               24.3.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 93/441

         P7_TA(2014)0097
   Decizia de a nu formula obiecțiuni la o măsură de executare: emisii de gaze cu efect de seră care urmează să fie scoase la licitație în perioada 2013-2020
   Decizia Parlamentului European din 6 februarie 2014 de a nu se opune proiectului de regulament (UE) nr. …/… al Comisiei de modificare a Regulamentului (UE) nr. 1031/2010 în special pentru a determina volumele de certificate de emisii de gaze cu efect de seră care urmează să fie scoase la licitație în perioada 2013-2020 (D031326/02 – 2014/2523(RPS))
   (2017/C 093/63)

      Parlamentul European,

               —

               având în vedere proiectul de regulament (UE) nr. …/… al Comisiei de modificare a Regulamentului (UE) nr. 1031/2010 în special pentru a determina volumele de certificate de emisii de gaze cu efect de seră care urmează să fie scoase la licitație în perioada 2013-2020,

               —

               având în vedere Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 octombrie 2003 de stabilire a unui sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră în cadrul Comunității și de modificare a Directivei 96/61/CE a Consiliului (1),

               —

               având în vedere avizul prezentat la 8 ianuarie 2014 de comitetul menționat la articolul 23 din directiva menționată mai sus,

               —

               având în vedere scrisoarea Comisiei din 7 ianuarie 2014 prin care aceasta îi solicită să declare că nu se va opune proiectului de regulament,

               —

               având în vedere scrisoarea Comisiei pentru mediu, sănătate publică și siguranță alimentară trimisă președintelui Conferinței președinților de comisie la 30 ianuarie 2014,

               —

               având în vedere Decizia 1999/468/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 de stabilire a normelor privind exercitarea competențelor de executare conferite Comisiei (2),

               —

               având în vedere articolul 88 alineatul (4) litera (d) și articolul 87a alineatul (6) din Regulamentul său de procedură,

               1.

               declară că nu se opune proiectului de regulament al Comisiei;

               2.

               încredințează Președintelui sarcina de a transmite prezenta decizie Comisiei și, spre informare, Consiliului.

      (1)  JO L 275, 25.10.2003, p. 32.

      (2)  JO L 184, 17.7.1999, p. 23.


title: Decizia nr. F2 din 23 iunie 2015 privind schimbul de date dintre instituții în scopul acordării prestațiilor familiale (Text cu relevanță pentru SEE și pentru Acordul CE/Elveția)

text:
               11.2.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 52/11

         DECIZIA nr. F2
   din 23 iunie 2015
   privind schimbul de date dintre instituții în scopul acordării prestațiilor familiale
   (Text cu relevanță pentru SEE și pentru Acordul CE/Elveția)
   (2016/C 52/07)
   COMISIA ADMINISTRATIVĂ PENTRU COORDONAREA SISTEMELOR DE SECURITATE SOCIALĂ,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
   având în vedere Regulamentul (CE) nr. 883/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 privind coordonarea sistemelor de securitate socială (1), în special articolul 72 litera (a),
   având în vedere Regulamentul (CE) nr. 987/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 septembrie 2009 de stabilire a procedurii de punere în aplicare a Regulamentului (CE) nr. 883/2004 privind coordonarea sistemelor de securitate socială (2), în special articolul 2 alineatul (2) și titlul III capitolul VI,
   întrucât:

               (1)

               În cadrul celei de a 340-a reuniuni a Comisiei administrative, din 22-23 octombrie 2014, delegațiile și-au exprimat preocupările legate de problemele întâmpinate în ceea ce privește viteza, uniformitatea și structura schimbului de informații realizat de instituțiile competente în scopul acordării și calculării prestațiilor familiale.

               (2)

               Complexitatea și durata procedurii de acordare a prestațiilor familiale a fost, de asemenea, un subiect discutat în cadrul Grupului de lucru al Comisiei administrative privind prestațiile familiale din 18 aprilie 2012 și în cadrul Forumului de reflecție cu privire la chestiunile exportului și competenței în materie de prestații familiale din 10 martie 2015.

               (3)

               Schimbul de informații dintre instituții ar trebui să respecte articolul 68 alineatul (3) și articolul 76 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 883/2004, precum și articolul 2 și articolul 60 alineatele (2) și (3) din Regulamentul (CE) nr. 987/2009.

               (4)

               În conformitate cu articolul 60 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 987/2009, în cazul în care instituția căreia i-a fost adresată o cerere de prestații familiale concluzionează că legislația sa este aplicabilă, dar nu în virtutea unui drept de prioritate, aceasta ar trebui să adopte, fără întârziere, o decizie provizorie privind regulile de prioritate care trebuie aplicate și să transmită cererea, în conformitate cu articolul 68 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 883/2004, instituției din statul membru căreia consideră că îi revine competența primară în acest sens.

               (5)

               Cu excepția cazului în care instituția care primește o cerere transmisă în temeiul articolului 60 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 987/2009 a comunicat că ea contestă decizia provizorie în termenul prevăzut de două luni, respectiva decizie provizorie va deveni definitivă de la data la care instituția destinatară aprobă decizia sau, în cazul în care instituția destinatară nu comunică poziția sa cu privire la decizia provizorie, la expirarea termenului de două luni de la data primirii cererii de către instituția destinatară (luându-se în considerare data care survine prima în ordine cronologică).

               (6)

               În conformitate cu articolul 68 alineatul (3) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 883/2004 și cu articolul 60 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 987/2009, suplimentul care reprezintă diferența ar trebui calculat și plătit fără întârziere, de îndată ce persoana în cauză obține dreptul de a beneficia de prestație, iar statul membru respectiv dispune de informațiile necesare pentru calcularea acestui supliment.

               (7)

               În cazul în care instituția căreia i-a fost adresată o cerere de prestații familiale a luat o decizie provizorie privind regulile de prioritate care trebuie aplicate, dar nu are încă toate informațiile necesare pentru a calcula valoarea definitivă a suplimentului care reprezintă diferența, instituția menționată ar trebui, la cererea persoanei în cauză, să calculeze și să acorde, cu titlu provizoriu, respectivul supliment în cazul în care este posibil un astfel de calcul pe baza informațiilor disponibile în conformitate cu articolul 68 alineatul (3) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 883/2004, precum și cu articolul 7 și articolul 60 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 987/2009. În cazul în care există o divergență de opinii între instituțiile vizate cu privire la legislația aplicabilă în virtutea unui drept de prioritate, ar trebui să se aplice articolul 6 alineatele (2)-(5) și articolul 60 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 987/2009.

               (8)

               Utilizarea formularelor pentru schimbul de date în scopul acordării și calculării prestațiilor familiale în temeiul Regulamentelor (CE) nr. 883/2004 și (CE) nr. 987/2009 ar trebui să respecte Decizia nr. E1 (3).

               (9)

               Prin urmare, pentru a înlesni aplicarea uniformă a Regulamentelor(CE) nr. 883/2004 și (CE) nr. 987/2009, Comisia administrativă este de acord că ar trebui stabilite termene mai clare pentru schimbul de date în scopul acordării și calculării prestațiilor familiale în temeiul Regulamentelor (CE) nr. 883/2004 și (CE) nr. 987/2009 și că, în plus, ar trebui să existe norme mai clare pentru plata (inclusiv cu titlu provizoriu) a suplimentului care reprezintă diferența.
               Hotărând în conformitate cu condițiile prevăzute la articolul 71 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 883/2004,

         DECIDE:

               1.

               O instituție furnizează, fără întârziere, instituțiilor în cauză din alte state membre toate informațiile necesare pentru stabilirea unui drept la prestații familiale și pentru calcularea acestuia. În mod similar, în cazul în care o instituție ia cunoștință de informații care ar putea fi relevante pentru luarea unei decizii privind dreptul la prestații familiale sau valoarea unor prestații familiale, respectiva instituție transmite informațiile relevante către alte instituții în cauză cât mai curând posibil.

               2.

               O instituție răspunde în cel mai scurt timp unei solicitări de informații primite din partea altui stat membru și, în orice caz, nu mai târziu de:

                           (a)

                           două luni de la data primirii solicitării în cazul în care este vorba despre solicitarea unei poziții cu privire la o decizie provizorie privind regulile de prioritate menționată la articolul 60 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 987/2009; sau

                           (b)

                           trei luni de la data primirii solicitării de informații în toate celelalte cazuri.

               3.

               În cazuri excepționale, atunci când, din motive justificate, instituția care primește o solicitare de informații nu poate răspunde în termenele stabilite la punctul 2 litera (b), respectiva instituție înștiințează instituția solicitantă în acest sens și îi notifică motivele întârzierii. Totodată, atunci când este posibil, instituția trebuie să indice momentul în care va furniza informațiile solicitate și să informeze instituția solicitantă cu privire la orice modificare a termenului orientativ.

               4.

