title: 2007/715/CE,Euratom: Decizia Consiliului din 30 octombrie 2007 de numire a unui membru german în cadrul Comitetului Economic și Social European

text:
               7.11.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 289/13

      DECIZIA CONSILIULUI

   din 30 octombrie 2007
   de numire a unui membru german în cadrul Comitetului Economic și Social European
   (2007/715/CE, Euratom)
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 259,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene a Energiei Atomice, în special articolul 167,
   având în vedere candidatura prezentată de Guvernul german,
   având în vedere avizul Comisiei,
   întrucât:

               (1)

               Prin Decizia 2006/524/CE, Euratom de numire a membrilor cehi, germani, estonieni, spanioli, francezi, italieni, letoni, lituanieni, luxemburghezi, unguri, maltezi, austrieci, sloveni și slovaci ai Comitetului Economic și Social European (1), Consiliul a numit membrii germani în cadrul Comitetului pentru perioada 21 septembrie 2006-20 septembrie 2010.

               (2)

               Un loc de membru german al Comitetului sus-menționat a rămas vacant în urma demisiei domnului Heiko STEFFENS,

         DECIDE:
   Articolul 1
   Domnul Gerd BILLEN, Vorstand des Verbraucherzentrale Bundesverbands, este numit în calitate de membru în cadrul Comitetului Economic și Social European, înlocuindu-l pe domnul Heiko STEFFENS pentru durata restantă a mandatului acestuia, și anume până la 20 septembrie 2010.
   Articolul 2
   Prezenta decizie produce efecte de la data adoptării.

      Adoptată la Luxemburg, 30 octombrie 2007.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         F. NUNES CORREIA

      (1)  JO L 207, 28.7.2006, p. 30. Decizie modificată prin Decizia 2007/622/CE, Euratom (JO L 253, 28.9.2007, p. 39).


title: 2012/558/UE: Decizia Parlamentului European din 10 mai 2012 privind descărcarea de gestiune pentru execuția bugetului general al Uniunii Europene aferent exercițiului financiar 2010, Secțiunea VIII – Ombudsmanul European

text:
               17.10.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 286/117

         DECIZIA PARLAMENTULUI EUROPEAN
   din 10 mai 2012
   privind descărcarea de gestiune pentru execuția bugetului general al Uniunii Europene aferent exercițiului financiar 2010, Secțiunea VIII – Ombudsmanul European
   (2012/558/UE)
   PARLAMENTUL EUROPEAN,

               —

               având în vedere bugetul general al Uniunii Europene aferent exercițiului financiar 2010 (1),

               —

               având în vedere conturile anuale ale Uniunii Europene pentru exercițiul financiar 2010 [COM(2011) 473 – C7-0263/2011] (2),

               —

               având în vedere Raportul anual al Ombudsmanului European către autoritatea care acordă descărcarea de gestiune privind auditurile interne desfășurate în 2010,

               —

               având în vedere Raportul anual al Curții de Conturi referitor la execuția bugetului privind exercițiul financiar 2010, însoțit de răspunsurile instituțiilor (3),

               —

               având în vedere Declarația de asigurare (4) privind fiabilitatea conturilor și legalitatea și regularitatea operațiunilor subiacente, întocmită de Curtea de Conturi pentru exercițiul financiar 2010 în temeiul articolului 287 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,

               —

               având în vedere articolul 314 alineatul (10) și articolele 317, 318 și 319 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,

               —

               având în vedere Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului din 25 iunie 2002 privind Regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităților Europene (5), în special articolele 50, 86, 145, 146 și 147,

               —

               având în vedere articolul 77 și anexa VI la Regulamentul său de procedură,

               —

               având în vedere raportul Comisiei pentru control bugetar (A7-0089/2012),

               1.

               acordă Ombudsmanului European descărcarea de gestiune pentru execuția bugetului aferent exercițiului financiar 2010;

               2.

               își prezintă observațiile în cadrul rezoluției de mai jos;

               3.

               încredințează Președintelui sarcina de a transmite prezenta decizie împreună cu rezoluția Parlamentului, ca parte integrantă a acesteia, Consiliului, Comisiei, Curții de Justiție a Uniunii Europene, Curții de Conturi, Ombudsmanului European și Autorității Europene pentru Protecția Datelor și de a asigura publicarea acestora în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene (seria L).

            Președintele

         Martin SCHULZ

            Secretarul general

         Klaus WELLE

      (1)  JO L 64, 12.3.2010.

      (2)  JO C 332, 14.11.2011, p. 1.

      (3)  JO C 326, 10.11.2011, p. 1.

      (4)  JO C 332, 14.11.2011, p. 134.

      (5)  JO L 248, 16.9.2002, p. 1.
    ---documentbreak---

               17.10.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 286/118

         REZOLUȚIA PARLAMENTULUI EUROPEAN
   din 10 mai 2012
   conținând observațiile care fac parte integrantă din decizia privind descărcarea de gestiune pentru execuția bugetului general al Uniunii Europene aferent exercițiului financiar 2010, Secțiunea VIII – Ombudsmanul European
   PARLAMENTUL EUROPEAN,

               —

               având în vedere bugetul general al Uniunii Europene aferent exercițiului financiar 2010 (1),

               —

               având în vedere conturile anuale ale Uniunii Europene pentru exercițiul financiar 2010 [COM(2011) 473 – C7-0263/2011] (2),

               —

               având în vedere Raportul anual al Ombudsmanului European către autoritatea care acordă descărcarea de gestiune privind auditurile interne desfășurate în 2010,

               —

               având în vedere Raportul anual al Curții de Conturi referitor la execuția bugetului privind exercițiul financiar 2010, însoțit de răspunsurile instituțiilor (3),

               —

               având în vedere Declarația de asigurare (4) privind fiabilitatea conturilor și legalitatea și regularitatea operațiunilor subiacente, întocmită de Curtea de Conturi pentru exercițiul financiar 2010 în temeiul articolului 287 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,

               —

               având în vedere articolul 314 alineatul (10) și articolele 317, 318 și 319 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,

               —

               având în vedere Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului din 25 iunie 2002 privind Regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităților Europene (5), în special articolele 50, 86, 145, 146 și 147,

               —

               având în vedere articolul 77 și anexa VI la Regulamentul său de procedură,

               —

               având în vedere raportul Comisiei pentru control bugetar (A7-0089/2012),

               1.

               subliniază că, în Raportul său anual pentru 2010, Curtea de Conturi a constatat că „nu are nicio observație cu privire la Ombudsmanul European” (punctul 7.31); reamintește totuși că Curtea de Conturi a solicitat Ombudsmanului European (denumit în continuare „Ombudsman”) să elaboreze dispoziții privind procedurile de recrutare a agenților temporari; ar dori să fie informat de către Curtea de Conturi cu privire la rezultatele acestei măsuri;

               2.

               constată că, în 2010, Ombudsmanul a avut la dispoziție credite de angajament în valoare totală de 9 332 275 EUR (9 000 000 EUR în 2009), rata de execuție a acestor credite fiind de 89,65 %, ceea ce reprezintă un nivel inferior față de media celorlalte instituții și cu două puncte procentuale mai mic decât nivelul din exercițiul precedent (91,98 % în 2009); observă însă că rata variabilă a execuției depinde în esență de fluctuația efectivelor de personal și subliniază că bugetul Ombudsmanului este pur administrativ, cheltuielile fiind alocate în proporție de 79 % persoanelor care lucrează cu instituția, în proporție de 15 % clădirilor, mobilierului, echipamentelor și diverselor cheltuieli de funcționare și în proporție de 6 % exercitării de către instituție a atribuțiilor sale generale;

               3.

               solicită o mai bună programare financiară care să permită o execuție mai eficace a bugetului;

               4.

               salută faptul că Ombudsmanul a stabilit indicatori-cheie de performanță în planul de acțiune pentru 2010, precum și un tabel centralizator care permite, datorită unui sistem de valori de referință (benchmarking), măsurarea activității Ombudsmanului; salută progresele realizate pe tot parcursul exercițiului;

               5.

               dorește totuși să crească și mai mult numărul și proporția cazurilor în raport cu care decizia de admisibilitate să fie luată în termen de o lună; observă că această proporție este în prezent de 66 %;

               6.

               dorește, de asemenea, să crească în continuare numărul și proporția anchetelor încheiate în mai puțin de un an; observă că această proporție este în prezent de 66 %;

               7.

               salută faptul că a fost instituită o nouă procedură pentru recrutarea agenților temporari și pentru calculul drepturilor individuale;

               8.

               salută auditul realizat de Serviciul de Audit Intern în 2010, care a ținut seama de observațiile formulate în 2009 și care a ajuns la concluzia că sistemul de gestiune și de control este eficace, sub rezerva implementării măsurilor convenite;

               9.

               reamintește că Raportul anual privind activitățile Ombudsmanului în 2010 a făcut recent obiectul unui raport din proprie inițiativă al Parlamentului European adoptat la 27 octombrie 2011 (6); prin urmare, nu dorește să adauge observații suplimentare;

               10.

               dorește ca Raportul anual privind activitățile Ombudsmanului în 2011 să conțină, dacă este cazul, un capitol privind măsurile întreprinse pe baza rezoluției de descărcare de gestiune adoptată de Parlamentul European și un tabel exhaustiv al tuturor resurselor umane de care dispune Ombudsmanul European, prezentate în funcție de categorie, grad, sex, participarea la cursuri de formare profesională și cetățenie.

      (1)  JO L 64, 12.3.2010.

      (2)  JO C 332, 14.11.2011, p. 1.

      (3)  JO C 326, 10.11.2011, p. 1.

