title: Decizia nr. 134/14/COL a Autorității AELS de Supraveghere din 26 martie 2014 de modificare, pentru a nouăzeci și cincea oară, a normelor procedurale și de fond în domeniul ajutoarelor de stat prin introducerea de noi orientări privind ajutoarele de stat pentru filme și alte opere audiovizuale ( „Orientările din 2014 privind ajutoarele de stat pentru filme și alte opere audiovizuale” )

text:
               18.9.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 276/53

         DECIZIA NR. 134/14/COL A AUTORITĂȚII AELS DE SUPRAVEGHERE
   din 26 martie 2014
   de modificare, pentru a nouăzeci și cincea oară, a normelor procedurale și de fond în domeniul ajutoarelor de stat prin introducerea de noi orientări privind ajutoarele de stat pentru filme și alte opere audiovizuale („Orientările din 2014 privind ajutoarele de stat pentru filme și alte opere audiovizuale”)
   AUTORITATEA AELS DE SUPRAVEGHERE („AUTORITATEA”),
   AVÂND ÎN VEDERE Acordul privind Spațiul Economic European („Acordul privind SEE”), în special articolele 61-63 și Protocolul 26 la acesta,
   AVÂND ÎN VEDERE Acordul dintre statele AELS privind instituirea unei Autorități de Supraveghere și a unei Curți de Justiție („Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea de Justiție”), în special articolul 24 și articolul 5 alineatul (2) litera (b),
   întrucât:
   În temeiul articolului 24 din Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea de Justiție, Autoritatea pune în aplicare dispozițiile referitoare la ajutorul de stat din Acordul privind SEE.
   În temeiul articolului 5 alineatul (2) litera (b) din Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea de Justiție, Autoritatea emite comunicări sau orientări privind aspectele tratate în Acordul privind SEE, în cazul în care acest acord sau Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea de Justiție prevede în mod expres acest lucru sau în cazul în care Autoritatea îl consideră necesar.
   La 15 noiembrie 2013, Comisia Europeană a adoptat o Comunicare privind ajutoarele de stat pentru filme și alte opere audiovizuale, care a intrat în vigoare la 16 noiembrie 2013 (1).
   Această comunicare are relevanță și pentru Spațiul Economic European.
   Aplicarea uniformă a normelor SEE privind ajutoarele de stat trebuie asigurată pe tot teritoriul Spațiului Economic European, în conformitate cu obiectivul de omogenitate stabilit la articolul 1 din Acordul privind SEE.
   În conformitate cu punctul II de la titlul „GENERALITĂȚI” din anexa XV la Acordul privind SEE, Autoritatea, după consultarea prealabilă a Comisiei, trebuie să adopte acte corespunzătoare celor adoptate de Comisia Europeană.
   ÎN URMA consultării Comisiei Europene,
   ÎN URMA consultării statelor AELS asupra acestui subiect prin intermediul unor scrisori din 13 februarie 2014,
   ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   Orientările privind ajutoarele de stat se modifică prin introducerea unor noi orientări privind ajutoarele de stat pentru filme și alte opere audiovizuale („Orientările din 2014 privind ajutoarele de stat pentru filme și alte opere audiovizuale”).
   Noile orientări sunt incluse în anexă și constituie o parte integrantă a prezentei decizii.
   Articolul 2
   Numai versiunea în limba engleză a prezentei decizii este autentică.

      Adoptată la Bruxelles, 26 martie 2014.

            Pentru Autoritatea AELS de Supraveghere

         Oda Helen SLETNES

            Președinte

         Frank BÜCHEL

            Membru al Colegiului

      (1)  JO C 332, 15.11.2013, p. 1.

      ANEXĂ
      PARTEA IV: NORME SECTORIALE SPECIFICE

         Ajutoare de stat pentru filme și alte opere audiovizuale
          (1)

         („Orientările din 2014 privind ajutoarele de stat pentru filme și alte opere audiovizuale”)

      1.   INTRODUCERE

                  1.

                  Operele audiovizuale, în special filmele, joacă un rol important în modelarea identităților europene. Acestea reflectă diversitatea culturală a diferitelor tradiții și istorii ale statelor și ale regiunilor din cadrul Spațiului Economic European („SEE”). Operele audiovizuale sunt nu numai bunuri economice, care oferă oportunități importante pentru crearea de bunăstare și locuri de muncă, ci și bunuri culturale care oglindesc și modelează societățile noastre.

                  2.

                  Printre operele audiovizuale, filmele continuă să ocupe un loc special, datorită costurilor de producție și importanței lor culturale. Bugetele pentru producția filmelor sunt considerabil mai mari decât pentru orice alt conținut audiovizual, acestea fac mult mai frecvent obiectul unor coproducții internaționale, iar durata vieții lor de exploatare este mai lungă. Filmele, în special, se confruntă cu o concurență puternică din afara Europei. Pe de altă parte, operele audiovizuale europene sunt puțin difuzate în afara țării lor de origine.

                  3.

                  Această circulație limitată este cauzată de fragmentarea sectorului audiovizual european în piețe naționale, chiar regionale. Deși acest fapt este legat de diversitatea lingvistică și culturală a Europei, proximitatea este totodată un element al sprijinului public acordat operelor audiovizuale europene, astfel încât scheme de finanțare naționale, regionale și locale subvenționează multe companii mici de producție.

                  4.

                  Este un fapt în general acceptat că ajutorul este important pentru sprijinirea producției audiovizuale europene. Pentru producători este dificil să obțină un nivel suficient de sprijin comercial inițial pentru constituirea pachetului financiar necesar demarării proiectelor de producție. Nivelul ridicat de risc asociat activității și proiectelor lor, alături de percepția profitabilității insuficiente a sectorului, fac ca acesta să fie dependent de ajutoarele de stat. Lăsate doar în seama pieței, multe dintre aceste filme nu ar fi fost realizate, cauza fiind o combinație între valoarea importantă a investițiilor necesare și faptul că publicul operelor audiovizuale europene este limitat. În aceste condiții, promovarea producției audiovizuale de către Autoritatea AELS de Supraveghere („Autoritatea”) și de către statele SEE are rolul de a asigura că propria cultură și capacitate creativă își pot găsi expresie și că pot reflecta diversitatea și bogăția culturii europene.