               Dacă sunt vizate cel puțin două state membre, instituțiile competente trebuie să schimbe, la cerere, informații referitoare la situația familială a beneficiarilor și la valoarea și procentele prestațiilor plătite. Astfel de solicitări respectă termenele menționate la punctul 2 litera (b). Fără a aduce atingere obligației prevăzute la punctul 1, în cazul solicitărilor periodice cu titlu general efectuate fără a avea motive concrete și menite să servească controlului valorii prestației sau verificării dreptului la prestații, o instituție competentă depune o astfel de solicitare cel mult o dată pe an, iar instituția competentă destinatară nu este obligată să răspundă unei astfel de solicitări mai mult de o dată pe an.

               5.

               Suplimentul care reprezintă diferența se calculează și se plătește fără întârziere, de îndată ce persoana în cauză obține dreptul de a beneficia de prestație, iar statul membru respectiv dispune de informațiile necesare pentru calcularea acestui supliment. Suplimentul sau suplimentul cu titlu provizoriu se plătește la intervalele prevăzute în legislația națională a statului membru competent în ceea ce privește plata prestațiilor familiale.

               6.

               Prezenta decizie se publică în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene. Prezenta decizie intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării.

            Președintele Comisiei administrative

         Liene RAMANE

      (1)  JO L 166, 30.4.2004, p. 1.

      (2)  JO L 284, 30.10.2009, p. 1.

      (3)  Decizia nr. E1 din 12 iunie 2009 privind modalitățile practice aferente perioadei de tranziție pentru schimbul de date pe cale electronică menționat la articolul 4 din Regulamentul (CE) nr. 987/2009 al Parlamentului European și al Consiliului (JO C 106, 24.4.2010, p. 9).


title: Decizia (UE) 2016/1847 a Comisiei din 4 iulie 2016 privind ajutorul de stat SA.41612 – 2015/C [ex SA.33584 (2013/C) (ex 2011/NN)] pus în aplicare de Țările de Jos în favoarea clubului de fotbal profesionist MVV din Maastricht [notificată cu numărul C(2016) 4053] (Text cu relevanță pentru SEE )

text:
                  19.10.2016

                  RO

                  Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

                  L 282/53

            DECIZIA (UE) 2016/1847 A COMISIEI
      din 4 iulie 2016
      privind ajutorul de stat SA.41612 – 2015/C [ex SA.33584 (2013/C) (ex 2011/NN)] pus în aplicare de Țările de Jos în favoarea clubului de fotbal profesionist MVV din Maastricht

            [notificată cu numărul C(2016) 4053]

      (Numai versiunea în limba neerlandeză este autentică)
      (Text cu relevanță pentru SEE)
      COMISIA EUROPEANĂ,
      având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 108 alineatul (2) primul paragraf,
      având în vedere Acordul privind Spațiul Economic European, în special articolul 62 alineatul (1) litera (a),
      după ce părțile interesate au fost invitate să își prezinte observațiile în conformitate cu articolul 108 alineatul (2) din tratat (1) și având în vedere observațiile acestora,
      întrucât:
      1.   PROCEDURĂ

                  (1)

                  În 2010, Comisia a fost informată că Țările de Jos au pus în aplicare o măsură de ajutor pentru clubul de fotbal profesionist MVV din Maastricht. În 2010 și în 2011, Comisia a primit plângeri, de asemenea, cu privire la măsuri puse în aplicare în favoarea altor cluburi de fotbal profesionist din Țările de Jos, și anume Willem II din Tilburg, FC Den Bosch din 's-Hertogenbosch, PSV din Eindhoven și NEC din Nijmegen. Prin scrisoarea din 2 septembrie 2011, Țările de Jos au transmis Comisiei informații suplimentare privind măsura referitoare la MVV.

                  (2)

                  Prin scrisoarea din 6 martie 2013, Comisia a informat Țările de Jos că a decis să inițieze procedura prevăzută la articolul 108 alineatul (2) din tratat în ceea ce privește măsurile de ajutor în favoarea Willem II, NEC, MVV, PSV și FC Den Bosch.

                  (3)

                  Decizia Comisiei de a iniția procedura (denumită în continuare „decizia de inițiere a procedurii”) a fost publicată în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene
                      (2). Comisia a invitat părțile interesate să își prezinte observațiile cu privire la măsurile în cauză.

                  (4)

                  Țările de Jos au prezentat observații în cadrul procedurii privind măsura în favoarea MVV prin scrisorile din 31 mai 2013 și din 12 noiembrie 2013. De asemenea, Țările de Jos au răspuns la o solicitare de informații suplimentare prin scrisoarea din 26 martie 2014. La 13 iunie 2014, a avut loc o reuniune între serviciile Comisiei și municipalitatea din Maastricht, care a fost urmată de o scrisoare din 30 iulie 2014 din partea Țărilor de Jos.

                  (5)

                  Comisia nu a primit observații de la părțile interesate privind măsurile în favoarea MVV.

                  (6)

                  În urma deciziei de inițiere a procedurii și în acord cu Țările de Jos, anchetele referitoare la diferitele cluburi au fost derulate separat. Ancheta privind clubul MVV a fost înregistrată cu numărul de caz SA.41612.

            2.   DESCRIEREA DETALIATĂ A MĂSURII

      2.1.   Măsura și beneficiarul său

                  (7)

                  Federația națională de fotbal, Koninklijke Nederlandse Voetbal Bond (denumită în continuare „KNVB”), reprezintă organizația-umbrelă pentru competițiile de fotbal profesionist și amator. În Țările de Jos, fotbalul profesionist este organizat în sistem dualist. În sezonul 2014/2015, la competiții au participat 38 de cluburi, dintre care 18 au jucat în liga superioară (eredivisie) și 20 în liga inferioară (eerste divisie).

                  (8)

                  Maastrichtse Voetbal Vereniging, denumită din 2010/2011 Maatschappelijke Voetbal Vereniging Maastricht (în continuare „MVV”) a fost fondată în 1908 și joacă meciuri acasă pe stadionul De Geusselt din Maastricht. În anul 2000, MVV a fost retrogradat din liga superioară în liga inferioară și nu a mai jucat într-un turneu european din 1970.

                  (9)

                  Structura juridică a MVV este cea a unei fundații, Stichting MVV. În conformitate cu informațiile prezentate de Țările de Jos, MVV este o întreprindere mică (3). În sezonul 2009/2010, întreprinderea avea 38 de angajați, iar în sezonul 2010/2011, 35 de angajați. Cifra sa de afaceri și bilanțul total au rămas cu mult sub nivelul de 10 milioane EUR în cei doi ani.

                  (10)

                  În primul trimestru al anului 2010, municipalitatea din Maastricht (denumită în continuare „municipalitatea”) a luat cunoștință de faptul că MVV se confrunta cu dificultăți financiare grave. Datoriile sale crescuseră la 6,5 milioane EUR, 1,7 milioane EUR din această sumă fiind datorate chiar municipalității sub forma unui împrumut subordonat. O inițiativă destinată evitării falimentului MVV a fost lansată de suporteri, companii și sponsori în aprilie 2010 („Initatiefgroup MVV Maastricht”). Această inițiativă a implicat un plan de afaceri în vederea redresării situației financiare a MVV și transformării acestui club într-un club de fotbal profesionist viabil. Municipalitatea a fost de acord cu acest plan. În mai 2010, ca parte a unui acord al creditorilor, dar nu în cadrul unei proceduri oficiale de suspendare a plăților, municipalitatea a renunțat la creanța sa în valoare de 1,7 milioane EUR. De asemenea, aceasta a cumpărat cu 1,85 milioane EUR stadionul și terenurile de antrenament, care erau utilizate numai de MVV, dar se aflau în proprietatea economică a unui terț (fundația Stichting Stadion Geusselt), pe baza unei tranzacții care implica un contract de închiriere pe termen lung. Acest preț a fost stabilit pe baza unui raport de evaluare externă.

                  (11)

                  Țările de Jos nu au notificat Comisiei, în temeiul articolului 108 alineatul (3) din tratat, intenția lor de a renunța la creanța în valoare de 1,7 milioane EUR asupra clubului MVV și de a cumpăra stadionul de fotbal și terenurile de antrenament contra sumei de 1,85 milioane EUR.

            2.2.   Motive pentru inițierea procedurii

                  (12)

                  În decizia de inițiere a procedurii, Comisia a ajuns la concluzia preliminară că municipalitatea a oferit MVV un avantaj selectiv prin utilizarea resurselor de stat și, prin urmare, a acordat ajutor clubului de fotbal. Comisia a considerat că ambele măsuri au fost decise împreună și au fost strâns legate între ele. De asemenea, Comisia a considerat că măsurile de ajutor pentru cluburile de fotbal profesionist sunt susceptibile să denatureze concurența și să afecteze schimburile comerciale dintre statele membre în sensul articolului 107 alineatul (1) din tratat. În ceea ce privește remiterea de datorie de către municipalitate, Comisia nu a fost în măsură să concluzioneze, pe baza informațiilor disponibile, că acest comportament al municipalității este cel al unui creditor tipic în economia de piață. În ceea ce privește achiziționarea stadionului și a terenurilor de antrenament de la partea terță, Comisia nu a putut concluziona, în lipsa unui plan de afaceri credibil stabilit înainte de achiziționare, că acest comportament al municipalității este cel al unui investitor tipic în economia de piață. În cele din urmă, Comisia a solicitat informații detaliate referitoare la declarațiile făcute în Consiliul municipal, potrivit cărora randamentul generat de achiziționarea stadionului va fi transferat de partea terță (fundația Stadium De Geusselt) pentru a acoperi părți preferențiale ale datoriilor MVV, cum ar fi contribuțiile la pensii și impozitele.

