title: Decizia (UE) 2015/547 a Comisiei din 1 aprilie 2015 privind cerințele de siguranță care trebuie îndeplinite de standardele europene pentru șemineuri cu alcool fără coș de fum în conformitate cu Directiva 2001/95/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind siguranța generală a produselor  Text cu relevanță pentru SEE

text:
               2.4.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 90/14

         DECIZIA (UE) 2015/547 A COMISIEI
   din 1 aprilie 2015
   privind cerințele de siguranță care trebuie îndeplinite de standardele europene pentru șemineuri cu alcool fără coș de fum în conformitate cu Directiva 2001/95/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind siguranța generală a produselor
   (Text cu relevanță pentru SEE)
   COMISIA EUROPEANĂ,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
   având în vedere Directiva 2001/95/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 3 decembrie 2001 privind siguranța generală a produselor (1), în special articolul 4 alineatul (1) litera (a),
   întrucât:

               (1)

               Produsele care sunt conforme standardelor naționale care transpun standardele europene elaborate în temeiul Directivei 2001/95/CE și menționate în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene beneficiază de o prezumție de siguranță.

               (2)

               Standardele europene trebuie elaborate pe baza cerințelor care au rolul de a garanta că produsele care sunt conforme cu aceste standarde satisfac cerința generală de siguranță prevăzută la articolul 3 din Directiva 2001/95/CE.

               (3)

               În prezent nu există niciun standard european pentru șemineurile cu alcool fără coș de fum deși, conform studiilor existente, există mai multe pericole asociate cu acestea (2), (3). Multe modele sunt proiectate cu rezervoare de combustibil detașabile care sunt introduse într-o incintă în interiorul șemineului și, prin urmare, combustibilul ar putea să curgă în interiorul incintei. Acestea ar putea să se evapore, să se încălzească și să explodeze, cauzând o combustie subită. Răspândirea rapidă a flăcărilor expune utilizatorul la riscul de arsuri și poate aprinde materialele din jur. Realimentarea unui șemineu cu etanol atunci când este încă fierbinte este foarte periculoasă, deoarece etanolul se poate evapora rapid, se poate aprinde și poate provoca o explozie. Modelele mobile plasate pe podea ar putea fi poziționate prea aproape de materiale combustibile și, în consecință, ar putea provoca incendii. Instalarea incorectă a șemineurilor de perete poate provoca supraîncălzirea care, la rândul ei, ar putea conduce la desprinderea șemineului de pe perete în timpul funcționării (4). De asemenea, pentru modelele mobile plasate pe podea există riscul de răsturnare. Dacă acestea se răstoarnă, combustibilul aprins iese din șemineu, iar focul se răspândește în încăpere.

               (4)

               Arderea combustibililor în șemineuri cu alcool fără coș ar putea pune în pericol sănătatea umană. În cazul unei arderi incomplete se produce monoxid de carbon, o substanță toxică. În cazul unei arderi complete, se produce dioxid de carbon, care este periculos pentru sănătate și poate duce la hiperventilare.

               (5)

               În plus, instalarea șemineurilor fără coș nu necesită o inspecție a autorităților competente.

               (6)

               Prin urmare, este necesar să se stabilească cerințele necesare care să garanteze că astfel de șemineuri cu alcool fără coș satisfac cerința generală de siguranță prevăzută la articolul 3 din Directiva 2001/95/CE.

               (7)

               Măsurile prevăzute în prezenta decizie sunt conforme cu avizul Comitetului privind siguranța generală a produselor,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   Definiție
   În sensul prezentei decizii, se aplică următoarea definiție:

               „Șemineu cu alcool fără coș” înseamnă un aparat care:

                           (a)

                           este conceput pentru a produce o flacără decorativă prin arderea alcoolului, însă este inadecvat pentru încălzire; și

                           (b)

                           nu este conceput pentru a fi racordat la un coș.

         Articolul 2
   Domeniul de aplicare
   Prezenta decizie se aplică tuturor șemineurilor fără coș de uz casnic și accesoriilor lor în cazul în care acestea sunt destinate utilizării în spații închise. Șemineurile cu un volum al camerei de ardere sub 0,2 l concepute în mod special pentru gătit sau pentru păstrarea hranei la cald nu intră în domeniul de aplicare al prezentei decizii.
   Articolul 3
   Cerințe de siguranță
   Cerințele specifice de siguranță pentru șemineurile cu alcool fără coș menționate la articolul 1 care trebuie îndeplinite de standardele europene în conformitate cu articolul 4 din Directiva 2001/95/CE sunt prevăzute în anexa la prezenta decizie.
   Articolul 4
   Intrarea în vigoare
   Prezenta decizie intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.

      Adoptată la Bruxelles, 1 aprilie 2015.

            Pentru Comisie

            Președintele

         Jean-Claude JUNCKER

      (1)  JO L 11, 15.1.2002, p. 4.

      (2)  Storesund A. K, Mai T. T. & Sesseng C, 2010, Șemineuri cu etanol fără coș. O evaluare (Ethanol-fuelled, flue-less fireplaces. An evaluation), SINTEF. http://nbl.sintef.no/publication/lists/docs/NBL_A09127.pdf

      (3)  http://www.sik.dk/content/download/5561/77087/version/1/file/Report+-+Bio+fireplaces+-+v5-3+(2).pdf

      (4)  http://www.cpsc.gov/CPSCPUB/PREREL/prhtml11/11164.html

      ANEXĂ

         CERINȚE SPECIFICE DE SIGURANȚĂ PRIVIND ȘEMINEURILE CU ALCOOL FĂRĂ COȘ

      1.1.   Cerințe de construcție și montaj

         Cerințe generale

      Șemineurile cu alcool fără coș de uz casnic trebuie să aibă un consum maxim de combustibil corespunzător unei puteri termice de 4,5 kW.
      Șemineurile cu alcool fără coș trebuie să fie construite din materiale care nu sunt maleabile la temperaturile maxime admise enumerate în secțiunea „temperaturile de suprafață”. Materialele trebuie să prezinte suficientă rezistență la condițiile termice, mecanice și chimice predominante.
      În cazul în care sunt utilizate ecrane ignifuge, construcția și fixarea acestora pe șemineu trebuie să fie astfel încât acestea să reziste la temperaturile la care sunt expuse.
      Utilizarea de elemente decorative, de exemplu lemne din ceramică sau pietricele, nu este permisă în zona de acțiune a flăcării.
      Șemineurile cu alcool fără coș trebuie să fie concepute în așa fel încât să împiedice reaprinderea și arderea accidentală.
      Arderea combustibililor în șemineuri cu alcool fără coș nu trebuie să pună în pericol sănătatea umană.
      Șemineurile cu alcool fără coș trebuie să fie concepute în așa fel încât să împiedice acumularea de combustibil prelins în compartimente închise din interiorul aparatului, unde combustibilul respectiv s-ar putea evapora și ar putea cauza o explozie.
      Aparatul trebuie să fie construit în așa fel încât să se evite orice scurgere de combustibil.

         Stabilitatea

      Deplasările neintenționate sau bascularea șemineurilor cu alcool fără coș în timpul funcționării nu trebuie să compromită siguranța.
      Aparatele pe roți trebuie să fie echipate cu frâne care pot fi blocate și care sunt ușor de utilizat.
      Șemineurile cu alcool fără coș de sine stătătoare trebuie să fie dotate cu suporți care să prevină răsturnarea și trebuie facă obiectul unor teste de stabilitate la impact. Dacă șemineul nu trece acest test, acesta trebuie să fie construit în așa fel încât să rămână sigur în orice moment.
      Aparatele fixe trebuie să facă, de asemenea, obiectul unor teste de stabilitate la impact. Cârligele de perete trebuie să fie construite în așa fel încât să împiedice ieșirea aparatului din cârlige la împingerea neintenționată a aparatului în sus.

         Accesorii (de exemplu, roți sau mânere) care facilitează mobilitatea șemineului

      Șemineurile cu alcool fără coș prevăzute cu roți și/sau mânere pentru transportul acestora trebuie să fie concepute în așa fel încât deplasarea șemineului să nu se poată face decât după stingerea focului.

         Aprinderea

      În momentul aprinderii șemineului cu alcool fără coș, utilizatorul trebuie să fie în măsură să stea la o distanță orizontală suficientă față de aparat. În mod alternativ, șemineul cu alcool fără coș trebuie să fie echipat cu un dispozitiv sigur de aprindere încorporat.

         Funcționarea atunci când este aprins

      Șemineul cu alcool fără coș trebuie să ardă cu o flacără stabilă care nu produce funingine. Atunci când este aprins, consumul de combustibil trebuie să rămână constant și trebuie să nu existe niciun risc ca arzătorul să producă o ardere necontrolată.

         Stingerea

      Utilizatorul trebuie să poată stinge șemineul cu alcool fără coș în condiții de siguranță în orice moment.

         Reaprinderea

      Proiectarea șemineului cu alcool fără coș trebuie să permită reaprinderea acestuia în condiții de siguranță, chiar și în cazul în care rezervorul nu este plin.

         Prevenirea reaprinderii în condiții de nesiguranță

      Nu trebuie să fie posibilă reaprinderea șemineurilor cu alcool fără coș înainte ca toate părțile instalației, inclusiv arzătorul, să fi atins o temperatură sigură de 60 °C sau mai mică. Instrucțiunile de utilizare trebuie să includă informații privind intervalul de timp necesar pentru răcirea suficientă a șemineului care să permită reaprinderea în siguranță, astfel încât utilizatorul să nu fie tentat să forțeze reaprinderea prin modificarea dispozitivului de siguranță care împiedică reaprinderea la temperaturi mai mari decât temperaturile de siguranță.

         Umplerea și reumplerea

      Conceperea șemineurilor cu alcool fără coș de fum asigură umplerea și reumplerea în condiții de siguranță și împiedică reumplerea rezervorului șemineului atunci când șemineul este aprins.
      Instrucțiunile de utilizare furnizate cu șemineurile cu alcool fără coș de fum informează consumatorii asupra faptului că rezervorul nu trebuie umplut în timpul funcționării. Aceste informații trebuie prezentate în mod clar și aduse în atenția utilizatorilor. În plus, aceleași informații trebuie să fie transmise prin intermediul unor etichete de avertizare adecvate, afișate în mod vizibil pe aparat.

         Suprafețe accesibile

      Dacă șemineul este instalat conform instrucțiunilor de instalare furnizate de producător, nu trebuie să fie posibil ca utilizatorul să poată intra accidental în contact cu flacăra, arzătorul sau orice altă suprafață activă sau fierbinte a șemineului.

