title: Decizia (UE) 2018/1720 a Parlamentului European și a Consiliului din 23 octombrie 2018 privind mobilizarea Fondului european de ajustare la globalizare în urma unei cereri din partea Portugaliei – EGF/2018/002 PT/Norte-Centro-Lisboa articole de îmbrăcăminte

text:
                  16.11.2018

                  RO

                  Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

                  L 291/8

         DECIZIA (UE) 2018/1720 A PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI A CONSILIULUI
         din 23 octombrie 2018
         privind mobilizarea Fondului european de ajustare la globalizare în urma unei cereri din partea Portugaliei – EGF/2018/002 PT/Norte-Centro-Lisboa articole de îmbrăcăminte
         PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
         având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
         având în vedere Regulamentul (UE) nr. 1309/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 decembrie 2013 privind Fondul european de ajustare la globalizare (2014-2020) și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1927/2006 (1), în special articolul 15 alineatul (4),
         având în vedere Acordul interinstituțional din 2 decembrie 2013 dintre Parlamentul European, Consiliu și Comisie privind disciplina bugetară, cooperarea în chestiuni bugetare și buna gestiune financiară (2), în special punctul 13,
         având în vedere propunerea Comisiei Europene,
         întrucât:

                     (1)

                     Fondul european de ajustare la globalizare (FEG) urmărește să ofere sprijin lucrătorilor disponibilizați și lucrătorilor independenți a căror activitate a încetat în urma modificărilor structurale majore apărute în tiparele comerțului mondial ca urmare a globalizării, ca urmare a continuării crizei economice și financiare mondiale sau ca urmare a unei noi crize economice și financiare mondiale, precum și să le ofere asistență în vederea reintegrării pe piața muncii.

                     (2)

                     FEG nu trebuie să depășească un cuantum anual maxim de 150 de milioane EUR (la prețurile din 2011), după cum se prevede la articolul 12 din Regulamentul (UE, Euratom) nr. 1311/2013 al Consiliului (3).

                     (3)

                     La 24 aprilie 2018, Portugalia a depus o cerere de mobilizare a FEG, în legătură cu disponibilizările din sectorul fabricării articolelor de îmbrăcăminte în regiunile Norte, Centro și Lisboa din Portugalia. Cererea a fost completată cu informații suplimentare furnizate în conformitate cu articolul 8 alineatul (3) din Regulamentul (UE) nr. 1309/2013. Această cerere îndeplinește condițiile pentru stabilirea unei contribuții financiare din partea FEG, astfel cum sunt prevăzute la articolul 13 din Regulamentul (UE) nr. 1309/2013.

                     (4)

                     În conformitate cu articolul 6 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 1309/2013, Portugalia a decis să furnizeze servicii personalizate cofinanțate de FEG inclusiv unui număr de 730 de tineri care nu sunt încadrați profesional și nu urmează niciun program educațional sau de formare (tineri NEET).

                     (5)

                     Prin urmare, FEG ar trebui mobilizat pentru a se furniza o contribuție financiară în valoare de 4 655 883 EUR ca urmare a cererii depuse de Portugalia.

                     (6)

                     În scopul de a reduce la minimum timpul necesar pentru mobilizarea FEG, prezenta decizie ar trebui să se aplice de la data adoptării sale,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

            Articolul 1
            În cadrul bugetului general al Uniunii pentru exercițiul financiar 2018, se mobilizează Fondul european de ajustare la globalizare pentru a fi furnizată suma de 4 655 883 EUR, sub formă de credite de angajament și credite de plată.

            Articolul 2
            Prezenta decizie intră în vigoare la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
            Se aplică de la 23 octombrie 2018.

            Adoptată la Strasbourg, 23 octombrie 2018.

                  Pentru Parlamentul European

                  Președintele

               A. TAJANI

                  Pentru Consiliu

                  Președintele

               K. EDTSTADLER

            (1)  JO L 347, 20.12.2013, p. 855.

            (2)  JO C 373, 20.12.2013, p. 1.

            (3)  Regulamentul (UE, Euratom) nr. 1311/2013 al Consiliului din 2 decembrie 2013 de stabilire a cadrului financiar multianual pentru perioada 2014-2020 (JO L 347, 20.12.2013, p. 884).


Decizia Comisiei din 28/11/2018 de declarare a unei concentrări compatibilă cu piaţa comună (Cazul COMP/M.9165 - Canada Pension Plan Investment Board / Ontario Teachers' Pension Plan Board / Impulsora del Desarrollo y El Empleo en America Latina, S.A.B. de C.V. / ConcesioAutopista Guadalajara-Tepic, S.A. de C.V.) în temeiul Regulamentului (CE) nr. 139/2004 al Consiliului (Numai textul în limba engleză este autentic.)


Decizia Comisiei din 30/11/2018 de declarare a unei concentrări compatibilă cu piaţa comună (Cazul COMP/M.9153 - Meridiam SAS / La Caisse des dépôts et consignations / FICA-HPCI) în temeiul Regulamentului (CE) nr. 139/2004 al Consiliului (Numai textul în limba franceză este autentic.)


Decizia Comisiei din 16/10/2018 de declarare a unei concentrări compatibilă cu piaţa comună (Cazul COMP/M.8993 - China Huaxin Post and Telecom Technologies Co., Ltd / Juniper Networks International B.V. / Shanghai Huaxin Juniper Networks Co., Ltd.) în temeiul Regulamentului (CE) nr. 139/2004 al Consiliului (Numai textul în limba engleză este autentic.)


title: Decizia (UE) 2019/217 a Consiliului din 28 ianuarie 2019 privind încheierea Acordului sub forma unui schimb de scrisori între Uniunea Europeană și Regatul Maroc cu privire la modificarea protocoalelor nr. 1 și 4 la Acordul euro-mediteraneean de instituire a unei asocieri între Comunitățile Europene și statele membre ale acestora, pe de o parte, și Regatul Maroc, pe de altă parte

text:
                  6.2.2019

                  RO

                  Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

                  L 34/1

         DECIZIA (UE) 2019/217 A CONSILIULUI
         din 28 ianuarie 2019
         privind încheierea Acordului sub forma unui schimb de scrisori între Uniunea Europeană și Regatul Maroc cu privire la modificarea protocoalelor nr. 1 și 4 la Acordul euro-mediteraneean de instituire a unei asocieri între Comunitățile Europene și statele membre ale acestora, pe de o parte, și Regatul Maroc, pe de altă parte
         CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
         având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 207 alineatul (4) primul paragraf, coroborat cu articolul 218 alineatul (6) al doilea paragraf litera (a) punctul (i),
         având în vedere propunerea Comisiei Europene,
         având în vedere aprobarea Parlamentului European (1),
         întrucât:

                     (1)

                     Acordul euro-mediteraneean de instituire a unei asocieri între Comunitățile Europene și statele membre ale acestora, pe de o parte, și Regatul Maroc, pe de altă parte (2) (denumit în continuare „acordul de asociere”), a intrat în vigoare la 1 martie 2000.

                     (2)

                     Începând cu intrarea în vigoare a acordului de asociere, UE a continuat să consolideze relațiile bilaterale cu Regatul Maroc și i-a acordat statutul avansat.

                     (3)

                     Uniunea nu stabilește în mod anticipat rezultatul procesului politic cu privire la statutul final al Saharei Occidentale care are loc sub egida Organizației Națiunilor Unite și aceasta a continuat să își reafirme angajamentul față de soluționarea diferendului din Sahara Occidentală, în prezent înscrisă de Organizația Națiunilor Unite pe lista teritoriilor neautonome, administrată astăzi, în mare parte, de Regatul Maroc. Uniunea susține pe deplin eforturile depuse de Secretarul General al Organizației Națiunilor Unite și de trimisul său personal cu scopul de a ajuta părțile să ajungă la o soluție politică justă, durabilă și reciproc acceptabilă, care să permită autodeterminarea poporului din Sahara Occidentală în contextul acordurilor conforme cu obiectivele și principiile Cartei Organizației Națiunilor Unite, astfel cum au fost enunțate în rezoluțiile Consiliului de Securitate al Organizației Națiunilor Unite și, în special, în Rezoluțiile sale 2152 (2014), 2218 (2015), 2385 (2016), 2351 (2017) și 2414 (2018).