      (4)  JO C 332, 14.11.2011, p. 134.

      (5)  JO L 248, 16.9.2002, p. 1.

      (6)  Texte adoptate, P7_TA(2011) 467.


title: 2014/278/UE: Decizia Consiliului din 12 mai 2014 privind încheierea Acordului-cadru dintre Uniunea Europeană și statele sale membre, pe de o parte, și Republica Coreea, pe de altă parte, cu excepția chestiunilor legate de readmisie

text:
               16.5.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 145/1

         DECIZIA CONSILIULUI
   din 12 mai 2014
   privind încheierea Acordului-cadru dintre Uniunea Europeană și statele sale membre, pe de o parte, și Republica Coreea, pe de altă parte, cu excepția chestiunilor legate de readmisie

      (2014/278/UE)

   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolele 91, 100, 191 alineatul (4), 207 și 212, coroborate cu articolul 218 alineatul (6) litera (a),
   având în vedere propunerea Comisiei Europene,
   având în vedere aprobarea Parlamentului European (1),
   întrucât:

               (1)

               În conformitate cu Decizia 2013/40/UE a Consiliului (2), Acordul-cadru dintre Uniunea Europeană și statele sale membre, pe de o parte, și Republica Coreea, pe de altă parte (denumit în continuare „acordul”), a fost semnat la 10 mai 2010, sub rezerva încheierii sale la o dată ulterioară.

               (2)

               Anumite dispoziții ale acordului se referă la readmisie și, prin urmare, intră în domeniul de aplicare a părții a treia titlul V din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene. O decizie separată (3) referitoare la aceste dispoziții, care sunt prevăzute la articolul 33 alineatul (2) din acord, va fi adoptată în paralel cu prezenta decizie.

               (3)

               Acordul ar trebui aprobat în numele Uniunii,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   Acordul-cadru dintre Uniunea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de o parte, și Republica Coreea, pe de altă parte, cu excepția articolului 33 alineatului (2), se aprobă în numele Uniunii. (4)

   Articolul 2
   Înaltul Reprezentant al Uniunii pentru afaceri externe și politica de securitate prezidează Comitetul mixt prevăzut la articolul 44 din acord. Uniunea este reprezentată sau, după caz, Uniunea și statele membre sunt reprezentate în Comitetul mixt în funcție de domeniul de aplicare.
   Articolul 3
   Președintele Consiliului desemnează persoana (persoanele) împuternicită (împuternicite) să procedeze, în numele Uniunii, la notificarea prevăzută la articolul 49 alineatul (1) din acord (5).
   Articolul 4
   Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.

      Adoptată la Bruxelles, 12 mai 2014.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         C. ASHTON

      (1)  Aprobare dată la 16 aprilie 2014 (nepublicată încă în Jurnalul Oficial).

      (2)  Decizia 2013/40/UE a Consiliului din 10 mai 2010 privind semnarea în numele Uniunii Europene și aplicarea cu titlu provizoriu a Acordului-cadru dintre Uniunea Europeană și statele sale membre, pe de o parte, și Republica Coreea, pe de altă parte (JO L 20, 23.1.2013, p. 1).

      (3)  Decizia 2014/279/UE a Consiliului din 12 mai 2014 privind încheierea Acordului-cadru dintre Uniunea Europeană și statele sale membre, pe de o parte, și Republica Coreea, pe de altă parte, în ceea ce privește chestiunile legate de readmisie (a se vedea pagina 3 din prezentul Jurnal Oficial).

      (4)  Acordul a fost publicat în JO L 20, 23.1.2013, p. 2, împreună cu decizia privind semnarea acestuia.

      (5)  Data intrării în vigoare a acordului va fi publicată în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene de către Secretariatul General al Consiliului.


title: 2014/443/UE: Decizia Consiliului din 8 iulie 2014 privind poziția care urmează să fie adoptată, în numele Uniunii Europene, în cadrul Subcomitetului pentru măsuri sanitare și fitosanitare instituit prin Acordul comercial dintre Uniunea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de o parte, și Columbia și Peru, pe de altă parte, în ceea ce privește adoptarea regulamentului său de procedură

text:
               10.7.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 201/18

         DECIZIA CONSILIULUI
   din 8 iulie 2014
   privind poziția care urmează să fie adoptată, în numele Uniunii Europene, în cadrul Subcomitetului pentru măsuri sanitare și fitosanitare instituit prin Acordul comercial dintre Uniunea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de o parte, și Columbia și Peru, pe de altă parte, în ceea ce privește adoptarea regulamentului său de procedură

      (2014/443/UE)

   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 207 alineatul (4) primul paragraf coroborat cu articolul 218 alineatul (9),
   având în vedere propunerea Comisiei Europene,
   întrucât:

               (1)

               La 19 ianuarie 2009, Consiliul a autorizat Comisia să negocieze un acord comercial multipartit în numele Uniunii Europene și al statelor membre ale acesteia cu țările membre ale Comunității Andine.

               (2)

               Aceste negocieri s-au încheiat, iar Acordul comercial dintre Uniunea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de o parte, și Columbia și Peru, pe de altă parte (1) („acordul”) a fost semnat la Bruxelles la 26 iunie 2012.

               (3)

               În conformitate cu articolul 330 alineatul (3) din acord, acesta se aplică cu titlu provizoriu de la 1 martie 2013 cu Peru și de la 1 august 2013 cu Columbia, sub rezerva încheierii sale la o dată ulterioară.

               (4)

               Articolul 103 din acord instituie un Subcomitet pentru măsuri sanitare și fitosanitare („Subcomitetul SPS”), care asigură și monitorizează punerea în aplicare a capitolului 5 din acord, referitor la măsurile sanitare și fitosanitare, și examinează orice aspect care ar putea afecta conformitatea cu dispozițiile respectivului capitol. Subcomitetul SPS își adoptă procedurile de lucru în cadrul primei sale reuniuni.

               (5)

               Uniunea ar trebui să stabilească poziția pe care urmează să o adopte în ceea ce privește adoptarea regulamentului de procedură al Subcomitetului SPS,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   Poziția care urmează să fie adoptată de Uniune în cadrul Subcomitetului pentru măsuri sanitare și fitosanitare („Subcomitetul SPS”), instituit prin Acordul comercial dintre Uniunea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de o parte, și Columbia și Peru, pe de altă parte, în ceea ce privește adoptarea regulamentului de procedură al Subcomitetului SPS, se bazează pe proiectul de decizie al Subcomitetului SPS UE-Columbia-Peru anexat la prezenta decizie.
   Reprezentanții Uniunii în cadrul Subcomitetului SPS pot conveni asupra unor corecții minore de ordin tehnic aduse proiectului de decizie a Subcomitetului SPS UE-Columbia-Peru fără a fi necesară o altă decizie a Consiliului.
   Articolul 2
   Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.

      Adoptată la Bruxelles, 8 iulie 2014.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         P. C. PADOAN

      (1)  JO L 354, 21.12.2012, p. 3.

      PROIECT
      DECIZIA NR. .../2014 A SUBCOMITETULUI UE-COLUMBIA-PERU PENTRU MĂSURI SANITARE ȘI FITOSANITARE
      din ...
      privind adoptarea regulamentului de procedură al Subcomitetului pentru măsuri sanitare și fitosanitare menționat la articolul 103 din Acordul comercial dintre Uniunea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de o parte, și Columbia și Peru, pe de altă parte
      SUBCOMITETUL PENTRU MĂSURI SANITARE ȘI FITOSANITARE,
      având în vedere Acordul comercial dintre Uniunea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de o parte, și Columbia și Peru, pe de altă parte (1) („acordul”), semnat la Bruxelles la 26 iunie 2012, în special articolul 103,
      întrucât:

                  (1)

                  Subcomitetul pentru măsuri sanitare și fitosanitare („Subcomitetul SPS”) își adoptă regulamentul de procedură în cadrul primei sale reuniuni.

                  (2)

                  Subcomitetul SPS asigură și monitorizează punerea în aplicare a capitolului 5 din acord, referitor la măsurile sanitare și fitosanitare, și examinează orice aspect care ar putea afecta conformitatea cu dispozițiile respectivului capitol,

            ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

                  1.

                  Regulamentul de procedură al Subcomitetului SPS se adoptă astfel cum este prevăzut în anexa la prezenta decizie.

                  2.

                  Prezenta decizie intră în vigoare la …

         Adoptată la …, la …

               Pentru Subcomitetul pentru măsuri sanitare și fitosanitare

               Ministrul pentru …

               Comisarul pentru …

               Ministrul pentru …

         (1)  JO L 354, 21.12.2012, p. 3.