                  5.

                  MEDIA (2), programul de sprijin al Uniunii Europene în sectorul filmului, al televiziunii și al noii media, oferă o serie de scheme de finanțare, fiecare vizând domenii diferite ale sectorului audiovizual, inclusiv scheme pentru producători, distribuitori, agenți de vânzări, organizatori de cursuri de formare, operatori din domeniul noilor tehnologii digitale, operatori de platforme video la cerere, persoane care organizează expoziții și festivaluri, piețe și evenimente promoționale. Programul încurajează circulația și promovarea filmelor europene, cu accent special pe filmele europene nonnaționale. Aceste acțiuni vor fi continuate în cadrul programului MEDIA al noului program-cadru instituit la nivel european pentru sprijinirea sectoarelor culturale și creative și intitulat Europa Creativă.

            2.   DE CE ESTE CONTROLAT AJUTORUL DE STAT PENTRU FILME ȘI ALTE OPERE AUDIOVIZUALE?

                  6.

                  Statele SEE au pus în aplicare o gamă largă de măsuri de sprijin pentru producția de filme, programe de televiziune și alte opere audiovizuale. Statele SEE pun la dispoziție anual sume substanțiale pentru a susține industria cinematografică prin intermediul schemelor de sprijin naționale, regionale și locale. Aceste măsuri se bazează pe considerații atât culturale, cât și industriale. Acestea au drept scop cultural principal să asigure că atât culturile naționale și regionale, cât și potențialul creativ sunt exprimate în media audiovizuală, cum sunt cinematografia și televiziunea. Pe de altă parte, acestea vizează să genereze masa critică de activitate necesară pentru crearea dinamicii care asigură dezvoltarea și consolidarea sectorului, prin crearea unor întreprinderi de producție pe baze solide și prin dezvoltarea unor resurse permanente de competențe umane și de experiență.

                  7.

                  Datorită acestui sprijin, Europa a devenit unul dintre cei mai mari producători de filme din lume. În 2012, piața audiovizuală europeană a divertismentului audiovizual a fost evaluată la suma de 17 miliarde EUR (3). Un număr mare de persoane sunt angajate în sectorul audiovizual în cadrul SEE (4).

                  8.

                  Aceste cifre demonstrează că, pe lângă importanța culturală, producția și distribuția de filme au și o considerabilă importanță economică. În plus, producătorii de filme au activități la nivel internațional, iar operele audiovizuale sunt comercializate în întreaga lume. Aceasta înseamnă că astfel de ajutoare sub formă de subvenții, stimulente fiscale sau alte tipuri de sprijin financiar sunt susceptibile să afecteze schimburile comerciale dintre statele SEE. Producătorii și operele audiovizuale care beneficiază de un astfel de sprijin ar putea avea un avantaj financiar și, deci, concurențial, față de cei care nu beneficiază de acest ajutor. În consecință, un astfel de sprijin poate denatura concurența și este considerat ca fiind ajutor de stat în temeiul articolului 61 alineatul (1) din Acordul privind Spațiul Economic European („Acordul privind SEE”). În conformitate cu articolul 62 din Acordul privind SEE, Autoritatea este obligată, așadar, să evalueze compatibilitatea ajutorului pentru sectorul audiovizualului cu piața SEE, astfel cum procedează cu măsurile de ajutor de stat din alte sectoare.

                  9.

                  Articolul 61 alineatul (1) din Acordul privind SEE interzice ajutorul acordat de către stat sau din resurse de stat care denaturează sau amenință să denatureze concurența sau comerțul dintre statele SEE. Cu toate acestea, Autoritatea poate excepta anumite ajutoare de stat de această interdicție. Una dintre aceste excepții este reprezentată de articolul 61 alineatul (3) litera (c) din Acordul privind SEE referitor la ajutoarele destinate să faciliteze dezvoltarea anumitor activități economice, în cazul în care aceste ajutoare nu modifică în mod nefavorabil schimburilor comerciale într-o măsură care contravine interesului comun.

                  10.

                  Acordul privind SEE recunoaște nevoia de a consolida cooperarea culturală în articolul 13 din Protocolul 31 la acord. Acordul privind SEE nu conține o „exceptare culturală” asemănătoare celei de la articolul 107 alineatul (3) litera (d) din TFUE, care prevede o posibilitate specifică de exceptare de la principiul general al incompatibilității prevăzut la articolul 107 alineatul (1) din TFUE în cazul ajutorului pentru promovarea culturii. Cu toate acestea, Autoritatea consideră că, în conformitate cu practica sa constantă (5), măsurile de sprijin pentru producția de filme și alte opere audiovizuale pot fi aprobate din motive culturale, în temeiul articolului 61 alineatul (3) litera (c) din Acordul privind SEE. În evaluarea sa, Autoritatea va aplica aceleași criterii ca și cele aplicate de Comisia Europeană în sensul articolului 107 alineatul (3) litera (d) din TFUE.

                  11.

                  Ajutoarele pentru operele audiovizuale contribuie la viabilitatea pe termen mediu și lung a industriei cinematografice europene și a sectorului european al audiovizualului în toate statele SEE și sporește diversitatea culturală a ofertei de opere aflate la dispoziția publicului european.

                  12.

                  Ca parte la Convenția UNESCO asupra protecției și promovării diversității expresiilor culturale, Norvegia și Islanda s-au angajat să integreze în politicile lor dimensiunea culturală ca element esențial (6).

            3.   EVOLUȚII ÎNREGISTRATE ÎNCEPÂND CU 2001

                  13.

                  Comisia Europeană a stabilit criterii de evaluare a ajutoarelor de stat pentru producția de filme și alte opere audiovizuale în Comunicarea sa din 2001 privind cinematografia (7). Valabilitatea acestor criterii a fost extinsă în 2004 (8), 2007 (9) și 2009 (10) și a expirat la 31 decembrie 2012. Orientările Autorității privind ajutoarele de stat pentru producțiile cinematografice și alte producții audiovizuale („Orientările din 2008 ale Autorității” ) au fost stabilite inițial în 2008 și s-au bazat pe comunicările Comisiei Europene din 2001, 2004 și 2007, menționate anterior (11). Orientările actuale urmăresc liniile principale ale Comunicării din 2001 și ale Orientărilor din 2008 ale Autorității, luând totodată în considerare o serie de tendințe care au apărut începând cu 2001.