                     (4)

                     De la intrarea în vigoare a acordului de asociere, o serie de produse provenind din Sahara Occidentală și certificate ca fiind de origine marocană au fost importate în Uniune, ele beneficiind de preferințele tarifare prevăzute de dispozițiile relevante din acordul respectiv.

                     (5)

                     În hotărârea sa în cauza C-104/16 P (3), Curtea de Justiție a afirmat, cu toate acestea, că acordul de asociere acoperea numai teritoriul Regatului Maroc și nu și pe cel al Saharei Occidentale, un teritoriu neautonom.

                     (6)

                     Este important să se asigure că fluxurile comerciale care s-au dezvoltat de-a lungul anilor nu sunt perturbate, stabilind garanții corespunzătoare pentru protecția dreptului internațional, inclusiv a drepturilor omului, și dezvoltarea durabilă a teritoriilor în cauză. Prin urmare, Consiliul a autorizat Comisia, la 29 mai 2017, să înceapă negocieri cu Regatul Maroc în vederea stabilirii, în conformitate cu hotărârea Curții de Justiție, a unui temei juridic pentru acordarea preferințelor tarifare prevăzute de acordul de asociere pentru produsele originare din Sahara Occidentală. Un acord între Uniunea Europeană și Regatul Maroc constituie singurul mijloc de a se asigura că importul de produse originare din Sahara Occidentală beneficiază de o origine preferențială, dat fiind faptul că autoritățile marocane sunt singurele capabile să asigure respectarea normelor necesare pentru acordarea unor astfel de preferințe.

                     (7)

                     Comisia a evaluat efectele potențiale ale unui astfel de acord asupra dezvoltării durabile, în special în ceea ce privește avantajele și dezavantajele, pentru părțile interesate, care decurg din preferințele tarifare acordate produselor provenind din Sahara Occidentală, precum și efectele asupra exploatării resurselor naturale ale teritoriilor respective. Efectele avantajelor tarifare asupra ocupării forței de muncă, asupra drepturilor omului și asupra exploatării resurselor naturale sunt foarte dificil de măsurat, deoarece ele sunt de natură indirectă. În mod similar, nu este ușor să se obțină informații obiective în acest sens.

                     (8)

                     Cu toate acestea, din această evaluare reiese că, în general, avantajele pentru economia Saharei Occidentale, care decurg din acordarea preferințelor tarifare prevăzute de acordul de asociere pentru produsele originare din Sahara Occidentală și, în special, puternicul efect de pârghie asupra economiei și, prin urmare, asupra dezvoltării sociale pe care această măsură îl are, depășesc dezavantajele menționate în cadrul procesului de consultare, printre care se numără utilizarea extensivă a resurselor naturale, în special a rezervelor de apă subterane, pentru care au fost luate măsuri.

                     (9)

                     S-a considerat că extinderea preferințelor tarifare la produsele originare din Sahara Occidentală va avea un impact global pozitiv pentru părțile interesate. Este probabil ca acest impact să continue și ca acesta chiar să se intensifice în viitor. Evaluarea arată că extinderea preferințelor tarifare la produsele din Sahara Occidentală este de natură să promoveze condițiile pentru investiții și să favorizeze o dezvoltare rapidă și semnificativă care să favorizeze ocuparea forței de muncă locale. Existența în Sahara Occidentală a unor activități economice și de producție care ar avea cel mai mare interes în a beneficia de preferințele tarifare prevăzute de acordul de asociere demonstrează că neacordarea de preferințe tarifare ar periclita în mod substanțial exporturile din Sahara Occidentală, în special cele referitoare la produsele pescărești și la produsele agricole. Se consideră că acordarea de preferințe tarifare ar trebui, de asemenea, să aibă un impact puternic asupra dezvoltării economiei din Sahara Occidentală, prin stimularea investițiilor.

                     (10)

                     Având în vedere considerațiile privind consimțământul din hotărârea Curții de Justiție, Comisia, în colaborare cu Serviciul European de Acțiune Externă, a luat toate măsurile rezonabile și posibile în contextul actual pentru a implica în mod adecvat părțile interesate pentru a se asigura de consimțământul lor la acord. S-au desfășurat consultări ample, iar actorii socioeconomici și politici care au participat la consultări s-au pronunțat, în cea mai mare parte, în favoarea extinderii la Sahara Occidentală a preferințelor tarifare prevăzute de acordul de asociere. Cei care au respins extinderea au considerat că un astfel de acord ar confirma, de fapt, poziția Marocului în ceea ce privește teritoriul Saharei Occidentale. Or, nimic din modul de redactare a acestui acord nu permite să se considere că acesta ar recunoaște suveranitatea Marocului asupra Saharei Occidentale. Uniunea va continua, prin depunerea de eforturi consolidate, să susțină procesul de soluționare pașnică a diferendului, inițiat și continuat sub egida Organizației Națiunilor Unite.

                     (11)

                     În conformitate cu Decizia (UE) 2018/1893 a Consiliului (4), acordul sub forma unui schimb de scrisori între Uniunea Europeană și Regatul Maroc cu privire la modificarea protocoalelor nr. 1 și 4 la Acordul euro-mediteraneean de instituire a unei asocieri între Comunitățile Europene și statele membre ale acestora, pe de o parte, și Regatul Maroc, pe de altă parte (denumit în continuare „acordul”), a fost semnat la 25 octombrie 2018, sub rezerva încheierii sale la o dată ulterioară.

                     (12)

                     Acordul contribuie la realizarea obiectivelor urmărite de Uniune în cadrul articolului 21 din Tratatul privind Uniunea Europeană.

                     (13)

                     Acordul ar trebui aprobat,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

            Articolul 1
            Acordul sub forma unui schimb de scrisori între Uniunea Europeană și Regatul Maroc cu privire la modificarea protocoalelor nr. 1 și 4 la Acordul euro-mediteraneean de instituire a unei asocieri între Comunitățile Europene și statele membre ale acestora, pe de o parte, și Regatul Maroc, pe de altă parte (denumit în continuare „acordul”), se aprobă, în numele Uniunii.
            Textul acordului este atașat la prezenta decizie.

            Articolul 2
            Președintele Consiliului efectuează, în numele Uniunii, notificarea prevăzută în acord (5).

            Articolul 3
            Prezenta decizie intră în vigoare în ziua următoare datei publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.

            Adoptată la Bruxelles, 28 ianuarie 2019.

                  Pentru Consiliu

                  Președintele

               P. DAEA

            (1)  Aprobarea din 16 ianuarie 2019 (nepublicată încă în Jurnalul Oficial).

            (2)  JO L 70, 18.3.2000, p. 2.

            (3)  Hotărârea Curții de Justiție din 21 decembrie 2016, cauza Consiliul/Front Polisario, C-104/16 P, ECLI:EU:C:2016:973.

            (4)  Decizia (UE) 2018/1893 a Consiliului din 16 iulie 2018 privind semnarea, în numele Uniunii Europene, a Acordului sub forma unui schimb de scrisori între Uniunea Europeană și Regatul Maroc cu privire la modificarea protocoalelor nr. 1 și 4 la Acordul euro-mediteraneean de instituire a unei asocieri între Comunitățile Europene și statele membre ale acestora, pe de o parte, și Regatul Maroc, pe de altă parte (JO L 310, 6.12.2018, p. 1).