         Temperaturile de suprafață

      Suprafețele accesibile, cu excepția suprafețelor active, nu trebuie să atingă temperaturi nesigure atunci când șemineul cu alcool fără coș este în funcțiune.
      Creșterea temperaturii (măsurată de la temperatura inițială la aprindere) suprafețelor care nu trebuie să fie atinse de către utilizator în timpul funcționării șemineului nu trebuie să depășească:

                  —

                  60 K pentru suprafețele din metal sau metalice;

                  —

                  65 K pentru suprafețele metalice emailate;

                  —

                  80 K pentru suprafețele din sticlă și ceramice;

                  —

                  100 K pentru suprafețele din material plastic; și

                  —

                  70 K pentru suprafețele fabricate din orice alt material.

            Creșterea temperaturii (măsurată de la temperatura inițială la aprindere) suprafețelor care trebuie să fie atinse de către utilizator în timpul funcționării șemineului, și anume cele pe care utilizatorul ar trebui să le atingă pentru a pune în funcțiune șemineul, nu trebuie să depășească:

                  —

                  35 K pentru suprafețele din metal sau metalice;

                  —

                  45 K pentru suprafețele metalice emailate și ceramice; și

                  —

                  60 K pentru suprafețele fabricate din material plastic sau alt material similar.

            De asemenea, aceste limite se aplică aerului și suprafețelor situate pe o rază de 50 mm în zona flăcării.
      Suprafețele de sticlă (de exemplu, ecrane) și elementele lor de fixare despre care se poate presupune în mod rezonabil că pot deveni fierbinți din cauza apropierii lor de flăcări sunt exceptate de la cerințele de mai sus.
      La punctul de contact cu podeaua sau masa, temperatura la suprafața piedestalului șemineului nu trebuie să depășească temperatura camerei cu mai mult de 65 K.
      În plus față de cerința de a nu depăși temperatura camerei cu mai mult de 65 K, temperatura maximă, care nu poate fi depășită în niciun caz, se stabilește astfel: la punctul de contact cu podeaua sau masa, temperatura piedestalului șemineului nu trebuie să depășească 85 °C, indiferent de temperatura camerei.
      Temperatura suprafeței pereților adiacenți nu trebuie să depășească temperatura camerei cu mai mult de 65 K și nu trebuie să depășească niciodată 85 °C.
      Limitele de temperatură pentru mânerele și butoanele destinate a fi utilizate de către utilizator în cursul utilizării șemineului trebuie să fie stabilite în conformitate cu documentele de orientare adecvate, cum ar fi Ghidul Cenelec nr. 29, în funcție de materialele din care sunt fabricate. Limitele de temperatură pentru aceste părți ale șemineului sunt mai mici decât temperaturile menționate mai sus.

         Rezervorul de combustibil și sistemul de alimentare cu combustibil

      Capacitatea maximă a rezervorului de combustibil al aparatului este limitată în funcție de riscul de incendiu și de explozie.
      Standardul impune ca toate testele să fie efectuate cu rezervorul de combustibil umplut la capacitatea care este potențial cea mai periculoasă în situația particulară respectivă.
      Rezervorul de combustibil trebuie să fie construit astfel încât să se prevină orice scurgere. Scurgerile sau supraumplerea nu trebuie să compromită siguranța aparatului.
      Sistemul de alimentare cu combustibil, inclusiv orice garnituri, trebuie să aibă o rezistență mecanică suficientă pentru a rezista la tensiunile cauzate de condițiile normale de utilizare preconizate. Acesta trebuie să prezinte o rezistență la coroziune suficientă pentru a rezista la efectele pe termen lung ale expunerii la combustibilul utilizat. Proiectarea arzătorului trebuie să prevină coroziunea.

         Siguranța copiilor

      Șemineul cu alcool fără coș trebuie să fie proiectat astfel încât să împiedice contactul copiilor cu combustibilul și/sau flacăra.
      1.2.   Echipamentele și accesoriile pentru instalarea șemineului

         Sistemele de fixare

      Montarea sistemelor furnizate împreună cu șemineul cu alcool fără coș trebuie să aibă o rezistență mecanică și o rezistență la temperaturi ridicate suficientă pentru a susține șemineul în condiții de siguranță pe toată durata de viață preconizată a acestuia.
      În cazul în care aparatul este conceput pentru a fi fixat de podea, perete sau tavan, sistemul de fixare/montare trebuie să fie conceput astfel încât să împiedice desprinderea accidentală a aparatului.

         Prizele și elementele de fixare de perete

      Dacă sunt furnizate cu șemineul cu alcool fără coș, prizele și elementele de fixare de perete trebuie să aibă o rezistență mecanică pe termen lung și proprietăți termice adecvate.
      Manualul de utilizare trebuie să avertizeze utilizatorul să folosească numai prizele și elementele de fixare de perete furnizate sau prize și elemente de fixare de perete cu o rezistență mecanică și proprietăți termice adecvate.
      1.3.   Echipamentele auxiliare

      Echipamente pentru aprinderea și stingerea în siguranță a șemineului trebuie să fie instalate sau furnizate împreună cu aparatul.
      1.4.   Emisii

      Șemineurile cu alcool fără coș trebuie să fie construite în așa fel încât să se evite orice riscuri pentru sănătatea umană cauzate de ardere sau de alte emisii printr-o proiectare și construcție sigure sau, dacă acest lucru nu este posibil, prin măsuri de protecție adecvate, inclusiv sisteme de alarmă sau informații destinate utilizatorilor.
      Standardul ar trebui să abordeze, în special, următoarele:

                  —

                  monoxidul de carbon și dioxidul de carbon (CO, CO2);

                  —

                  oxizii de azot, cum ar fi NO, NO2 și NOX;

                  —

                  aldehidele, cum ar fi formaldehida;

                  —

                  compușii organici volatili (COV);

                  —

                  hidrocarburile aromatice, cum ar fi benzenul și hidrocarburile aromatice policiclice (HAP);

                  —

                  funinginea și alte emisii de particule;

                  —

                  emisii ca urmare a combustibilului nears; și

                  —

                  orice alte emisii care ar putea fi relevante.

            Dispozițiile standardului privind monoxidul de carbon și oxizii de azot trebuie să reflecte cea mai recentă versiune a Orientărilor Organizației Mondiale a Sănătății (OMS) „Orientările OMS pentru calitatea aerului din încăperi: poluanți selectați” (WHO guidelines for indoor air quality: selected pollutants) (1) și a Criteriilor de igienă a mediului [Environmental Health Criteria (EHC)] (2).
      Dispozițiile standardului privind dioxidul de carbon trebuie să reflecte Directiva 2006/15/CE a Comisiei (3).
      1.5.   Informații privind siguranța, manualul utilizatorului și identificarea fabricantului și a importatorului

         Generalități

      Informațiile privind siguranța, împreună cu numele producătorului și al importatorului, trebuie să fie afișate pe șemineul cu alcool fără coș sau pe ambalajul acestuia, sau sunt incluse în instrucțiunile de utilizare.
      Standardul menționează cu precizie instrucțiunile de siguranță care trebuie să fie afișate pe produs și avertismentele și instrucțiunile care pot fi incluse în instrucțiunile de utilizare sau afișate pe ambalaj.
      Informațiile trebuie să fie furnizate în limba (limbile) țării în care șemineul cu alcool fără coș este oferit spre vânzare cu amănuntul. Informațiile trebuie să fie prezentate într-o singură secțiune continuă în fiecare limbă și nu sunt întrerupte de alt text. Eventualele texte adiționale exprimate într-o altă limbă nu trebuie să distragă atenția de la informațiile necesare.
      Informațiile care figurează pe șemineu trebuie să fie vizibile, lizibile și de neșters, iar acestea sunt fie scrise pe o etichetă permanentă, fie imprimate direct pe aparat.

         Informații privind siguranța

      Informațiile privind siguranța se afișează în mod vizibil și sunt comunicate în mod clar în instrucțiunile de utilizare sau pe ambalaj și, în cazul în care este indicat în standard, pe șemineul cu alcool fără coș. Informațiile respective trebuie să cuprindă cel puțin următoarele:

                  —

                  „A se utiliza numai tipurile și cantitățile de combustibil stabilite în orientările din manualul de utilizare.”

                  —

                  „A se utiliza numai în încăperi bine aerisite.”

                  —

                  „Nu turnați niciodată combustibil în aparat în timpul funcționării sau când aparatul este fierbinte.”

                  —

                  „Nu supraîncărcați niciodată rezervorul de combustibil și, înainte de aprinderea aparatului, ștergeți cu grijă orice eventual combustibil vărsat.”

                  —

                  „A se utiliza numai în locuri fără curenți de aer.”

                  —

                  „Nu aprindeți niciodată un aparat fierbinte.”

                  —

                  „A nu se deplasa aparatul în timpul funcționării”.

                  —

                  „Nu lăsați niciodată copii mici nesupravegheați sau animale de companie nesupravegheate în apropierea unui șemineu aprins.”

                  —

                  „A se instala, utiliza și întreține numai în conformitate cu instrucțiunile producătorului.”

            Dispozitivele prevăzute cu roți trebuie să includă, de asemenea, următoarele instrucțiuni: „Blocați întotdeauna frânele înaintea utilizării șemineului.”
      În plus, trebuie indicată distanța minimă de siguranță la care șemineul poate fi plasat față de materiale inflamabile.
      Utilizatorii trebuie să fie informați, de asemenea, cu privire la convențiile de etichetare pentru combustibili și, în mod special, cu privire la informațiile privind proprietățile diferiților carburanți care figurează pe etichetele acestora.
      Informațiile scrise privind siguranța pot fi însoțite de pictograme corespunzătoare, în cazul în care este standardul autorizează acest lucru.

         Manualul de utilizare

      Șemineul cu alcool fără coș este livrat împreună cu un manual de utilizare, care trebuie să includă următoarele informații:

                  —

                  distanța (minimă) obligatorie față de camera de ardere la care poate fi instalat un dispozitiv de aprindere a șemineului cu alcool fără coș;

                  —

                  caracteristicile necesare ale peretelui (sau a altor structuri) în vederea montării pe perete a șemineului cu alcool fără coș, inclusiv instrucțiuni privind spațiile de aerisire adecvate pentru ventilarea căldurii;

                  —

                  cerințele referitoare la elementele de fixare utilizate pentru fixarea șemineurilor cu alcool fără coș montate pe perete (și a șemineurilor de sine stătătoare, după caz);

                  —

                  cerințele referitoare la poziționarea și împrejurimile structurale ale șemineului cu alcool fără coș de sine stătător, în special podeaua și, după caz, plafonul; și

                  —

                  cerințe cu privire la peretele pe care urmează să fie montat un șemineu cu alcool fără coș, inclusiv menționarea specifică a tipurilor de pereți pentru care trebuie acordată o atenție deosebită, de exemplu pereții de rigips sau pereții de lemn.

            În plus, manualul de utilizare trebuie să furnizeze informații privind:

                  —

                  tipul (tipurile) de combustibil care poate (pot) fi utilizat(e), precum și aditivii permiși în combustibilul respectiv, pentru a asigura faptul că arderea șemineului cu alcool fără coș are loc în condiții de siguranță și nivelul maxim de emisii nu este depășit;

                  —

                  ventilația necesară în încăpere;

                  —

                  distanța minimă de siguranță față materiale inflamabile la care poate fi plasat șemineul; și

                  —

                  dimensiunea minimă a încăperii sau suprafața minimă a podelei.