         ANEXĂ
         REGULAMENTUL DE PROCEDURĂ AL SUBCOMITETULUI PENTRU MĂSURI SANITARE ȘI FITOSANITARE INSTITUIT LA CAPITOLUL 5 DIN ACORDUL COMERCIAL DINTRE UNIUNEA EUROPEANĂ ȘI STATELE MEMBRE ALE ACESTEIA, PE DE O PARTE, ȘI COLUMBIA ȘI PERU, PE DE ALTĂ PARTE
         Articolul 1
         Componență și președinție
         (1)   Subcomitetul pentru măsuri sanitare și fitosanitare („Subcomitetul SPS”) care este instituit în conformitate cu articolul 103 din Acordul comercial dintre Uniunea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de o parte, și Columbia și Peru, pe de altă parte (1) („acordul”) își îndeplinește sarcinile prevăzute la articolul 103 din acord și își asumă responsabilitatea de a asigura și de a monitoriza punerea în aplicare a capitolului 5 privind măsurile sanitare și fitosanitare.
         (2)   În conformitate cu articolul 103 alineatul (2) din acord, Subcomitetul SPS este alcătuit din reprezentanți desemnați de către fiecare parte, care au responsabilități în ceea ce privește aspectele sanitare și fitosanitare.
         (3)   Subcomitetul SPS este prezidat, prin rotație, pentru o perioadă de un an, de un înalt funcționar al Comisiei Europene, în numele Uniunii și al statelor membre ale acesteia, de un înalt funcționar al guvernului columbian sau de un înalt funcționar al guvernului peruan. Prima perioadă de președinție începe la data primei reuniuni a Comitetului pentru comerț și se încheie la data de 31 decembrie a aceluiași an. Subcomitetul SPS este prezidat de partea care deține președinția în cadrul Comitetului pentru comerț.
         (4)   Subcomitetul SPS se poate reuni în sesiuni la care participă numai partea UE și o singură țară andină semnatară, cu privire la subiecte care se referă exclusiv la relația lor bilaterală. Astfel de sesiuni vor fi coprezidate de ambele părți. Alte țări andine semnatare pot participa la sesiunile respective, sub rezerva acordului prealabil al părților în cauză.
         (5)   Trimiterea la „părți” în regulamentul de procedură este în conformitate cu definiția prevăzută la articolul 6 din acord.
         Articolul 2
         Reuniuni
         (1)   Subcomitetul SPS se reunește cel puțin o dată pe an și va organiza sesiuni extraordinare la cererea oricărei părți, astfel cum este prevăzut la articolul 103 alineatul (2) din acord. Reuniunile au loc prin rotație, la Bogota, Bruxelles și Lima, cu excepția cazului în care părțile convin altfel.
         (2)   Reuniunea Subcomitetului SPS este convocată de partea care deține președinția, la data și locul convenite de către părți.
         (3)   Subcomitetul SPS se poate reuni și prin intermediul unei conferințe video și audio.
         Articolul 3
         Delegații
         Înaintea fiecărei reuniuni, părțile sunt informate cu privire la componența prevăzută a delegațiilor care participă la reuniune.
         Articolul 4
         Observatori
         Subcomitetul SPS poate decide să invite observatori ad hoc.
         Articolul 5
         Corespondență
         (1)   Documentele Subcomitetului SPS prevăzute la articolele 6, 7 și 8 din regulamentul de procedură sunt transmise către președinții Subcomitetului SPS și către secretariatul Comitetului pentru comerț.
         (2)   Pentru aspecte care se referă exclusiv la o relație bilaterală între UE și o țară andină semnatară, corespondența se efectuează între cele două părți, păstrând celelalte țări andine semnatare pe deplin informate, după caz.
         Articolul 6
         Ordinea de zi a reuniunilor
         (1)   Pentru fiecare reuniune se stabilește o ordine de zi provizorie de către părți, în comun. Aceasta se transmite, împreună cu documentele relevante, tuturor părților, cel târziu cu 14 zile înainte de începerea reuniunii.
         (2)   Subcomitetul SPS adoptă ordinea de zi la începutul fiecărei reuniuni. Punctele care nu figurează pe ordinea de zi provizorie pot fi înscrise pe ordinea de zi în cazul în care părțile convin astfel.
         (3)   Președintele Subcomitetului SPS poate, de comun acord cu celelalte părți, să invite experți care să participe la reuniunile subcomitetului pentru a furniza informații pe teme specifice.
         Articolul 7
         Procesul-verbal
         (1)   Părțile întocmesc în comun un proiect de proces-verbal pentru fiecare reuniune. Primul proiect de proces-verbal este elaborat de către partea care acționează în calitate de președinte în termen de 21 de zile de la încheierea reuniunii.
         (2)   Procesul-verbal rezumă, ca regulă generală, fiecare punct al ordinii de zi, specificând, unde este cazul:

                     (a)

                     documentele prezentate Subcomitetului SPS;

                     (b)

                     orice declarație a cărei înscriere a fost cerută de către un membru al Subcomitetului SPS; și

                     (c)

                     deciziile propuse, recomandările făcute, declarațiile convenite și concluziile adoptate cu privire la puncte specifice.

               (3)   Procesul-verbal include, de asemenea, o listă a persoanelor care au participat la reuniunea Subcomitetului SPS.
         (4)   Procesul-verbal se aprobă în scris de către părți în termen de două luni de la data reuniunii. După aprobare, se semnează copii de către președinte și de către omologii săi din cadrul celorlalte părți. Fiecare dintre părți primește un exemplar original al acestor documente autentice. O copie a procesului-verbal semnat este transmisă secretariatului Comitetului pentru comerț.
         Articolul 8
         Plan de acțiune
         (1)   Subcomitetul SPS adoptă un plan de acțiune care reflectă acțiunile convenite de părți în cursul reuniunii.
         (2)   Punerea în aplicare de către părți a planului de acțiune va fi revizuită de Subcomitetul SPS în cadrul următoarei sale reuniuni.
         Articolul 9
         Limbi
         (1)   Limbile oficiale ale Subcomitetului SPS sunt limbile oficiale ale părților.
         (2)   În cazul în care nu se decide altfel, Subcomitetul SPS își întemeiază în mod normal deliberările pe documentația și propunerile pregătite în limbile menționate la alineatul (1).
         Articolul 10
         Publicitate și confidențialitate
         (1)   În cazul în care nu se decide altfel, reuniunile Subcomitetului SPS nu sunt publice.
         (2)   În cazul în care una dintre părți prezintă Subcomitetului SPS, comitetelor specializate, grupurilor de lucru sau oricăror altor organisme informații considerate confidențiale conform legislației și reglementărilor sale, părțile tratează informațiile respective ca fiind confidențiale, în conformitate cu regulile descrise la articolul 290 alineatul (2) din acord.
         Articolul 11
         Cheltuieli
         (1)   Fiecare parte suportă orice cheltuieli rezultate în urma participării sale la reuniunile Subcomitetului SPS, atât în ceea ce privește cheltuielile cu personalul și cheltuielile de deplasare și de ședere, cât și cheltuielile poștale și de telecomunicații.
         (2)   Cheltuielile legate de organizarea reuniunilor și de reproducerea documentelor sunt suportate de partea care găzduiește reuniunea.
         (3)   Cheltuielile legate de interpretarea în cadrul reuniunilor și de traducerea documentelor în sau din limbile spaniolă și engleză sunt suportate de partea care găzduiește reuniunea. Interpretarea și traducerea în sau din celelalte limbi sunt suportate de către partea solicitantă.
         Articolul 12
         Modificarea regulamentului de procedură
         Regulament de procedură, precum și orice modificare ulterioară, se adoptă de către Subcomitetul SPS în conformitate cu articolul 103 alineatul (2) din acord.

            (1)  JO L 354, 21.12.2012, p. 3.


title: Decizia nr. 98/10/COL a Autorității AELS de Supraveghere din 24 martie 2010 de modificare, pentru a optzeci și una oară, a normelor de procedură și de fond în domeniul ajutoarelor de stat prin introducerea unui nou capitol privind criteriile pentru o evaluare aprofundată a ajutoarelor regionale pentru proiecte mari de investiții

text:
               2.8.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 206/13

         DECIZIA NR. 98/10/COL A AUTORITĂȚII AELS DE SUPRAVEGHERE
   din 24 martie 2010
   de modificare, pentru a optzeci și una oară, a normelor de procedură și de fond în domeniul ajutoarelor de stat prin introducerea unui nou capitol privind criteriile pentru o evaluare aprofundată a ajutoarelor regionale pentru proiecte mari de investiții
   AUTORITATEA AELS DE SUPRAVEGHERE (1),
   având în vedere Acordul privind Spațiul Economic European (2), în special articolele 61-63 și Protocolul 26,
   având în vedere Acordul între statele AELS privind instituirea unei Autorități de Supraveghere și a unei Curți de Justiție (3), în special articolul 24 și articolul 5 alineatul (2) litera (b),
   întrucât, în temeiul articolului 24 din Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea de Justiție, autoritatea pune în aplicare dispozițiile din Acordul privind SEE referitor la ajutorul de stat,
   În temeiul articolului 5 alineatul (2) litera (b) din Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea de Justiție, Autoritatea emite comunicări sau orientări privind aspectele tratate în Acordul privind SEE, în cazul în care acest Acord sau Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea de Justiție prevede în mod expres acest lucru sau în cazul în care Autoritatea îl consideră necesar.
   Normele procedurale și de fond în domeniul ajutorului de stat au fost adoptate la 19 ianuarie 1994 de către autoritate (4).
   La 24 iunie 2009, Comisia Comunităților Europene a adoptat o comunicare privind criteriile pentru o evaluare aprofundată a ajutoarelor regionale pentru proiecte mari de investiții (5).
   Această comunicare are relevanță și pentru Spațiul Economic European.
   Aplicarea uniformă a normelor SEE privind ajutoarele de stat trebuie asigurată pe tot teritoriul Spațiului Economic European.
   În conformitate cu punctul II de la titlul „GENERALITĂȚI” de la sfârșitul anexei XV la Acordul privind SEE, autoritatea, după consultarea prealabilă a Comisiei, adoptă acte corespunzătoare celor adoptate de Comisia Europeană.
   Autoritatea a consultat Comisia Europeană și statele AELS printr-o scrisoare pe acest subiect din data de 12 martie 2010 (nr. de referință ale evenimentului 549988, 549990 și 549991),
   ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   Orientările privind ajutoarele de stat se modifică prin introducerea unui nou capitol privind criteriile pentru o evaluare aprofundată a ajutoarelor regionale pentru proiecte mari de investiții. Noul capitol este inclus în anexa la prezenta decizie.
   Articolul 2
   Numai versiunea în limba engleză este autentică.