            (5)  Data intrării în vigoare a acordului va fi publicată în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene de către Secretariatul General al Consiliului.


title: Decizia (UE) 2019/222 a Consiliului din 20 decembrie 2018 privind poziția care urmează să fie adoptată, în numele Uniunii Europene, în cadrul Comitetului mixt înființat prin Acordul de asociere euro-mediteraneean interimar privind schimburile comerciale și cooperarea dintre Comunitatea Europeană, pe de o parte, și Organizația pentru Eliberarea Palestinei (OEP), care acționează în numele Autorității Palestiniene (AP) din Cisiordania și Fâșia Gaza, pe de altă parte, referitor la prelungirea Planului de acțiune UE-AP

text:
                  7.2.2019

                  RO

                  Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

                  L 35/32

         DECIZIA (UE) 2019/222 A CONSILIULUI
         din 20 decembrie 2018
         privind poziția care urmează să fie adoptată, în numele Uniunii Europene, în cadrul Comitetului mixt înființat prin Acordul de asociere euro-mediteraneean interimar privind schimburile comerciale și cooperarea dintre Comunitatea Europeană, pe de o parte, și Organizația pentru Eliberarea Palestinei (OEP), care acționează în numele Autorității Palestiniene (AP) din Cisiordania și Fâșia Gaza, pe de altă parte, referitor la prelungirea Planului de acțiune UE-AP
         CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
         având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 217 coroborat cu articolul 218 alineatul (9),
         având în vedere propunerea Comisiei Europene și a Înaltului Reprezentant al Uniunii pentru afaceri externe și politica de securitate,
         întrucât:

                     (1)

                     Acordul de asociere euro-mediteraneean interimar privind schimburile comerciale și cooperarea dintre Comunitatea Europeană, pe de o parte, și Organizația pentru Eliberarea Palestinei (OEP), care acționează în numele Autorității Palestiniene din Cisiordania și Fâșia Gaza, pe de altă parte (1) („Acordul de asociere interimar”), a fost semnat la 24 februarie 1997 și a intrat în vigoare la 1 iulie 1997.

                     (2)

                     Părțile convin că actualul Plan de acțiune pentru UE și Autoritatea Palestiniană (Planul de acțiune UE-AP) continuă să reflecte parteneriatul privilegiat UE-AP și să sprijine punerea în aplicare a Acordului de asociere interimar.

                     (3)

                     În temeiul articolului 63 din Acordul de asociere interimar, Comitetul mixt poate să adopte decizii și să formuleze recomandări oportune.

                     (4)

                     Comitetul mixt urmează să adopte, prin procedură scrisă, recomandarea privind prelungirea cu trei ani a Planului de acțiune UE-AP.

                     (5)

                     Este oportun să se stabilească poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii în cadrul Comitetului mixt, deoarece recomandarea va produce efecte juridice.

                     (6)

                     Prelungirea pentru o perioadă de trei ani a Planului de acțiune UE-AP va oferi părților posibilitatea deplină de a-și continua cooperarea în următorii ani, inclusiv prin eventuala negociere a priorităților parteneriatului,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

            Articolul 1
            Poziția care urmează să fie adoptată, în numele Uniunii Europene, în cadrul Comitetului mixt înființat prin Acordul de asociere euro-mediteraneean interimar privind schimburile comerciale și cooperarea dintre Comunitatea Europeană, pe de o parte, și Organizația pentru Eliberarea Palestinei (OEP), care acționează în numele Autorității Palestiniene din Cisiordania și Fâșia Gaza, pe de altă parte, referitor la prelungirea Planului de acțiune UE-AP se bazează pe proiectul de recomandare a Comitetului mixt atașat la prezenta decizie.

            Articolul 2
            Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.

            Adoptată la Bruxelles, 20 decembrie 2018.

                  Pentru Consiliu

                  Președintele

               E. KÖSTINGER

            (1)  JO L 187, 16.7.1997, p. 3.

            PROIECT
            RECOMANDAREA NR. …/… A COMITETULUI MIXT UE-OEP
            din …
            privind aprobarea prelungirii Planului de acțiune UE-AP
            COMITETUL MIXT UE-OEP,
            având în vedere Acordul de asociere euro-mediteraneean interimar privind schimburile comerciale și cooperarea dintre Comunitatea Europeană, pe de o parte, și Organizația pentru Eliberarea Palestinei (OEP), care acționează în numele Autorității Palestiniene din Cisiordania și Fâșia Gaza, pe de altă parte (1),
            întrucât:

                        (1)

                        Acordul de asociere euro-mediteraneean interimar privind schimburile comerciale și cooperarea dintre Comunitatea Europeană, pe de o parte, și Organizația pentru Eliberarea Palestinei (OEP), care acționează în numele Autorității Palestiniene din Cisiordania și Fâșia Gaza, pe de altă parte („Acordul de asociere interimar”), a fost semnat la 24 februarie 1997 și a intrat în vigoare la 1 iulie 1997.

                        (2)

                        În temeiul articolului 63 din Acordul de asociere interimar, Comitetul mixt poate să adopte decizii și să formuleze recomandări oportune.

                        (3)

                        Articolul 10 din Regulamentul de procedură al Comitetului mixt prevede posibilitatea adoptării deciziilor prin procedură scrisă între sesiuni, în cazul în care ambele părți convin astfel.

                        (4)

                        Prelungirea pentru o perioadă de trei ani a Planului de acțiune UE-AP va oferi părților posibilitatea de a-și continua cooperarea în următorii ani, inclusiv prin eventuala negociere a priorităților parteneriatului,

                  ADOPTĂ PREZENTA RECOMANDARE:

               Articolul 1
               Comitetul mixt, acționând prin procedură scrisă, recomandă ca Planul de acțiune UE-AP să fie prelungit pentru o perioadă de trei ani de la data adoptării prelungirii.

               Articolul 2
               Prezenta recomandare intră în vigoare la data adoptării.

               Adoptată la …,

                     Pentru Comitetul mixt UE-OEP

                     Președintele

               (1)  JO L 187, 16.7.1997, p. 3.


title: Decizia (UE) 2019/234 a Consiliului din 5 februarie 2019 privind poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii Europene în cadrul Consiliului mixt constituit în temeiul Acordului de parteneriat economic între Uniunea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de o parte, și statele părți la APE din SADC, pe de altă parte, în ceea ce privește adoptarea Regulamentului de procedură al Consiliului mixt și a Regulamentului de procedură al Comitetului pentru comerț și dezvoltare

text:
                  8.2.2019

                  RO

                  Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

                  L 37/127

         DECIZIA (UE) 2019/234 A CONSILIULUI
         din 5 februarie 2019
         privind poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii Europene în cadrul Consiliului mixt constituit în temeiul Acordului de parteneriat economic între Uniunea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de o parte, și statele părți la APE din SADC, pe de altă parte, în ceea ce privește adoptarea Regulamentului de procedură al Consiliului mixt și a Regulamentului de procedură al Comitetului pentru comerț și dezvoltare
         CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
         având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 207, coroborat cu articolul 218 alineatul (9),
         având în vedere propunerea Comisiei Europene,
         întrucât:

                     (1)

                     Acordul de parteneriat economic între Uniunea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de o parte, și statele părți la APE din SADC, pe de altă parte (1) (denumit în continuare „acordul”), a fost semnat de Uniunea Europeană și statele sale membre la 10 iunie 2016. Acordul se aplică cu titlu provizoriu între Uniune, pe de o parte, și Botswana, Lesotho, Namibia, Eswatini și Africa de Sud, pe de altă parte, începând cu 10 octombrie 2016, și între Uniune, pe de o parte, și Mozambic, pe de altă parte, începând cu 4 februarie 2018.

                     (2)

                     Articolul 102 alineatul (1) din acord prevede competența Consiliului mixt de a adopta decizii cu privire la toate aspectele reglementate de acord. În temeiul articolului 101 alineatul (3) literele (h) și (i) din acord, Consiliul mixt stabilește propriul său regulament de procedură și regulamentul de procedură al Comitetului pentru comerț și dezvoltare.

                     (3)

                     Consiliul mixt este prevăzut să adopte decizii cu privire la regulamentul său de procedură și cu privire la regulamentul de procedură al Comitetului pentru comerț și dezvoltare, în cursul primei sale reuniuni.

                     (4)

                     Ar trebui să se stabilească poziția care urmează să fie adoptată, în numele Uniunii, în cadrul Consiliului mixt, întrucât decizia preconizată a Consiliului mixt va fi obligatorie pentru Uniune.