                  (13)

                  Comisia constată că MVV se afla într-o situație financiară dificilă de mai mulți ani înainte de 2010. În sezonul 2007/2008, acesta a înregistrat o pierdere de 0,15 milioane EUR și avea un capital propriu negativ (– 2,7 milioane EUR). În sezonul 2008/2009, MVV a înregistrat o pierdere de 1,1 milioane EUR și capitalul său propriu era de – 3,8 milioane EUR. Până în luna martie 2010 s-au înregistrat pierderi suplimentare în valoare de 1,3 milioane EUR, iar capitalul propriu a scăzut la – 5,17 milioane EUR. În aprilie 2010, MVV nu mai era în măsură să plătească salariile și nici alte cheltuieli curente și era, într-adevăr, în pragul falimentului.

                  (14)

                  Pe această bază, în decizia de inițiere a procedurii, Comisia a constatat că MVV se confrunta cu dificultăți financiare la momentul acordării ajutorului. Pentru evaluarea compatibilității ajutorului cu Liniile directoare din 2004 privind ajutorul de stat pentru salvarea și restructurarea întreprinderilor aflate în dificultate (4) (denumite în continuare „liniile directoare”), Comisia a solicitat informații cu privire la respectarea tuturor cerințelor prevăzute de liniile directoare.

                  (15)

                  În special, Comisia nu a putut verifica dacă au fost respectate condițiile prevăzute la punctele 34-37 din liniile directoare cu privire la natura și punerea în practică a unui plan de restructurare. De asemenea, Comisia nu a putut verifica dacă au fost adoptate măsuri compensatorii adecvate în sensul punctelor 38-42 din liniile directoare. În plus, trebuie să se demonstreze că ajutorul a fost limitat la minimumul necesar, că beneficiarul însuși a plătit o contribuție adecvată la restructurarea sa și că principiul „prima și ultima dată” va fi respectat.

            3.   OBSERVAȚIILE ȚĂRILOR DE JOS

                  (16)

                  În ceea ce privește măsurile adoptate în favoarea MVV, Țările de Jos nu au fost de acord că acestea constituie ajutor de stat. În opinia Țărilor de Jos, municipalitatea, întrucât avea de recuperat o creanță subordonată de la o companie aflată în pragul falimentului, a acționat în conformitate cu principiul creditorului în economia de piață prin renunțarea la creanța sa în 2010. Țările de Jos au menționat că simpla cerere oficială sau solicitarea falimentului de către un creditor ar fi dus imediat la faliment. Potrivit celor afirmate de Țările de Jos, în cazul falimentului MVV, cel mai probabil, municipalitatea nu ar fi recuperat în niciun caz nimic din împrumutul său subordonat. Creanța era subordonată și, prin urmare, avea un rang inferior creanțelor în valoare totală de aproximativ 3 milioane EUR [atât creanțe preferențiale („preferente”), cât și creanțe negarantate („concurrente”) din partea altor creditori]. Prin urmare, Țările de Jos au susținut că nu exista nicio probabilitate să obțină vreo despăgubire din valoarea împrumutului și că până și creditorii creanțelor „preferente” și „concurrente” au fost dispuși să renunțe la creanțe în contextul planului global de restructurare. În același timp, dacă municipalitatea nu ar fi renunțat la creanță în mai 2010 și, astfel, ar fi generat deschiderea unei proceduri oficiale de insolvență, MVV risca să își piardă licența pentru fotbal profesionist în conformitate cu normele KNVB. Nu exista nicio posibilitate ca această licență să fie transferată către un alt club.

                  (17)

                  În ceea ce privește achiziționarea stadionului De Geusselt și a terenurilor de antrenament utilizate de MVV, Țările de Jos au susținut că respectiva achiziția a avut loc la valoarea stabilită de către experți externi și că, prin urmare, era în conformitate cu principiul investitorului în economia de piață. Au fost evaluate dreptul la un contract de închiriere pe termen lung și valoarea clădirilor de pe teren. De asemenea, Țările de Jos au subliniat amplasarea strategică a stadionului în Maastricht și interesele municipalității în ceea ce privește (re)dezvoltarea substanțială de către aceasta a zonei De Geusselt, în care se află stadionul și terenurile de antrenament.

                  (18)

                  În mod alternativ, în opinia Țărilor de Jos, chiar și în cazul în care s-ar considera că au oferit un avantaj selectiv în favoarea MVV, măsurile nu ar denatura concurența și nici nu ar afecta schimburile comerciale dintre statele membre. Țările de Jos au subliniat poziția inferioară a MVV în clasamentul fotbalului profesionist național, fapt care a făcut ca participarea acestuia la competiții organizate la nivel european să fie foarte puțin probabilă. S-a afirmat, de asemenea, că Comisia nu a reușit să demonstreze că ajutorul acordat MVV ar denatura concurența sau ar afecta schimburile comerciale pe oricare dintre piețele menționate în decizia de inițiere a procedurii.

                  (19)

                  Ca argument secundar, Țările de Jos au declarat că, în cazul în care ar fi considerate ajutor de stat, măsurile ar fi compatibile cu piața internă. Aceste argumente s-au bazat, în primul rând, pe liniile directoare și, în al doilea rând, pe o evaluare a compatibilității realizată direct pe baza articolului 107 alineatul (3) literele (c) și (d) din tratat.

            4.   EVALUAREA MĂSURILOR

      4.1.   Existența unui ajutor de stat în conformitate cu articolul 107 alineatul (1) din tratat

                  (20)

                  În conformitate cu articolul 107 alineatul (1) din tratat, ajutoarele de stat sunt ajutoarele acordate de state sau prin intermediul resurselor de stat, sub orice formă, care denaturează sau amenință să denatureze concurența prin favorizarea anumitor întreprinderi sau a producerii anumitor bunuri, în măsura în care acestea afectează schimburile comerciale dintre statele membre. Condițiile prevăzute la articolul 107 alineatul (1) din tratat sunt cumulative; prin urmare, pentru ca o măsură să fie considerată ajutor de stat trebuie să fie îndeplinite toate condițiile.

                  (21)

                  Pe baza deciziei de inițiere a procedurii, Comisia a evaluat decizia municipalității din 25 mai 2010 de a renunța la o creanță subordonată în valoare de 1,7 milioane EUR asupra clubului MVV și de a achiziționa stadionul De Geusselt și terenurile de antrenament ale MVV pentru suma de 1,85 milioane EUR. Țările de Jos susțin că ambele măsuri respectă principiul operatorului economic privat în economia de piață, prin urmare acestea nu ar trebui considerate ca implicând un ajutor de stat.

                  (22)

                  Comisia consideră – în conformitate cu jurisprudența relevantă (5) – că există o legătură necesară și indisolubilă între cele două măsuri. Pentru a ajunge la această concluzie, Comisia a luat în considerare cronologia măsurilor respective, finalitatea lor și situația MVV la momentul adoptării de către municipalitate a deciziei de a-i acorda sprijin (6). Comisia observă, în primul rând, că cele două măsuri au fost prezentate împreună și au fost adoptate în cadrul aceleiași reuniuni a Consiliului municipal din 25 mai 2010. Obiectivul celor două măsuri este de a asigura salvarea MVV în viitorul imediat și ambele au fost discutate – în cadrul unei singure propuneri – ca parte a poziției municipalității privind planul de salvare elaborat de „Initiatiefgroep MVV Maastricht”. Prin urmare, Comisia este de părere că măsurile sunt strâns legate în ceea ce privește finalitatea lor și situația MVV la momentul respectiv, și anume asigurarea salvării MVV dată fiind situația financiară precară evidentă a acestuia.

                  (23)

                  Ambele măsuri au fost decise de municipalitate și au consecințe financiare pentru aceasta (în valoare de 3,55 milioane EUR). Prin urmare, măsurile respective implică utilizarea resurselor de stat, concluzie ce nu a fost contestată de Țările de Jos. Transferul resurselor de stat poate lua multe forme, cum ar fi subvențiile directe, împrumuturile, garanțiile, investițiile directe în capitalul întreprinderilor și prestațiile în natură. Renunțarea la creanțele statului și efectuarea de investiții în alte condiții decât cele de piață reprezintă, de asemenea, un transfer de resurse de stat.

