele de transmitere vor fi convenite în mod bilateral, ulterior datei la care cadrul juridic Solvabilitate II va deveni aplicabil.

                  2.

                  Secretariatul CERS, de comun acord cu EIOPA, poate elabora specificații tehnice cu privire la raportarea periodică de date agregate suplimentare, raportare care trebuie să se bazeze pe date aflate deja la dispoziția EIOPA din raportarea periodică în scopuri de supraveghere în conformitate cu Solvabilitate II furnizată autorităților naționale de supraveghere.

         Autoritatea europeană pentru valori mobiliare și piețe (European Securities and Markets Authority) (ESMA)

      Secretariatul CERS, de comun acord cu ESMA, elaborează specificații tehnice cu privire la datele care trebuie transmise CERS pe baza legislației sectoriale aplicabile. Specificațiile tehnice vor defini de asemenea frecvența și termenele de raportare.

      ANEXA III
      Solicitări ad-hoc de informații agregate din partea CERS

         Considerații generale

      CERS poate solicita să-i fie furnizate informații agregate în mod ad-hoc. Acestor solicitări ad-hoc de informații li se poate răspunde:

                  (a)

                  prin furnizarea informațiilor disponibile deja de la Sistemul European al Băncilor Centrale (SEBC), Autoritățile europene de supraveghere (AES), furnizorii comerciali de date sau din bazele de date ale organizațiilor internaționale, de exemplu Banca Reglementelor Internaționale (BRI); sau

                  (b)

                  prin efectuarea unor anchete ad-hoc.

         Principii

      Secretariatul CERS, BCE și AES (denumite în continuare „părțile”), atunci când răspund solicitărilor ad-hoc de informații:

                  (a)

                  ar trebui să urmeze etape procedurale convenite, care ar trebui aplicate în mod transparent;

                  (b)

                  ar trebui să evite interacțiunea excesivă cu agenții raportori;

                  (c)

                  ar trebui să maximizeze reutilizarea informațiilor existente pentru diferite scopuri analitice și operaționale, respectând în același timp constrângerile legale și garanțiile de confidențialitate necesare;

                  (d)

                  ar trebui să utilizeze cât de mult posibil metodologiile și colectările de date existente și, după caz, armonizate;

                  (e)

                  ar trebui să dezvolte cele mai bune practici pentru solicitările ad-hoc, prin introducerea unor mecanisme de feedback și prin schimbul de informații privind metodologiile între toate părțile interesate.

            A.   FURNIZAREA INFORMAȚIILOR DISPONIBILE

                  1.

                  După consultarea BCE sau a AES relevante, Secretariatul CERS poate trimite o solicitare ad-hoc de raportare a unor date care nu sunt furnizate în mod periodic în temeiul anexei I și al anexei II, dar care totuși se află deja la dispoziția SEBC sau AES (denumite în continuare în comun „destinatarii”), solicitare care conține o descriere a datelor solicitate, Secretariatul CERS și părțile relevante stabilesc de comun acord un termen de livrare a datelor solicitate.

                  2.

                  Destinatarii ar trebui să furnizeze informațiile solicitate în conformitate cu regulile și procedurile stabilite în legislația aplicabilă, inclusiv, dar nelimitându-se la acestea:

                              (a)

                              Statutul Sistemului European al Băncilor Centrale și al Băncii Centrale Europene;

                              (b)

                              Regulamentul (CE) nr. 2533/98 al Consiliului;

                              (c)

                              Regulamentul (UE) nr. 1093/2010 al Parlamentului European și al Consiliului (1);

                              (d)

                              Regulamentul (UE) nr. 1094/2010 al Parlamentului European și al Consiliului (2);

                              (e)

                              Regulamentul (UE) nr. 1095/2010 al Parlamentului European și al Consiliului (3);

                              (f)

                              Regulamentul (UE) nr. 1096/2010 al Consiliului (4)

                  3.

                  Secretariatul CERS va transmite apoi datele structurii CERS relevantă care le-a solicitat.

                  4.

                  În cazul în care este posibil să se răspundă unei solicitări de informații prin utilizarea datelor disponibile provenite de la furnizorii comerciali, aceste date sunt furnizate structurii CERS relevante care le-a solicitat prin intermediul secretariatului CERS împreună cu o evaluare a calității și cu informațiile privind costul aferent.

            B.   ANCHETĂ AD-HOC

      1.   Stabilirea necesității efectuării unei anchete ad-hoc

                  1.1.