                     (5)

                     Prin urmare, poziția Uniunii în cadrul Consiliului mixt ar trebui să se bazeze pe proiectul de decizie atașat,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

            Articolul 1
            Poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii în cadrul primei reuniuni a Consiliului mixt cu privire la regulament său de procedură și cu privire la regulamentul de procedură al Comitetului pentru comerț și dezvoltare, se bazează pe proiectul de decizie a Consiliului mixt atașat la prezenta decizie.

            Articolul 2
            Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.

            Adoptată la Bruxelles, 5 februarie 2019.

                  Pentru Consiliu

                  Președintele

               G. CIAMBA

            (1)  JO L 250, 16.9.2016, p. 3.

            PROIECT
            DECIZIA NR. 1/2019 A CONSILIULUI MIXT CONSTITUIT ÎN TEMEIUL ACORDULUI DE PARTENERIAT ECONOMIC ÎNTRE UNIUNEA EUROPEANĂ ȘI STATELE SALE MEMBRE, PE DE O PARTE, ȘI STATELE PĂRȚI LA APE DIN SADC, PE DE ALTĂ PARTE
            din …
            privind adoptarea regulamentului de procedură al Consiliului mixt și al celui al Comitetului pentru comerț și dezvoltare
            CONSILIUL MIXT,
            având în vedere Acordul de parteneriat economic între Uniunea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de o parte, și statele părți la APE din SADC, pe de altă parte (denumit în continuare „acordul”), în special articolele 100, 101 și 102,
            ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

               Articolul 1
               Regulamentul de procedură al Consiliului mixt este stabilit în forma prevăzută în anexa I la prezenta decizie.

               Articolul 2
               Regulamentul de procedură al Comitetului pentru comerț și dezvoltare este stabilit în forma prevăzută în anexa II la prezenta decizie.

               Articolul 3
               Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.

               Adoptată la …

                     Pentru Consiliul mixt

                     Ministrul Comerțului din

                     Reprezentantul UE

            ANEXA I
            REGULAMENTUL DE PROCEDURĂ AL CONSILIULUI MIXT

               CAPITOLUL I

               ORGANIZARE

               Articolul 1
               Componență și președinție

                  (1)   Consiliul mixt constituit în temeiul articolului 100 din Acordul de parteneriat economic între Uniunea Europeană și statele sale membre, pe de o parte, și statele părți la APE din SADC, pe de altă parte (denumit în continuare „acordul”) își exercită atribuțiile în conformitate cu articolele 100 și 101 din acord.

                  (2)   În prezentul regulament de procedură, termenul „părți” corespunde definiției de la articolul 104 din acord, și anume desemnează statele părți la APE din SADC și partea UE (adică Uniunea Europeană și statele membre ale acesteia, sau Uniunea Europeană și, respectiv, statele membre ale acesteia, având în vedere domeniile de competență care le revin).

                  (3)   În conformitate cu articolul 101 alineatul (1) din acord, Consiliul mixt este compus, pe de o parte, din membrii relevanți ai Consiliului Uniunii Europene și din membrii relevanți ai Comisiei Europene sau din reprezentanți ai acestora și, pe de altă parte, din miniștrii de resort ai statelor părți la APE din SADC sau din reprezentanți ai acestora.

                  (4)   Reuniunile Consiliului mixt sunt prezidate, la nivel ministerial, în mod alternativ pentru perioade de câte 12 luni de către reprezentanți ai părții UE, în conformitate cu competențele care revin Uniunii și, respectiv, statelor membre ale acesteia, și de un reprezentant al statelor părți la APE din SADC. Prima reuniune a Consiliului mixt este prezidată în comun de către părți.

                  (5)   Mandatul menționat la alineatul (4) care corespunde primei perioade a președinției începe în ziua următoare primei reuniuni a Consiliului mixt și se încheie la data de 31 decembrie a aceluiași an. Președinția respectivei prime perioade este deținută de [un reprezentant al statelor părți la APE din SADC] [partea UE].

               Articolul 2
               Reuniuni

                  (1)   În conformitate cu articolul 102 alineatul (4) din acord, Consiliul mixt se reunește la intervale regulate de cel mult doi ani și, în mod extraordinar, ori de câte ori circumstanțele impun aceasta, cu acordul părților.

                  (2)   Cu excepția cazului în care părțile convin altfel, reuniunile Consiliul mixt se desfășoară, alternativ, la Bruxelles sau pe teritoriul unuia dintre statele părți la APE din SADC.

                  (3)   Cu excepția cazului în care părțile convin altfel, reuniunile Consiliului mixt sunt convocate de partea care deține președinția, după consultarea celeilalte părți.

                  (4)   Părțile pot conveni cu privire la organizarea prin mijloace electronice a reuniunilor Consiliului mixt.

               Articolul 3
               Observatori
               Consiliul mixt poate decide să invite observatori care să participe ad hoc la reuniunile sale și stabilește punctele de pe ordinea de zi la care observatorii pot să participe..

               Articolul 4
               Secretariat

                  (1)   Secretariatul General al Consiliului Uniunii Europene și Comisia Europeană, pe de o parte, și Unitatea APE SADC din cadrul Secretariatului SADC, pe de altă parte, asigură în mod alternativ secretariatul Consiliului mixt (denumit în continuare „secretariatul”), pe perioade de câte12 luni. Aceste perioade coincid cu modul de organizare a președinției stabilit la articolul 1 alineatele (4) și (5).

                  (2)   Pentru partea UE, ordinile de zi provizorii și proiectele de proces-verbal se întocmesc de către Comisia Europeană, iar Secretariatul General al Consiliului Uniunii Europene asigură difuzarea tuturor documentelor oficiale destinate Consiliului mixt sau care provin din partea Consiliului mixt.

               CAPITOLUL II

               FUNCȚIONARE

               Articolul 5
               Documente
               În cazul în care deliberările Consiliului mixt se întemeiază pe documente scrise, secretariatul numerotează și difuzează aceste documente ca documente ale Consiliului mixt.

               Articolul 6
               Notificarea și ordinea de zi a reuniunilor

                  (1)   Secretariatul informează părțile cu privire la convocarea unei reuniuni a Consiliului mixt și solicită propuneri în ceea ce privește punctele de pe ordinea de zi cu cel puțin 30 de zile înainte de reuniune. În cazul unei situații urgente sau în cazul unor circumstanțe neprevăzute care trebuie luate în considerare, reuniunea poate fi convocată într-un termen mai scurt.

                  (2)   Pentru fiecare reuniune, secretariatul redactează o ordine de zi provizorie. Secretariatul transmite ordinea de zi președintelui și membrilor Consiliului mixt cu cel puțin 14 zile înainte de data reuniunii.

                  (3)   Ordinea de zi provizorie include punctele cu privire la care secretariatul a primit o cerere de înscriere din partea uneia dintre părți.

                  (4)   Consiliul mixt adoptă ordinea de zi la începutul fiecărei reuniuni. Pe ordinea de zi se pot înscrie și alte puncte pe lângă cele de pe ordinea de zi provizorie, dacă părțile convin astfel.

                  (5)   Președintele Consiliului mixt poate invita, cu acordul tuturor părților, experți care să participe la reuniunile sale și să prezinte informații pe teme specifice.

               Articolul 7
               Procese-verbale

                  (1)   Secretariatul redactează proiectul de proces-verbal al fiecărei reuniuni, în termen de 21 de zile de la încheierea reuniunii, cu excepția cazului în care părțile, de comun acord, decid altfel.

                  (2)   Procesul-verbal prezintă, de regulă, pentru fiecare punct al ordinii de zi:

                              (a)

                              documentele transmise Consiliului mixt;

                              (b)

                              orice declarație a cărei înscriere în procesul-verbal a fost solicitată de către un membru al Consiliului mixt; și

                              (c)

                              chestiunile asupra cărora au convenit părțile, precum deciziile adoptate, recomandările formulate și concluziile operaționale adoptate.