      Adoptată la Bruxelles, 24 martie 2010.

            Pentru Autoritatea AELS de Supraveghere

         Per SANDERUD

            Președinte

         Kurt JÄGER

            Membru al Colegiului

      (1)  Denumită în continuare „autoritatea”.

      (2)  Denumit în continuare „Acordul privind SEE”.

      (3)  Denumit în continuare „Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea de Justiție”.

      (4)  Orientări privind aplicarea și interpretarea articolelor 61 și 62 din Acordul privind SEE și a articolului 1 din Protocolul 3 la Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea de Justiție, adoptate și emise de autoritate la 19 ianuarie 1994, publicate în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene (denumit în continuare JO) L 231, 3.9.1994, p. 1 și în Suplimentul SEE nr. 32 din 3.9.1994, p. 1, astfel cum au fost modificate, denumite în continuare „Orientările privind ajutoarele de stat”. Versiunea actualizată a Orientărilor privind ajutoarele de stat este publicată pe site-ul internet al autorității: http://www.eftasurv.int/state-aid/legal-framework/state-aid-guidelines/.

      (5)  JO C 223, 16.9.2009, p. 3.

      ANEXĂ

         CAPITOL PRIVIND CRITERIILE PENTRU O EVALUARE APROFUNDATĂ A AJUTOARELOR REGIONALE PENTRU PROIECTE MARI DE INVESTIȚII
          (1)

      1.   Introducere

      1.1.   Reguli generale pentru măsurile de ajutor regional

                  (1)

                  Capitolul privind ajutoarele regionale naționale pentru 2007-2013 din cadrul orientărilor Autorității AELS de Supraveghere (denumite în continuare „Orientări privind ajutoarele regionale”) clarifică abordarea generală a autorității în ceea ce privește ajutoarele de stat regionale (2). Conform condițiilor prevăzute în Orientările privind ajutoarele regionale și în ciuda efectelor negative pe care ajutoarele de stat regionale le pot avea asupra comerțului și concurenței, Autoritatea AELS de Supraveghere (denumită în continuare „autoritatea”) poate considera ajutoarele de stat ca fiind compatibile cu funcționarea Acordului privind SEE, în cazul în care acestea sunt acordate pentru a promova dezvoltarea economică a anumitor regiuni defavorizate din SEE.

                  (2)

                  În general, Orientările privind ajutoarele regionale țin seama de gravitatea relativă a problemelor care afectează dezvoltarea regiunilor respective, prin introducerea unor plafoane specifice pentru ajutoarele regionale. Intensitățile maxime ale ajutoarelor variază între 10 % și 50 % din costurile eligibile, bazate în principal pe valoarea PIB-ului pe cap de locuitor în regiunile în cauză, dar lăsând în același timp o anumită flexibilitate statelor AELS pentru a ține seama de condițiile locale. Hărțile ajutoarelor regionale pentru fiecare stat AELS sunt publicate pe site-ul internet al autorității (3). Existența acestei gradații a intensității ajutoarelor reflectă, în esență, exercițiul comparativ pe care trebuie să-l efectueze autoritatea între, pe de o parte, efectele pozitive pe care le pot avea ajutoarele regionale pentru investiții, în special din punctul de vedere al promovării coeziunii prin atragerea investițiilor în zonele defavorizate și, pe de altă parte, limitarea eventualelor efecte negative pe care acest tip de ajutor îl poate avea asupra întreprinderilor individuale, de exemplu asupra altor agenți economici și asupra regiunilor al căror avantaj competitiv este astfel redus.

                  (3)

                  Un proiect mare de investiții reprezintă o investiție inițială cu cheltuieli eligibile de peste 50 de milioane EUR (4). Proiectele mari de investiții sunt mai puțin afectate de handicapurile care caracterizează zonele defavorizate decât proiectele de investiții mai puțin importante. Există un risc sporit ca schimburile comerciale să fie afectate de proiectele mari de investiții și, prin urmare, ca efectul de denaturare față de concurenții din alte regiuni să fie mai puternic. Există, de asemenea, în cazul investițiilor mari, riscul ca valoarea ajutorului să depășească minimul necesar pentru a compensa dezavantajele regionale, dar și riscul ca ajutoarele de stat pentru aceste proiecte să genereze efecte negative precum alegerea de locații ineficiente, o denaturare mai mare a concurenței și, întrucât ajutoarele reprezintă un transfer costisitor de la contribuabili către beneficiarii ajutoarelor, pierderi nete de bunăstare, ca de exemplu costul ajutorului să depășească beneficiile pentru consumatori și producători.

                  (4)

                  Orientările privind ajutoarele regionale prevăd reguli specifice pentru ajutoarele regionale în favoarea proiectelor mari de investiții (5). Orientările privind ajutoarele regionale prevăd reducerea automată și progresivă a plafoanelor aplicabile ajutoarelor regionale pentru aceste proiecte mari de investiții pentru a limita denaturările concurenței la un nivel care poate fi considerat, în general, ca fiind compensat prin beneficiile aduse de acestea pentru dezvoltarea regiunilor respective (6).

                  (5)

                  Mai mult decât atât, statele AELS trebuie să notifice individual orice ajutor pentru proiectele de investiții în cazul în care valoarea ajutorului propus depășește suma maximă permisă de ajutor pe care o investiție cu cheltuieli eligibile de 100 de milioane EUR o poate primi conform regulilor aplicabile (pragul de notificare) (7). În cazul ajutoarelor notificate, autoritatea verifică în special intensitățile ajutoarelor, conformitatea cu criteriile generale ale Orientărilor privind ajutoarele regionale și măsura în care investiția notificată favorizează o creștere importantă a capacităților de producție, răspunzând în același timp problemelor reprezentate de o piață neperformantă sau chiar în declin, sau măsura în care aceasta conferă avantaje întreprinderilor cu cote mari de piață.

            1.2.   Măsuri de ajutor regional supuse unei evaluări aprofundate

                  (6)

                  În ciuda acestei reduceri progresive automate, anumite ajutoare regionale cu o valoare ridicată, acordate pentru proiecte mari de investiții ar putea avea totuși efecte semnificative asupra schimburilor comerciale și pot determina denaturări importante ale concurenței. Din acest motiv, autoritatea avea drept politică să nu autorizeze ajutoarele pentru proiecte mari de investiții care depășeau următoarele praguri (8):

                              —

                              beneficiarul ajutorului realizează mai mult de 25 % din vânzările produsului (produselor) în cauză pe piața (piețele) respective; sau

                              —

                              capacitatea de producție creată de proiect depășește 5 % din piață, în timp ce rata de creștere a pieței respective se situează sub rata de creștere a PIB-ului SEE.

                  (7)

                  Cu toate acestea, conform actualelor Orientări privind ajutoarele regionale, autoritatea a optat pentru o abordare mai individualizată, care permite luarea în considerare, într-un mod cât mai concret posibil, a coeziunii și a altor beneficii care pot rezulta din astfel de proiecte. Orice astfel de beneficii trebuie însă să fie examinate din perspectiva efectelor negative probabile asupra schimburilor comerciale și concurenței, care la rândul lor ar trebui identificate într-un mod cât mai concret posibil. Prin urmare, punctul 57 al Orientărilor privind ajutoarele regionale prevede că, în cazul ajutoarelor care depășesc pragul de notificare și care îndeplinesc una sau ambele condiții prevăzute la punctul 57 literele (a) și (b) din Orientările privind ajutoarele regionale (praguri care justifică o evaluare aprofundată, care sunt aceleași ca pragurile descrise la punctul 6 al prezentului capitol), autoritatea va desfășura o procedură oficială de investigare în temeiul articolului 1 alineatul (2) din partea I a Protocolul 3 la Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea de Justiție. În cazul acestor ajutoare, obiectivul procedurii oficiale de investigare este acela de a verifica în mod detaliat „dacă ajutorul este necesar pentru stimularea investiției, iar avantajele măsurii de ajutor sunt mai mari decât denaturarea concurenței și decât efectele asupra comerțului dintre părțile contractante rezultate ca urmare a acordării ajutorului” (9).

                  (8)

                  La nota de subsol 55 din Orientările privind ajutoarele regionale, autoritatea și-a anunțat intenția de a „elabora în timp util orientări suplimentare privind criteriile de care va ține seama în decursul acestei evaluări”. În cele ce urmează, autoritatea prezintă orientări referitoare la tipul de informații pe care le poate solicita și la metodologia pe care o va urma pentru măsurile supuse unei evaluări amănunțite. În conformitate cu Planul de acțiune al Comisiei Europene în domeniul ajutoarelor de stat (10), autoritatea va realiza o evaluare globală a ajutoarelor, comparând efectele pozitive și negative ale acestora pentru a determina dacă, în ansamblul său, măsura de ajutor poate fi aprobată.

                  (9)

                  Evaluarea aprofundată trebuie să fie proporțională cu eventualele denaturări pe care le poate produce ajutorul. Acest lucru înseamnă că sfera de aplicare a analizei va depinde de tipul de caz. Astfel, natura și nivelul dovezilor necesare vor depinde și de caracteristicile fiecărui caz individual. De asemenea, autoritatea poate, printre altele, solicita statului AELS să furnizeze studii independente în vederea confirmării informațiilor cuprinse în notificare sau să obțină date de la alți agenți economici activi pe piețele relevante sau de la experți în domeniul dezvoltării regionale, cu respectarea dispozițiilor care reglementează desfășurarea unei investigări oficiale, prevăzute la articolele 6 și 7 din partea II a Protocolului 3 la Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea de Justiție privind funcțiile și competențele Autorității AELS de Supraveghere în domeniul ajutoarelor de stat. Mai mult decât atât, observațiile formulate de părțile interesate în timpul investigării oficiale sunt binevenite. Autoritatea va identifica aspectele esențiale cu privire la care are nevoie de observații în momentul demarării procedurii.