            De asemenea, manualul utilizatorului trebuie:

                  —

                  să explice modul de introducere a combustibilului în șemineul cu alcool fără coș (și avertizarea utilizatorilor cu privire la interzicerea umplerii cu combustibil a unui șemineu fierbinte);

                  —

                  să explice modul de depozitare în siguranță a combustibilului și să indice limitele de depozitare în interior impuse de legislația națională și/sau regională în țara în care aparatul este comercializat;

                  —

                  să explice cum se stinge un șemineu cu alcool fără coș;

                  —

                  să furnizeze informații cu privire la echipamentele de stingere a incendiilor adecvate și să recomande ca astfel de echipamente să fie situate în apropierea șemineului;

                  —

                  să avertizeze împotriva utilizării șemineului cu alcool fără coș în zone cu curenți de aer;

                  —

                  să ofere instrucțiuni pentru aprinderea și reaprinderea șemineului în condiții de siguranță;

                  —

                  să avertizeze împotriva aprinderii unui șemineu cu alcool fără coș atunci când acesta este fierbinte; și

                  —

                  să explice utilizatorilor că un șemineu cu alcool fără coș nu trebuie niciodată deplasat în timpul funcționării și, dacă acesta este prevăzut cu roți, că frânele trebuie blocate în timpul utilizării.

         Identificarea producătorului și a importatorului

      Producătorii (4) trebuie să menționeze pe șemineul cu alcool fără coș sau pe ambalajul acestuia și într-un document care însoțește șemineul numele, denumirea comercială înregistrată sau marca înregistrată și adresa la care pot fi contactați.
      De asemenea, producătorii trebuie să aplice direct pe produs informații care să permită identificarea acestuia (numărul seriei sau a lotului).
      Importatorii (5) trebuie să menționeze pe șemineul cu alcool fără coș sau pe ambalajul acestuia și într-un document care însoțește șemineul numele, denumirea comercială înregistrată sau marca înregistrată și adresa la care pot fi contactați. În cazurile în care importatorul ar trebui să deschidă ambalajul numai în scopul de a pune acest informații necesare direct pe produs, este suficient să se indice numele, denumirea comercială înregistrată sau marca înregistrată și adresa la care poate fi contactat pe ambalaj sau într-un document care însoțește șemineul.

         (1)  World Health Organisation, 2010: http://www.euro.who.int/en/health-topics/environment-and-health/air-quality/publications/2010/who-guidelines-for-indoor-air-quality-selected-pollutants

         (2)  http://www.who.int/ipcs/publications/ehc/ehc_alphabetical/en/index.html

         (3)  Directiva 2006/15/CE a Comisiei din 7 februarie 2006 de stabilire a unei a doua liste de valori limită orientative de expunere profesională în aplicarea Directivei 98/24/CE a Consiliului și de modificare a Directivelor 91/322/CEE și 2000/39/CE (JO L 38, 9.2.2006, p. 36).

         (4)  Conform definiției de la articolul R1 al capitolului R1 din anexa I la Decizia nr. 768/2008/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 9 iulie 2008 privind un cadru comun pentru comercializarea produselor și de abrogare a Deciziei 93/465/CEE a Consiliului (JO L 218, 13.8.2008, p. 82).

         (5)  A se vedea nota de subsol 4.


Anunţ juridic important

|

52007BP0124(01)

1. Decizia Parlamentului European din 24 aprilie 2007 privind descărcarea de gestiune pentru execuţia bugetului Agenţiei europene de siguranţă a aviaţiei aferent exerciţiului financiar 2005 (C6-0398/2006 - 2006/2165(DEC))

Jurnalul Oficial 074 E , 20/03/2008 p. 0250 - 0251

		1.Decizia Parlamentului European din 24 aprilie 2007 privind descărcarea de gestiune pentru execuţia bugetului Agenţiei europene de siguranţă a aviaţiei aferent exerciţiului financiar 2005 (C6-0398/2006 — 2006/2165(DEC))Parlamentul European,- având în vedere conturile anuale finale ale Agenţiei Europene pentru Siguranţa Aeriană pentru exerciţiul financiar 2005 [1],- având în vedere raportul Curţii de Conturi privind conturile anuale finale ale Agenţiei Europene pentru Siguranţa Aeriană pentru exerciţiul financiar 2005, precum şi răspunsurile agenţiei [2],- având în vedere Recomandarea Consiliului din 27 februarie 2007 (5711/2007 — C6-0080/2007),- având în vedere Tratatul CE, în special articolul 276,- având în vedere Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului din 25 iunie 2002 privind Regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităţilor Europene [3], în special articolul 185,- având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1592/2002 al Parlamentului European şi al Consiliului din 15 iulie 2002 privind normele comune în domeniul aviaţiei civile şi instituirea unei Agenţii Europene pentru Siguranţa Aeriană [4], în special articolul 49,- având în vedere Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2343/2002 al Comisiei din 19 noiembrie 2002 privind Regulamentul financiar cadru pentru organismele menţionate la articolul 185 din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului [5], în special articolul 94,- având în vedere articolul 71 şi anexa V la Regulamentul său de procedură,- având în vedere raportul Comisiei pentru control bugetar şi avizul Comisiei pentru transport şi turism (A6-0121/2007),1. acordă directorului executiv al Agenţiei Europene pentru Siguranţa Aeriană descărcarea de gestiune pentru execuţia bugetului agenţiei aferent exerciţiului financiar 2005;2. îşi prezintă observaţiile în cadrul rezoluţiei de mai jos;3. încredinţează Preşedintelui sarcina de a transmite prezenta decizie împreună cu rezoluţia, ca parte integrantă a acesteia, directorului executiv al Agenţiei Europene pentru Siguranţa Aeriană, Consiliului, Comisiei şi Curţii de Conturi şi de a asigura publicarea acestora în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene (seria L).[1] JO C 266, 31.10.2006, p. 10.[2] JO C 312, 19.12.2006, p. 6.[3] JO L 248, 16.9.2002, p. 1. Regulament astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1995/2006 (JO L 390, 30.12.2006, p. 1).[4] JO L 240, 7.9.2002, p. 1. Regulament astfel cum a fost modificat ultima dată prin Regulamentul (CE) nr. 1701/2003 (JO L 243, 27.9.2003, p. 5).[5] OJ L 357, 31.12.2002, p. 72.--------------------------------------------------


title: Decizia (UE) 2016/1841 a Consiliului din 5 octombrie 2016 privind încheierea, în numele Uniunii Europene, a Acordului de la Paris adoptat în temeiul Convenției-cadru a Națiunilor Unite asupra schimbărilor climatice

text:
               19.10.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 282/1

         DECIZIA (UE) 2016/1841 A CONSILIULUI
   din 5 octombrie 2016
   privind încheierea, în numele Uniunii Europene, a Acordului de la Paris adoptat în temeiul Convenției-cadru a Națiunilor Unite asupra schimbărilor climatice
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 192 alineatul (1), coroborat cu articolul 218 alineatul (6) litera (a),
   având în vedere propunerea Comisiei Europene,
   având în vedere aprobarea Parlamentului European (1),
   întrucât:

               (1)

               La cea de a 21-a Conferință a părților la Convenția-cadru a Națiunilor Unite asupra schimbărilor climatice (CCONUSC), care a avut loc la Paris în perioada 30 noiembrie-12 decembrie 2015, a fost adoptat textul unui acord privind consolidarea răspunsului global la schimbările climatice.

               (2)

               Acordul de la Paris a fost semnat la 22 aprilie 2016 în conformitate cu Decizia (UE) 2016/590 a Consiliului (2).

               (3)

               Acordul de la Paris va intra în vigoare în a treizecea zi de la data la care cel puțin 55 de părți la CCONUSC reprezentând în total cel puțin o proporție estimată de 55 % din totalul emisiilor de gaze cu efect de seră și-au depus instrumentele de ratificare, acceptare, aprobare sau aderare. Uniunea și statele sale membre se numără printre părțile la CCONUSC. În concluziile sale din 18 martie 2016, Consiliul European a subliniat necesitatea ca Uniunea și statele sale membre să ratifice Acordul de la Paris cât mai curând posibil și în timp util astfel încât să devină părți la acord începând de la data intrării sale în vigoare.

               (4)

               Acordul de la Paris înlocuiește abordarea adoptată în cadrul Protocolului de la Kyoto din 1997.

               (5)

               Printre altele, Acordul de la Paris stabilește un obiectiv pe termen lung care corespunde obiectivului de menținere a creșterii temperaturii globale cu mult sub 2 °C peste nivelurile preindustriale și de continuare a eforturilor de menținere a acestei creșteri la 1,5 °C peste nivelurile preindustriale. În vederea atingerii acestui obiectiv, părțile vor pregăti, vor comunica și vor menține contribuții succesive stabilite la nivel național.

               (6)

               În temeiul Acordului de la Paris, începând din 2023, părțile urmează să realizeze un bilanț la nivel mondial, la fiecare 5 ani, bazat pe cele mai recente date științifice și date privind punerea în aplicare existente la momentul respectiv, care va monitoriza progresele înregistrate și va analiza situația în ceea ce privește reducerea emisiilor, adaptările efectuate și sprijinul acordat, iar contribuția succesivă a fiecărei părți trebuie să reprezinte o evoluție față de contribuția sa precedentă și să reflecte cel mai ridicat nivel de ambiție al acesteia.

               (7)

               În concluziile Consiliului European din 23 și 24 octombrie 2014 referitoare la cadrul de politici privind clima și energia pentru 2030 a fost aprobat un obiectiv obligatoriu de reducere cu cel puțin 40 % pe plan intern a emisiilor de gaze cu efect de seră la nivelul întregii economii, până în 2030 față de nivelul din 1990. La 6 martie 2015, Consiliul a adoptat această contribuție a Uniunii și a statelor sale membre drept contribuția lor preconizată stabilită la nivel național, care a fost transmisă Secretariatului CCONUSC.

               (8)

               În comunicarea sa care însoțește propunerea privind semnarea de către Uniune a Acordului de la Paris, Comisia subliniază faptul că tranziția globală către o energie curată necesită schimbări în atitudinea privind investițiile, precum și stimulente la nivelul întregului spectru politic. O prioritate esențială a Uniunii o constituie crearea unei uniuni energetice reziliente, care să le furnizeze cetățenilor săi o energie sigură, sustenabilă, competitivă și la prețuri abordabile. Îndeplinirea acestui obiectiv necesită continuarea măsurilor ambițioase în domeniul climei și înregistrarea de progrese privind alte aspecte ale uniunii energetice.

               (9)

               Consiliul a confirmat, în concluziile sale din 18 septembrie 2015, că Uniunea și statele sale membre intenționează să acționeze în comun în cadrul Acordului de la Paris și a salutat intenția Norvegiei și a Islandei de a participa la această acțiune comună.

               (10)

               Acțiunea comună a Uniunii și a statelor sale membre va fi adoptată în timp util și va acoperi nivelul de emisii respective alocat Uniunii și statelor sale membre.

               (11)

               Articolul 4 alineatul (16) din Acordul de la Paris prevede ca secretariatul să fie informat cu privire la acțiunea comună, inclusiv cu privire la nivelul de emisii alocat fiecărei părți în perioada de timp relevantă.

               (12)

               Acordul de la Paris este conform cu obiectivele de mediu ale Uniunii, astfel cum sunt prevăzute la articolul 191 din tratat, și anume conservarea, protecția și îmbunătățirea calității mediului; protejarea sănătății umane; și promovarea pe plan internațional a unor măsuri destinate să contracareze problemele de mediu la scară regională sau mondială, în special a luptei împotriva schimbărilor climatice.