                  (3)   Cu excepția cazului în care părțile convin altfel, proiectul de proces-verbal al fiecărei reuniuni se aprobă în scris de ambele părți în termen de 42 de zile de la data reuniunii. După ce a fost aprobat, secretarul semnează două exemplare ale procesului-verbal și fiecare dintre părți primește un exemplar original al acestor documente autentice.

               Articolul 8
               Decizii și recomandări

                  (1)   În conformitate cu articolul 102 din acord, Consiliul mixt adoptă decizii sau recomandări prin consens în cazurile prevăzute în acord.

                  (2)   În cazul în care Consiliul mixt este împuternicit în temeiul acordului să adopte decizii sau recomandări, astfel de acte sunt intitulate, în procesul verbal, „decizie” sau, respectiv, „recomandare”. Secretariatul atribuie fiecărei decizii sau recomandări adoptate un număr de ordine, menționează data adoptării și oferă o descriere a obiectului acesteia. Fiecare decizie sau recomandare prevede data intrării sale în vigoare.

                  (3)   În cazul în care un stat parte la APE din SADC nu poate participa la o reuniune a Consiliului mixt, deciziile sau recomandările convenite la respectiva reuniune se transmit membrului respectiv de către secretariat. Respectivul stat parte la APE din SADC furnizează un răspuns în scris în termen de 10 zile calendaristice de la transmiterea deciziilor și/sau a recomandărilor, indicând deciziile sau recomandările cu care nu este de acord, inclusiv motivele aferente. În absența unui astfel de răspuns în scris în termenul precizat, deciziile sau recomandările se consideră adoptate. În cazul în care statul parte la APE din SADC care nu a participat la reuniune nu este de acord cu una sau mai multe dintre decizii sau recomandări, se aplică procedura prevăzută la alineatul (4).

                  (4)   Între reuniuni, Consiliul mixt poate adopta decizii sau recomandări prin procedură scrisă sau prin mijloace electronice, în cazul în care ambele părți convin astfel. O procedură scrisă constă dintr-un schimb de note între reprezentanții părților.

                  (5)   Deciziile și recomandările adoptate de Consiliul mixt se autentifică prin semnarea a două exemplare originale de către un reprezentant al Comisiei Europene în numele părții UE și de către un reprezentant al statelor părți la APE din SADC.

               Articolul 9
               Accesul publicului

                  (1)   Reuniunile Consiliului mixt nu sunt publice, cu excepția cazului în care părțile convin altfel.

                  (2)   Părțile pot decide să publice deciziile și recomandările Consiliului mixt.

               Articolul 10
               Limbi de lucru
               Cu excepția cazului în care părțile decid altfel, toată corespondența și comunicarea dintre părți în legătură cu activitatea Consiliului mixt, precum și deliberările din cadrul reuniunilor Consiliului mixt se desfășoară în limba engleză sau în limba portugheză.

               CAPITOLUL III

               DISPOZIȚII FINALE

               Articolul 11
               Cheltuieli

                  (1)   Fiecare parte își asumă orice cheltuieli rezultate în urma participării la reuniunile Consiliului mixt, atât cheltuielile cu personalul și cheltuielile de deplasare și diurnele, cât și cheltuielile poștale și de telecomunicații.

                  (2)   Cheltuielile privind organizarea reuniunilor, prestarea de servicii de interpretare și reproducerea documentelor sunt suportate de partea care găzduiește reuniunea.

               Articolul 12
               Comitetul pentru comerț și dezvoltare
               În conformitate cu articolul 103 alineatul (5) din acord, Comitetul pentru comerț și dezvoltare raportează Consiliului mixt și răspunde în fața acestuia.

               Articolul 13
               Modificarea regulamentului de procedură
               Prezentul regulament de procedură poate fi modificat în scris printr-o decizie a Consiliului mixt adoptată în conformitate cu articolul 8.

            ANEXA II
            REGULAMENTUL DE PROCEDURĂ AL COMITETULUI PENTRU COMERȚ ȘI DEZVOLTARE

               CAPITOLUL I

               ORGANIZARE

               Articolul 1
               Componență și președinție

                  (1)   Comitetul pentru comerț și dezvoltare constituit în conformitate cu articolul 103 din Acordul de parteneriat economic între Uniunea Europeană și statele sale membre, pe de o parte, și statele părți la APE din SADC, pe de altă parte (denumit în continuare „acordul”) își exercită atribuțiile astfel cum se prevede la articolul menționat.

                  (2)   În prezentul regulament de procedură, termenul „părți” corespunde definiției de la articolul 104 din acord și anume desemnează statele părți la APE din SADC și, respectiv, partea UE (adică Uniunea Europeană și statele membre ale acesteia, sau Uniunea Europeană și, respectiv, statele membre ale acesteia, având în vedere domeniile de competență care le revin).

                  (3)   În conformitate cu articolul 103 alineatul (1) din acord, Comitetul pentru comerț și dezvoltare este compus din reprezentanții părților, de regulă la nivel de înalți funcționari.

                  (4)   Reuniunile Comitetului pentru comerț și dezvoltare sunt prezidate în mod alternativ de un înalt funcționar al Comisiei Europene și, respectiv, de un înalt funcționar din statele SADC APE. Prima reuniune a Comitetului pentru comerț și dezvoltare este prezidată în comun de reprezentanții părților.

                  (5)   Mandatul menționat la alineatul (4) corespunzător primei perioade a președinției începe la data primei reuniuni a Comitetului pentru comerț și dezvoltare și se încheie la data de 31 decembrie a aceluiași an.

               Articolul 2
               Reuniuni

                  (1)   Comitetul pentru comerț și dezvoltare se reunește la intervale regulate, cel puțin o dată pe an, ori la solicitarea oricăreia dintre părți. Cu excepția cazului în care părțile convin altfel, reuniunile se organizează alternativ, la Bruxelles sau pe teritoriul unuia dintre statele părți la APE din SADC.

                  (2)   Cu excepția cazului în care părțile convin altfel, reuniunile Comitetului pentru comerț și dezvoltare sunt convocate de partea care deține președinția, după consultarea celeilalte părți.

                  (3)   Părțile pot conveni cu privire la organizarea prin mijloace electronice a reuniunilor Comitetului pentru comerț și dezvoltare.

               Articolul 3
               Observatori
               Comitetul pentru comerț și dezvoltare poate decide să invite observatori care să participe ad hoc la reuniunile sale și stabilește punctele de pe ordinea de zi la care observatorii pot să participe.

               Articolul 4
               Secretariat

                  (1)   Partea care găzduiește reuniunea Comitetului pentru comerț și dezvoltare acționează în calitate de secretariat al Comitetului pentru comerț și dezvoltare (denumit în continuare „secretariatul”).

                  (2)   Atunci când reuniunea este organizată prin mijloace electronice, partea care deține președinția acționează în calitate de secretariat.

               CAPITOLUL II

               FUNCȚIONARE

               Articolul 5
               Documente
               În cazul în care deliberările Comitetului pentru comerț și dezvoltare se întemeiază pe documente scrise, secretariatul numerotează și difuzează aceste documente ca documente ale Comitetului pentru comerț și dezvoltare.

               Articolul 6
               Notificarea și ordinea de zi a reuniunilor

                  (1)   Secretariatul informează părțile cu privire la convocarea unei reuniuni și solicită propuneri în ceea ce privește punctele de pe ordinea de zi cu cel puțin 30 de zile înainte de reuniune. În cazul unei situații urgente sau în cazul unor circumstanțe neprevăzute care trebuie luate în considerare, reuniunea poate fi convocată într-un termen mai scurt.

                  (2)   Secretariatul stabilește ordinea de zi provizorie. Secretariatul transmite ordinea de zi președintelui și membrilor Comitetului pentru comerț și dezvoltare, cu cel puțin 14 zile înainte de începerea reuniunii.

                  (3)   Ordinea de zi provizorie include punctele cu privire la care secretariatul a primit o cerere de înscriere pe ordinea de zi din partea uneia dintre părți.

                  (4)   Comitetul pentru comerț și dezvoltare adoptă ordinea de zi la începutul fiecărei reuniuni. Pe ordinea de zi se pot înscrie și alte puncte pe lângă cele care figurează pe ordinea de zi provizorie, dacă părțile convin astfel.