                  Fără a aduce atingere celor prevăzute mai sus, solicitările ad-hoc inițiale de furnizare de informații agregate transmise de structurile CERS vor determina în general mai întâi o etapă de investigare, care poate fi efectuată de structurile interesate, de Secretariatul CERS sau de BCE. Obiectivul unei astfel de investigări este să se identifice necesitatea efectuării unei anchete ad-hoc. În cursul etapei de investigare se va evalua în special ce date cantitative și calitative sunt deja disponibile și măsura în care acestea corespund scopului avut în vedere. În cazul în care datele disponibile nu corespund scopului avut în vedere și intervine necesitatea de a colecta date de la agenții raportori prin intermediul unei anchete ad-hoc, în etapa de investigare se pot identifica deja unitățile relevante de observare statistică cu obligații de raportare, precum și costurile aproximative pe care le-ar suporta agenții raportori în contextul efectuării unei anchete ad-hoc.

                  1.2.

                  Datorită interesului lor comun privind un subiect specific, CERS și una sau mai multe AES pot conveni să inițieze o anchetă ad-hoc comună, situație în care nu este necesară o etapă de investigare.

            2.   Tipuri de anchete ad-hoc

      Se pot utiliza două tipuri de anchete ad-hoc:

                  (a)

                  Anchetele de tipul 1 vizează aspecte specifice, de exemplu evaluarea adecvată a expunerilor, și, în general, au drept scop să furnizeze defalcări mai detaliate în cadrul exercițiilor de colectare periodică de date, de exemplu poziții „din care”. Anchetele de tipul 1 se pot referi și la seturi de date care determină colectarea (obișnuită) de date într-un context diferit sau de către organizații diferite, precum Fondul Monetar Internațional sau BRI, și pentru care există deja un cadrul metodologic stabilit;

                  (b)

                  Anchetele de tipul 2 se referă la fenomene care nu au fost analizate anterior, pentru care nu s-a stabilit nicio metodologie și cu privire la care nu se efectuează colectări regulate de date. Anchetele de tipul 2 sunt în general mai laborioase decât anchetele de tipul 1 și pot să nu aibă niciun nivel de referință. Necesitatea de a identifica agenții raportori relevanți și de a stabili un cadru metodologic poate implica faptul că este necesară o perioadă considerabilă de timp până la colectarea informațiilor.

            3.   Procedură

                  3.1.

                  Consiliul general al CERS (denumit în continuare „Consiliul general”) va decide dacă informațiile agregate ar trebui colectate prin intermediul unei anchete ad-hoc, luând în considerare costurile probabile pe care aceasta le implică și calendarul pentru derularea unei astfel de anchete.

         Etapa de investigare

                  3.2.

                  Structurile CERS transmit solicitările lor inițiale de colectare ad-hoc de informații agregate către secretariatul CERS care, în colaborare cu Grupul de contact CERS cu privire la date și cu BCE, le acordă sprijin în evaluarea informațiilor disponibile pentru a maximiza utilizarea informațiilor colectate anterior și pentru a evita creșterea sarcinii de raportare. În cazul în care se constată că datele disponibile nu corespund scopului avut în vedere și este necesară colectarea de date de la agenții raportori prin intermediul unei anchete ad-hoc, substructura CERS, cu sprijinul Secretariatului CERS, transformă solicitarea inițială de informații în cerințe efective privind prezentarea de date, iar disponibilitatea și calitatea informațiilor relevante sunt evaluate în cadrul organizațiilor corespunzătoare. În etapa de investigare se poate, de asemenea, apela la SEBC, inclusiv la Comitetul de statistică al SEBC (Statistics Committee) (STC), la Comitetul de stabilitate financiară al SEBC (Financial Stability Committee) (FSC), sau la alte surse din cadrul Sistemului Statistic European, la furnizorii comerciali de date și la organizații internaționale, de exemplu BRI.

                  3.3.

                  În cazul în care, în cursul etapei de investigare se constată că: (a) datele care corespund scopului avut în vedere sau substituenții acceptabili sunt disponibili și sunt de o calitate suficientă și (b) se obține permisiunea titularului pentru utilizarea datelor care nu sunt în întregime disponibile în domeniul public, nu este necesar să se efectueze o anchetă ad-hoc și se aplică procedurile descrise în secțiunea A.

                  3.4.