                  (24)

                  În continuare, Țările de Jos și municipalitatea susțin că aceasta din urmă a acționat în conformitate cu principiul creditorului în economia de piață în ceea ce privește renunțarea la o creanță și în conformitate cu principiul investitorului în economia de piață în ceea ce privește achiziționarea stadionului și a terenurilor de antrenament și, prin urmare, nu au oferit MVV un avantaj economic necuvenit. Comisia nu este de acord cu această opinie din motivele prezentate în continuare.

                  (25)

                  Ori de câte ori situația financiară a unei întreprinderi se îmbunătățește ca urmare a intervenției statului, este prezent un avantaj. Pentru a evalua dacă acest avantaj este necuvenit, situația financiară a întreprinderii în urma punerii în aplicare a măsurii ar trebui comparată cu situația financiară a acesteia în cazul în care măsura nu ar fi fost acordată. Este cert că situația financiară a MVV s-a îmbunătățit în mod semnificativ prin măsurile care fac obiectul anchetei.

            4.1.1.   Renunțarea la împrumutul subordonat/creanța subordonată

                  (26)

                  Măsurile adoptate de municipalitate și de alți creditori importanți au permis MVV să își curețe bilanțul. Comisia remarcă faptul că ceilalți creditori importanți ai MVV, și anume cei cu creanțe care depășesc 150 000 EUR, au renunțat, de asemenea, la creanțe, iar creditorii mai mici au renunțat numai la o parte din creanțele lor. Aceste acțiuni, care au dus la renunțarea de către părți private la creanțe în valoare de 2,25 milioane EUR, precum și acțiunile întreprinse de municipalitate nu au avut loc în contextul unei proceduri oficiale de suspendare a plăților. Lipsa unui cadru oficial explică motivul pentru care, în cele din urmă, o minoritate a creditorilor, care dețineau creanțe în valoare de 145 347 EUR, nu au renunțat la creanțe, chiar dacă unii dintre aceștia au promis că vor face acest lucru. De asemenea, Comisia observă că alte creanțe la care s-a renunțat nu erau creanțe subordonate, astfel cum era cea deținută de municipalitate. Potrivit Țărilor de Jos, lipsa unei proceduri oficiale nu a avut o importanță semnificativă, în sensul că, pentru municipalitate, rezultatul măsurilor de soluționare a datoriilor era identic cu ceea ce s-ar fi întâmplat în cadrul unei proceduri oficiale de suspendare a plăților în temeiul dreptului național privind falimentul, și anume alți creditori ar fi putut fi obligați să încheie un acord al creditorilor, care, în cazul municipalității, ar fi dus oricum la pierderea totală a împrumutului (subordonat).

                  (27)

                  Cu toate acestea, astfel cum s-a menționat deja în decizia de inițiere a procedurii, Comisia constată că trei creditori nu au renunțat integral la creanțele lor, însă le-au transformat în creanțe asupra posibilelor plăți de transfer viitoare efectuate către MVV pentru jucătorii care părăsesc clubul. În această privință, Țările de Jos au indicat faptul că cei trei creditori dețineau creanțe preferențiale și creanțe garantate în valoare de 1,135 milioane EUR. Prin urmare, aceștia ar fi avut mai multe șanse de a recupera cel puțin o parte din creanțele lor în cazul unei proceduri oficiale de faliment comparativ cu alți creditori care dețineau creanțe negarantate, fără a mai vorbi de municipalitate care deținea o creanță subordonată. Comisia consideră că, deși municipalitate nu a acordat împrumutul în aceleași condiții, un investitor privat nu ar fi renunțat integral la creanța sa sau cel puțin ar fi obținut – sau ar fi încercat să obțină – un fel de garanție (posibilă) pentru renunțarea la un împrumut atât de mare, chiar dacă șansele de rambursare erau scăzute. În plus, Comisia menționează că municipalitatea ar fi putut asigura un avantaj de la alți creditori, în cazul în care, întradevăr, planul de salvare s-ar fi bazat și pe participarea municipalității. Prin urmare, Comisia consideră că renunțarea completă de către municipalitate la împrumut fără nicio condiție sau garanție nu este compatibilă cu principiul creditorului în economia de piață.

                  (28)

                  În ceea ce privește decizia de a participa la un acord al creditorilor în afara unei proceduri oficiale de suspendare a plăților, Țările de Jos au arătat că KNVB ar fi retras autorizația MVV de a juca fotbal profesionist în cazul unei proceduri oficiale de suspendare a plăților. O suspendare oficială a plăților nu a fost, prin urmare, considerată ca fiind în interesul municipalității și nici al marii majorități a celorlalți creditori. Așadar, acest aspect nu face, în sine, ca poziția municipalității să fie diferită de cea a celorlalți creditori.

                  (29)

                  În acest context, autoritățile neerlandeze fac referire la partea din decizia de inițiere a procedurii în care Comisia a concluzionat că măsurile adoptate de municipalitatea din Arnhem în favoarea clubului de fotbal Vitesse nu constituie ajutor de stat: principiul egalității de tratament impune aprecierea situației în același mod ca în cazul municipalității din Arnhem, și anume ca fiind în conformitate cu articolul 107 alineatul (1) din tratat, întrucât deciziile municipalității ar fi respectat principiul creditorului privat. În acest sens, Comisia remarcă faptul că fiecare caz trebuie să fie evaluat pe baza aspectelor individuale. În cazul Arnhem/Vitesse, condițiile stabilite în acordul creditorilor implicau o egalitate deplină între pozițiile respective ale municipalității și ale celorlalți creditori (fiecare va primi 12 % din creanțele lor neîncasate), situație care nu este valabilă în cazul Maastricht/MVV: ceilalți creditori (creanțe preferențiale) ar putea beneficia, în schimbul renunțării la creanțele lor, de venituri posibile provenite din transferurile de jucători, această situație nefiind valabilă și în cazul municipalității din Maastricht.

                  (30)

                  Celelalte motive invocate de Țările de Jos în ceea ce privește consecințele socioeconomice ale falimentului MVV nu pot fi luate în considerare în cadrul evaluării principiului investitorului în economia de piață.

                  (31)

                  În primul rând, consecințele socioeconomice ale unui eventual faliment al MVV se referă la rolul municipalității ca autoritate publică, și nu la o poziție a unui investitor privat. Deși municipalitatea ar fi putut avea o poziție de investitor în zona De Geusselt, astfel cum se menționează în procesul-verbal al Consiliului municipal din 25 mai 2010, aceste interese fac parte dintr-o serie mai amplă de interese referitoare la alte obiective de politică generală, cum ar fi dezvoltarea infrastructurii și dezvoltarea economică a zonei, politica municipalității în domeniul sportului și parteneriatul municipal. Prin urmare, renunțarea la rambursarea împrumutului – la momentul la care a fost efectuată – nu a fost legată de un interes comercial privat al municipalității în calitate de proprietar al terenului ori de întreprindere sau a fost numai parțial legată de acest interes. În măsura în care au existat interese comerciale, Țările de Jos nu au furnizat niciun detaliu referitor la ceea ce vizau acestea. În al doilea rând, se remarcă faptul că renunțarea la rambursarea împrumutului ca atare nu ar fi împiedicat falimentul MVV: erau necesare mai multe măsuri de sprijin, cum ar fi achiziționarea stadionului și a terenurilor de antrenament pe care Comisia nu o consideră a fi în conformitate cu principiul investitorului în economia de piață. Astfel cum s-a explicat mai sus, măsurile trebuie evaluate împreună.

                  (32)

                  Din aceste motive, Comisia concluzionează că municipalitatea, atunci când a decis să renunțe la creanța sa în valoare de 1,7 milioane EUR în mai 2010, nu a acționat ca un operator economic privat în economia de piață. Această concluzie se bazează, de asemenea, pe faptul că renunțarea la rambursarea împrumutului trebuie evaluată împreună cu achiziționarea stadionului și a terenurilor de antrenament, care, în opinia Comisiei, nu este conformă cu principiul investitorului în economia de piață, astfel cum se explică în cele ce urmează.

            4.1.2.   Achiziționarea stadionului și a terenurilor de antrenament

                  (33)

                  Municipalitatea nu numai că a renunțat la o creanță subordonată asupra MVV, ci și a achiziționat stadionul De Geusselt și terenurile de antrenament ale clubului, Klein Geusselt, această achiziție făcând, de asemenea, parte din planul general de salvare și restructurare a MVV. Țările de Jos susțin că această achiziție nu constituie ajutor de stat, deoarece a avut loc în condițiile pieței. Argumentul se bazează pe Comunicarea Comisiei privind elementele de ajutor de stat în vânzările de terenuri și clădiri de către autoritățile publice (7) (denumită în continuare „Comunicarea privind vânzările de terenuri”), precum și pe principiul investitorului în economia de piață, conform căruia măsurile financiare ale autorităților publice referitoare la o întreprindere nu pot fi considerate a oferi un avantaj unei întreprinderi în sensul articolului 107 alineatul (1) din tratat, în cazul în care măsurile respective ar fi fost acceptabile și pentru alți operatori în condiții identice. În ceea ce privește Comunicarea privind vânzările de terenuri, Țările de Jos recunosc faptul că această comunicare se referă la vânzarea de terenuri, iar nu la achiziționarea de bunuri imobiliare, dar consideră că aceasta se aplică prin analogie.