                  (5)   Președintele Comitetului pentru comerț și dezvoltare poate invita, cu acordul tuturor părților, experți care să participe la reuniunile sale și să prezinte informații pe teme specifice.

               Articolul 7
               Raport de reuniune
               Cu excepția cazului în care părțile convin altfel, secretariatul întocmește un raport al fiecărei reuniuni, raport care se adoptă la sfârșitul fiecărei reuniuni.

               Articolul 8
               Decizii și recomandări

                  (1)   În conformitate cu articolul 103 alineatul (6) din acord, Comitetul pentru comerț și dezvoltare adoptă decizii sau recomandări prin consens în cazurile prevăzute în acord sau în cazul în care această competență i-a fost delegată de Consiliul mixt.

                  (2)   În cazul în care Comitetul pentru comerț și dezvoltare este împuternicit în temeiul acordului să adopte decizii sau recomandări sau în cazul în care această competență i-a fost delegată de Consiliul mixt, astfel de acte sunt intitulate, în rapoartele reuniunilor menționate la articolul 7, „decizie” sau, respectiv, „recomandare”. Secretariatul atribuie fiecărei decizii sau recomandări adoptate un număr de ordine, menționează data adoptării lor și oferă o descriere a obiectului acestora. Fiecare decizie sau recomandare prevede data intrării sale în vigoare.

                  (3)   În cazul în care un stat parte la APE din SADC nu poate participa la o reuniune, deciziile sau recomandările convenite la respectiva reuniune se transmite membrului respectiv de către secretariat. Respectivul stat parte la APE din SADC furnizează un răspuns în scris în termen de 10 zile calendaristice de la transmiterea deciziilor sau a recomandărilor, indicând deciziile sau recomandările cu care nu este de acord, inclusiv motivele aferente. În absența unui astfel de răspuns în scris în termenul precizat, deciziile sau recomandările se consideră adoptate. În cazul în care statul parte la APE din SADC care nu a participat la reuniune nu este de acord cu una sau mai multe dintre decizii sau recomandări, se aplică procedura prevăzută la alineatul (4).

                  (4)   Între reuniuni, Comitetul pentru comerț și dezvoltare poate adopta decizii și recomandări prin procedură scrisă sau prin mijloace electronice, în cazul în care ambele părți convin astfel. O procedură scrisă constă dintr-un schimb de note între reprezentanții părților.

                  (5)   Deciziile și recomandările adoptate de Comitetul pentru comerț și dezvoltare se autentifică în două exemplare originale semnate de un reprezentant al UE și de un reprezentant al statelor părți la APE din SADC.

               Articolul 9
               Accesul publicului

                  (1)   Reuniunile Comitetului pentru comerț și dezvoltare nu sunt publice, cu excepția cazului în care părțile decid altfel.

                  (2)   Părțile pot decide să publice deciziile și recomandările Comitetului pentru comerț și dezvoltare.

               CAPITOLUL III

               DISPOZIȚII FINALE

               Articolul 10
               Cheltuieli

                  (1)   Fiecare parte își asumă orice cheltuieli rezultate în urma participării la reuniunile Comitetului pentru comerț și dezvoltare, atât cheltuielile cu personalul și cheltuielile de deplasare și diurna, cât și cheltuielile poștale și de telecomunicații.

                  (2)   Cheltuielile privind organizarea reuniunilor, prestarea de servicii de interpretare și reproducerea documentelor sunt suportate de partea care găzduiește reuniunea.

               Articolul 11
               Comitetele speciale și alte organisme

                  (1)   Comitetul special pentru vămi și facilitarea comerțului, înființat în temeiul articolului 50 din acord, parteneriatul agricol, înființat în temeiul articolului 68 din acord și Comitetul special pentru indicații geografice și comerțul cu vinuri și băuturi spirtoase, înființat în temeiul articolului 13 din Protocolul 3 la acord, raportează Comitetului pentru comerț și dezvoltare.

                  (2)   În conformitate cu articolul 50 alineatul (2) litera (f) din acord și, respectiv, articolul 13 alineatul (5) din Protocolul 3 la acord, Comitetul special pentru vămi și facilitarea comerțului și Comitetul special pentru indicații geografice și comerțul cu vinuri și băuturi spirtoase își adoptă propriile regulamente de procedură.

                  (3)   În conformitate cu articolul 68 alineatul (3) din acord, normele de funcționare a parteneriatului agricol se stabilesc de comun acord de către părțile care acționează în cadrul Comitetului pentru comerț și dezvoltare.

                  (4)   În temeiul articolului 103 alineatul (3) din acord, Comitetul pentru comerț și dezvoltare poate constitui orice grup tehnic special care să se ocupe de aspecte specifice care țin de competența acestuia.

                  (5)   Comitetul pentru comerț și dezvoltare stabilește regulamentul de procedură pentru grupurile tehnice speciale menționate la alineatul (4). Comitetul pentru comerț și dezvoltare poate decide desființarea grupurilor tehnice speciale și poate defini sau modifica mandatul acestora.

                  (6)   Grupurile tehnice speciale raportează Comitetului pentru comerț și dezvoltare după fiecare reuniune.

               Articolul 12
               Modificarea regulamentului de procedură
               Prezentul regulament de procedură poate fi modificat în scris printr-o decizie a Comitetului pentru comerț și dezvoltare care se adoptă în conformitate cu articolul 8.


title: Decizia (UE) 2019/277 a Parlamentului European și a Consiliului din 12 decembrie 2018 privind mobilizarea Fondului de solidaritate al UE pentru efectuarea unor plăți în avans în cadrul bugetului general al Uniunii pentru exercițiul financiar 2019

text:
                  22.2.2019

                  RO

                  Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

                  L 54/5

         DECIZIA (UE) 2019/277 A PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI A CONSILIULUI
         din 12 decembrie 2018
         privind mobilizarea Fondului de solidaritate al UE pentru efectuarea unor plăți în avans în cadrul bugetului general al Uniunii pentru exercițiul financiar 2019
         PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
         având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
         având în vedere Regulamentul (CE) nr. 2012/2002 al Consiliului din 11 noiembrie 2002 de instituire a Fondului de Solidaritate al Uniunii Europene (1), în special articolul 4a alineatul (4),
         având în vedere Acordul interinstituțional din 2 decembrie 2013 între Parlamentul European, Consiliu și Comisie privind disciplina bugetară, cooperarea în chestiuni bugetare și buna gestiune financiară (2), în special punctul 11,
         având în vedere propunerea Comisiei Europene,
         întrucât:

                     (1)

                     Obiectivul Fondului de solidaritate al Uniunii Europene („fondul”) este de a-i permite Uniunii să răspundă într-un mod rapid, eficient și flexibil situațiilor de urgență pentru a-și exprima solidaritatea față de populația din regiunile afectate de catastrofe naturale.

                     (2)

                     Fondul nu trebuie să depășească cuantumul maxim de 500 000 000 EUR (în prețurile din 2011), astfel cum se prevede la articolul 10 din Regulamentul (UE, Euratom) nr. 1311/2013 al Consiliului (3).

                     (3)

                     Articolul 4a alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 2012/2002 prevede că, atunci când este necesar pentru a se asigura disponibilitatea la timp a resurselor bugetare, fondul poate fi mobilizat până la cuantumul de 50 000 000 EUR pentru efectuarea unor plăți în avans, creditele aferente fiind înscrise în bugetul general al Uniunii.

                     (4)

                     Pentru a se asigura disponibilitatea la timp a unor resurse bugetare suficiente în cadrul bugetului general al Uniunii pentru exercițiul bugetar 2019, ar trebui să se mobilizeze cuantumul de 50 000 000 EUR din fond pentru efectuarea unor plăți în avans.

                     (5)

                     În scopul de a reduce la minimum timpul necesar pentru mobilizarea fondului, prezenta decizie ar trebui să se aplice de la începutul exercițiului financiar 2019,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

            Articolul 1
            În cadrul bugetului general al Uniunii pentru exercițiul bugetar 2019, se mobilizează din Fondul de solidaritate al Uniunii Europene cuantumul de 50 000 000 EUR în credite de angajament și de plată pentru efectuarea unor plăți în avans.