                  14.

                  Schemele de ajutor aprobate de Comisie și de Autoritate de la intrarea în vigoare a dispozițiilor din 2001 arată că statele SEE utilizează o gamă largă de mecanisme și condiții de acordare a ajutorului. Majoritatea schemelor urmează modelul pentru care au fost concepute criteriile de evaluare ale Comunicării din 2001, și anume subvențiile acordate anumitor producții cinematografice, pentru care valoarea maximă a ajutorului este calculată ca procentaj din bugetul de producție al beneficiarului ajutorului. Cu toate acestea, un număr tot mai mare de state SEE au introdus scheme care definesc valoarea ajutorului ca procentaj din cheltuielile cu activitatea de producție efectuate numai în statul SEE care acordă ajutorul. Aceste scheme iau adesea forma unei reduceri a impozitului sau a oricărui alt tip de mecanism care se aplică în mod automat unui film care îndeplinește anumite criterii de eligibilitate pentru ajutor. În comparație cu fondurile pentru cinematografie care acordă sprijin anumitor filme, în mod individual și la cerere, aceste scheme care se aplică automat permit producătorilor de film să ia în calcul o sumă de finanțare previzibilă deja în faza de planificare și de dezvoltare a filmului.

                  15.

                  În ceea ce privește domeniul de aplicare al activităților care beneficiază de ajutor, unele state SEE oferă ajutoare și pentru alte activități decât producția de filme. Printre acestea se numără ajutoarele pentru distribuția de filme sau pentru cinematografe, de exemplu pentru sprijinirea cinematografelor rurale sau a cinematografelor de artă, în general, ori pentru a susține renovarea și modernizarea acestora, inclusiv tranziția lor către proiecția cinematografică digitală. Unele state SEE sprijină proiecte audiovizuale care depășesc conceptul tradițional de producție cinematografică și de televiziune, în special produse interactive cum ar fi produsele transmediatice sau jocurile. În aceste cazuri, Comisia și Autoritatea au aplicat ca referință criteriile din Comunicarea privind cinematografia și Orientările din 2008 ale Autorității pentru a evalua necesitatea, proporționalitatea și caracterul adecvat al ajutorului, ori de câte ori un astfel de tip de ajutor i-a fost notificat. S-a observat, de asemenea, o concurență ridicată între statele SEE, care folosesc ajutoarele de stat pentru a atrage investiții străine de la case mari de producție cinematografică din țări terțe. Aceste aspecte nu au fost abordate nici în Comunicarea din 2001, nici în Orientările din 2008 ale Autorității.

                  16.

                  Comunicarea din 2001 anunța deja efectuarea unei revizuiri de către Comisie a nivelului maxim al obligațiilor de teritorializare a cheltuielilor permise în acest sector în temeiul normelor privind ajutoarele de stat. Pe baza obligațiilor de teritorializare a cheltuielilor din schemele de finanțare a filmelor, o anumită parte a bugetului filmului care beneficiază de ajutor trebuie să fie cheltuită în statul SEE care acordă ajutorul. Extinderea din 2004 a identificat obligațiile de teritorializare a cheltuielilor din schemele de finanțare a cinematografiei ca fiind o chestiune care trebuie evaluată suplimentar pentru a se stabili dacă respectă principiile pieței interne, astfel cum sunt enunțate în tratat. Jurisprudența Curții de Justiție și a Curții AELS, adoptată din 2001, referitoare la importanța pieței interne în ceea ce privește normele privind originea bunurilor și a serviciilor, trebuie, de asemenea, luată în considerare (12).

                  17.

                  În consecință, în 2009, în momentul extinderii criteriilor de evaluare a ajutoarelor de stat din Comunicarea privind cinematografia din 2001, Comisia a remarcat necesitatea de a reflecta în continuare cu privire la implicațiile acestor evoluții și de a revizui criteriile de evaluare.

            4.   MODIFICĂRI SPECIFICE

                  18.

                  Prezentele orientări abordează aspectele menționate mai sus și aduc modificări criteriilor stabilite în Comunicarea din 2001 și în Orientările din 2008 ale Autorității. În special, aceste orientări includ ajutoare de stat pentru o gamă mai largă de activități, subliniază principiul subsidiarității în domeniul politicii culturale și respectarea libertăților fundamentale (astfel cum sunt consacrate în articolele 4, 8, 28, 31, 36 și 40 din Acordul privind SEE), introduc un nivel mai ridicat al intensității maxime a ajutorului pentru producțiile transfrontaliere și asigură protecția patrimoniului cinematografic și accesul la acesta. Comisia și Autoritatea consideră că aceste modificări sunt necesare, având în vedere evoluțiile de după 2001, și că ele vor contribui la consolidarea competitivității și a caracterului paneuropean al operelor europene în viitor.

            4.1.   SFERA DE CUPRINDERE A ACTIVITĂȚILOR

                  19.

                  În ceea ce privește domeniul de aplicare al activităților cărora li se aplică prezentele orientări, criteriile de evaluare a ajutoarelor de stat stabilite în Comunicarea privind cinematografia din 2001 și în Orientările din 2008 ale Autorității s-au concentrat pe producția de filme. După cum s-a menționat, unele state SEE oferă totuși sprijin și pentru alte activități conexe, cum ar fi pentru scrierea scenariilor, dezvoltarea, distribuția de filme sau promovarea filmelor (inclusiv în cadrul unor festivaluri de film). Obiectivul protejării și promovării diversității culturale a Europei prin intermediul operelor audiovizuale poate fi realizat numai dacă aceste opere sunt văzute de public. Ajutorul destinat exclusiv producției prezintă riscul de a stimula furnizarea unui conținut audiovizual fără a garanta că opera audiovizuală rezultată este difuzată și promovată în mod corespunzător. Prin urmare, este oportun ca ajutorul să poată acoperi toate aspectele creației de film, de la conceperea intrigii și până la prezentarea sa în fața publicului.