                  (34)

                  Comisia observă că prețul de achiziție de 1,85 milioane EUR a fost stabilit pe baza unui raport de expertiză externă, care a fost prezentat Comisiei (raport realizat de evaluatori din cadrul Van Der Horst Taxateurs, iunie 2010). De asemenea, Comisia remarcă faptul că municipalitatea deținea deja terenul pe care era construit stadionul. Aceasta a achiziționat stadionul și celelalte active, dar și dreptul de închiriere pe termen lung a terenurilor (recht van erfpacht). […] (*) Prețul de 1,85 milioane EUR include terenurile de antrenament care nu au fost cuprinse în raportul de expertiză. Se remarcă faptul că raportul de expertiză nu precizează identitatea cumpărătorului.

                  (35)

                  Comisia observă, în primul rând, că motivele municipalității pentru achiziționarea stadionului au inclus considerațiile referitoare la „sănătatea publică” și la „coeziunea socială”, dat fiind că aceasta dorea să mențină și să dezvolte un „spațiu dedicat sportului” în zona De Geusselt
                      (8). Aceste obiective de politică nu ar face parte dintr-o decizie de investiție a unui investitor în economia de piață și, prin urmare, municipalitatea nu pot fi asimilată unui operator economic privat în economia de piață. În al doilea rând, Comisia nu este de acord cu faptul că un operator economic privat în economia de piață ar fi fost dispus să achiziționeze stadionul de fotbal la valoarea de înlocuire a acestuia. Spre deosebire de terenuri sau alte bunuri, un stadion de fotbal este un activ productiv care poate fi utilizat pentru a genera venituri, dar care implică, de asemenea, costuri de întreținere. Un operator privat în economia de piață ar achiziționa un astfel de stadion numai pe baza unui plan de afaceri care să demonstreze probabilitatea ridicată a unei utilizări suficient de rentabile. Acest plan de afaceri ar determina, de asemenea, prețul la care un investitor privat ar fi dispus să achiziționeze stadionul. Municipalitatea nu a avut un astfel de plan de afaceri, nici înainte de achiziție, nici atunci când a hotărât să achiziționeze stadionul. De fapt, în mai 2010, Consiliul municipal a fost informat de Comitetul executiv municipal că va fi elaborat un plan de exploatare ulterioară a stadionului ca facilitate multifuncțională. Un astfel de plan a fost, într-adevăr, prezentat Consiliului municipal, dar în decembrie 2010. Comisia ia act de faptul că, în mai 2010, la momentul adoptării deciziei de a achiziționa stadionul, municipalitatea a estimat costul anual al întreținerii stadionului la 380 000 EUR, în timp ce chiria anuală aplicată MVV era de 75 000 EUR (9). Diferența de 305 000 EUR ar fi finanțată prin venituri din chirii de la alte evenimente sau ar fi acoperită de municipalitate. În timp ce prețul de achiziție a fost stabilit astfel încât să țină seama de potențialele pierderi generate de prețul scăzut de închiriere oferit MVV, nu se poate concluziona că un operator privat în economia de piață s-ar fi implicat într-un contract supus unui risc mare de pierderi. Raportul prezentat Consiliului municipal în decembrie 2010 confirmă faptul că „în situația actuală, exploatarea comercială sau care să acopere costurile a stadionului nu este posibilă”. În iunie 2012, în cadrul unui raport întocmit de Curtea de Conturi municipală (10) s-a constatat că exploatarea stadionului continua să genereze pierderi.

                  (36)

                  În plus, în ceea ce privește vânzarea în situația de urgență în care se afla MVV, ar fi fost de așteptat ca un operator de pe piață să utilizeze aspectul temporal ca motiv pentru a obține un preț mai bun decât valoarea estimată de un evaluator. Acesta nu a fost cazul pentru municipalitate, care a considerat pur și simplu valoarea stabilită de evaluator drept „realistă”.

                  (37)

                  Această concluzie nu este modificată de interesul specific al municipalității în ceea ce privește planurile de dezvoltare a zonei De Geusselt. În planul de salvare, astfel cum a fost formulat în 2010, Țările de Jos nu au indicat niciun plan de achiziționare sau un calcul, anterior lunii iunie 2010, al unei posibile achiziționări de către municipalitate. O astfel de evaluare anterioară achiziționării este totuși un demers așteptat din partea unui investitor în economia de piață.

                  (38)

                  Din toate aceste motive, Comisia concluzionează că, în 2010, atunci când a decis măsuri pentru achiziționarea stadionului și a terenurilor de antrenament, municipalitatea nu a acționat așa cum ar fi procedat un operator privat în economia de piață.

            4.1.3.   Impactul ajutorului asupra MVV

                  (39)

                  Avantajul oferit MVV a fost, în primul rând, eliberarea de datorie și, în al doilea rând, posibilitatea participării în continuare la meciurile de fotbal acasă, pe stadionul De Geusselt. Chiria lunară pentru utilizarea neexclusivă a ambelor facilități după achiziționarea lor de către municipalitatea s-a ridicat la 3 % din bugetul MVV sau cel puțin 75 000 EUR (11). De asemenea, Comisia remarcă faptul că, în conformitate cu termenii contractului de vânzare-cumpărare, suma de 1,85 milioane EUR plătită de municipalitate ar fi utilizată de vânzător, partea terță Stichting Stadion De Geusselt
                      (12), pentru a acoperi datoriile MVV în ceea ce privește impozitele, salariile jucătorilor și obligațiile de pensie; aceste datorii nu au fost incluse în acordul creditorilor. Suma de 1,85 milioane EUR este, într-adevăr, înregistrată ca venituri extraordinare în contabilitatea MVV pentru sezonul 2009/2010 cu explicația „contribuție din partea municipalității Maastricht” (Bijdrage Gemeente Maastricht). Veniturile din vânzări obținute de Stichting Stadion De Geusselt urmau, într-adevăr, să fie utilizate pentru reducerea datoriilor și restructurarea MVV (a se vedea scrisoarea din 9 iunie 2010 a fundației către municipalitate).

                  (40)

                  Țările de Jos au pus sub semnul întrebării impactul asupra pieței interne al oricărui ajutor destinat cluburilor de fotbal care nu participă la competiții la nivel european și, în special, destinat MVV. În această privință, Comisia subliniază că MVV este un potențial participant la turneele de fotbal europene din fiecare an. Deși este un club din liga secundară, MVV poate influența, în principiu, evoluția competiției pentru Cupa națională de fotbal și poate câștiga Cupa, fapt care i-ar permite să joace în Campionatul european în anul următor. În decursul unei perioade scurte, chiar și un club de fotbal cu poziție inferioară în clasament poate ajunge pe o poziție superioară (13). Comisia subliniază, în plus, faptul că, pe lângă participarea la competiții fotbalistice, cluburile de fotbal profesionist desfășoară activități economice pe mai multe piețe, cum ar fi piața transferurilor de jucători profesioniști, publicitate, sponsorizare, comercializare sau acoperire mediatică. Ajutorul acordat unui club de fotbal profesionist îi consolidează poziția pe fiecare dintre aceste piețe, majoritatea acestora acoperind mai multe state membre. Prin urmare, în cazul în care resursele de stat sunt utilizate pentru a oferi un avantaj selectiv unui club de fotbal profesionist, există probabilitatea ca un astfel de ajutor să aibă potențialul de a denatura concurența și de a afecta schimburile comerciale dintre statele membre în sensul articolului 107 alineatul (1) din tratat (14). Mai exact, în ceea ce privește MVV, în cursul anului 2010, mai mulți jucători ai MVV aveau cetățenia altor state membre, în special cetățenie belgiană.

                  (41)

                  Având în vedere cele de mai sus, Comisia concluzionează că renunțarea la rambursarea împrumutului și achiziționarea terenurilor de antrenament și a stadionului (totalizând 3,55 milioane EUR), constituie ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) din tratat. Compatibilitatea acestora cu piața internă va fi analizată în continuare.

            4.2.   Evaluarea în temeiul articolului 107 alineatul (3) litera (c) din tratat

                  (42)

                  Comisia trebuie să evalueze dacă măsurile de ajutor aplicate în favoarea MVV pot fi considerate compatibile cu piața internă. În conformitate cu jurisprudența Curții, este de competența statului membru să invoce eventualele motive de compatibilitate și să demonstreze că sunt îndeplinite condițiile pentru o astfel de compatibilitate (15).

                  (43)

                  Niciuna dintre derogările menționate la articolul 107 alineatul (2) din tratat nu se aplică măsurii de ajutor în cauză. Nici Țările de Jos nu au susținut că aceasta ar fi situația.