               (13)

               Prin urmare, Acordul de la Paris și declarația de competență ar trebui să fie aprobate în numele Uniunii,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   Acordul de la Paris adoptat la 12 decembrie 2015 în cadrul Convenției-cadru a Națiunilor Unite asupra schimbărilor climatice se aprobă în numele Uniunii.
   Textul Acordului de la Paris se atașează la prezenta decizie.
   Declarația de competență atașată la prezenta decizie se aprobă, de asemenea, în numele Uniunii.
   Articolul 2
   Președintele Consiliului desemnează persoana (persoanele) împuternicită (împuternicite) să depună, în numele Uniunii, instrumentul de ratificare la Secretarul General al Organizației Națiunilor Unite, în conformitate cu articolul 20 alineatul (1) din Acordul de la Paris, împreună cu declarația de competență.
   Articolul 3
   (1)   Statele membre depun eforturi pentru a lua măsurile necesare pentru depunerea instrumentelor lor de ratificare simultan cu Uniunea sau cât mai curând posibil ulterior.
   (2)   Statele membre informează Comisia cu privire la deciziile lor de ratificare a Acordului de la Paris sau, în funcție de circumstanțe, în legătură cu data probabilă de finalizare a procedurilor necesare.
   Articolul 4
   Prezenta decizie intră în vigoare în ziua următoare datei adoptării sale.

      Adoptată la Bruxelles, 5 octombrie 2016.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         M. LAJČÁK

      (1)  Aprobarea din 4 octombrie 2016 (nepublicată încă în Jurnalul Oficial).

      (2)  Decizia (UE) 2016/590 a Consiliului din 11 aprilie 2016 privind semnarea, în numele Uniunii Europene, a Acordului de la Paris adoptat în temeiul Convenției-cadru a Organizației Națiunilor Unite asupra schimbărilor climatice (JO L 103, 19.4.2016, p. 1).


title: Decizia Comitetului european pentru risc sistemic din 16 decembrie 2015 privind un cadru de coordonare pentru notificarea măsurilor naționale de politică macroprudențială de către autoritățile relevante, emiterea de avize și de recomandări de către CERS și de abrogare a Deciziei CERS/2014/2 (CERS/2015/4)

text:
               12.3.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 97/28

         DECIZIA COMITETULUI EUROPEAN PENTRU RISC SISTEMIC
   din 16 decembrie 2015
   privind un cadru de coordonare pentru notificarea măsurilor naționale de politică macroprudențială de către autoritățile relevante, emiterea de avize și de recomandări de către CERS și de abrogare a Deciziei CERS/2014/2
   (CERS/2015/4)
   (2016/C 97/12)
   CONSILIUL GENERAL AL COMITETULUI EUROPEAN PENTRU RISC SISTEMIC,
   având în vedere Regulamentul (UE) nr. 1092/2010 al Parlamentului European și al Consiliului din 24 noiembrie 2010 privind supravegherea macroprudențială la nivelul Uniunii Europene a sistemului financiar și de înființare a unui Comitet european pentru risc sistemic (1), în special articolul 3,
   având în vedere Regulamentul (UE) nr. 575/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 26 iunie 2013 privind cerințele prudențiale pentru instituțiile de credit și societățile de investiții și de modificare a Regulamentului (UE) nr. 648/2012 (2), în special articolul 458,
   având în vedere Directiva 2013/36/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 iunie 2013 cu privire la accesul la activitatea instituțiilor de credit și supravegherea prudențială a instituțiilor de credit și a firmelor de investiții, de modificare a Directivei 2002/87/CE și de abrogare a Directivelor 2006/48/CE și 2006/49/CE (3), în special articolele 133, 134, 138 și 139,
   având în vedere Recomandarea CERS/2015/1 a Comitetului european pentru risc sistemic din 11 decembrie 2015 privind recunoașterea și stabilirea ratelor amortizoarelor anticiclice pentru expunerile față de țări terțe (4), și în special recomandarea A, recomandarea B punctul 3 și recomandarea C,
   având în vedere Recomandarea CERS/2015/2 a Comitetului european pentru risc sistemic din 15 decembrie 2015 privind evaluarea efectelor transfrontaliere ale măsurilor de politică macroprudențială și aplicarea prin reciprocitate voluntară a acestor măsuri (5), în special recomandările B și D,
   având în vedere Decizia CERS/2011/1 a Comitetului european pentru risc sistemic din 20 ianuarie 2011 de adoptare a Regulamentului de procedură al Comitetului european pentru risc sistemic (6), în special articolul 6,
   având în vedere Decizia CERS/2015/3 a Comitetului european pentru risc sistemic din 11 decembrie 2015 privind evaluarea semnificației țărilor terțe pentru sistemul bancar al Uniunii în ceea ce privește recunoașterea și stabilirea ratelor amortizoarelor anticiclice de capital (7), în special articolul 4,
   întrucât:

               (1)

               Comitetul european pentru risc sistemic (CERS) este responsabil de supravegherea macroprudențială pe teritoriul Uniunii. În această privință, obiectivul CERS este de a contribui la prevenirea sau reducerea riscurilor sistemice la adresa stabilității financiare a Uniunii, inclusiv riscurile care provin din afara Uniunii. Ca parte integrantă a acestui obiectiv, CERS acționează în vederea evitării arbitrajului de reglementare și a pierderilor transfrontaliere asigurând ca, pe teritoriul Uniunii, riscurilor identice să li se aplice cerințe macroprudențiale identice sau echivalente. Pentru a asigura eficacitatea măsurilor de politică macroprudențială, CERS consideră că trei atribuții prezintă o importanță deosebită. Aceste atribuții sunt conferite prin mandat de dreptul Uniunii și/sau rezultă din Regulamentul (UE) nr. 1092/2010.

               (2)

               În primul rând, CERS este mandat în temeiul articolului 133 din Directiva 2013/36/UE și al articolului 458 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013 pentru a evalua caracterul adecvat al măsurilor de politică macroprudențială înainte de adoptarea lor de statele membre sau de Banca Centrală Europeană (BCE).

               (3)

               În al doilea rând, CERS evaluează potențialele efecte negative de propagare transfrontalieră a măsurilor specifice de politică macroprudențială și, în cazul în care s-a primit o solicitare de reciprocitate din partea autorității de activare relevante, evaluează dacă măsurile specifice de politică macroprudențială adoptate de statele membre ar trebui aplicate prin reciprocitate la nivelul întregii Uniuni în conformitate cu cadrul stabilit prin Recomandarea CERS/2015/2 a Comitetului european pentru risc sistemic. Potrivit articolului 134 din Directiva 2013/36/UE și articolului 458 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013, statele membre pot solicita CERS să emită recomandări către alte state membre prin care să solicite aplicarea prin reciprocitate a măsurilor lor de politică macroprudențială. În conformitate cu mandatul său, CERS poate recomanda de asemenea aplicarea prin reciprocitate a măsurilor a căror aplicare prin reciprocitate este o opțiune națională.

               (4)

               În al treilea rând, CERS contribuie la asigurarea coerenței pe întreg teritoriul Uniunii în ceea ce privește ratele amortizoarelor anticiclice de capital (AAC) care se aplică expunerilor față de țările terțe. CERS este mandată în mod expres în temeiul articolului 138 din Directiva 2013/36/UE să emită recomandări pentru a asigura ca aceste rate AAC să fie suficiente pentru protecția instituțiilor Uniunii împotriva riscului de creștere excesivă a creditelor în țările terțe. Potrivit articolului 139 din Directiva 2013/36/UE, CERS poate emite recomandări în vederea asigurării coerenței între statele membre atunci când acestea își exercită competențele atribuite de acest articol în materie de stabilire și recunoaștere a ratelor AAC pentru expunerile față de țările terțe.

               (5)

               În legătură cu prima sa atribuție privind evaluarea caracterului adecvat al anumitor măsuri de politică macroprudențială înainte de adoptarea lor, CERS a instituit în 2014 o echipă de evaluare mandatată cu analiza acestor măsuri și cu elaborarea de avize și recomandări. Întrucât cea de a doua și cea de a treia atribuție a CERS au mai multe aspecte în comun cu prima sa atribuție, ar fi recomandabil ca mandatul echipei actuale de evaluare să fie extins astfel încât să acopere toate cele trei atribuții ale CERS. În vederea mandatului extins al echipei de evaluare, ar fi necesar ca ulterior să se modifice și componența echipei de evaluare, astfel încât să includă o expertiză mai amplă. În plus, mandatele anumitor membri ai echipei de evaluare, numiți în conformitate cu Decizia CERS/2014/2 a Comitetului european pentru risc sistemic (8), trebuie să continue până la expirarea acestora.

               (6)

               Pentru a permite CERS să ducă la îndeplinire aceste trei atribuții, se recomandă autorităților relevante să notifice CERS cu privire la măsurile de politică macroprudențială, inclusiv acele măsuri care sunt în afara cerințelor stabilite de dreptul Uniunii. Aceste cerințe de notificare sunt prevăzute la articolul 129 alineatul (2), la articolul 130 alineatul (2), la articolul 131 alineatele (7) și (12), la articolul 133, la articolul 134 alineatul (2), articolul 136 alineatul (7) și la articolul 160 din Directiva 2013/36/UE, precum și la articolul 99 alineatul (7) și la articolul 458 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013. În plus, Recomandarea CERS/2015/2 recomandă ca autoritățile relevante să notifice CERS cu privire la toate măsurile de politică macroprudențială adoptate.

               (7)

               Procedurile de funcționare ale echipei de evaluare pentru fiecare dintre cele trei atribuții ale sale trebuie să reflecte diferitele termene până la care CERS este obligată să îndeplinească aceste atribuții. În special, CERS va emite avizele sau recomandările sale cu privire la măsura în cauză în termen de o lună de la primirea notificării, în conformitate cu articolul 133 din Directiva 2013/36/UE și cu articolul 458 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013. CERS va viza modificarea Recomandării CERS/2015/2 în termen de trei luni de la primirea unei notificări cu privire la aceste măsuri. În cazul în care CERS consideră că este necesar să se acționeze asupra ratei AAC aplicabile expunerilor față de o anumită țară terță, acesta va viza emiterea unei recomandări în termen de trei luni din momentul în care a avut cunoștință de riscul potențial rezultat din creșterea excesivă a creditelor în țara terță vizată.

               (8)

               Decizia CERS/2014/2 trebuie să fie abrogată și înlocuită de prezenta decizie pentru a include cele două atribuții suplimentare care vor reveni în sarcina echipei de evaluare și modificările corespunzătoare ale componenței acesteia,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   Sfera de aplicare
   (1)   Prezenta decizie stabilește un cadru procedural comun cu privire la emiterea de avize și de recomandări de către CERS, ca reacție la adoptarea de măsuri de politică macroprudențială în cadrul Uniunii în domeniile definite la alineatul (2).
   (2)   În special, scopul prezentei decizii constă în stabilirea procedurilor pentru analiza măsurilor de politică macroprudențială și – dacă este cazul – pentru emiterea:

               (a)

               de avize și de recomandări CERS cu privire la măsurile naționale de politică macroprudențailă în conformitate cu articolul 133 alineatele (14) și (15) din Directiva 2013/36/UE și cu articolul 458 alineatul (4) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013;

               (b)

               de modificări ale Recomandării CERS/2015/2 pentru a include măsurile suplimentare de politică macroprudențială notificate, care vor fi recomandate pentru reciprocitate în conformitate cu, dar nelimitându-se la acestea, articolul 134 alineatul (4) din Directiva 2013/36/UE și cu articolul 458 alineatul (8) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013;

               (c)

               de recomandări CERS cu privirea la stabilirea și recunoașterea unei rate AAC specifice pentru expunerile față de o anumită țară terță în conformitate cu, dar nelimitându-se la acestea, articolele 138 și 139 din Directiva 2013/36/UE (denumite în continuare „recomandările CERS privind ratele AAC aplicabile unei anumite țări terțe”).