                  (10)

                  Prezentul capitol este menit să garanteze transparența și previzibilitatea procesului decizional al autorității și aplicarea unui tratamentul egal statelor AELS. Autoritatea își rezervă dreptul de a modifica și revizui prezenta orientare în lumina experienței dobândite.

            2.   Efecte pozitive ale ajutorului

      2.1.   Obiectivul ajutorului

                  (11)

                  Ajutoarele regionale au un obiectiv de interes comun care reflectă considerații de ordin etic, respectiv promovarea coeziunii economice prin contribuirea la reducerea diferențelor dintre nivelurile de dezvoltare ale diferitelor regiuni din SEE. Punctul 2 al Orientărilor privind ajutoarele regionale stabilește că: „Încercând să soluționeze dificultățile cu care se confruntă regiunile defavorizate, ajutoarele naționale regionale promovează coeziunea economică, socială și teritorială a statelor AELS și a SEE în ansamblul său”. La punctul 3 al Orientărilor privind ajutoarele regionale se adaugă: „Ajutoarele naționale pentru investiții cu finalitate regională au ca obiectiv susținerea dezvoltării regiunilor celor mai dezavantajate, prin încurajarea investițiilor și a creării de locuri de muncă. Acestea favorizează extinderea și diversificarea activităților economice ale întreprinderilor situate în regiunile cele mai puțin favorizate, în special prin încurajarea întreprinderilor să înființeze noi unități în aceste regiuni”.

                  (12)

                  Pentru acele proiecte mari de investiții care ating pragurile care justifică efectuarea unei evaluări aprofundate, statului AELS i se va solicita să dovedească faptul că ajutorul va viza obiectivul de echitate în cauză. Astfel, statul AELS va trebui să dovedească contribuția proiectului de investiții la dezvoltarea regiunii respective.

                  (13)

                  În timp ce obiectivul principal al ajutoarelor regionale este acela de a promova obiective de echitate precum coeziunea economică, ajutoarele regionale pot răspunde și fenomenului de eșec al pieței. Handicapurile regionale pot fi legate de eșecuri ale pieței, precum o informare incompletă, probleme de coordonare, dificultăți pentru beneficiar în ceea ce privește realizarea de investiții corespunzătoare în bunuri publice sau efectele induse ale investițiilor. În cazul în care, în afară de obiectivele de echitate, ajutoarele regionale răspund și unor preocupări legate de eficacitate, se va considera că ajutoarele au un efect pozitiv global mai mare.

                  (14)

                  Următoarea listă neexhaustivă de criterii orientative poate fi utilizată pentru a demonstra contribuția regională a ajutorului, în măsura în care determină atragerea de investiții și activități suplimentare în regiune. Aceste efecte pozitive ale ajutoarelor pot fi atât directe (de exemplu, locurile de muncă direct create), cât și indirecte (de exemplu, inovare la nivel local):

                              —

                              Numărul de locuri de muncă direct create prin intermediul investiției reprezintă un indicator important al contribuției la dezvoltarea regională. Calitatea locurilor de muncă create și nivelul de calificare necesar trebuie, de asemenea, luate în considerare;

                              —

                              S-ar putea crea un număr și mai mare de locuri noi de muncă în rețeaua locală de (sub-)furnizori, contribuind la o mai bună integrare a investiției în regiunea respectivă și asigurând efecte de contagiune mai ample. Prin urmare, se va lua de asemenea în considerare numărul de locuri de muncă indirecte create;

                              —

                              Angajamentul beneficiarului de a participa la activități de formare de mare anvergură în vederea îmbunătățirii calificărilor (generale și specifice) ale forței sale de muncă va fi considerat drept un factor care contribuie la dezvoltarea regională. Se va pune accent și pe formarea care îmbunătățește cunoștințele lucrătorilor și capacitatea de inserție profesională a acestora. Formarea generală sau specifică pentru care se aprobă un ajutor de stat pentru formare nu va fi considerată ca reprezentând un efect pozitiv al ajutorului regional, pentru a se evita dubla contabilizare;

                              —

                              Ca urmare a proximității (efectul de grupare), pot rezulta economii externe de scară sau alte beneficii din perspectiva dezvoltării regionale. Gruparea întreprinderilor care fac parte din același sector de activitate permite diferitelor fabrici să se specializeze într-o mai mare măsură, ceea ce conduce la o eficiență sporită. Proximitatea fizică facilitează schimbul de informații, idei și cunoștințe între întreprinderi. Concentrarea activităților economice atrage numeroși solicitanți de locuri de muncă, ceea ce face ca piața muncii să poată să ofere întreprinderilor un număr important de lucrători cu diferite calificări. Accesul la servicii juridice și comerciale este asigurat, ceea ce contribuie la creșterea productivității. În general, concentrarea activităților economice poate, de asemenea, să atragă alte investiții care, la rândul lor, sporesc efectele de contagiune pozitive (cerc virtuos);

                              —

                              Investițiile încorporează cunoștințe tehnice și pot genera un transfer semnificativ de tehnologie (diseminarea cunoștințelor). Investițiile în sectoarele cu utilizare intensivă a tehnologiei sunt mai susceptibile să implice un transfer de tehnologie către regiunea beneficiară. Nivelul și gradul de specificitate al diseminării cunoștințelor sunt, de asemenea, importante în această privință;

                              —

                              Poate fi, de asemenea, luată în considerare contribuția proiectelor la capacitatea regiunii de a crea noi tehnologii prin intermediul inovării la nivel local. Cooperarea dintre noile unități de producție și instituțiile locale de învățământ superior poate fi apreciată în mod pozitiv în acest sens;

                              —

                              Durata investiției și eventualele investiții ulterioare semnalează un angajament durabil al unei întreprinderi în regiune.

                  (15)

                  Statele AELS sunt, în special, invitate să se bazeze pe evaluările schemelor sau măsurilor de ajutor de stat anterioare, pe evaluările impactului efectuate de autoritățile care acordă ajutoarele, pe opiniile experților și pe alte posibile studii referitoare la proiectul de investiții supus evaluării. Planul de afaceri al beneficiarului ajutorului ar putea oferi informații în ceea ce privește numărul de locuri de muncă create, salariile plătite (având drept efect de contagiune creșterea nivelului de bunăstare a gospodăriilor), volumul vânzărilor producătorilor locali, cifra de afaceri generată de investiție și de care regiunea beneficiază eventual prin venituri fiscale suplimentare.

                  (16)

                  În cazul în care este relevant, trebuie luată în calcul și relația dintre proiectul de investiții prevăzut și cadrul de referință național strategic, precum și relația dintre proiect și programele operaționale cofinanțate din fondurile structurale.

            2.2.   Caracterul adecvat al instrumentului de ajutor

                  (17)

                  Ajutorul de stat sub formă de subvenții pentru investiții nu reprezintă singurul instrument de politică la dispoziția statelor AELS în vederea sprijinirii investițiilor și creării de locuri de muncă în regiunile defavorizate. Statele AELS pot utiliza măsuri generale, cum ar fi dezvoltarea infrastructurii, sporirea calității învățământului și formării sau îmbunătățirea mediului general de afaceri.

                  (18)

                  Măsurile pentru care statul AELS a luat în considerare alte opțiuni de politică și în cazul cărora sunt stabilite avantajele utilizării unui instrument selectiv cum ar fi ajutoarele de stat pentru o anumită întreprindere sunt considerate a fi un instrument adecvat. Autoritatea va ține seama în mod special de orice evaluare a impactului măsurii propuse pe care statul AELS este posibil să o fi realizat.

            2.3.   Efect de stimulare

                  (19)

                  Analizarea efectului de stimulare al măsurii de ajutor reprezintă unul dintre cele mai importante elemente ale evaluării aprofundate a ajutoarelor regionale pentru proiecte mari de investiții. Autoritatea va evalua măsura în care ajutorul propus este necesar pentru producerea „unui efect real de stimulare a efectuării de investiții care altfel nu s-ar fi realizat în zonele asistate” (11). Această evaluare se va desfășura la două niveluri: mai întâi, la un nivel general, procedural și, după aceea, la un nivel mai detaliat, economic.

                  (20)

                  Punctul 30 al Orientărilor privind ajutoarele regionale conține criterii generale pentru efectuarea unei evaluări formale a efectului de stimulare al ajutoarelor regionale. Aceste criterii se aplică tuturor ajutoarelor regionale, nu numai ajutoarelor regionale pentru proiecte mari de investiții.

                  (21)

                  În cazul ajutoarelor regionale pentru proiecte mari de investiții care fac obiectul prezentului capitol, autoritatea verifică în detaliu „dacă ajutorul este necesar pentru stimularea investiției” (12). Obiectivul prezentei evaluări amănunțite este acela de a determina măsura în care ajutorul contribuie în mod efectiv la schimbarea comportamentului beneficiarului, astfel încât acesta să investească (suplimentar) în regiunea asistată în cauză. Există multe motive valabile pentru ca o societate să se stabilească într-o anumită regiune, chiar și fără a se acorda un ajutor.