                  (44)

                  În ceea ce privește derogările prevăzute la articolul 107 alineatul (3) din tratat, Comisia constată că niciuna dintre regiunile neerlandeze nu intră sub incidența excepției prevăzute la articolul 107 alineatul (3) litera (a) din tratat. De asemenea, măsurile de ajutor în cauză nu promovează un proiect important de interes european comun și nici nu servesc la remedierea unei perturbări grave a economiei neerlandeze în conformitate cu articolul 107 alineatul (3) litera (b) din tratat.

                  (45)

                  În ceea ce privește derogarea prevăzută la articolul 107 alineatul (3) litera (c) din tratat, și anume ajutoarele destinate să faciliteze dezvoltarea anumitor activități economice, în cazul în care acestea nu modifică în mod nefavorabil condițiile schimburilor comerciale într-o măsură care contravine interesului comun, Țările de Jos au argumentat că această derogare ar putea fi aplicată în cazul în care Comisia ar considera că măsurile în cauză constituie ajutor de stat. În această privință, Țările de Jos au susținut, de asemenea, că articolul 107 alineatul (3) litera (d) din tratat privind ajutoarele destinate să promoveze cultura sau conservarea patrimoniului coroborat cu articolul 165 din tratat trebuie luat în considerare în analiza Comisiei.

                  (46)

                  În evaluarea sa privind noțiunea „dezvoltarea de activități economice” în domeniul sportului, Comisia ține seama în mod corespunzător de articolul 165 alineatul (1) și de articolul 165 alineatul (2) ultima liniuță din tratat, care prevăd că Uniunea contribuie la promovarea obiectivelor europene ale sportului, având în vedere totodată caracterul specific, structurile bazate pe voluntariat, precum și funcția socială și educativă a sportului. Totuși, în tratat se face distincție între noțiunile de sport și cultură; prin urmare, articolul 107 alineatul (3) litera (d) din tratat nu poate servi drept bază pentru evaluarea compatibilității ajutorului acordat MVV.

                  (47)

                  Pentru evaluarea măsurilor de ajutor în temeiul articolului 107 alineatul (3) litera (c) din tratat, Comisia a adoptat o serie de regulamente, cadre, orientări și comunicări privind formele de ajutor și scopurile sectoriale sau orizontale pentru care ajutorul este acordat. Având în vedere că MVV s-a confruntat cu dificultăți financiare la momentul adoptării măsurilor și că ajutorul a fost acordat de municipalitate pentru a elimina aceste dificultăți, Comisia consideră că este oportun să se evalueze dacă criteriile stabilite în liniile directoare (16) se pot aplica. În acest sens, Comisia remarcă faptul că liniile directoare nu exclud fotbalul profesionist. Această activitate economică este, prin urmare, reglementată de liniile directoare.

                  (48)

                  În iulie 2014, Comisia a publicat noi Orientări privind ajutoarele de stat pentru salvarea și restructurarea întreprinderilor nefinanciare aflate în dificultate (17). Acestea nu sunt însă aplicabile acestui ajutor nenotificat acordat în 2010. În conformitate cu punctul 137 din noile orientări, ele s-ar aplica în cazul oricărui ajutor pentru salvare sau de restructurare acordat fără aprobare prealabilă numai dacă ajutorul este acordat integral sau parțial după publicarea acestora în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene. În conformitate cu punctul 138 din noile orientări, în toate celelalte cazuri, Comisia va efectua analiza pe baza orientărilor care se aplicau la data acordării ajutorului. Prin urmare, în speță, analiza Comisiei se va baza pe Liniile directoare din 2004 (a se vedea considerentul 14 de mai sus).

                  (49)

                  În conformitate cu punctul 11 din liniile directoare, o întreprindere este considerată a fi în dificultate în cazul în care sunt prezente simptomele obișnuite ale unei întreprinderi aflate în dificultate, cum ar fi creșterea pierderilor, scăderea cifrei de afaceri, creșterea inventarelor pe stocuri, supracapacitate, flux de capital în declin, îndatorare crescută, creșterea comisioanelor financiare și scăderea sau dispariția valorii activului net. În cazuri foarte grave, o întreprindere poate să fi devenit deja insolvabilă sau poate face obiectul procedurilor de insolvență colectivă prevăzute de legislația națională. După cum se menționează în considerentul 13 de mai sus, MVV avea capitaluri proprii negative încă din sezonul 2007/2008, iar în primul trimestru al anului 2010, capitalul propriu ajunsese la – 5,1 milioane EUR și datoriile sale totalizau 6,4 milioane EUR. Astfel cum au arătat Țările de Jos, în primăvara anului 2010, MVV era practic în faliment. Prin urmare, MVV era în mod clar o întreprindere în dificultate, în sensul liniilor directoare. Această situație nu este contestată de Țările de Jos. Așadar, compatibilitatea ajutorului de stat acordat MVV trebuie să fie evaluată pe baza liniilor directoare.

                  (50)

                  În secțiunea 3.2, liniile directoare prevăd că acordarea ajutorului trebuie să fie condiționată de punerea în aplicare a unui plan de restructurare. Cu toate acestea, în conformitate cu punctul 59 din liniile directoare, în cazul IMM-urilor (cum este și MVV), planul de restructurare nu trebuie să fie aprobat de către Comisie, deși acesta trebuie să îndeplinească condițiile stabilite la punctele 35, 36 și 37 din liniile directoare și să fie aprobat de statul membru în cauză și să fie comunicat Comisiei. Comisia remarcă faptul că Țările de Jos au comunicat un plan de restructurare care respectă condițiile prevăzute la punctele 34-37 din liniile directoare. Costurile globale de restructurare s-au ridicat la aproximativ 6 milioane EUR. În această privință, Comisia observă că decizia municipalității de a acorda ajutor MVV a fost supusă mai multor condiții. Aceste condiții au fost stabilite în planul de afaceri din 2010 la care se face referire în considerentul 10.

                  (51)

                  În această privință, Comisia constată că decizia municipalității de a renunța la rambursarea împrumutului și de a plăti pentru De Geusselt vine în urma unei analize cu privire la natura și cauzele dificultăților întâmpinate de MVV. Tranzacția s-a bazat pe o serie de condiții care vizează restabilirea viabilității pe termen lung a clubului într-o perioadă rezonabilă de trei ani și respectarea cerințelor KNVB privind continuarea utilizării licenței de către MVV pentru competiții profesionale. Planul de restructurare presupunea o nouă conducere și reduceri la nivelul personalului și al grupului de jucători. Planul de restructurare nu se bazează pe factori externi, pe care MVV îi poate viza, dar nu îi poate controla în totalitate, precum găsirea de noi sponsori și o creștere a numărului de spectatori. Se prevede îmbunătățirea continuă a situației financiare a clubului, precum și continuarea activității în calitate de club de fotbal profesionist. Dezvoltarea, astfel cum este prevăzută în considerentul de mai jos, arată că planul a fost, într-adevăr, realist.

                  (52)

                  Măsurile luate au fost necesare pentru restabilirea viabilității MVV. Sănătatea financiară a clubului a fost cu adevărat restabilită. Ca urmare a acestor măsuri, pe toată durata sezonului 2009/2010, MVV a înregistrat un profit de 3,9 milioane EUR și, pentru prima dată în ultimii ani, a avut un capital propriu pozitiv de 0,051 milioane EUR. Sezonul următor, 2010/2011, s-a încheiat cu un profit de 0,021 milioane EUR, iar capitalul propriu al MVV s-a ridicat la 0,072 milioane EUR. MVV a atins pragul de rentabilitate în 2011/2012. KNVB a modificat statutul financiar al MVV de la categoria 1 (nivel insuficient) la 3 (nivel adecvat) la începutul sezonului 2011/2012.

            4.2.1.   Măsuri compensatorii

                  (53)

                  Punctele 38-42 din liniile directoare prevăd că măsurile compensatorii trebuie luate de către beneficiar pentru a minimiza efectele de denaturare ale ajutorului și efectele nefavorabile ale acestuia asupra condițiilor schimburilor comerciale. Cu toate acestea, în conformitate cu punctul 41 din liniile directoare, această condiție nu se aplică în cazul întreprinderilor mici, cum ar fi MVV.

            4.2.2.   Ajutor limitat la minimum

                  (54)

                  De asemenea, Comisia remarcă faptul că planul de restructurare este în mare măsură finanțat de entități private externe, în plus față de economiile realizate pe plan intern, în conformitate cu punctele 43 și 44 din liniile directoare. Mai multe entități private au fost, de asemenea, de acord să renunțe la propriile creanțe. Contribuția globală din partea creditorilor și a municipalității la refinanțarea MVV era de aproximativ 5,8 milioane EUR (renunțări combinate la creanțe și achiziționarea stadionului și a contractului de închiriere pe termen lung). Contribuția entităților private care au renunțat la plata creanțelor, altele decât statul, s-a cifrat la 2,25 milioane EUR, depășind astfel nivelul de 25 % impus pentru întreprinderile mici.