                  20.

                  În ceea ce privește ajutoarele pentru cinematografe, sumele în cauză sunt de regulă mici, astfel încât, de exemplu, nivelurile de ajutor care intră sub incidența Regulamentului de minimis
                      (13) ar trebui să fie suficiente pentru cinematografele rurale și cele de artă. Cu toate acestea, dacă un stat SEE poate justifica necesitatea unui ajutor mai mare pentru cinematografe, ajutorul va fi evaluat în temeiul prezentelor orientări ca ajutor destinat să promoveze cultura, în sensul articolului 61 alineatul (3) litera (c) din Acordul privind SEE. Ajutoarele pentru cinematografe promovează cultura deoarece scopul principal al cinematografelor este expunerea produsului cultural reprezentat de film.

                  21.

                  Unele state SEE au luat în considerare acordarea de sprijin pentru proiecte audiovizuale care depășesc noțiunea tradițională de producții cinematografice și de televiziune. Narațiunea transmediatică — transmedia storytelling (cunoscută și sub numele de narațiune multiplatformă sau narațiune transmedia) este tehnica povestirii cu ajutorul unor platforme și formate diverse, prin intermediul tehnologiilor digitale, cum sunt filmele și jocurile. Este important de notat că aceste conținuturi sunt interconectate (14). Având în vedere că proiectele transmediatice sunt legate în mod inevitabil de producția unui film, componenta „producție cinematografică” este considerată, în sensul prezentelor orientări, drept operă audiovizuală.

                  22.

                  În schimb, deși jocurile pot reprezenta în următorii ani una dintre cele mai dinamice forme ale mass-mediei, nu toate jocurile se încadrează în mod necesar în categoria operelor audiovizuale sau a produselor culturale. Acestea au alte caracteristici în ceea ce privește producția, distribuția, comercializarea și consumul în comparație cu filmele. Prin urmare, normele concepute pentru producția de filme nu pot fi aplicate automat jocurilor. Mai mult, spre deosebire de sectorul cinematografic și al televiziunii, Comisia și Autoritatea nu dispun de suficiente decizii privind ajutorul de stat acordat jocurilor. Prin urmare, prezentele orientări nu acoperă ajutorul acordat jocurilor. Orice măsură de ajutor în sprijinul jocurilor care nu întrunește condițiile Regulamentului general de exceptare pe categorii de ajutoare (15) sau ale Regulamentului de minimis va fi în continuare analizată de la caz la caz. În măsura în care se poate demonstra necesitatea unei scheme de ajutor care vizează jocurile cu scop cultural sau educativ, Autoritatea va aplica prin analogie criteriile privind intensitatea ajutorului din prezentele orientări.

            4.2.   CRITERIUL CULTURAL

                  23.

                  Pentru a fi compatibil cu articolul 61 alineatul (3) litera (c) din Acordul privind SEE, ajutorul pentru sectorul audiovizual trebuie să promoveze cultura, iar definirea unui produs cultural este în primul rând o responsabilitate a statelor SEE. Atunci când evaluează o schemă de sprijin pentru operele audiovizuale, Autoritatea recunoaște că rolul său se limitează la a verifica dacă un stat SEE are un mecanism de verificare relevant și eficient pentru a se evita erorile evidente. Acest lucru s-ar realiza fie prin existența unui proces de selecție culturală pentru a determina ce opere audiovizuale ar trebui să beneficieze de ajutor, fie prin definirea unui profil cultural care trebuie îndeplinit de toate operele audiovizuale pentru a putea beneficia de ajutor. În conformitate cu Convenția UNESCO asupra protecției și promovării diversității expresiilor culturale din 2005 (16), Autoritatea subliniază că și un film comercial poate fi un film cultural.

                  24.

                  Diversitatea lingvistică este un element important al diversității culturale; prin urmare, apărarea și promovarea utilizării uneia sau a mai multora dintre limbile unui stat SEE au, de asemenea, rolul de a promova cultura (17). Conform jurisprudenței constante a Curții, atât promovarea limbii unui stat SEE (18), cât și politica culturală (19) pot constitui o cerință imperioasă de interes general care justifică o limitare a libertății de a presta servicii. Prin urmare, drept condiție pentru ajutor, statele SEE pot impune, printre altele, ca filmul să fie produs într-o anumită limbă, dacă se demonstrează că această cerință este necesară și oportună pentru a urmări un obiectiv cultural în sectorul audiovizualului, care poate favoriza totodată libertatea de exprimare a diferitelor componente sociale, religioase, filozofice sau lingvistice care există într-o anumită regiune. Faptul că un asemenea criteriu poate constitui în practică un avantaj pentru întreprinderile de producție cinematografică care lucrează în limba vizată de criteriul menționat este inerent obiectivului urmărit (20).

            4.3.   OBLIGAȚII PRIVIND TERITORIALIZAREA CHELTUIELILOR

                  25

                  Obligațiile impuse producătorilor de film de către autoritățile care acordă ajutorul, conform cărora aceștia trebuie să cheltuiască o anumită parte a bugetului de producție a filmului într-un teritoriu determinat (așa-numitele „obligații privind teritorializarea cheltuielilor”), au făcut obiectul unei atenții deosebite din momentul în care Comisia Europeană a început să ia în considerare crearea unor scheme de ajutor pentru cinematografie. Comunicarea privind cinematografia din 2001 și Orientările din 2008 ale Autorității au autorizat statele SEE să prevadă cerința ca până la 80 % din întregul buget al filmului să fie cheltuit pe teritoriul lor. Schemele care stabilesc valoarea ajutorului ca procentaj din cheltuielile cu activitatea de producție efectuate în statul SEE care acordă ajutorul încearcă deja, prin natura lor, să atragă o parte cât mai mare posibil din activitate de producție în statul SEE care acordă ajutorul și conțin un element inerent de teritorializare a cheltuielilor. Prezentele orientări trebuie să țină seama de aceste diferite tipuri de scheme de ajutor existente în prezent.