                  În cazul în care: (a) datele care corespund scopului avut în vedere și/sau substituenții sunt disponibili, dar sunt de o calitate necunoscută sau insuficientă; (b) nu sunt disponibile date și nici substituenți; sau (c) nu s-a obținut permisiunea agentului raportor pentru a utiliza date care nu sunt în întregime disponibile în domeniul public, Secretariatul CERS, în cooperare cu BCE, transmite structurilor care solicită datele rezultatul evaluării privind disponibilitatea informațiilor și propune posibile surse și metodologii pentru o anchetă ad-hoc, care includ: (i) categoriile și numărul de agenți raportori; (ii) canalele de raportare, de exemplu, STC, FSC sau AES; (iii) o estimare a costurilor și a calendarului; (iv) orice dificultăți anticipate.

         Etapa de colectare a datelor

                  3.5.

                  După primirea rezultatelor investigării, secretariatul CERS prezintă spre aprobarea Consiliului general o propunere privind acțiuni de monitorizare, împreună cu o evaluare aproximativă a avantajelor și a costurilor. Consiliul general decide dacă este cazul să se efectueze o anchetă ad-hoc, care poate necesita implicarea agenților raportori. Decizia Consiliului general de aprobare a unei astfel de solicitări poate determina în special: (a) gradul de detaliu al informațiilor necesare la nivel instituțional și de rubrică; (b) regimul de confidențialitate care trebuie aplicat, în special persoanele care sunt autorizate să acceseze anumite date și modul în care datele vor fi păstrate și transmise; (c) limitele de timp pentru furnizarea informațiilor.

                  3.6.

                  În cazul în care una dintre AES efectuează o anchetă ad-hoc, Secretariatul CERS contactează în mod direct AES relevantă. Datele pot fi transmise prin intermediul BCE, în deplină conformitate cu articolul 8 din Regulamentul (UE) nr. 1092/2010 (5).

                  3.7.

                  În cazul în care SEBC efectuează o anchetă ad-hoc, secretariatul CERS contactează BCE, care apoi inițiază contactul cu potențialii agenți raportori prin intermediul autorităților naționale competente, utilizând comitetele SEBC corespunzătoare și respectând constrângerile de confidențialitate aplicabile.

                  3.8.

                  În urma finalizării fiecărei anchete ad-hoc, părțile vor efectua un schimb de informații privind punerea în aplicare a anchetei, în special privind metodologiile aplicate și verificările privind calitatea, precum și cu privire la orice dificultate întâmpinată, în vederea îmbunătățirii eficacității și a eficienței anchetelor viitoare.

         (1)  Regulamentul (UE) nr. 1093/2010 al Parlamentului European și al Consiliului din 24 noiembrie 2010 de instituire a Autorității europene de supraveghere (Autoritatea bancară europeană), de modificare a Deciziei nr. 716/2009/CE și de abrogare a Deciziei 2009/78/CE a Comisiei (JO L 331, 15.12.2010, p. 12).

         (2)  Regulamentul (UE) nr. 1094/2010 al Parlamentului European și al Consiliului din 24 noiembrie 2010 de instituire a Autorității europene de supraveghere (Autoritatea Europeană de Asigurări și Pensii Ocupaționale), de modificare a Deciziei nr. 716/2009/CE și de abrogare a Deciziei 2009/79/CE a Comisiei (JO L 331, 15.12.2010, p. 48).

         (3)  Regulamentul (UE) nr. 1095/2010 al Parlamentului European și al Consiliului din 24 noiembrie 2010 de instituire a Autorității europene de supraveghere (Autoritatea europeană pentru valori mobiliare și piețe), de modificare a Deciziei nr. 716/2009/CE și de abrogare a Deciziei 2009/77/CE a Comisiei (JO L 331, 15.12.2010, p. 84).

         (4)  Regulamentul (UE) nr. 1096/2010 al Consiliului din 17 noiembrie 2010 privind acordarea unor competențe specifice Băncii Centrale Europene referitoare la funcționarea Comitetului european pentru risc sistemic (JO L 331, 15.12.2010, p. 162).

         (5)  Regulamentul (UE) nr. 1092/2010 al Parlamentului European și al Consiliului din 24 noiembrie 2010 privind supravegherea macroprudențială la nivelul Uniunii Europene a sistemului financiar și de înființare a unui Comitet european pentru risc sistemic (JO L 331, 15.12.2010, p. 1).