                  (55)

                  Cuantumul ajutorului era necesar. Conform planului de restructurare, acesta ar trebui să conducă la pierderi mai mici în sezoanele 2011/2012 și 2012/2013 și la rezultate pozitive moderate ulterior. Acest lucru nu i-ar fi permis MVV să cumpere noi jucători sau să îi atragă cu salarii mai mari.

                  (56)

                  Planul a fost conceput pentru a permite MVV să se relanseze, fără datorii, într-o formă simplificată și cu o nouă structură. Măsurile ar trebui să conducă la o situație financiară solidă a MVV, îndeplinind totodată cerințele KNVB. În această privință, Comisia reamintește că fiecare club de fotbal neerlandez profesionist primește o licență din partea KNVB, în temeiul căreia trebuie să respecte o serie de obligații. Una dintre obligații se referă la soliditatea financiară a clubului. În fiecare sezon, cluburile au obligația să prezinte rapoarte financiare până la 1 noiembrie, 1 martie și 15 iunie, care indică, printre altele, situația financiară actuală, precum și bugetul pentru sezonul următor. Pe baza acestor rapoarte, cluburile sunt împărțite în trei categorii (1: nivel insuficient, 2: nivel suficient, 3: nivel adecvat). Cluburile din categoria 1 pot fi obligate să prezinte un plan de îmbunătățire pentru a ajunge în categoria 2 sau 3. În cazul în care clubul nu respectă planul, KNVB poate aplica sancțiuni, inclusiv un avertisment oficial, reducerea punctelor obținute în competiții și – ca sancțiune de ultimă instanță – retragerea licenței. Un club de fotbal profesionist din Țările de Jos, care este declarat în faliment, își pierde licența. În cazul în care este fondat un club succesor, acesta nu va fi admis în mod direct în ligile de fotbal profesionist, ci va trebui să înceapă în a doua ligă superioară de fotbal amator.

                  (57)

                  Planul de restructurare a implicat o nouă conducere, o nouă structură, un nou nume, reduceri la nivelul salariilor și al personalului, inclusiv la nivelul grupului de jucători. Mai mulți jucători au fost transferați, contractele existente au fost fie reziliate, fie prelungite cu salarii mai mici, noi contracte au fost încheiate fără plăți de transfer sau au fost închiriați jucători de la alte cluburi și au fost încheiate contracte cu jucători amatori; această situație a condus la reducerea cu 40 % a costurilor cu personalul și cu jucătorii. După cum s-a descris în considerentul 26 și următoarele, alți creditori decât municipalitatea au renunțat la creanțe asupra MVV în valoare totală de 2,25 milioane EUR. Astfel, MVV a fost eliberat aproape integral de datoriile sale.

                  (58)

                  Comisia constată că planul de restructurare are în vedere cauzele dificultăților financiare ale MVV, în special costul cu jucătorii sub formă de salarii și plățile de transfer. Nu se poate aștepta ca un club de fotbal profesionist să își diversifice activitatea pe alte piețe în sensul liniilor directoare; cu toate acestea, se poate aștepta ca acesta să realizeze economii din activitatea sa de bază și MVV a procedat astfel. Țările de Jos au furnizat, de asemenea, o listă a măsurilor adoptate de MVV pentru a reduce alte costuri din exploatare ale clubului. Planul de restructurare nu se bazează pe factori externi, pe care MVV îi poate viza, dar nu îi poate controla în totalitate, precum găsirea de noi sponsori și o creștere a numărului de spectatori. Prin urmare, Comisia constată că punerea în aplicare a planului permite MVV să continue să funcționeze pe o bază solidă în fotbalul profesionist neerlandez, astfel cum a recunoscut și KNVB, care a acordat statutul de categoria 3. De asemenea, Comisia remarcă faptul că planul de restructurare este în mare măsură finanțat de entități private externe, în plus față de economiile realizate pe plan intern. Acesta îndeplinește cerința de la punctul 44 din liniile directoare, potrivit căreia, pentru o întreprindere mică precum MVV, cel puțin 25 % din costul de restructurare ar trebui să fie acoperit din contribuția proprie a beneficiarului, inclusiv dintr-o finanțare externă care demonstrează încredere în viabilitatea beneficiarului.

                  (59)

                  În plus, Țările de Jos au furnizat informații cu privire la activitățile suplimentare ale MVV restructurat în favoarea societății, inclusiv în favoarea mai multor școli din Maastricht și Euregio. Se poate declara că aceste activități au contribuit la funcția socială și educațională a sportului, după cum se prevede la articolul 165 din tratat.

         Monitorizarea și raportul anual și principiul „prima și ultima dată”

                  (60)

                  Punctul 49 din liniile directoare prevede că statul membru prezintă, prin intermediul rapoartelor regulate și detaliate, informații cu privire la punerea în aplicare adecvată a planului de restructurare. Punctul 51 stabilește condiții mai puțin stricte pentru întreprinderile mici și mijlocii, potrivit cărora transmiterea anuală a unei copii din bilanț și din contul de venituri și pierderi este considerată, în mod normal, suficientă. Țările de Jos s-au angajat să prezinte aceste rapoarte. În conformitate cu liniile directoare, Țările de Jos s-au angajat să trimită un raport final privind finalizarea planului de restructurare.

                  (61)

                  Punctele 72-77 din liniile directoare se referă la principiul „prima și ultima dată”, conform căruia ajutorul de restructurare ar trebui acordat numai o singură dată într-o perioadă de zece ani. Țările de Jos au specificat că MVV nu a beneficiat de ajutor de salvare sau de restructurare în perioada de zece ani care precedă acordarea ajutorului în cauză. De asemenea, Țările de Jos s-au angajat să nu atribuie niciun nou ajutor de salvare sau de restructurare pentru MVV pentru o perioadă de zece ani.

            5.   CONCLUZIE

                  (62)

                  Comisia concluzionează că Țările de Jos nu au respectat obligațiile care le revin în temeiul articolului 108 alineatul (3) din tratat prin faptul că nu au notificat în prealabil un ajutor de stat în valoare de 3,55 milioane EUR, care a fost atribuit MVV în 2010, când acesta se afla în dificultate financiară. Totuși, acest ajutor poate fi considerat compatibil cu piața internă ca ajutor pentru restructurare în sensul liniilor directoare, deoarece toate condițiile pentru un astfel de ajutor prevăzute în liniile directoare sunt îndeplinite,

            ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
      Articolul 1
      Ajutorul de stat pe care Țările de Jos l-au pus în aplicare în favoarea clubului de fotbal MVV din Maastricht, în valoare de 3,55 milioane EUR, este compatibil cu piața internă în sensul articolului 107 alineatul (3) litera (c) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene.
      Articolul 2
      Prezenta decizie se adresează Regatului Țărilor de Jos.

         Adoptată la Bruxelles, 4 iulie 2016.

               Pentru Comisie

            Margrethe VESTAGER

               Membru al Comisiei

         (1)  Decizia Comisiei în cazul SA.33584 (2013/C) (ex 2011/NN) – Ajutor acordat unor cluburi de fotbal profesionist din Țările de Jos în perioada 2008-2011 – Invitație de a prezenta observații în temeiul articolului 108 alineatul (2) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (JO C 116, 23.4.2013, p. 19).

         (2)  A se vedea nota de subsol 1.

         (3)  La articolul 2 alineatul (2) din anexa la Recomandarea 2003/361/CE a Comisiei din 6 mai 2003 privind definirea microîntreprinderilor și a întreprinderilor mici și mijlocii (JO L 124, 20.5.2003, p. 36), o întreprindere mică este definită ca o întreprindere care are mai puțin de 50 de angajați și a cărei cifră de afaceri anuală nu depășește 10 milioane EUR.

         (4)  Comunicarea Comisiei – Liniile directoare privind ajutorul de stat pentru salvarea și restructurarea întreprinderilor aflate în dificultate (JO C 244, 1.10.2004, p. 2). Aplicarea acestor linii directoare a fost prelungită prin Comunicarea Comisiei privind prelungirea aplicării Liniilor directoare comunitare din 1 octombrie 2004 privind ajutorul de stat pentru salvarea și restructurarea întreprinderilor aflate în dificultate (JO C 296, 2.10.2012, p. 3).

         (5)  Cauza T-1/12, Franța/Comisia, ECLI:EU:T:2015:17, punctul 37 și urm., precum și jurisprudența menționată în cuprinsul lor (cauza T-11/95, BP Chemicals/Comisia).

         (6)  Cauza BP Chemicals, ECLI:EU:T:1998:199, punctul 171.

         (7)  JO C 209, 10.7.1997, p. 3.

         (*)  Informații confidențiale.

         (8)  Procesul-verbal al Consiliului municipal din 25 mai 2010, punctul 10. De asemenea, la punctul 5, deși municipalitatea a oferit drept motiv pentru achiziționarea stadionului consolidarea poziției sale în domeniul imobiliar, aceasta se referă, de asemenea, la alte efecte economice și societale pe care dorește să le obțină.