                  26.

                  Obligațiile privind teritorializarea cheltuielilor constituie o restricție a pieței interne a producțiilor audiovizuale. Prin urmare, Comisia a comandat un studiu extern privind condițiile teritoriale impuse producției audiovizuale care a fost finalizat în 2008 (21). Astfel cum se menționează în extinderea din 2009 a Comunicării privind cinematografia, în ansamblu, studiul a fost neconcludent: nu s-a putut determina dacă efectele pozitive ale condițiilor teritoriale depășesc ca importanță efectele negative.

                  27.

                  Cu toate acestea, potrivit studiului, costurile producției cinematografice par să fie mai mari în țările care pun în aplicare condiții teritoriale, comparativ cu țările care nu aplică astfel de condiții. De asemenea, studiul a constatat că aceste condiții teritoriale pot pune unele obstacole în calea coproducțiilor și le pot face mai puțin rentabile. În ansamblu, studiul a constatat că obligațiile de teritorializare a cheltuielilor mai restrictive nu conduc la efecte pozitive suficiente pentru a justifica menținerea nivelurilor actuale ale restricțiilor. De asemenea, nu a fost demonstrată necesitatea acestor condiții în perspectiva obiectivelor urmărite.

                  28.

                  O măsură națională care împiedică exercitarea libertăților fundamentale garantate prin Acordul privind SEE poate fi acceptabilă doar atunci când respectă mai multe condiții: trebuie să poată fi justificată prin motive imperioase de interes general, să fie de natură să asigure realizarea obiectivului urmărit și să nu depășească ceea ce este necesar pentru ca acesta să fie atins (22). Caracteristicile specifice industriei cinematografice, în special mobilitatea extraordinară a producțiilor, și promovarea diversității culturale, a culturii și a limbilor naționale pot constitui o cerință imperioasă de interes general care poate justifica o restricție în ceea ce privește exercitarea libertăților fundamentale. Prin urmare, Autoritatea recunoaște în continuare că, într-o anumită măsură, aceste condiții ar putea fi necesare pentru a menține o masă critică de infrastructură pentru producția de filme în statul SEE sau regiunea care acordă ajutorul.

                  29.

                  Foarte puține state SEE impun obligații de teritorializare a cheltuielilor până la plafonul de 80 % din bugetul de producție permis de Comunicarea din 2001 și de Orientările din 2008 ale Autorității. Mai multe state SEE nu prevăd nicio obligație de teritorializare a cheltuielilor în schemele lor de ajutor. Multe scheme regionale sunt legate de valoarea ajutorului și prevăd că 100 % sau 150 % din această valoare trebuie sau ar trebui să fie cheltuită în statul SEE care acordă ajutorul, fără a preciza originea serviciilor subcontractate sau originea bunurilor utilizate în producție. În unele scheme, producătorul care beneficiază de ajutor este liber să cheltuiască cel puțin 20 % din bugetul de producție în afara teritoriului statului SEE respectiv. Anumite state SEE stabilesc ajutorul pentru cinematografie ca procentaj doar din cheltuielile locale.

                  30.

                  Valoarea cheltuielilor care fac obiectul obligațiilor de teritorializare a cheltuielilor ar trebui să fie cel puțin proporțională cu angajamentul financiar real al unui stat SEE, și nu cu bugetul total al producției. Acest lucru nu s-a aplicat neapărat în cazul criteriului teritorial din Comunicarea din 2001 (23) sau din Orientările din 2008 ale Autorității.

                  31.

                  În principal, există două mecanisme diferite de ajutoare aplicate de statele SEE care acordă ajutor pentru producția de filme:

                              ajutoare acordate, de exemplu, de către un comitet de selecție, sub forma unor subvenții directe, stabilite, de exemplu, ca procent din bugetul de producție; și

                              ajutoare acordate și stabilite ca procentaj din cheltuielile de producție efectuate în statul SEE care acordă ajutorul (de exemplu, un stimulent fiscal).

                  32.

                  Punctul 48 stabilește, pentru fiecare mecanism, limitele în care Autoritatea poate accepta aplicarea de către un stat SEE a obligațiilor de teritorializare a cheltuielilor care ar putea fi considerate încă necesare și proporționale cu un obiectiv cultural.

                  33.

                  În cazul ajutoarelor acordate sub formă de subvenții, obligația maximă de teritorializare a cheltuielilor ar trebui să fie limitată la 160 % din valoarea ajutorului. Aceasta corespunde regulii valabile anterior de „80 % din bugetul de producție”, atunci când intensitatea ajutorului atinge nivelul maxim general precizat la punctul 51 subpunctul 2, și anume 50 % din bugetul de producție (24).

                  34.

                  În cazul ajutoarelor acordate ca procentaj din cheltuielile cu activitatea de producție în statul SEE care acordă ajutorul, există un stimulent de a cheltui mai mult în statul SEE pentru a primi ajutoare mai mari. Limitarea activității de producție eligibile la activitățile desfășurate în statul SEE care acordă ajutorul este o restricție teritorială. Prin urmare, pentru a stabili o limită care să fie comparabilă cu limita aplicabilă subvențiilor, cheltuielile maxime care fac obiectul obligațiilor de teritorializare a cheltuielilor sunt de 80 % din bugetul de producție.

                  35.

                  În plus, în temeiul oricăruia dintre mecanisme, orice schemă poate conține un criteriu de eligibilitate care să impună un nivel minim de activitate de producție pe teritoriul statului SEE care acordă ajutorul. Acest nivel nu trebuie să depășească 50 % din bugetul de producție.

                  36.

                  În orice caz, statele SEE nu sunt obligate să impună obligații de teritorializare a cheltuielilor.

            4.4.   CONCURENȚA PENTRU ATRAGEREA PRODUCȚIILOR STRĂINE IMPORTANTE

                  37.