            Articolul 2
            Prezenta decizie intră în vigoare în ziua următoare datei publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
            Prezenta decizie se aplică de la 1 ianuarie 2019.

            Adoptată la Strasbourg, 12 decembrie 2018.

                  Pentru Parlamentul European

                  Președintele

               A. TAJANI

                  Pentru Consiliu

                  Președintele

               J. BOGNER-STRAUSS

            (1)  JO L 311, 14.11.2002, p. 3.

            (2)  JO C 373, 20.12.2013, p. 1.

            (3)  Regulamentul (UE, Euratom) nr. 1311/2013 al Consiliului din 2 decembrie 2013 de stabilire a cadrului financiar multianual pentru perioada 2014-2020 (JO L 347, 20.12.2013, p. 884).


title: Decizia (UE) 2019/307 a Consiliului din 18 februarie 2019 de autorizare a Austriei și a României să accepte, în interesul Uniunii Europene, aderarea Hondurasului la Convenția de la Haga din 1980 asupra aspectelor civile ale răpirii internaționale de copii

text:
                  22.2.2019

                  RO

                  Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

                  L 51/13

         DECIZIA (UE) 2019/307 A CONSILIULUI
         din 18 februarie 2019
         de autorizare a Austriei și a României să accepte, în interesul Uniunii Europene, aderarea Hondurasului la Convenția de la Haga din 1980 asupra aspectelor civile ale răpirii internaționale de copii
         CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
         având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 81 alineatul (3) coroborat cu articolul 218 alineatul (6) litera (b),
         având în vedere propunerea Comisiei Europene,
         având în vedere avizul Parlamentului European (1),
         întrucât:

                     (1)

                     Printre obiectivele pe care și le-a stabilit Uniunea Europeană se numără promovarea protecției drepturilor copilului, după cum se afirmă la articolul 3 din Tratatul privind Uniunea Europeană. Măsurile de protecție a copiilor împotriva deplasării sau a reținerii ilicite reprezintă o parte esențială a acestei politici.

                     (2)

                     Consiliul a adoptat Regulamentul (CE) nr. 2201/2003 (2) (denumit în continuare „Regulamentul Bruxelles IIa”), care urmărește protejarea copiilor împotriva efectelor dăunătoare ale unei deplasări sau rețineri ilicite și stabilirea de proceduri în vederea asigurării înapoierii imediate a copiilor în statul în care își au reședința obișnuită, precum și în vederea garantării protecției drepturilor de vizitare și a drepturilor privind încredințarea.

                     (3)

                     Regulamentul Bruxelles IIa completează și consolidează Convenția de la Haga din 25 octombrie 1980 asupra aspectelor civile ale răpirii internaționale de copii (denumită în continuare „Convenția de la Haga din 1980”), care stabilește, la nivel internațional, un sistem de obligații și de cooperare între statele contractante și între autoritățile centrale și urmărește să asigure înapoierea imediată a copiilor deplasați sau reținuți ilicit.

                     (4)

                     Toate statele membre ale Uniunii sunt parte la Convenția de la Haga din 1980.

                     (5)

                     Uniunea încurajează statele terțe să adere la Convenția de la Haga din 1980 și sprijină punerea în aplicare corectă a Convenției de la Haga din 1980, prin participarea alături de statele membre, printre altele, la comisiile speciale organizate periodic de Conferința de la Haga de Drept Internațional Privat.

                     (6)

                     Un cadru juridic comun aplicabil între statele membre ale Uniunii și statele terțe ar putea fi cea mai bună soluție pentru cazurile delicate de răpire internațională de copii.

                     (7)

                     Convenția de la Haga din 1980 prevede că aceasta se aplică în raporturile dintre statul aderent și statele contractante care vor fi declarat că acceptă aderarea.

                     (8)

                     Convenția de la Haga din 1980 nu permite organizațiilor de integrare economică regională, precum Uniunea, să devină parte la aceasta. Prin urmare, Uniunea nu poate să adere la convenția respectivă și nici să depună o declarație de acceptare a unui stat aderent.

                     (9)

                     În temeiul Avizului 1/13 al Curții de Justiție a Uniunii Europene (3), declarațiile de acceptare făcute în conformitate cu Convenția de la Haga din 1980 țin de competența externă exclusivă a Uniunii.

                     (10)

                     La 20 decembrie 1993, Hondurasul și-a depus instrumentul de aderare la Convenția de la Haga din 1980. Convenția de la Haga din 1980 a intrat în vigoare pentru Honduras la 1 martie 1994.

                     (11)

                     Toate statele membre vizate, cu excepția Austriei, a Danemarcei și a României, au acceptat deja aderarea Hondurasului la Convenția de la Haga din 1980. Hondurasul a acceptat aderarea Bulgariei, a Ciprului, a Estoniei, a Letoniei, a Lituaniei, a Maltei și a Sloveniei la Convenția de la Haga din 1980. O evaluare a situației din Honduras a condus la concluzia că Austria și România sunt în măsură să accepte, în interesul Uniunii, aderarea Hondurasului în conformitate cu dispozițiile Convenției de la Haga din 1980.

                     (12)

                     Prin urmare, Austria și România ar trebui autorizate să depună declarațiile lor de acceptare a aderării Hondurasului la Convenția de la Haga din 1980, în interesul Uniunii, în conformitate cu dispozițiile prezentei decizii. Celelalte state membre ale Uniunii care au acceptat deja aderarea Hondurasului la Convenția de la Haga din 1980 nu ar trebui să depună noi declarații de acceptare, deoarece declarațiile existente rămân valabile în temeiul dreptului internațional public.

                     (13)

                     Regatului Unit și Irlandei le revin obligații în temeiul Regulamentului Bruxelles IIa și participă la adoptarea și la aplicarea prezentei decizii.

                     (14)

                     În conformitate cu articolele 1 și 2 din Protocolul nr. 22 privind poziția Danemarcei, anexat la Tratatul privind Uniunea Europeană și la Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, Danemarca nu participă la adoptarea prezentei decizii, nu are obligații în temeiul acesteia și aceasta nu i se aplică,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

            Articolul 1

               (1)   Prin prezenta decizie, Austria și România sunt autorizate să accepte, în interesul Uniunii, aderarea Hondurasului la Convenția de la Haga din 1980.

               (2)   Austria și România prezintă cel târziu până la 19 februarie 2020 o declarație de acceptare a aderării Hondurasului la Convenția de la Haga din 1980, în interesul Uniunii, formulată după cum urmează:

                  „[Denumirea completă a STATULUI MEMBRU] declară că acceptă aderarea Hondurasului la Convenția de la Haga din 25 octombrie 1980 asupra aspectelor civile ale răpirii internaționale de copii, în conformitate cu Decizia (UE) 2019/307 a Consiliului.”

               (3)   Austria și România informează Consiliul și Comisia cu privire la depunerea declarațiilor lor de acceptare a aderării Hondurasului la Convenția de la Haga din 1980 și transmit Comisiei textul respectivelor declarații în termen de două luni de la depunerea acestora.

            Articolul 2
            Prezenta decizie produce efecte de la data notificării acesteia.

            Articolul 3
            Prezenta decizie se adresează Austriei și României.

            Adoptată la Bruxelles, 18 februarie 2019.

                  Pentru Consiliu

                  Președintele

               N. BĂDĂLĂU

            (1)  Avizul din 31 ianuarie 2019 (nepublicat încă în Jurnalul Oficial).

            (2)  Regulamentul (CE) nr. 2201/2003 al Consiliului din 27 noiembrie 2003 privind competența, recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești în materie matrimonială și în materia răspunderii părintești, de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1347/2000 (JO L 338, 23.12.2003, p. 1).