         (9)  Un nou contract de închiriere a fost încheiat cu MVV la 21 iunie 2010.

         (10)  Rekenkamer Maastricht, De relatie tussen de gemeente Maastricht en MVV. Gaten in de defensie gedicht?, iunie 2010.

         (11)  Noua chirie a fost raportată la cifra de afaceri a MVV, fiind stabilită la un nivel minim de 75 000 EUR; în cazul în care MVV ar prospera, chiria va crește. Veniturile din închirierea stadionului în alte scopuri ar fi, de asemenea, colectate de municipalitate.

         (12)  O fundație, care, conform Țărilor de Jos, este independentă de MVV și de municipalitatea Maastricht.

         (13)  De altfel, această situație a fost demonstrată de un alt club de fotbal profesionist din Țările de Jos, PEC Zwolle, care a jucat, de asemenea, în liga secundară în perioada 2010/2011. PEC a fost promovat în prima ligă în sezonul 2012/2013 și în 2013/2014 a câștigat Cupa națională de fotbal, ceea ce i-a permis să joace la nivel european în 2014/2015.

         (14)  Deciziile Comisiei referitoare la Germania din 20 martie 2013 privind Multifunktionsarena der Stadt Erfurt [cazul SA.35135 (2012/N)], punctul 12, și Multifunktionsarena der Stadt Jena [cazul SA.35440 (2012/N)], rezumatul comunicărilor în JO C 140, 18.5.2013, p. 1, și din 2 octombrie 2013 privind Fußballstadion Chemnitz [cazul SA.36105 (2013/N)], rezumatul comunicării în JO C 50, 21.2.2014, p. 1.

         (15)  Hotărârea din 28 aprilie 1993 a Curții de Justiție în cauza C-364/90, Italia/Comisia, ECLI:EU:C:1993:157, punctul 20.

         (16)  A se vedea nota de subsol 4.

         (17)  Comunicarea Comisiei – Orientări privind ajutoarele de stat pentru salvarea și restructurarea întreprinderilor nefinanciare aflate în dificultate (JO C 249, 31.7.2014, p. 1).


title: 2014/665/UE: Decizia Consiliului din 18 februarie 2014 privind semnarea, în numele Uniunii Europene și al statelor membre ale acesteia, și punerea în aplicare cu titlu provizoriu a Protocolului la Acordul de stabilizare și de asociere între Comunitățile Europene și statele membre ale acestora, pe de o parte, și fosta Republică iugoslavă a Macedoniei, pe de altă parte, pentru a ține seama de aderarea Republicii Croația la Uniunea Europeană

text:
               18.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 276/1

         DECIZIA CONSILIULUI
   din 18 februarie 2014
   privind semnarea, în numele Uniunii Europene și al statelor membre ale acesteia, și punerea în aplicare cu titlu provizoriu a Protocolului la Acordul de stabilizare și de asociere între Comunitățile Europene și statele membre ale acestora, pe de o parte, și fosta Republică iugoslavă a Macedoniei, pe de altă parte, pentru a ține seama de aderarea Republicii Croația la Uniunea Europeană

      (2014/665/UE)

   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 217, coroborat cu articolul 218 alineatul (5) și cu articolul 218 alineatul (8) al doilea paragraf,
   având în vedere Actul de aderare a Croației, în special articolul 6 alineatul (2) al doilea paragraf,
   având în vedere propunerea Comisiei Europene,
   întrucât:

               (1)

               La data de 24 septembrie 2012, Consiliul a autorizat Comisia să inițieze negocieri, în numele Uniunii, al statelor sale membre și al Republicii Croația, cu fosta Republică iugoslavă a Macedoniei pentru a încheia un protocol la Acordul de stabilizare și de asociere între Comunitățile Europene și statele membre ale acestora, pe de o parte, și fosta Republică iugoslavă a Macedoniei, pe de altă parte, pentru a ține seama de aderarea Republicii Croația la Uniunea Europeană (denumit în continuare „protocolul”).

               (2)

               Aceste negocieri s-au finalizat cu succes și protocolul a fost aprobal de guvernul fostei Republici iugoslave a Macedoniei printr-un schimb de scrisori la 25 octombrie 2013.

               (3)

               Protocolul ar trebui semnat în numele Uniunii Europene și al statelor sale membre, sub rezerva încheierii sale la o dată ulterioară.

               (4)

               Încheierea protocolului face obiectul unei proceduri separate în ceea ce privește chestiunile care intră în competența Comunității Europene a Energiei Atomice.

               (5)

               Având în vedere aderarea Croației la Uniune 1 iulie 2013, protocolul ar trebui să se aplice, cu titlu provizoriu, de la această dată, până la finalizarea procedurilor pentru încheierea acestuia,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   Semnarea în numele Uniunii și al statelor membre ale acesteia a Protocolului la Acordul de stabilizare și de asociere între Comunitățile Europene și statele membre ale acestora, pe de o parte, și fosta Republică iugoslavă a Macedoniei, pe de altă parte, pentru a ține seama de aderarea Republicii Croația la Uniunea Europeană se autorizează, sub rezerva încheierii protocolului menționat.
   Textul protocolului se atașează la prezenta decizie.
   Articolul 2
   Președintele Consiliului este autorizat să desemneze persoana (persoanele) împuternicită (împuternicite) să semneze protocolul în numele Uniunii și al statelor membre ale acesteia.
   Articolul 3
   Protocolul se aplică cu titlu provizoriu de la 1 iulie 2013, în conformitate cu articolul 13 alineatul (2) din protocol, până la finalizarea procedurilor necesare pentru încheierea acestuia.
   Articolul 4
   Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.

      Adoptată la Bruxelles, 18 februarie 2014.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         G. STOURNARAS


title: Decizia 2012/391/PESC a Consiliului din 16 iulie 2012 de modificare a Deciziei 2010/279/PESC privind Misiunea de Poliție a Uniunii Europene în Afganistan (EUPOL AFGANISTAN)

text:
               17.7.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 187/47

         DECIZIA 2012/391/PESC A CONSILIULUI
   din 16 iulie 2012
   de modificare a Deciziei 2010/279/PESC privind Misiunea de Poliție a Uniunii Europene în Afganistan (EUPOL AFGANISTAN)
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind Uniunea Europeană, în special articolul 28, articolul 42 alineatul (4) și articolul 43 alineatul (2),
   având în vedere propunerea Înaltului Reprezentant al Uniunii pentru afaceri externe și politica de securitate,
   întrucât:

               (1)

               La 18 mai 2010, Consiliul a adoptat Decizia 2010/279/PESC (1) prin care s-a extins mandatul EUPOL AFGANISTAN până la 31 mai 2013.

               (2)

               Actuala valoare de referință financiară acoperă perioada care se încheie la 31 iulie 2012.

               (3)

               Prin urmare, Decizia 2010/279/PESC ar trebui să fie modificată pentru a include o valoare de referință financiară pentru perioada 1 august 2012 – 31 mai 2013,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   Articolul 13 din Decizia 2010/279/PESC se înlocuiește cu următorul text:

      „Articolul 13
      Dispoziții financiare
      (1)   Valoarea de referință financiară destinată acoperirii cheltuielilor aferente EUPOL AFGANISTAN până la 31 iulie 2011 este de 54 600 000 EUR.
      Valoarea de referință financiară destinată acoperirii cheltuielilor aferente EUPOL AFGANISTAN în perioada 1 august 2011 – 31 iulie 2012 este de 60 500 000 EUR.
      Valoarea de referință financiară destinată acoperirii cheltuielilor aferente EUPOL AFGANISTAN în perioada 1 august 2012 – 31 mai 2013 este de 56 870 000 EUR.
      (2)   Toate cheltuielile sunt gestionate în conformitate cu normele și procedurile aplicabile bugetului general al Uniunii Europene.
      (3)   Șeful misiunii prezintă Comisiei un raport complet privind activitățile întreprinse în cadrul contractului său, fiind supravegheat de către aceasta.
      (4)   Resortisanții statelor terțe au permisiunea de a participa la proceduri de ofertare pentru contracte. Sub rezerva aprobării Comisiei, șeful misiunii poate încheia acorduri tehnice cu comandamentul regional/țările-lider ale ERP și cu actorii internaționali desfășurați în Afganistan cu privire la punerea la dispoziție de echipamente, servicii și incinte pentru misiune, în special în cazul în care condițiile de securitate impun acest lucru.
      (5)   Dispozițiile financiare respectă cerințele operaționale ale EUPOL AFGANISTAN, inclusiv compatibilitatea echipamentelor și interoperabilitatea echipelor sale și țin seama de desfășurarea personalului în cadrul comandamentelor regionale și al ERP-urilor.”.

   Articolul 2
   Prezenta decizie întră în vigoare la data adoptării.

      Adoptată la Bruxelles, 16 iulie 2012.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         S. ALETRARIS

      (1)  JO L 123, 19.5.2010, p. 4.