                  Din 2001, mai multe state SEE au introdus scheme având drept obiectiv să atragă în Europa producțiile de mare anvergură, în concurență globală cu locurile de filmare și infrastructurile din alte părți ale lumii, cum ar fi cele din Statele Unite, Canada, Noua Zeelandă sau Australia. Participanții la consultarea publică lansată înaintea noii comunicări a Comisiei au fost de acord că producțiile respective erau necesare pentru a se menține o infrastructură audiovizuală de calitate superioară, pentru a contribui la utilizarea unor infrastructuri și echipamente cinematografice de bună calitate, precum și la ocuparea forței de muncă a unui personal înalt calificat, contribuind totodată la transferul de tehnologie, know-how și experiență. Faptul că producțiile străine utilizează parțial infrastructurile ar asigura și faptul că există capacități de a realiza producții europene de mare anvergură și de înaltă calitate.

                  38.

                  În ceea ce privește posibilul efect asupra sectorului audiovizual european, producțiile străine pot avea un impact de durată deoarece, de obicei, fac în mare măsură uz de infrastructura locală și de actorii locali. În ansamblu, acest lucru poate avea un efect global pozitiv asupra sectorului audiovizual național. Ar trebui notat, de asemenea, că multe dintre filmele care sunt considerate proiecte importante din țări terțe sunt, de fapt, coproducții care implică și producători europeni. Așadar, aceste subvenții ar contribui și la promovarea operelor audiovizuale europene, precum și la sprijinirea infrastructurilor pentru producțiile naționale.

                  39.

                  Prin urmare, Autoritatea consideră că astfel de ajutoare pot fi, în principiu, compatibile cu articolul 61 alineatul (3) litera (c) din Acordul privind SEE ca ajutoare destinate să promoveze cultura în aceleași condiții ca ajutoarele pentru producția europeană. Cu toate acestea, întrucât valorile ajutoarelor pentru producțiile internaționale importante pot fi foarte mari, Autoritatea va monitoriza evoluția ulterioară a acestui tip de ajutor pentru a se asigura că concurența se va baza mai ales pe calitate și preț, și nu pe ajutoarele de stat.

            4.5.   PRODUCȚII TRANSFRONTALIERE

                  40.

                  Puține filme europene sunt distribuite în afara teritoriilor pe care au fost produse. Probabilitatea ca un film european să fie difuzat în mai multe state SEE este mai mare în cazul coproducțiilor care implică producători provenind din mai multe țări. Având în vedere importanța cooperării producătorilor din state SEE diferite pentru crearea unor opere europene care sunt văzute în mai multe state SEE, Autoritatea consideră că este justificată o intensitate mai mare a ajutorului pentru coproducțiile finanțate de către mai mult de un stat SEE și care implică producători din mai mult de un stat SEE.

            4.6.   PATRIMONIUL CINEMATOGRAFIC

                  41.

                  Autoritatea este de părere că filmele ar trebui adunate, păstrate și puse la dispoziția generațiilor viitoare în scopuri culturale și educaționale. În Concluziile Consiliului Educație, Tineret, Cultură și Sport din 18 noiembrie 2010 privind patrimoniul cinematografic european (25), statele membre ale UE au fost invitate să se asigure că filmele care au beneficiat de ajutoare de stat sunt depuse la o instituție de patrimoniu cinematografic (26), împreună cu toate materiale conexe, atunci când este posibil, și cu drepturile corespunzătoare în ceea ce privește păstrarea și utilizarea culturală și necomercială a filmelor și a materialelor conexe.

                  42.

                  Unele state membre ale UE au introdus practica de a plăti ultima tranșă a ajutorului după ce instituția de patrimoniu cinematografic a certificat depunerea filmului care a beneficiat de ajutor. Această metodă s-a dovedit a fi un instrument eficace pentru respectarea obligației contractuale privind depunerea.

                  43.

                  Unele state membre ale UE au introdus în acordurile lor de subvenționare dispoziții pentru a permite, după o perioadă de timp convenită și cu condiția ca acest lucru să nu afecteze utilizarea normală a filmului, utilizarea filmelor finanțate din fonduri publice pentru scopurile specificate în executarea misiunilor de interes public ale instituțiilor de patrimoniu cinematografic.

                  44.

                  Autoritatea este de părere că statele SEE ar trebui să îi încurajeze și să îi ajute pe producători să depună o copie a filmului care beneficiază de ajutor la instituția de patrimoniu cinematografic desemnată de organismul care acordă finanțarea, în vederea păstrării filmului, precum și a utilizării necomerciale specificate convenite cu titularul (titularii) drepturilor, cu respectarea drepturilor de proprietate intelectuală și fără a se aduce atingere remunerării corecte a titularului (titularilor) drepturilor, după o perioadă de timp stabilită în acordul de subvenționare și într-un mod care să nu afecteze utilizarea normală a filmului.

            5.   EVALUAREA COMPATIBILITĂȚII AJUTORULUI

                  45.

                  Când evaluează ajutoarele destinate filmelor și altor opere audiovizuale, Autoritatea verifică, pe baza considerațiilor anterioare:

                              —

                              în primul rând, dacă schema de ajutor respectă principiul „legalității generale”, și anume Autoritatea trebuie să verifice dacă schema nu conține clauze care ar fi contrare dispozițiilor din Acordul privind SEE în alte domenii decât cele referitoare la ajutorul de stat;

                              —

                              în al doilea rând, dacă schema îndeplinește criteriile specifice de compatibilitate a ajutorului, prezentate mai jos.

            5.1.   LEGALITATEA GENERALĂ

                  46.

                  Autoritatea trebuie să verifice în primul rând că ajutoarele respectă principiul „legalității generale” și că condițiile de eligibilitate și criteriile de atribuire nu conțin clauze contrare dispozițiilor din Acordul privind SEE în alte domenii decât cele referitoare la ajutorul de stat. Autoritatea trebuie să se asigure, printre altele, că sunt respectate principiile care interzic discriminarea pe motive de naționalitate, principiile care prevăd libera circulație a bunurilor, libera circulație a lucrătorilor, libertatea de stabilire, libertatea de a presta servicii și libera circulație a capitalurilor (articolele 4, 8, 28, 31, 36 și 40 din Acordul privind SEE). Autoritatea pune în aplicare aceste principii în coroborare cu normele de concurență, atunci când dispozițiile contrare acestor principii nu pot fi separate de funcționarea schemei.