         Articolul 2
   Definiții
   În sensul prezentei decizii, se aplică următoarele definiții:

               1.

               „adoptare” are sensul stabilit în secțiunea 2 punctul 1 din Recomandarea CERS/2015/2;

               2.

               „rata amortizorului anticiclic” înseamnă rata amortizorului anticiclic astfel cum este definită la articolul 128 punctul 7 din Directiva 2013/36/UE;

               3.

               „Darwin” înseamnă sistemul intern de gestionare a documentelor al CERS;

               4.

               „măsura de politică macroprudențială” are sensul stabilit în secțiunea 2 punctul 1 din Recomandarea CERS/2015/2;

               5.

               „notificare” are sensul stabilit în secțiunea 2 punctul 1 din Recomandarea CERS/2015/2;

               6.

               „autoritatea de notificare” înseamnă autoritatea relevantă care transmite o notificare către CERS;

               7.

               „aviz” înseamnă orice aviz care urmează a fi emis de CERS ca urmare a primirii unei notificări cu privire la o măsură de politică macroprudențială, în conformitate cu articolul 133 din Directiva 2013/36/UE și cu articolul 458 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013;

               8.

               „reciprocitate” are sensul stabilit în secțiunea 2 punctul 1 din Recomandarea CERS/2015/2;

               9.

               „recomandare” înseamnă orice recomandare care urmează a fi emisă de CERS, în conformitate cu, dar nelimitându-se la acestea, articolul 133 alineatul (14), cu articolul 134 alineatul (4) și cu articolele 138 și 139 din Directiva 2013/36/UE și cu articolul 458 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013;

               10.

               „autoritatea de activare relevantă” are sensul stabilit în secțiunea 2 punctul 1 din Recomandarea CERS/2015/2;

               11.

               „autoritate relevantă” are sensul stabilit în secțiunea 2 punctul 1 din Recomandarea CERS/2015/2;

               12.

               „autoritatea relevantă a țării terțe” are sensul stabilit în secțiunea 2 punctul 1 din Recomandarea CERS/2015/1;

               13.

               „țară terță” are sensul stabilit în secțiunea 2 punctul 1 din Recomandarea CERS/2015/1.

         Articolul 3
   Publicarea măsurilor de politică macroprudențială
   (1)   Atunci când notifică CERS cu privire la orice măsură de politică macroprudențială adoptată care intră în sfera de aplicare a prezentei decizii, autoritățile relevante utilizează modelele publicate pe website-ul CERS. Secretariatul CERS publică măsurile de politică macroprudențială pe care autoritățile relevante le-au adoptat, le-au publicat și le-au notificat către CERS. Autoritatea de notificare poate să solicite, iar șeful secretariatului CERS poate să aprobe ca, din motive de stabilitate financiară, măsurile respective să nu fie publicate.
   (2)   Avizele și recomandările emise în conformitate cu prezenta decizie, precum și orice modificări ale acestora, sunt publicate pe website-ul CERS după ce au fost aprobate de Consiliul general. Autoritatea de notificare poate să solicite, iar CERS poate să decidă ca, din motive de stabilitate financiară, aceste avize, recomandări și orice modificări ale acestora să nu fie publicate. Recomandările publice, inclusiv modificările acestora, adresate autorităților relevante din toate statele membre sunt publicate în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
   Articolul 4
   Avizele și recomandările CERS cu privire la măsurile naționale de politică macroprudențială
   (1)   Prezentul articol se aplică avizelor și recomandărilor în sensul articolului 1 alineatul (2) litera (a).
   (2)   După primirea unei notificări în conformitate cu articolul 133 din Directiva 2013/36/UE sau cu articolul 458 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013, secretariatul CERS o transmite imediat prin Darwin membrilor Consiliului general și echipei de evaluare.
   (3)   În termen de cinci zile lucrătoare BCE de la primirea unei notificări, astfel cum se menționează la alineatul (2), membrii Consiliului general pot exprima preocupările lor semnificative cu privire la orice externalități negative, precum efectele negative de propagare transfrontalieră ale măsurii de politică macroprudențială notificate. Acești membri pot de asemenea să indice că autoritatea lor ar dori să participe la lucrările echipei de evaluare, în calitate de observator, în situația în care această autoritate nu este deja reprezentată. Pentru a asigura un proces fluent și eficient, membrii exprimă aceste preocupări semnificative, în măsura în care acest lucru este posibil, în limba engleză.
   (4)   În termen de 12 zile lucrătoare BCE de la data primirii unei notificări în conformitate cu alineatul (2), echipa de evaluare pregătește o evaluare și un proiect de aviz sau de recomandare cu privire la măsura de politică macroprudențială în ceea ce privește pertinența acesteia având în vedere cerințele relevante ale Directivei 2013/36/UE și ale Regulamentului (UE) nr. 575/2013 din perspectivă macroprudențială și de stabilitate financiară.
   (5)   Imediat după finalizarea de către echipa de evaluare, secretariatul CERS transmite imediat proiectul de aviz sau de recomandare prin Darwin tuturor membrilor Consiliului general, pentru a fi luat în considerare în cadrul procedurii scrise. În termen de patru zile lucrătoare BCE de la data transmiterii, membrii Consiliului general pot transmite observații cu privire la proiectul de aviz sau de recomandare înainte de luarea unei decizii a Consiliului general.
   (6)   În termen de două zile lucrătoare BCE de la data la care trebuie transmise observațiile membrilor Consiliului general, echipa de evaluare analizează dacă proiectul de aviz sau de recomandare ar trebui revizuit în lumina observațiilor menționate și transmite Consiliului general, prin secretariatul CERS, proiectul final de aviz sau de recomandare.
   (7)   În temeiul evaluării și al proiectului elaborat de echipa de evaluare, Consiliul general ia o decizie asupra proiectului de aviz sau de recomandare. Cu excepția cazului în care este convocată o reuniune a Consiliului general în conformitate cu regulamentul de procedură al CERS, decizia Consiliului general se ia prin procedură scrisă, caz în care membrii Consiliului general dispun de cel puțin cinci zile lucrătoare BCE pentru a-și exprima votul. Decizia Consiliului general se ia cel mai târziu cu o zi lucrătoare BCE înainte de expirarea perioadei de o lună prevăzute la articolul 133 alineatul (14) din Directiva 2013/36/UE sau la articolul 458 alineatul (4) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013.
   (8)   În cazul în care, în urma unei cereri CERS de informații suplimentare către autoritățile de notificare, informațiile primite tot nu conțin toate informațiile relevante necesare pentru a evalua caracterul adecvat al măsurii preconizate, inclusiv conformitatea acesteia cu cerințele aplicabile în temeiul Directivei 2013/36/UE și al Regulamentului (UE) nr. 575/2013, CERS poate transmite un aviz potrivit căruia nu este posibilă evaluarea conformității cu cerințele Directivei 2013/36/UE și ale Regulamentului (UE) nr. 575/2013. De asemenea, CERS poate transmite un aviz negativ sau poate emite o recomandare negativă, după caz.
   Articolul 5
   Recomandarea CERS cu privire la reciprocitatea măsurilor de politică macroprudențială
   (1)   Prezentul articol se aplică modificărilor aduse Recomandării CERS/2015/2 în sensul articolului 1 alineatul (2) litera (b).
   (2)   În termen de cinci zile lucrătoare BCE de la data primirii de către CERS a unei solicitări de reciprocitate din partea unui stat membru, în conformitate cu, dar nelimitându-se la acestea, articolul 134 alineatul (4) din Directiva 2013/36/UE sau cu articolul 458 alineatul (8) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013, secretariatul CERS o transmite prin Darwin membrilor Comitetului consultativ tehnic (CCT), Consiliului general și echipei de evaluare.
   (3)   În termen de cinci zile lucrătoare BCE de la transmiterea informațiilor menționate la alineatul (2), membrii Consiliului general pot demonstra CERS că măsura de politică macroprudențială notificată ar avea efecte negative de propagare transfrontalieră semnificative în jurisdicția lor și pot indica faptul că autoritatea lor ar dori să participe la lucrările echipei de evaluare, în calitate de observator, în cazul în care țara lor nu este deja reprezentată. Pentru a asigura un proces fluent și eficient, membrii Consiliului general transmit informațiile relevante către CERS, în măsura în care acest lucru este posibil, în limba engleză.
   (4)   În termen de 25 de zile lucrătoare BCE de la transmiterea informațiilor menționate la alineatul (3), echipa de evaluare pregătește o evaluare a necesității de adoptare a unei recomandări cu privire la reciprocitate, precum și, dacă este cazul, un proiect de modificare a Recomandării CERS/2015/2. Echipa de evaluare înaintează CCT o propunere cu privire la aplicarea prin reciprocitate a măsurii notificate și mijloacele prin care aceasta ar putea fi realizată în conformitate cu Recomandarea CERS/2015/2.

               (a)

               În cazul în care echipa de evaluare consideră că este justificată o discuție cu privire la aplicarea prin reciprocitate a măsurii avute în vedere, secretariatul CERS transmite, pentru a fi discutate în cadrul unei reuniuni CCT, evaluarea și proiectul de modificare a Recomandării CERS/2015/2 realizate de echipa de evaluare În cadrul acestei discuții se analizează de asemenea tipurile de măsuri prin care ar putea să fie realizată în celelalte state membre aplicarea prin reciprocitate a măsurii avute în vedere. În cazul în care o măsură identică cu cea avută în vedere nu este disponibilă în legislația națională a tuturor celorlalte state membre, echipa de evaluare identifică alte măsuri cu un efect echivalent care pot fi utilizate de autoritățile relevante de aplicare prin reciprocitate cu maximă diligență posibilă.

               (b)

               În cazul în care echipa de evaluare consideră că nu este necesar să existe o discuție întrucât măsura notificată este bazată pe expunere și este disponibilă în toate celelalte state membre, secretariatul CERS poate transmite proiectul de modificare a Recomandării CERS/2015/2 prin Darwin tuturor membrilor CCT pentru a fi luat în considerare în cadrul procedurii scrise. În acest caz, proiectul de modificare a Recomandării CERS/2015/2 solicită aplicarea prin reciprocitate a măsurii respective de către toate celelalte state membre.