                  (22)

                  Având în vedere obiectivul de echitate care derivă din politica de coeziune și în măsura în care ajutorul contribuie la atingerea acestui obiectiv, efectul de stimulare poate fi dovedit prin două scenarii posibile:

                              (i)

                              Ajutorul oferă un stimulent pentru adoptarea unei decizii investiționale pozitive deoarece o investiție care altfel nu ar fi fost profitabilă pentru întreprindere indiferent de locație poate fi efectuată în regiunea asistată (13).

                              (ii)

                              Ajutorul oferă un stimulent pentru efectuarea unei investiții în regiunea respectivă mai degrabă decât în altă parte întrucât aceasta compensează dezavantajele nete și costurile legate de alegerea locației în regiunea asistată.

                  (23)

                  Statul AELS trebuie să demonstreze autorității existența unui efect de stimulare al ajutorului. Statul AELS va trebui să furnizeze dovezi clare că ajutorul are efectiv un impact asupra alegerii investiției sau locației. Acesta va trebui să specifice care scenariu se aplică. Pentru a permite o evaluare cuprinzătoare, statul AELS va trebui să furnizeze nu numai informații privind proiectul care beneficiază de ajutor, dar și o descriere completă a scenariului contrafactual în care statul AELS nu ar acorda niciun ajutor beneficiarului.

                  (24)

                  În scenariul 1, statul AELS ar putea furniza dovezi cu privire la efectul de stimulare al ajutorului punând la dispoziție documente ale întreprinderii care indică faptul că investiția nu ar fi profitabilă în absența ajutorului și că nicio altă locație în afara regiunii asistate respective nu ar fi putut fi luată în calcul.

                  (25)

                  În scenariul 2, statul AELS ar putea furniza dovezi cu privire la efectul de stimulare al ajutorului punând la dispoziție documente ale întreprinderii care indică faptul că au fost puse în balanță costurile și beneficiile amplasării în regiunea asistată respectivă față de o altă regiune. Aceste scenarii comparative vor trebui să fie considerate realiste de către autoritate.

                  (26)

                  Statele AELS sunt, în special, invitate să se bazeze pe evaluări ale riscurilor (inclusiv evaluarea riscurilor asociate locației respective), pe rapoarte financiare, pe planuri interne de afaceri, pe opiniile experților și alte studii privind proiectul de investiții supus evaluării. Documentele care conțin previziuni privind cererea, costurile, situația financiară, documentele prezentate unui comitet pentru investiții și care dezvoltă diferite scenarii de investiție sau documentele furnizate piețelor financiare ar putea contribui la verificarea efectului de stimulare.

                  (27)

                  În acest context și, în special, în cazul primului scenariu, nivelul profitabilității poate fi evaluat pe baza metodelor care sunt aplicate în mod curent în sectorul respectiv de activitate și care pot include: metode de evaluare a valorii actualizate nete a proiectului (VAN), a ratei interne de rentabilitate (RIR) sau a randamentului capitalurilor investite (RCI).

                  (28)

                  În cazul în care ajutorul nu schimbă comportamentul beneficiarului prin stimularea realizării de investiții (suplimentare) în regiunea asistată în cauză, nu există un efect de stimulare în vederea atingerii obiectivului regional. În cazul în care ajutorul nu are niciun efect de stimulare în vederea atingerii obiectivului regional, ajutorul în cauză poate fi considerat un aport de capital acordat gratuit întreprinderii. Astfel, în cazul unei evaluări aprofundate a ajutoarelor regionale pentru proiecte mari de investiții, ajutoarele nu vor fi aprobate în situațiile în care se dovedește că aceeași investiție ar putea fi realizată în regiune chiar și în absența ajutorului.

            2.4.   Proporționalitatea ajutorului

                  (29)

                  Pentru ca ajutoarele regionale să fie proporționale, valoarea și intensitatea ajutorului trebuie să se limiteze la minimul necesar pentru realizarea investiției în regiunea asistată.

                  (30)

                  Orientările privind ajutoarele regionale garantează, în general, acordarea de ajutoare regionale proporționale cu gravitatea problemelor care afectează regiunile asistate, prin stabilirea de plafoane pentru ajutoarele regionale în general și printr-o reducere automată, progresivă a acestor plafoane pentru proiectele mari de investiții (a se vedea punctele 1 și 3).

                  (31)

                  În cazul ajutoarelor regionale care necesită o evaluare aprofundată, este necesară efectuarea unei verificări mai detaliate a acestui principiu general al proporționalității conținut în Orientările privind ajutoarele regionale.

                  (32)

                  În scenariul 1, pentru un stimulent privind investițiile, ajutorul va fi considerat, în general, ca fiind proporțional în cazul în care, datorită acestuia, randamentul investițiilor este conform cu rata normală de rentabilitate aplicată de întreprindere în alte proiecte de investiții, cu costul de capital al întreprinderii în ansamblul sau cu randamentele observate în mod normal în sectorul respectiv.

                  (33)

                  În scenariul 2, pentru un stimulent privind locația, ajutorul va fi considerat, în general, ca fiind proporțional în cazul în care este egal cu diferența dintre costurile nete pentru ca întreprinderea beneficiară să investească în regiunea asistată și costurile nete pentru investiții în altă (alte) regiune (regiuni). Trebuie avute în vedere toate aceste costuri și beneficii, inclusiv de exemplu costurile administrative, costurile de transport, costurile de formare neacoperite de ajutoarele pentru formare și, de asemenea, diferențele salariale.

                  (34)

                  În ultimă instanță, aceste costuri nete care se consideră că sunt legate de handicapurile regionale determină o profitabilitate mai scăzută a investiției. Din acest motiv, calculele utilizate pentru analiza efectului de stimulare pot fi utilizate și pentru evaluarea măsurii în care ajutorul este proporțional.

                  (35)

                  Statul AELS trebuie să dovedească proporționalitatea ajutorului pe baza unei documentații corespunzătoare, cum ar fi cea menționată la punctul 26.

                  (36)

                  Intensitatea ajutorului nu poate fi în niciun caz mai mare decât plafoanele aplicabile ajutoarelor regionale, ajustate de mecanismul de reducere treptată, astfel cum se indică în Orientările privind ajutoarele regionale.

            3.   Efectele negative ale ajutorului

                  (37)

                  Pentru a evalua cotele de piață și eventuala capacitate de producție excedentară pe o piață în declin structural, autoritatea trebuie să definească piața relevantă a produsului și piața geografică. Astfel, în mod obișnuit (14), piețele relevante sunt deja definite pentru toate măsurile de ajutor regional care fac obiectul unei evaluări aprofundate.

                  (38)

                  Doi indicatori principali ai eventualelor efecte negative care pot rezulta în urma ajutorului sunt deja identificați la punctul 57 al Orientărilor privind ajutoarele regionale, respectiv cotele mari de piață și eventuala capacitate de producție excedentară pe o piață în declin structural. Aceștia sunt legați de două teorii privind prejudiciile într-un context concurențial, respectiv crearea unei puteri de piață și crearea sau menținerea unor structuri de piață ineficiente. O măsurare prima facie a acestor doi indicatori a fost deja efectuată înainte de demararea procedurii de investigare. Pentru a furniza toate elementele necesare pentru compararea finală, evaluarea celor doi indicatori va fi detaliată în cadrul evaluării aprofundate. Un al treilea indicator al eventualelor efecte negative care pot rezulta în urma ajutorului, care va face obiectul unei evaluări aprofundate, este influența ajutorului asupra schimburilor comerciale. Deși acești trei indicatori sunt considerați a fi principalele efecte negative care pot rezulta în urma ajutoarelor regionale pentru un proiect mare de investiții, autoritatea nu exclude faptul că și alți indicatori pot fi relevanți în cazuri specifice.

                  (39)

                  Autoritatea va pune accentul în mod special pe efectele negative legate de noțiunea de putere de piață și capacitate excedentară în cazurile în care ajutorul stimulează schimbarea deciziei privind investiția, respectiv situațiile în care, în absența ajutorului, nu s-ar efectua nicio investiție (scenariul 1 al efectului de stimulare).

                  (40)

                  Cu toate acestea, în cazul în care analiza contrafactuală sugerează că investiția ar fi fost întreprinsă chiar și în absența ajutorului, deși eventual în altă locație (scenariul 2) și, în cazul în care ajutorul este proporțional, în principiu, indicațiile posibile ale denaturărilor cum ar fi o cotă mare de piață și creșterea capacității pe o piață neperformantă ar fi aceleași, indiferent de ajutor.

            3.1.   Eliminarea investițiilor private

      3.1.1.   Puterea de piață

                  (41)

                  În momentul stabilirii nivelului optim de investiții, pe piețele cu un număr limitat de actori (o situație caracteristică proiectelor mari de investiții) fiecare întreprindere ia în considerare investițiile realizate de concurenți. În cazul în care ajutorul încurajează o anumită întreprindere să investească mai mult, concurenții pot reacționa prin reducerea cheltuielilor proprii în acel domeniu. În acest caz, ajutorul duce la eliminarea investițiilor private. În cazul în care, ca urmare a acestei situații, concurenții respectivi sunt slăbiți sau chiar forțați să iasă de pe piață, ajutorul denaturează concurența. În acest sens, după cum s-a discutat la punctul 38, Orientările privind ajutoarele regionale fac distincția între cazurile în care beneficiarul ajutorului deține putere de piață și cazurile în care ajutorul determină o creștere semnificativă a capacității pe o piață în declin.