                  47.

                  În conformitate cu principiile menționate mai sus, schemele de ajutor nu pot, de exemplu: să rezerve ajutorul exclusiv pentru resortisanții țării respective; să ceară beneficiarilor să dețină statutul de întreprinderi naționale, înființate în temeiul dreptului comercial național (întreprinderile înființate într-un stat SEE și care funcționează în altul, prin intermediul unei filiale permanente sau al unei agenții trebuie să poată fi eligibile pentru ajutor; în plus, cerința referitoare la agenție nu poate fi aplicabilă decât în momentul plății ajutorului); sau să oblige societățile străine care prestează servicii de producție de film să eludeze dispozițiile Directivei 96/71/CE a Parlamentului European și a Consiliului (27) în ceea ce îi privește pe lucrătorii lor detașați.

                  48.

                  Având în vedere situația specială a sectorului cinematografic european, schemele de sprijin pentru producția de filme pot:

                              fie impune ca până la 160 % din valoarea ajutorului acordat producției unei anumite opere audiovizuale să se cheltuiască pe teritoriul statului care acordă ajutorul; fie

                              calcula valoarea ajutorului acordat producției unei anumite opere audiovizuale ca procentaj din cheltuielile cu activitățile de producție cinematografică efectuate în statul SEE care acordă ajutorul, situație tipică în cazul schemelor de sprijin sub formă de stimulente fiscale.

                  49.

                  În ambele cazuri, pentru ca proiectele să fie eligibile pentru ajutor, statele SEE pot impune un nivel minim de activitate de producție pe teritoriul lor. Acest nivel nu poate depăși însă 50 % din bugetul total de producție. În plus, legătura teritorială nu trebuie, în niciun caz, să depășească 80 % din bugetul total de producție.

            5.2.   CRITERII DE EVALUARE SPECIFICE ÎN TEMEIUL ARTICOLULUI 61 ALINEATUL (3) LITERA (c) DIN ACORDUL PRIVIND SEE

                  50.

                  Obiectivul sprijinirii producției de opere audiovizuale europene și al asigurării existenței infrastructurii necesare pentru producerea și difuzarea acestora este modelarea identităților culturale europene, precum și consolidarea diversității culturale. Prin urmare, obiectivul ajutorului este promovarea culturii. Astfel de ajutoare pot fi compatibile cu Acordul privind SEE, în conformitate cu articolul 61 alineatul (3) litera (c) din Acordul privind SEE. Întreprinderile din sectorul producției cinematografice și de televiziune pot, de asemenea, beneficia de alte tipuri de ajutor acordate în temeiul articolului 61 alineatul (3) literele (a) și (c) din Acordul privind SEE (de exemplu, ajutor regional, ajutor pentru IMM-uri, cercetare și dezvoltare, formare profesională sau ocuparea forței de muncă), respectând intensitățile maxime ale ajutorului în cazul cumulării ajutoarelor.

                  51.

                  În cazul schemelor destinate să sprijine scrierea scenariilor, dezvoltarea, producția, distribuția și promovarea de opere audiovizuale care fac obiectul prezentelor orientări, Autoritatea va examina următoarele criterii în legătură cu opera audiovizuală care va beneficia de ajutor pentru a evalua dacă schema este compatibilă cu tratatul în temeiul articolului 61 alineatul (3) litera (c) din Acordul privind SEE:

                              1.

                              Ajutorul este destinat unui produs cultural. Fiecare stat SEE se asigură că producția care beneficiază de sprijin are un conținut cultural, în conformitate cu propriile criterii naționale, prin intermediul unui proces de verificare eficient pentru a se evita erorile evidente: fie prin selecționarea propunerilor de film, de exemplu prin intermediul unui juriu sau al unei persoane însărcinate să efectueze selecția, fie, în absența unui astfel de proces de selecție, prin întocmirea unei liste de criterii culturale în funcție de care va fi verificată fiecare operă audiovizuală.

                              2.

                              În principiu, intensitatea ajutorului trebuie să fie limitată la 50 % din bugetul de producție, cu scopul de a stimula inițiativele comerciale normale. Intensitatea ajutorului pentru producțiile transfrontaliere finanțate de mai mult de un stat SEE și care implică producători din mai mult de un stat SEE poate fi de până la 60 % din bugetul de producție. Operele audiovizuale greu de realizat (28) și coproducțiile care implică țări de pe lista Comitetului de asistență pentru dezvoltare (CAD) al OCDE (29) sunt excluse de la aceste limite. Filmele a căror unică versiune originală este în limba oficială a unui stat SEE ale cărui teritorii, populații sau spații lingvistice sunt limitate pot fi considerate, în acest context, drept opere audiovizuale greu de realizat.

                              3.

                              În principiu, nu există nicio limită pentru ajutorul destinat scrierii sau dezvoltării de scenarii. Cu toate acestea, în cazul în care scenariul sau proiectul rezultat este, în final, transformat într-un film, costurile scrierii scenariului și dezvoltării sunt apoi incluse în bugetul de producție și luate în considerare pentru a calcula intensitatea maximă a ajutorului pentru opera audiovizuală, astfel cum se prevede la subpunctul 2 de mai sus.

                              4.

                              Costurile de distribuție și promovare a operelor audiovizuale care sunt eligibile pentru ajutor destinat producției pot beneficia de un ajutor cu aceeași intensitate ca și în cazul producției lor.

                              5.

                              În afară de scrierea scenariilor, dezvoltare, distribuție sau promovare, ajutorul acordat pentru activități specifice de producție nu este permis. Prin urmare, ajutorul nu trebuie rezervat unor părți individuale din lanțul valoric al producției. Orice ajutor acordat pentru producția unei anumite opere audiovizuale ar trebui să contribuie la bugetul total al acesteia. Producătorul ar trebui să fie liber să aleagă din ce posturi bugetare vor fi cheltuite fonduri în alte state SEE. Scopul este de a se asigura faptul că ajutorul are un efect de stimulare neutru. Atribuirea ajutorului unor posturi specifice din bugetul unui film ar putea transforma acest ajutor într-o preferință națională pentru sectoarele care furnizează serviciile destinate acestor posturi specifice, ceea ce ar fi incompatibil cu Acordul privind SEE.