         (5)   În cazul în care este necesar să aibă loc o procedură scrisă în urma reuniunii CCT în care s-a discutat despre aplicarea prin reciprocitate a măsurii sau în conformitate cu alineatul (4) litera (b), membrii CCT pot transmite observații cu privire la proiectul de recomandare în termen de cinci zile lucrătoare BCE de la ziua transmiterii prin Darwin.
   (6)   În termen de cinci zile lucrătoare BCE de la ziua în care trebuie transmise observațiile CCT sau de la ziua în care a avut loc reuniunea CCT în cadrul căreia s-a discutat aplicarea prin reciprocitate a măsurii, secretariatul CERS transmite – dacă este cazul – prin Darwin Consiliului general spre consultare proiectul de modificare a Recomandării CERS/2015/2. În cazul în care membrii CCT transmit observații substanțiale fie prin intermediul procedurii scrise menționate la alineatul (5), fie în cursul reuniunii CCT, termenul pentru pregătirea proiectului de modificare a Recomandării CERS/2015/2 poate fi extins cu până la 25 de zile lucrătoare BCE.
   (7)   Consiliul general poate transmite observații – dacă este cazul – cu privire la proiectul de modificare a Recomandării CERS/2015/2 în termen de cinci zile lucrătoare BCE de la transmiterea proiectului către Consiliul general.
   (8)   În termen de cinci zile lucrătoare BCE de la data la care trebuie prezentate observațiile din partea membrilor Consiliului general, secretariatul CERS transmite – dacă este cazul – proiectul final de modificare a Recomandării CERS/2015/2 spre aprobarea de către Consiliul general fie în cadrul procedurii scrise, fie în cadrul unei reuniuni a Consiliului general. Consiliul general poate adopta o decizie cu privire la proiectul de modificare a Recomandării CERS/2015/2 prin intermediul unei proceduri scrise sau în cadrul unei reuniuni a Consiliului general în conformitate cu articolul 6 din Decizia CERS/2011/1.
   Articolul 6
   Recomandările CERS cu privire la ratele AAC ale unei țări terțe specifice
   (1)   Prezentul articol se aplică recomandărilor în sensul articolului 1 alineatul (2) litera (c).
   (2)   Echipei de evaluare i se poate solicita să analizeze evoluțiile creditelor dintr-o țară terță, ceea ce ar putea avea drept rezultat un proiect de recomandare CERS cu privire la rata AAC a respectivei țării terțe aplicabile țării terțe vizate în următoarele cazuri:

               (a)

               atunci când autoritatea relevantă a unei țări terțe solicită recunoașterea unei rate a amortizorului de peste 2,5 %;

               (b)

               atunci când CERS este informat de către o autoritate desemnată în conformitate cu recomandarea A punctul 1 din Recomandarea CERS/2015/1 sau atunci când – în cazul țărilor care sunt membre ale Comitetului de la Basel pentru supraveghere bancară (BCBS) – secretariatul CERS are cunoștință despre faptul că o autoritate relevantă dintr-o țară terță a stabilit o rată AAC pentru țara terță respectivă care este mai mare de 2,5 %;

               (c)

               atunci când CERS este informat de către o autoritate desemnată în conformitate cu recomandarea A punctul 2 și recomandarea B punctul 3 din Recomandarea CERS/2015/1;

               (d)

               atunci când CERS este informat de o autoritate desemnată în conformitate cu recomandarea C punctul 1 din Recomandarea CERS/2015/1 sau atunci când rata AAC stabilită de autoritatea relevantă a unei țări terțe, care provine dintr-o țară membră BCBS, a fost recunoscută pe baza unei recomandări CERS, iar secretariatul CERS are cunoștință că autoritatea relevantă din țara terță respectivă a stabilit rata AAC la un nivel mai scăzut;

               (e)

               atunci când CERS este informat de o autoritate desemnată în conformitate cu recomandarea C punctul 2 din Recomandarea CERS/2015/1 sau atunci când rata AAC stabilită de autoritatea relevantă a unei țări terțe, care provine dintr-o țară membră BCBS, a fost stabilită pe baza unei recomandări CERS, iar secretariatul CERS are cunoștință că autoritatea relevantă din țara terță respectivă a stabilit rata AAC la un nivel mai scăzut;

               (f)

               atunci când secretariatul CERS descoperă indicii privind creșterea excesivă a creditelor în una dintre țările terțe identificate drept semnificative pentru Uniune, în conformitate cu definiția de la articolul 4 din Decizia CERS/2015/3.

         (3)   În termen de cinci zile lucrătoare BCE de la data materializării unuia dintre cazurile descrise la alineatul (2), secretariatul CERS transmite prin Darwin membrilor CCT, Consiliului general și echipei de evaluare toate informațiile relevante. Președintele echipei de evaluare va decide dacă și când va notifica autoritatea relevantă din țara terță respectivă în vederea invitării unui reprezentant să se alăture echipei de evaluare în calitate de observator.
   (4)   În termen de cinci zile lucrătoare BCE de la transmiterea informațiilor menționate la alineatul (3), membrii Consiliului general pot demonstra CERS că statul lor membru are expuneri semnificative față de țara terță în cauză și pot indica faptul că ar dori să participe la lucrările echipei de evaluare, în calitate de observatori, în cazul în care autoritatea lor nu este reprezentată. Pentru a asigura un proces fluent și eficient, membrii transmit informațiile relevante către CERS, în măsura în care acest lucru este posibil, în limba engleză.
   (5)   În termen de 25 de zile lucrătoare BCE de la transmiterea informațiilor menționate la alineatul (4), echipa de evaluare pregătește o evaluare a necesității de adoptare a unei recomandări cu privire la ratele AAC dintr-o anumită țară terță care se aplică țării terțe vizate. În cazul în care echipa de evaluare consideră că este necesară o recomandare, evaluarea este însoțită de un proiect de recomandare. Secretariatul CERS transmite evaluarea și – dacă este cazul – proiectul de recomandare pentru a fi discutată în cadrul unei reuniuni CCT sau o transmite CCT prin Darwin în vederea procedurii scrise.
   (6)   În termen de cinci zile lucrătoare BCE de la transmiterea prin intermediul procedurii scrise, membrii CCT pot transmite observații cu privire la evaluare și – dacă este cazul – cu privire la proiectul de recomandare.
   (7)   În termen de cinci zile lucrătoare BCE de la data care trebuie transmise observațiile CCT sau de la data în care a avut loc reuniunea CCT, secretariatul CERS transmite, prin Darwin, Consiliului general spre consultare evaluarea și – dacă este cazul – proiectul de recomandare.
   (8)   În termen de cinci zile lucrătoare BCE de la data transmiterii, membrii Consiliului general pot transmite observații cu privire la evaluare și – dacă este cazul – cu privire la proiectul de recomandare.
   (9)   În cazul în care echipa de evaluare a considerat că este necesară o recomandare, iar consultarea din cadrul Consiliului general nu a dat naștere niciunei observații semnificative, în termen de cinci zile lucrătoare BCE de la data la care trebuiau prezentate observațiile Consiliului general, secretariatul CERS transmite Consiliului general spre aprobare proiectul final de recomandare fie prin intermediul procedurii scrise, fie în cadrul unei reuniuni a Consiliului general.
   (10)   În cazul în care consultarea din cadrul Consiliului general a dat naștere unor observații semnificative, secretariatul CERS va prezenta problema pentru a fi pusă în discuție în cadrul următoarei reuniuni a Consiliului general.
   (11)   Consiliul general poate adopta o decizie cu privire la proiectul final de recomandare prin intermediul unei proceduri scrise sau în cadrul unei reuniuni a Consiliului general în conformitate cu articolul 6 din Decizia CERS/2011/1.
   (12)   Procedura descrisă la alineatele (3)-(11) poate fi scurtată în cazul în care adoptarea deciziei CERS cu privire la ratele AAC dintr-o țară terță specifică aplicabile expunerilor față de o anumită țară terță se solicită prin procedură de urgență. La cererea autorității de notificare și/sau pe baza naturii riscului existent la adresa sistemului bancar al Uniunii, președintele echipei de evaluare poate să decidă să scurteze procesul menționat mai sus.
   Articolul 7
   Echipa de evaluare
   (1)   Echipa de evaluare pregătește proiecte de avize sau recomandări privind măsurile de politică macroprudențială, aplicarea prin reciprocitate a măsurilor de politică macroprudențială și ratele AAC ale țărilor terțe, precum și evaluări ale acestor măsuri. Membrii echipei de evaluare, precum și orice observatori din cadrul acesteia, au o poziție ierarhică suficientă, atât din perspectivă tehnică, cât și din perspectivă politică.
   (2)   Șeful secretariatului CERS este președintele echipei de evaluare sau un membru supleant desemnat.
   (3)   Echipa de evaluare include: (a) doi reprezentanți ai secretariatului CERS, inclusiv președintele echipei de evaluare, (b) un reprezentant al funcției de supraveghere a BCE, (c) un reprezentant al funcției macroprudențiale a BCE, (d) un reprezentant al Comisiei Europene, (e) un reprezentant al Autorității bancare europene (ABE), și (f) nouă reprezentanți, fiecare reprezentând o bancă centrală națională (BCN) a unui stat membru. Cei nouă reprezentanți BCN includ reprezentanții BCN care sunt membri ai Comitetului director, inclusiv reprezentanții BCN dintre care sunt desemnați prim-vicepreședintele CERS și președintele CCT.
   (4)   În baza nominalizărilor primite din partea BCN care sunt membre ale Consiliului general, Consiliul general desemnează cei nouă reprezentanți BCN menționați la alineatul (3). Aceștia sunt desemnați pentru aceeași perioadă ca și reprezentantul autorității lor în Comitetul director sau pentru o perioadă de trei ani. În cazul în care autoritatea lor nu este reprezentată în Comitetul director, se pot desemna din nou reprezentanții BCN în echipa de evaluare.
   (5)   Toți ceilalți membrii ai echipei de evaluare sunt desemnați pentru o perioadă nelimitată.
   (6)   Toate instituțiile membre CERS reprezentate în echipa de evaluare pot să își schimbe membrii sau pot să desemneze mai multe persoane pe baza experienței necesare și a tipului de evaluare care trebuie realizată de echipa de evaluare în temeiul articolului 1 alineatul (2). Aceste schimbări trebuie să fie aprobate de președintele echipei de evaluare. Componența echipei de evaluare asigură o reprezentare echilibrată a statelor membre, și anume atât din statele membre din zona euro, cât și din statele membre din afara zonei euro.
   (7)   Observatorii pot participa în echipa de evaluare pentru a contribui la discuții. Dintre observatori pot face parte maximum doi reprezentanți pentru un stat membru, unul din partea BCN și celălalt din partea autorității relevante sau din partea altor autorități reprezentate în Consiliul general al CERS, care fie a ridicat preocupări semnificative în conformitate cu articolul 4 alineatul (3) sau a semnalat că măsura relevantă de politică macroprudențială ar putea avea efecte negative de propagare transfrontalieră semnificative la nivel național în conformitate cu articolul 5 alineatul (3), fie provine dintr-un stat membru care are expuneri semnificative față de țara terță în cauză, în conformitate cu articolul 6 alineatul (4). Membrii Consiliului general coordonează reprezentarea națională în echipa de evaluare cu autoritățile naționale relevante, dacă acestea nu sunt reprezentate în Consiliul general și măsura aflată în discuție intră în competența lor. În cazul pregătirii unei recomandări sau a unui aviz în conformitate cu articolul 133 alineatele (14) și (15) din Directiva 2013/36/UE și cu articolul 458 alineatul (4) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013, reprezentanții din partea Comisiei și a ABE au calitate de observatori. Dintre observatorii echipei de evaluare pot face parte de asemenea maximum doi reprezentanți dintr-un stat membru care a notificat o măsură de politică macroprudențială și/sau a solicitat aplicarea prin reciprocitate a unei măsuri de politică macroprudențială, unul din partea BCN relevante și celălalt din partea autorității naționale relevante. Reprezentanți ai țărilor terțe ale căror rate AAC se află în discuție pot fi de asemenea invitați în calitate de observatori, în acest caz fiind supuși obligațiilor de confidențialitate.
   (8)   În cazul în care, în conformitate cu articolul 5 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 1024/2013 al Consiliului (9), BCE notifică, în locul unei autorități naționale, o măsură de politică macroprudențială la nivel național, BCE este reprezentată de doi observatori, iar fiecare stat membru interesat este reprezentat de doi observatori desemnați în baza aceleiași proceduri, astfel cum este descrisă la alineatul (7).
   (9)   Pentru a evita conflictele de interese în evaluarea măsurilor de politică macroprudențială potrivit articolului 1 alineatul (2) litera (a), statutul de membru al echipei de evaluare încetează temporar, fără ca membrii în cauză să fie înlocuiți, pentru reprezentanții statelor membre sau BCE în toate cazurile în care autoritățile relevante ale statului membru respectiv sau BCE au notificat o măsură de politică macroprudențială, au transmis preocupări semnificative cu privire la măsura de politică macroprudențială sau au solicitat aplicarea prin reciprocitate a unei măsuri de politică macroprudențială care urmează a fi evaluată de echipa de evaluare.
   (10)   Membrii echipei de evaluare pregătesc proiecte de avize sau de recomandări în conformitate cu articolul 4 alineatul (4), cu articolul 5 alineatul (4) și cu articolul 6 alineatul (5) cu privire la care Consiliul general poate vota. Echipa de evaluare tinde către unanimitatea membrilor săi. Atunci când circumstanțele o impun, aceasta poate oferi o opinie majoritară și o opinie minoritară în evaluarea transmisă Consiliului general.
   Articolul 8
   Dispoziții tranzitorii
   (1)   Cei nouă reprezentanți BCN desemnați în conformitate cu articolul 5 alineatele (2) și (8) din Decizia CERS 2014/2 își mențin funcția până la sfârșitul mandatului acestora menționat la articolul 5 alineatul (8) din Decizia CERS/2014/2.
   (2)   Ulterior expirării mandatului inițial de doi ani, la 27 ianuarie 2016, cei patru reprezentanți BCN în cauză sunt înlocuiți de un reprezentant din partea fiecăreia dintre cele patru BCN reprezentate în Comitetul director. În cazul în care o BCN din Comitetul director este reprezentată deja în echipa de evaluare ulterior datei de 27 ianuarie 2016, membru său din echipa de evaluare este înlocuit de un reprezentant din partea BCN din cadrul căreia a fost desemnat președintele CCT.
   (3)   Ulterior expirării mandatului inițial de trei ani, la 27 ianuarie 2017, cei cinci reprezentanți BCN în cauză sunt înlocuiți de patru reprezentanți ai patru BCN, desemnați în conformitate cu articolul 7 alineatul (4), și de un reprezentant din partea BCN din cadrul căreia a fost desemnat prim-vicepreședintele CERS.
   Articolul 9
   Abrogare
   Prezenta decizie abrogă și înlocuiește Decizia CERS/2014/2.
   Articolul 10
   Intrarea în vigoare
   Prezenta decizie intră în vigoare la 1 ianuarie 2016.