            (3)  ECLI:EU:C:2014:2303.


title: Decizia (UE) 2019/308 a Consiliului din 18 februarie 2019 de autorizare a Austriei, a Luxemburgului și a României să accepte, în interesul Uniunii Europene, aderarea Belarusului și a Uzbekistanului la Convenția de la Haga din 1980 asupra aspectelor civile ale răpirii internaționale de copii

text:
                  22.2.2019

                  RO

                  Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

                  L 51/15

         DECIZIA (UE) 2019/308 A CONSILIULUI
         din 18 februarie 2019
         de autorizare a Austriei, a Luxemburgului și a României să accepte, în interesul Uniunii Europene, aderarea Belarusului și a Uzbekistanului la Convenția de la Haga din 1980 asupra aspectelor civile ale răpirii internaționale de copii
         CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
         având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 81 alineatul (3) coroborat cu articolul 218 alineatul (6) litera (b),
         având în vedere propunerea Comisiei Europene,
         având în vedere avizul Parlamentului European (1),
         întrucât:

                     (1)

                     Printre obiectivele pe care și le-a stabilit Uniunea Europeană se numără promovarea protecției drepturilor copilului, după cum se afirmă la articolul 3 din Tratatul privind Uniunea Europeană. Măsurile de protecție a copiilor împotriva deplasării sau a reținerii ilicite reprezintă o parte esențială a acestei politici.

                     (2)

                     Consiliul a adoptat Regulamentul (CE) nr. 2201/2003 (2) (denumit în continuare „Regulamentul Bruxelles IIa”), care urmărește protejarea copiilor împotriva efectelor dăunătoare ale unei deplasări sau rețineri ilicite și stabilirea de proceduri în vederea asigurării înapoierii imediate a copiilor în statul în care își au reședința obișnuită, precum și în vederea garantării protecției drepturilor de vizitare și a drepturilor privind încredințarea.

                     (3)

                     Regulamentul Bruxelles IIa completează și consolidează Convenția de la Haga din 25 octombrie 1980 asupra aspectelor civile ale răpirii internaționale de copii (denumită în continuare „Convenția de la Haga din 1980”), care stabilește, la nivel internațional, un sistem de obligații și de cooperare între statele contractante și între autoritățile centrale și urmărește să asigure înapoierea imediată a copiilor deplasați sau reținuți ilicit.

                     (4)

                     Toate statele membre ale Uniunii sunt parte la Convenția de la Haga din 1980.

                     (5)

                     Uniunea încurajează statele terțe să adere la Convenția de la Haga din 1980 și sprijină punerea în aplicare corectă a Convenției de la Haga din 1980, prin participarea alături de statele membre, printre altele, la comisiile speciale organizate periodic de Conferința de la Haga de Drept Internațional Privat.

                     (6)

                     Un cadru juridic comun aplicabil între statele membre ale Uniunii și statele terțe ar putea fi cea mai bună soluție pentru cazurile delicate de răpire internațională de copii.

                     (7)

                     Convenția de la Haga din 1980 prevede că aceasta se aplică în raporturile dintre statul aderent și statele contractante care vor fi declarat că acceptă aderarea.

                     (8)

                     Convenția de la Haga din 1980 nu permite organizațiilor de integrare economică regională, precum Uniunea, să devină parte la aceasta. Prin urmare, Uniunea nu poate să adere la convenția respectivă și nici să depună o declarație de acceptare a unui stat aderent.

                     (9)

                     În temeiul Avizului 1/13 al Curții de Justiție a Uniunii Europene (3), declarațiile de acceptare făcute în conformitate cu Convenția de la Haga din 1980 țin de competența externă exclusivă a Uniunii.

                     (10)

                     La 12 ianuarie 1998, Belarusul și-a depus instrumentul de aderare la Convenția de la Haga din 1980. Convenția de la Haga din 1980 a intrat în vigoare pentru Belarus la 1 aprilie 1998.

                     (11)

                     Toate statele membre vizate, cu excepția Austriei, a Danemarcei, a Luxemburgului și a României, au acceptat deja aderarea Belarusului la Convenția de la Haga din 1980. Belarusul a acceptat aderarea Bulgariei, a Estoniei, a Letoniei, a Lituaniei și a Maltei la Convenția de la Haga din 1980. O evaluare a situației din Belarus a condus la concluzia că Austria, Luxemburgul și România sunt în măsură să accepte, în interesul Uniunii, aderarea Belarusului în conformitate cu dispozițiile Convenției de la Haga din 1980.

                     (12)

                     La 31 mai 1999, Uzbekistanul și-a depus instrumentul de aderare la Convenția de la Haga din 1980. Convenția de la Haga din 1980 a intrat în vigoare pentru Uzbekistan la 1 august 1999.

                     (13)

                     Toate statele membre, cu excepția Austriei, a Danemarcei, a Luxemburgului și a României, au acceptat deja aderarea Uzbekistanului la Convenția de la Haga din 1980. Uzbekistanul a acceptat aderarea Bulgariei, a Estoniei, a Letoniei, a Lituaniei și a Maltei la Convenția de la Haga din 1980. O evaluare a situației din Uzbekistan a condus la concluzia că Austria, Luxemburgul și România sunt în măsură să accepte, în interesul Uniunii, aderarea Uzbekistanului în conformitate cu dispozițiile Convenției de la Haga din 1980.

                     (14)

                     Prin urmare, Austria, Luxemburgul și România ar trebui autorizate să depună declarațiile lor de acceptare a aderării Belarusului și a Uzbekistanului la Convenția de la Haga din 1980, în interesul Uniunii, în conformitate cu dispozițiile prezentei decizii. Celelalte state membre ale Uniunii care au acceptat deja aderarea Belarusului și a Uzbekistanului la Convenția de la Haga din 1980 nu ar trebui să depună noi declarații de acceptare, deoarece declarațiile existente rămân valabile în temeiul dreptului internațional public.

                     (15)

                     Regatului Unit și Irlandei le revin obligații în temeiul Regulamentului Bruxelles IIa și participă la adoptarea și la aplicarea prezentei decizii.

                     (16)

                     În conformitate cu articolele 1 și 2 din Protocolul nr. 22 privind poziția Danemarcei, anexat la Tratatul privind Uniunea Europeană și la Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, Danemarca nu participă la adoptarea prezentei decizii, nu are obligații în temeiul acesteia și aceasta nu i se aplică,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

            Articolul 1

               (1)   Prin prezenta decizie, Austria, Luxemburgul și România sunt autorizate să accepte, în interesul Uniunii, aderarea Belarusului și a Uzbekistanului la Convenția de la Haga din 1980.

               (2)   Austria, Luxemburgul și România depun cel târziu până la 19 februarie 2020 o declarație de acceptare a aderării Belarusului și a Uzbekistanului la Convenția de la Haga din 1980, în interesul Uniunii, formulată după cum urmează:

                  „[Denumirea completă a STATULUI MEMBRU] declară că acceptă aderarea Belarusului și a Uzbekistanului la Convenția de la Haga din 25 octombrie 1980 asupra aspectelor civile ale răpirii internaționale de copii, în conformitate cu Decizia (UE) 2019/308 a Consiliului.”

               (3)   Austria, Luxemburgul și România informează Consiliul și Comisia cu privire la depunerea declarațiilor lor de acceptare a aderării Belarusului și a Uzbekistanului la Convenția de la Haga din 1980 și transmit Comisiei textul respectivelor declarații în termen de două luni de la depunerea acestora.

            Articolul 2
            Prezenta decizie produce efecte de la data notificării acesteia.

            Articolul 3
            Prezenta decizie se adresează Austriei, Luxemburgului și României.

            Adoptată la Bruxelles, 18 februarie 2019.

                  Pentru Consiliu

                  Președintele

               N. BĂDĂLĂU

            (1)  Avizul din 31 ianuarie 2019 (nepublicat încă în Jurnalul Oficial).

            (2)  Regulamentul (CE) nr. 2201/2003 al Consiliului din 27 noiembrie 2003 privind competența, recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești în materie matrimonială și în materia răspunderii părintești, de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1347/2000 (JO L 338, 23.12.2003, p. 1).

            (3)  ECLI:EU:C:2014:2303.