                  (42)

                  În general, orice ajutor acordat unui singur beneficiar pe o piață concentrată prezintă un risc crescut de a denatura concurența, întrucât decizia fiecărei întreprinderi este posibil să-i afecteze pe concurenți într-un mod mai direct. Acesta este, în special, cazul în care un actor dominant de pe piață primește subvenții. Prin urmare, în cazul în care, ca urmare a ajutorului, beneficiarul își poate păstra sau spori puterea de piață (15), ajutorul regional pentru proiecte mari de investiții poate avea un efect descurajator asupra deciziilor investiționale ale concurenților și, în felul acesta, poate genera denaturări ale concurenței. Această situație ar fi în defavoarea consumatorilor. Prin urmare, autoritatea dorește să limiteze acordarea ajutoarelor de stat societăților cu putere de piață.

                  (43)

                  Pentru toate cazurile de ajutoare regionale în care se aplică pragul de notificare (punctul 53 al Orientărilor privind ajutoarele regionale), autoritatea trebuie să evalueze [punctul 57 litera (a) din Orientările privind ajutoarele regionale] cota beneficiarului ajutorului (sau grupul din care acesta face parte) din vânzările produsului sau produselor respectiv(e) pe piața (piețele) produsului relevant sau pe piața (piețele) geografică(e). Cu toate acestea, cotele de piață pot oferi numai o indicație preliminară a posibilelor probleme. Astfel, într-o evaluare aprofundată, autoritatea va lua în considerare, dacă îi va considera relevanți, și alți factori, inclusiv de exemplu structura pieței, analizând concentrarea pe piață (16), posibilele bariere la intrare (17), puterea de cumpărare (18) și barierele la ieșire.

                  (44)

                  Autoritatea va ține seama de cotele de piață și de alți factori aferenți înainte și după investiție (în mod normal, cu un an înainte de începerea investiției și la un an după atingerea stadiului de producție la capacitate deplină). În momentul evaluării în detaliu a efectelor negative, autoritatea va lua în calcul faptul că, în timp ce unele proiecte de investiții se desfășoară într-un interval relativ scurt de timp de unu sau doi ani, majoritatea proiectelor mari de investiții au o durată mai mare. Astfel, în majoritatea cazurilor, sunt necesare analize pe termen lung ale evoluției piețelor. Cu toate acestea, autoritatea va admite faptul că acele analize pe termen lung sunt mai speculative, în special în cazul piețelor volatile sau al piețelor supuse unor schimbări tehnologice rapide. Prin urmare, cu cât analiza are un orizont de timp mai lung și, astfel, este mai speculativă, cu atât posibilele efecte negative ale puterii de piață sau posibilitatea unui comportament de excludere vor avea o pondere mai scăzută.

            3.1.2.   Crearea sau păstrarea unor structuri de piață ineficiente

                  (45)

                  Faptul că întreprinderile ineficiente sunt forțate să iasă de pe piață reprezintă un indicator al unei concurențe efective. Pe termen lung, acest proces stimulează progresul tehnologic și o utilizare eficientă a resurselor insuficiente din economie. Cu toate acestea, o extindere substanțială a capacității ca urmare a ajutoarelor de stat pe o piață slab performantă ar putea denatura în mod excesiv concurența, întrucât capacitatea de producție excedentară poate duce la o comprimare a marjelor de profit și la o reducere a capacității concurenților sau chiar la ieșirea acestora de pe piață. Acest fapt ar putea conduce la o situație în care concurenții care, altfel, ar putea rămâne pe piață, sunt forțați să iasă de pe piață, ca urmare a ajutoarelor de stat. De asemenea, aceasta poate împiedica intrarea pe piață a întreprinderilor cu costuri reduse și poate slăbi stimulentele pentru inovare ale concurenților. Această situație are ca rezultat structuri de piață ineficiente, care se dovedesc a fi și prejudiciabile pentru consumatori pe termen lung.

                  (46)

                  Pentru a evalua măsura în care ajutorul poate servi la crearea sau menținerea unor structuri de piață ineficiente, astfel cum s-a arătat mai sus, autoritatea va lua în considerare capacitatea suplimentară de producție creată de proiect și măsura în care piața este neperformantă (19). Conform Orientărilor privind ajutoarele regionale, capacitatea suplimentară va fi considerată drept problematică numai în cazul în care este creată într-o piață slab performantă și în cazul în care capacitatea suplimentară depășește cinci la sută din piața respectivă.

                  (47)

                  Întrucât, în mod normal, capacitatea creată pe o piață în declin absolut va avea un efect de denaturare mai mare decât capacitatea creată pe o piață în declin relativ, autoritatea va face diferența între cazurile în care pe termen lung piața relevantă este structural în declin (respectiv are o rată de creștere negativă) și cazurile în care piața relevantă este în declin relativ [respectiv are o rată de creștere pozitivă, însă nu depășește o rată de creștere de referință (a se vedea punctul 48)]. Atunci când capacitatea creată de proiect intervine pe o piață care este structural în declin absolut, autoritatea o va considera ca fiind un element negativ în testul comparativ, având puține șanse de a fi compensată de elemente pozitive. Beneficiul pe termen lung pentru regiunea respectivă este, de asemenea, mai incert într-un astfel de caz.

                  (48)

                  Performanța slabă a pieței va fi măsurată, în mod normal, în raport cu PIB-ul SEE din ultimii cinci ani anteriori demarării proiectului (rata de referință). Datele privind performanțele anterioare sunt mai ușor accesibile și mai puțin speculative decât proiecțiile viitoare. Cu toate acestea, în evaluarea aprofundată, autoritatea poate lua în considerare și tendințele viitoare anticipate, deoarece creșterea capacității își va face simțit efectul în perioada următoare realizării investiției. Indicatorii pot fi creșterea viitoare previzibilă a pieței respective și ratele anticipate de utilizare a capacității, precum și impactul probabil al creșterii capacității asupra concurenților prin efectele sale asupra prețurilor și marjelor de profit.

                  (49)

                  Experiența indică, de asemenea, că, în unele cazuri, este posibil ca luarea în considerare a creșterii produsului respectiv în SEE să nu fie etalonul corespunzător pentru evaluarea efectelor ajutoarelor, în special în cazul în care piața este considerată a fi internațională, iar producția sau consumul produselor respective în cadrul SEE este limitat. În aceste situații, autoritatea va aborda dintr-o perspectivă mai largă efectul ajutoarelor asupra structurilor pieței, având în vedere, în special, posibilitatea acestora de a elimina producătorii din SEE.

            3.2.   Efecte negative asupra comerțului

                  (50)

                  Astfel cum se explică la punctul 2 al Orientărilor privind ajutoarele regionale, specificitatea geografică a ajutoarelor regionale le deosebește pe acestea de alte forme de ajutor orizontal. O caracteristică specială a ajutoarelor regionale este faptul că sunt destinate să influențeze alegerea investitorilor cu privire la locația proiectelor de investiții. Atunci când ajutoarele regionale compensează costurile suplimentare rezultate din handicapurile regionale și sprijină realizarea de investiții suplimentare în zonele asistate, acestea contribuie nu numai la dezvoltarea regiunii, dar și la realizarea coeziunii și, în ultimă instanță, prezintă avantaje pentru SEE în ansamblul său (20). În ceea ce privește eventualele efecte negative ale ajutoarelor regionale asupra alegerii locației, acestea sunt deja recunoscute și limitate la un anumit nivel de Orientările privind ajutoarele regionale și de hărțile de ajutor regional, care definesc exhaustiv atât zonele care pot acorda ajutoare regionale, ținând seama de obiectivele de echitate și coeziune, cât și intensitatea admisibilă a ajutorului. Ajutoarele nu pot fi acordate pentru a atrage investiții în afara acestor zone. Atunci când evaluează proiectele mari de investiții în conformitate cu prezenta comunicare, autoritatea trebuie să dețină toate informațiile necesare pentru a analiza măsura în care ajutorul de stat ar avea ca efect o pierdere substanțială de locuri de muncă în locațiile existente din cadrul SEE.

                  (51)

                  Mai concret, atunci când ajutorul de stat face posibile investiții care conduc la creșterea capacității de producție pe o piață, există riscul ca producția sau investițiile din alte regiuni ale SEE să fie afectate negativ. Acest lucru este și mai probabil în cazul în care creșterea capacității depășește creșterea pieței, ceea ce se întâmplă în general în cazul proiectelor mari de investiții care îndeplinesc al doilea criteriu prevăzut la punctul 57 al Orientărilor privind ajutoarele regionale. Efectele negative asupra comerțului asociate pierderii activității economice în regiunile afectate de ajutor pot fi resimțite prin pierderile de locuri de muncă pe piața respectivă, la nivelul subcontractanților (21) și ca urmare a efectelor induse pozitive care nu se mai manifestă (de exemplu efectul de grupare, diseminarea cunoștințelor, educație și formare profesională etc.).

            4.   Compararea efectelor ajutorului

                  (52)

                  După ce a stabilit că ajutorul este necesar ca stimulent pentru realizarea investiției în regiunea respectivă, autoritatea va compara efectele pozitive ale ajutorului regional pentru investiții acordat unui proiect mare de investiții cu efectele negative ale acestuia. Se va acorda o atenție deosebită efectelor globale ale ajutorului asupra coeziunii în cadrul SEE. Autoritatea nu va utiliza criteriile stabilite în prezenta comunicare în mod mecanic, ci va efectua o evaluare globală a importanței lor relative. În cadrul acestui exercițiu comparativ, nu există un element determinant și nici nu se poate considera că un set de elemente este suficient în sine pentru a asigura compatibilitatea ajutorului respectiv.