      Adoptată la Frankfurt pe Main, 16 decembrie 2015.

            Președintele CERS

         Mario DRAGHI

      (1)  JO L 331, 15.12.2010, p. 1.

      (2)  JO L 176, 27.6.2013, p. 1.

      (3)  JO L 176, 27.6.2013, p. 338.

      (4)  Versiunea în limba engleză este disponibilă pe website-ul CERS la adresa www.esrb.europa.eu.

      (5)  Versiunea în limba engleză este disponibilă pe website-ul CERS la adresa www.esrb.europa.eu.

      (6)  JO C 58, 24.2.2011, p. 4.

      (7)  Versiunea în limba engleză este disponibilă pe website-ul CERS la adresa www.esrb.europa.eu.

      (8)  Decizia CERS/2014/2 a Comitetului european pentru risc sistemic din 27 ianuarie 2014 privind un cadru de coordonare referitor la notificarea măsurilor naționale de politică macroprudențială de către autoritățile competente sau desemnate și transmiterea de avize și emiterea de recomandări de către CERS (JO C 98, 3.4.2014, p. 3).

      (9)  Regulamentul (UE) nr. 1024/2013 al Consiliului din 15 octombrie 2013 de conferire a unor atribuții specifice Băncii Centrale Europene în ceea ce privește politicile legate de supravegherea prudențială a instituțiilor de credit (JO L 287, 29.10.2013, p. 63).


title: Decizia Consiliului din 22 decembrie 2004 privind încheierea și aplicarea provizorie a Acordului dintre Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană de modificare a Acordului dintre Comunitatea Economică Europeană și Confederația Elvețiană din 22 iulie 1972 în ceea ce privește dispozițiile aplicabile produselor agricole transformate

text:
Anunţ juridic important

|

32005D0045

Jurnalul Oficial L 023 , 26/01/2005 p. 0017 - 0018

		20041222Decizia Consiliuluidin 22 decembrie 2004privind încheierea și aplicarea provizorie a Acordului dintre Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană de modificare a Acordului dintre Comunitatea Economică Europeană și Confederația Elvețiană din 22 iulie 1972 în ceea ce privește dispozițiile aplicabile produselor agricole transformate(2005/45/CE)CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 133, coroborat cu articolul 300 alineatele (2) și (4),având în vedere propunerea Comisiei,întrucât:(1) Consiliul a autorizat Comisia să negocieze cu Confederația Elvețiană un acord între Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană de modificare a Acordului dintre Comunitatea Economică Europeană și Confederația Elvețiană din 22 iulie 1972 în ceea ce privește dispozițiile aplicabile produselor agricole transformate.(2) Prin Decizia Consiliului din 20 octombrie 2004 [1] și sub rezerva încheierii acestuia la o dată ulterioară, acordul a fost semnat în numele Comunității la 26 octombrie 2004.(3) Acordul prevede aplicarea sa provizorie în așteptarea intrării sale în vigoare.(4) Este necesar să se aprobe acest acord,DECIDE:Articolul 1Acordul dintre Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană de modificare a Acordului dintre Comunitatea Economică Europeană și Confederația Elvețiană din 22 iulie 1972 în ceea ce privește dispozițiile aplicabile produselor agricole transformate este aprobat în numele Comunității.Textul acordului se atașează la prezenta decizie.Articolul 2Poziția care trebuie adoptată de către Comunitate în ceea ce privește deciziile sau recomandările comitetului mixt care se întemeiază pe articolul 7 din Protocolul nr. 2 la acord se stabilește de către Comisie.Articolul 3Președintele Consiliului procedează, în numele Comunității [2], la notificarea prevăzută la articolul 5 alineatul (1) din acord.Articolul 4În conformitate cu articolul 5 alineatul (2) din acord și în așteptarea intrării sale în vigoare, acordul se aplică cu titlu provizoriu începând de la 1 februarie 2005, cu condiția ca dispozițiile de aplicare prevăzute la articolul 5 alineatul (4) din Protocolul nr. 2 să fie adoptate la aceeași dată.Articolul 5Prezenta decizie se publică în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.Adoptată la Bruxelles, 22 decembrie 2004.Pentru ConsiliuPreședinteleC. Veermann[1] Nepublicată încă în Jurnalul Oficial.[2] Data intrării în vigoare a acordului va fi publicată în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene de către Secretariatul General al Consiliului.--------------------------------------------------


title: Decizia Tribunalului din 27 ianuarie 2016 privind vacanțele judecătorești

text:
               29.3.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 111/2

         DECIZIA TRIBUNALULUI
   din 27 ianuarie 2016
   privind vacanțele judecătorești
   (2016/C 111/02)
   TRIBUNALUL
   Având în vedere articolul 41 alineatul (2) din Regulamentul de procedură,
   ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

      Articolul 1

   Pentru anul judecătoresc care începe la 1 septembrie 2016, datele vacanțelor judecătorești în sensul articolului 41 alineatele (2) și (6) din Regulamentul de procedură se stabilesc după cum urmează:

               —

               Crăciun 2016: de luni 19 decembrie 2016 până duminică 8 ianuarie 2017 inclusiv;

               —

               Paște 2017: de luni 10 aprilie 2017 până duminică 23 aprilie 2017 inclusiv;

               —

               Vară 2017: de vineri 21 iulie 2017 până duminică 3 septembrie 2017 inclusiv.

      Articolul 2

   Prezenta decizie intră în vigoare la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.

      Luxemburg, 27 ianuarie 2016.

            Grefier

         E. COULON

            Președinte

         M. JAEGER


title: Decizia (UE) 2015/799 a Consiliului din 18 mai 2015 de autorizare a statelor membre să devină părți, în interesul Uniunii Europene, la Convenția internațională a Organizației Maritime Internaționale privind standardele de pregătire a navigatorilor, brevetare/atestare și efectuare a serviciului de cart pentru personalul navelor de pescuit (Text cu relevanță pentru SEE)

text:
               22.5.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 127/20

         DECIZIA (UE) 2015/799 A CONSILIULUI
   din 18 mai 2015
   de autorizare a statelor membre să devină părți, în interesul Uniunii Europene, la Convenția internațională a Organizației Maritime Internaționale privind standardele de pregătire a navigatorilor, brevetare/atestare și efectuare a serviciului de cart pentru personalul navelor de pescuit
   (Text cu relevanță pentru SEE)
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 46, articolul 53 alineatul (1) și articolul 62, coroborate cu articolul 218 alineatul (6) litera (a) punctul (v) și cu articolul 218 alineatul (8) primul paragraf,
   având în vedere propunerea Comisiei Europene,
   având în vedere aprobarea Parlamentului European (1),
   întrucât:

               (1)

               Convenția internațională privind standardele de pregătire a navigatorilor, brevetare/atestare și efectuare a serviciului de cart pentru personalul navelor de pescuit (denumită în continuare „convenția”) a Organizației Maritime Internaționale (OMI) a fost adoptată la 7 iulie 1995 în cadrul conferinței internaționale organizate de OMI la Londra.

               (2)

               Convenția a intrat în vigoare la 29 septembrie 2012.

               (3)

               Convenția aduce o contribuție semnificativă la sectorul pescuitului la nivel internațional, prin promovarea siguranței pe mare a persoanelor și a bunurilor, contribuind astfel, totodată, la protejarea mediului marin. Prin urmare, este de dorit ca dispozițiile acesteia să fie puse în aplicare cât mai curând posibil.

               (4)

               Pescuitul pe mare este una dintre cele mai periculoase profesii, prin urmare formarea și calificările adecvate reprezintă mijloace esențiale de reducere a numărului de accidente. Îmbarcarea personalului la bordul navelor de pescuit ale statelor membre ar trebui, în orice caz, să fie făcută fără a se aduce atingere siguranței maritime.

               (5)

               În cadrul acordurilor de parteneriat în domeniul pescuitului durabil (denumite în continuare „acordurile”) cu țările terțe, este important ca personalul de la bordul navelor de pescuit care arborează pavilionul unui stat membru să dețină calificări profesionale adecvate, dovedite prin certificate acceptate de statul de pavilion, pentru a face posibilă recrutarea în condițiile stabilite în acorduri. În aplicarea convenției, statele membre ar trebui să depună toate eforturile pentru a se evita neconcordanțele dintre dreptul internațional și dreptul Uniunii, inclusiv eventualele impacturi negative asupra încheierii și punerii în aplicare a acordurilor. Mai mult, țările terțe relevante ar trebui să fie încurajate să devină părți la convenție.