                  (53)

                  Mai exact, autoritatea consideră că atragerea unei investiții într-o regiune mai săracă (astfel cum este definită de plafonul mai ridicat al ajutoarelor regionale) este mai benefică pentru coeziunea în cadrul SEE decât în cazul în care aceeași investiție este realizată într-o regiune mai avantajată. Astfel, conform scenariului 2, în care trebuie furnizate dovezi privind existența unei locații alternative, o evaluare conform căreia, în absența ajutoarelor, investiția ar fi fost realizată într-o regiune mai săracă (mai multe handicapuri regionale – intensitatea maximă a ajutoarelor regionale mai ridicată) sau într-o regiune considerată a avea aceleași handicapuri regionale ca și regiunea țintă (aceeași intensitate maximă a ajutoarelor regionale) va constitui, în testul comparativ global, un element negativ care are puține șanse să fie compensat prin elemente pozitive deoarece este contrar obiectivului însăși care este urmărit de ajutoarele regionale. Pe de altă parte, în cadrul testului comparativ, se va considera, în mod normal, că efectele pozitive ale ajutoarelor regionale care nu fac decât să compenseze diferența în costuri relative legată de alegerea unei alte locații de investiții, mai dezvoltate (îndeplinind astfel criteriul proporționalității definit anterior, alături de condițiile de „efect pozitiv” legate de obiectiv, adecvare și efect de stimulare), compensează eventualele efecte negative ale celeilalte locații pentru noi investiții.

                  (54)

                  Cu toate acestea, atunci când există dovezi credibile ale faptului că ajutorul de stat ar avea drept efect, în locațiile existente de pe teritoriul reglementat de Acordul privind SEE, pierderi substanțiale de locuri de muncă care, în absența ajutorului, ar fi fost probabil menținute pe termen mediu, efectele sociale și economice ale ajutorului în locația existentă respectivă vor trebui avute în vedere în cadrul exercițiului comparativ.

                  (55)

                  În urma procedurii oficiale de investigare prevăzută la articolul 6 din partea II a Protocolul 3 la Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea de Justiție, autoritatea poate încheia procedura adoptând o decizie, în conformitate cu articolul 7 din protocolul în cauză.

                  (56)

                  Autoritatea poate decide să aprobe, să condiționeze sau să interzică ajutorul (22). În cazul în care adoptă o decizie condiționată în temeiul articolului 7 alineatul (4) din protocolul în cauză, autoritatea poate impune condiții pentru a limita eventuala denaturare a concurenței și pentru a asigura proporționalitatea. În special, poate reduce suma notificată a ajutorului sau intensitatea acestuia la un nivel considerat a fi proporțional și, prin urmare, compatibil cu piața comună.

         (1)  Acest capitol corespunde Comunicării Comisiei privind criteriile pentru o evaluare aprofundată a ajutoarelor regionale pentru proiecte mari de investiții, JO C 223, 16.9.2009, p. 3.

         (2)  capitolul privind ajutoarele regionale naționale pentru 2007-2013 corespunde Comunicării Comisiei – Orientări privind ajutoarele regionale naționale pentru 2007-2013, JO C 54, 4.3.2006, p. 13.

         (3)  http://www.eftasurv.int/state-aid/state-aid-register/.

         (4)  Astfel cum este definit la punctul 49 și notele de subsol 46 și 47 din Orientările privind ajutoarele regionale.

         (5)  Cf. secțiunea 4.3 din Orientările privind ajutoarele regionale.

         (6)  Cf. punctul 56 al Orientărilor privind ajutoarele regionale.

         (7)  Cf. punctul 53 al Orientărilor privind ajutoarele regionale.

         (8)  Cf. punctul 26A.3 alineatul (4) din Cadrul multisectorial al autorității privind ajutoarele regionale pentru proiecte mari de investiții care corespunde Cadrului multisectorial al Comisiei Europene privind ajutoarele regionale pentru proiecte mari de investiții (JO C 70, 19.3.2002, p. 8, astfel cum a fost modificat în JO C 263, 1.11.2003, p. 3).

         (9)  Cf. punctul 57 al Orientărilor privind ajutoarele regionale.

         (10)  Cf. punctele 11 și 20 din Planul de acțiune în domeniul ajutoarelor de stat [COM(2005) 107 final].

         (11)  Cf. punctul 30 al Orientărilor privind ajutoarele regionale.

         (12)  Cf. punctul 57 al Orientărilor privind ajutoarele regionale.

         (13)  Astfel de investiții pot crea condițiile necesare pentru realizarea unor investiții suplimentare care pot rezista fără ajutoare suplimentare.

         (14)  În cazul în care persistă incertitudini cu privire la definiția corespunzătoare a piețelor relevante, autoritatea va identifica aceste aspecte în decizia de inițiere a procedurii oficiale de investigare în temeiul articolului 1 alineatul (2) din partea I a Protocolului 3.

         (15)  Puterea de piață este puterea de a influența prețurile de pe piață, producția, varietatea sau calitatea bunurilor și serviciilor sau alți parametri de competitivitate de pe piață pentru o perioadă semnificativă de timp.

         (16)  În acest scop, autoritatea poate examina indicele Herfindahl-Hirschman (IHH). Acest indice oferă o analiză sumară a structurii pieței. Pe o piață cu un număr redus de actori, în care unii dintre aceștia dețin o cotă de piață relativ mare, faptul că beneficiarul deține o cotă de piață importantă ar putea fi mai puțin problematic pentru concurență.

         (17)  Aceste bariere la intrare includ bariere juridice (în special drepturi de proprietate intelectuală), economii de scară și de anvergură, bariere la accesul la rețele și infrastructuri. În cazurile în care ajutorul se raportează la o piață pe care beneficiarul de ajutor este prezent de mult timp, eventualele bariere la intrare pot spori puterea potențială de piață a beneficiarului ajutorului și, în consecință, efectele negative posibile ale acestei puteri de piață.

         (18)  În cazul în care există cumpărători puternici pe piață, este mai puțin probabil ca beneficiarul ajutorului să poată majora prețurile în raport cu acești cumpărători puternici.

         (19)  În acest context, o piață este considerată a fi „slab performantă” în cazul în care rata sa de creștere medie anuală în perioada de referință nu depășește rata de creștere a PIB-ului SEE.

         (20)  În special, o activitate suplimentară sau creșterea nivelului de trai în zona asistată poate duce la creșterea cererii de produse și servicii originare din alte părți ale SEE.

         (21)  Mai ales dacă operează pe piețele locale din regiune.

         (22)  Atunci când ajutorul se acordă pe baza unei scheme existente de ajutoare regionale, trebuie remarcat totuși faptul că statul AELS are în continuare posibilitatea de a acorda acest ajutor până la valoarea corespunzătoare sumei maxime permise pe care o investiție cu cheltuieli eligibile de 100 de milioane EUR o poate primi conform normelor în vigoare.


title: Decizia (UE) 2017/1749 a Parlamentului European din 27 aprilie 2017 privind închiderea conturilor întreprinderii comune SESAR pentru exercițiul financiar 2015

text:
               29.9.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 252/371

         DECIZIA (UE) 2017/1749 A PARLAMENTULUI EUROPEAN
   din 27 aprilie 2017
   privind închiderea conturilor întreprinderii comune SESAR pentru exercițiul financiar 2015
   PARLAMENTUL EUROPEAN,

               —

               având în vedere conturile anuale finale ale întreprinderii comune SESAR pentru exercițiul financiar 2015,

               —

               având în vedere Raportul Curții de Conturi privind conturile anuale ale întreprinderii comune SESAR pentru exercițiul financiar 2015, însoțit de răspunsul întreprinderii comune (1),

               —

               având în vedere declarația de asigurare (2) privind fiabilitatea conturilor și legalitatea și regularitatea operațiunilor subiacente întocmită de Curtea de Conturi pentru exercițiul 2015 în temeiul articolului 287 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,

               —

               având în vedere Recomandarea Consiliului din 21 februarie 2017 privind descărcarea de gestiune a întreprinderii comune în ceea ce privește execuția bugetară pentru exercițiul financiar 2015 (05875/2017 – C8-0086/2017),

               —

               având în vedere articolul 319 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,

               —

               având în vedere Regulamentul (UE, Euratom) nr. 966/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 25 octombrie 2012 privind normele financiare aplicabile bugetului general al Uniunii și de abrogare a Regulamentului (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului (3), în special articolul 208,

               —

               având în vedere Regulamentul (CE) nr. 219/2007 al Consiliului din 27 februarie 2007 privind înființarea unei întreprinderi comune pentru realizarea sistemului european de nouă generație pentru gestionarea traficului aerian (SESAR) (4), în special articolul 4b,

               —

               având în vedere Regulamentul delegat (UE) nr. 1271/2013 al Comisiei din 30 septembrie 2013 privind regulamentul financiar cadru pentru organismele menționate la articolul 208 din Regulamentul (UE, Euratom) nr. 966/2012 al Parlamentului European și al Consiliului (5),

               —

               având în vedere articolul 94 și anexa IV la Regulamentul său de procedură,

               —

               având în vedere raportul Comisiei pentru control bugetar și avizul Comisiei pentru transport și turism (A8-0096/2017),

               1.

               aprobă închiderea conturilor întreprinderii comune SESAR pentru exercițiul financiar 2015;

               2.

               încredințează președintelui sarcina de a transmite prezenta decizie directorului executiv al întreprinderii comune SESAR, Consiliului, Comisiei și Curții de Conturi și de a asigura publicarea acesteia în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene (seria L).

            Președintele

         Antonio TAJANI

            Secretarul General

         Klaus WELLE

      (1)  JO C 473, 16.12.2016, p. 66.

      (2)  JO C 473, 16.12.2016, p. 68.

      (3)  JO L 298, 26.10.2012, p. 1.

      (4)  JO L 64, 2.3.2007, p. 1.

      (5)  JO L 328, 7.12.2013, p. 42.