               (6)

               Parlamentul European, Consiliul și Comisia promovează siguranța pe mare și siguranța la locul de muncă, precum și îmbunătățirea calificărilor profesionale pentru personalul de la bordul navelor de pescuit. Uniunea sprijină financiar formarea în sectorul pescuitului, în special prin Fondul european pentru pescuit și prin Fondul european pentru pescuit și afaceri maritime.

               (7)

               Regula 7 de la capitolul I din anexa la convenție intră în sfera de competență exclusivă a Uniunii în ceea ce privește normele Uniunii privind recunoașterea calificărilor profesionale deținute de anumite categorii de personal al navelor de pescuit și aduc atingere dispozițiilor tratatului și legislației secundare a Uniunii, în special Directivei 2005/36/CE a Parlamentului European și a Consiliului (2), în măsura în care sunt vizați cetățenii Uniunii care dețin certificate relevante eliberate de un stat membru sau de o țară terță.

               (8)

               Uniunea nu poate deveni parte la convenție, întrucât numai statele pot fi părți la aceasta.

               (9)

               Unele state membre nu au devenit încă părți la convenție, în timp ce altele sunt deja. Acele state membre care au nave de pescuit care le arborează pavilionul, porturi care primesc nave maritime de pescuit care fac obiectul convenției, ori instituții de formare pentru personalul navelor de pescuit și care nu au devenit încă părți la convenție sunt invitate să o facă.

               (10)

               Până în momentul în care toate statele membre care au nave de pescuit care le arborează pavilionul, porturi care primesc nave maritime de pescuit care fac obiectul convenției ori instituții de formare pentru personalul navelor de pescuit vor fi devenit părți la convenție, fiecare stat membru care este parte la convenție ar trebui să aplice flexibilitatea prevăzută prin convenție pentru a asigura compatibilitatea juridică cu dreptul Uniunii, în special dispozițiile de la capitolul I regula 10 din anexa la convenție privind echivalențele, pentru a alinia aplicarea convenției la Directiva 2005/36/CE.

               (11)

               Recunoscând calificările profesionale în conformitate cu Directiva 2005/36/CE ale lucrătorilor migranți din statele membre care nu sunt părți la convenție, fiecare stat membru parte la convenție ar trebui să garanteze că calificările profesionale ale lucrătorilor în cauză au fost evaluate și s-a stabilit că respectă standardele minime stabilite de convenție.

               (12)

               În conformitate cu articolul 2 alineatul (1) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, Consiliul ar trebui, prin urmare, să autorizeze statele membre să devină părți la convenție, în interesul Uniunii,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   Statele membre sunt autorizate să devină părți la Convenția internațională a Organizației Maritime Internaționale privind standardele de pregătire a navigatorilor, brevetare/atestare și efectuare a serviciului de cart pentru personalul navelor de pescuit, adoptată la 7 iulie 1995, în ceea ce privește porțiunile care sunt de competența Uniunii.
   Statele membre, atunci când raportează secretarului general al OMI în conformitate cu articolul 4 din convenție, furnizează, dacă este cazul, în conformitate cu capitolul I, regula 10 din anexa la convenție, informații privind dispozițiile relevante la nivel național referitoare la recunoașterea certificatelor de competență ale personalului aflat la bordul navelor de pescuit care fac obiectul convenției, luând în considerare obligațiile din dreptul relevant al Uniunii privind recunoașterea calificărilor.
   Articolul 2
   Statele membre care au nave de pescuit care le arborează pavilionul, porturi care primesc nave de pescuit maritime care fac obiectul convenției ori instituții de formare pentru personalul navelor de pescuit și care nu au devenit încă părți la convenție fac eforturi pentru a întreprinde demersurile necesare în vederea depunerii la secretarul general al OMI a instrumentului lor de aderare la convenție într-un termen rezonabil și, dacă este posibil, până la 23 mai 2017. Comisia prezintă Consiliului un raport în care analizează progresele înregistrate în ceea ce privește aderarea până la 23 mai 2018.
   Articolul 3
   Prezenta decizie se adresează statelor membre.

      Adoptată la Bruxelles, 18 mai 2015.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         M. SEILE

      (1)  Nepublicată încă în Jurnalul Oficial.

      (2)  Directiva 2005/36/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 septembrie 2005 privind recunoașterea calificărilor profesionale (JO L 255, 30.9.2005, p. 22).


title: Decizia (UE) 2016/630 a Consiliului din 11 aprilie 2016 privind poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii Europene în cadrul Comitetului mixt privind readmisia instituit în temeiul acordului dintre Comunitatea Europeană și Federația Rusă privind readmisia, în ceea ce privește o recomandare privind cererile de readmisie care necesită organizarea de audieri

text:
               26.4.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 110/1

         DECIZIA (UE) 2016/630 A CONSILIULUI
   din 11 aprilie 2016
   privind poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii Europene în cadrul Comitetului mixt privind readmisia instituit în temeiul acordului dintre Comunitatea Europeană și Federația Rusă privind readmisia, în ceea ce privește o recomandare privind cererile de readmisie care necesită organizarea de audieri
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 79 coroborat cu articolul 218 alineatul (9),
   având în vedere propunerea Comisiei Europene,
   întrucât:

               (1)

               Acordul dintre Comunitatea Europeană și Federația Rusă privind readmisia (1) din 25 mai 2006 (denumit în continuare „acordul privind readmisia”) a intrat în vigoare la 1 iunie 2007.

               (2)

               Articolul 19 din acordul privind readmisia instituie Comitetul mixt privind readmisia cu atribuții specificate în acesta.

               (3)

               În temeiul articolului 19 alineatul (1) litera (b) din acordul privind readmisia, Comitetul mixt privind readmisia are sarcina de a decide cu privire la modalitățile necesare pentru o aplicare uniformă a acordului privind readmisia.

               (4)

               Audierea este unul dintre elementele din procedura de readmisie prevăzute în acordul privind readmisia. În conformitate cu articolul 9 alineatul (4) din acordul privind readmisia, audierea urmează să fie organizată în cazul în care partea solicitantă nu poate atașa la cererea de readmisie niciunul dintre documentele enumerate în anexele 2 și 3 la acordul privind readmisia.

               (5)

               O primă recomandare privind cererile de readmisie care necesită organizarea de audieri a fost adoptată de Comitetul mixt privind readmisia la 2 iunie 2009. Această recomandare ar trebui să fie clarificată printr-o a doua recomandare, care să furnizeze orientări pentru situațiile în care termenul pentru organizarea audierii nu poate fi respectat și audierea trebuie reprogramată.

               (6)

               Prin urmare, este oportun să se stabilească care este poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii Europene în ceea ce privește recomandarea privind cererile de readmisie ce necesită organizarea de audieri.

               (7)

               Regatului Unit îi revin obligații în temeiul acordului privind readmisia și, prin urmare, participă la adoptarea prezentei decizii.

               (8)

               Irlandei îi revin obligații în temeiul acordului privind readmisia și, prin urmare, participă la adoptarea prezentei decizii.

               (9)

               Danemarcei nu îi revin obligații în temeiul acordului privind readmisia, acesta nu aplică și prin urmare nu participă la adoptarea prezentei decizii,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articol unic
   (1)   Poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii Europene în cadrul Comitetului mixt privind readmisia, instituit prin articolul 19 din Acordul dintre Comunitatea Europeană și Federația Rusă privind readmisia, în ceea ce privește adoptarea recomandării privind cererile de readmisie care necesită organizarea de audieri se bazează pe proiectul de recomandare a Comitetului mixt privind readmisia, atașat la prezenta decizie.
   (2)   Reprezentanții Uniunii în cadrul Comitetului mixt pot aduce modificări tehnice minore proiectului de recomandare a Comitetului mixt privind readmisia, fără să fie necesară o altă decizie a Consiliului.

      Adoptată la Luxemburg, 11 aprilie 2016.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         M.H.P. VAN DAM

      (1)  JO L 129, 17.5.2007, p. 40.

      PROIECT
      RECOMANDAREA NR. 2 A COMITETULUI MIXT PRIVIND READMISIA INSTITUIT PRIN ACORDUL DINTRE COMUNITATEA EUROPEANĂ șI FEDERAțIA RUSĂ PRIVIND READMISIA DIN 25 MAI 2006
      din …
      în ceea ce privește cererile de readmisie care necesită organizarea de audieri
      COMITETUL,
      Făcând referire la acordul dintre Comunitatea Europeană și Federația Rusă privind readmisia din 25 mai 2006 (denumit în continuare „acordul privind readmisia”), în special la articolul 19 alineatul (1) și la articolul 6 alineatul (3) din Regulamentul de procedură al Comitetului mixt privind readmisia din 25 iulie 2007,
      întrucât:

                  (1)

                  Audierea este unul dintre elementele din procedura de readmisie prevăzute în acordul privind readmisia și, în conformitate cu articolul 9 alineatul (4), ar trebui să fie organizată în cazul în care partea solicitantă nu poate atașa la cererea de readmisie niciunul dintre documentele enumerate în anexele 2 și 3 la acordul privind readmisia.

                  (2)

                  Recomandarea nr. 1 a Comitetului mixt privind readmisia în ceea ce privește cererile de readmisie care necesită organizarea de audieri a fost adoptată la 2 iunie 2009 de către Comitet (denumită în continuare „Recomandarea nr. 1”).

                  (3)

                  În conformitate cu articolul 20 alineatul (1) litera (f) din acordul privind readmisia, modalitățile specifice privind termenele de gestionare a cererilor de readmisie pot face obiectul unor protocoale bilaterale de punere în aplicare,

            RECOMANDĂ:

                  1.

                  În conformitate cu punctul 2 din Recomandarea nr. 1, în cazul în care protocoalele de punere în aplicare încheiate între Federația Rusă și statele membre ale Uniunii Europene nu prevăd un termen pentru organizarea de audieri, audierea ar trebui să aibă loc în termen de 10 zile calendaristice de la data primirii cererii de readmisie menționată la punctul 1 din Recomandarea nr. 1.

                  2.

                  În cazul în care nu s-a organizat o audiere în termenul menționat la punctul 1 din prezenta recomandare sau în cazul neprezentării persoanei la audiere, statul solicitant și statul solicitat ar trebui să stabilească un contact și să ia măsurile necesare pentru a organiza o audiere fără întârziere.

                  3.

                  În cazul în care, în termenul stabilit pentru organizarea audierii, statul solicitant informează statul solicitat cu privire la amânarea datei la care se prezintă persoana respectivă pentru audiere, termenul menționat la punctul 1 din prezenta recomandare sau, după caz, termenul prevăzut în respectivul protocol de punere în aplicare ar trebui să fie prelungit până la data menționată în notificare.

                  4.

                  Termenele pentru organizarea audierii, ținând seama de circumstanțele menționate la punctul 3 din prezenta recomandare, nu ar trebui să depășească 60 de zile calendaristice de la data primirii cererii de readmisie, cu excepția situației în care circumstanțele specifice ale cazului justifică organizarea audierii după acea dată.

               Pentru Federația Rusă

               Pentru Uniunea Europeană