                              6.

                              Statele SEE ar trebui să îi încurajeze și să îi ajute pe producători să depună o copie a filmului care beneficiază de ajutor la o instituție de patrimoniu cinematografic desemnată de organismul care acordă finanțarea, în vederea păstrării filmului, precum și a utilizării necomerciale specificate convenite cu titularul (titularii) drepturilor, cu respectarea drepturilor de proprietate intelectuală și fără a se aduce atingere remunerării corecte a titularului (titularilor) drepturilor, după o perioadă de timp stabilită în acordul de subvenționare și într-un mod care să nu afecteze utilizarea normală a filmului.

                              7.

                              Ajutorul este acordat în mod transparent. Statele SEE trebuie să publice pe un site central sau pe un singur site care preia informații de pe mai multe site-uri cel puțin următoarele informații: textul integral al schemei de ajutor aprobate și dispozițiile de punere în aplicare a acesteia, numele beneficiarului ajutorului, denumirea și natura activității sau ale proiectului care beneficiază de ajutor, valoarea ajutorului, precum și intensitatea ajutorului exprimată ca procentaj din bugetul total al activității sau a proiectului care beneficiază de ajutor. Aceste informații trebuie publicate online după adoptarea deciziei de atribuire, păstrate cel puțin 10 ani și puse la dispoziția publicului larg fără restricții (30).

                  52.

                  Modernizarea cinematografelor, inclusiv digitalizarea acestora, poate beneficia de ajutor atunci când statele SEE pot justifica necesitatea, proporționalitatea și caracterul adecvat ale unui astfel de ajutor. Pe această bază, Autoritatea va evalua dacă schema este compatibilă cu articolul 61 alineatul (3) litera (c) din Acordul privind SEE.

                  53.

                  Atunci când se determină dacă este respectată intensitatea maximă a ajutorului, va fi luată în considerare valoarea totală a ajutoarelor de stat acordate de statele SEE activității sau proiectului care beneficiază de ajutor, indiferent dacă ajutorul respectiv este finanțat din surse locale, regionale, naționale sau ale UE. Cu toate acestea, fondurile acordate direct prin programele UE, cum ar fi MEDIA, fără implicarea statelor SEE în decizia de atribuire, nu sunt resurse de stat. Prin urmare, asistența oferită prin aceste programe nu se ia în calcul pentru verificarea respectării plafoanelor ajutorului.

            6.   MĂSURI CORESPUNZĂTOARE

                  54.

                  Autoritatea propune ca măsuri utile, în sensul articolului 62 alineatul (1) din Acordul privind SEE, alinierea de către statele SEE a schemelor lor existente privind finanțarea cinematografiei la prezentele orientări, în termen de 2 ani de la data publicării acesteia în Suplimentul SEE la Jurnalul Oficial al Uniunii Europene. Statele SEE ar trebui să confirme Autorității acceptarea măsurilor utile propuse, în termen de o lună de la data publicării prezentelor orientări în Suplimentul SEE la Jurnalul Oficial. În absența unui răspuns, Autoritatea va considera că statul SEE respectiv nu este de acord cu măsurile.

            7.   APLICARE

                  55.

                  Autoritatea va aplica principiile enunțate în prezentele orientări începând cu 1 aprilie 2014.

                  56.

                  Autoritatea va aplica prezentele orientări în cazul tuturor măsurilor de ajutor notificate în privința cărora i se solicită să ia o decizie după 1 aprilie 2014, chiar dacă măsurile de ajutor au fost notificate anterior acelei date.

                  57.

                  Autoritatea va examina compatibilitatea cu Acordul privind SEE a oricărui ajutor acordat fără autorizația sa și care, în consecință, încalcă articolul 1 alineatul (3) din partea I a Protocolului 3 la Acordul între statele AELS privind instituirea unei Autorități de Supraveghere și a unei Curți de Justiție, în baza:

                              (a)

                              prezentelor orientări, în cazul în care ajutorul respectiv sau o partea a acestuia se acordă după publicarea prezentelor orientări în Suplimentul SEE la Jurnalul Oficial al Uniunii Europene;

                              (b)

                              Orientărilor din 2008 ale Autorității, în toate celelalte cazuri.

         (1)  Aceste orientări corespund Comunicării Comisiei Europene privind ajutoarele de stat pentru filme și alte opere audiovizuale (JO C 332, 15.11.2013, p. 1).

         (2)  Statele AELS sunt membre cu drepturi depline ale programului MEDIA.

         (3)  PWC Global Entertainment and Media Outlook 2013-2017, http://www.pwc.com/gx/en/global-entertainment-media-outlook/segment-insights/filmed-entertainment.jhtml.

         (4)  Studiu realizat de KEA European Affairs, Multi-Territory Licensing of Audiovisual Works in the European Union, raport final elaborat pentru Comisia Europeană, DG Societatea Informațională și Media, octombrie 2010, p. 21, http://www.keanet.eu/docs/mtl%20-%20full%20report%20en.pdf.

         (5)  Norvegia: Deciziile nr. 32/02/COL din 20 februarie 2002, nr. 169/02/COL din 18 septembrie 2002, nr. 186/03/COL din 29 octombrie 2003, nr. 179/05/COL din 15 iulie 2005, nr. 342/06/COL din 14 noiembrie 2006, nr. 430/08/COL din 2 iulie 2008, nr. 774/08/COL din 10 decembrie 2008, nr. 289/09/COL din 1 iulie 2009, precum și Decizia nr. 180/09/COL din 31 martie 2009; Islanda: Deciziile nr. 114/99/COL din 4 iunie 1999, nr. 380/00/COL din 18 decembrie 2000, nr. 390/06/COL din 13 decembrie 2006, nr. 255/09/COL din 10 iunie 2009 și nr. 262/12/COL din 4 iulie 2012; Liechtenstein: Deciziile nr. 192/00/COL din 27 septembrie 2000, nr. 267/06/COL din 20 septembrie 2006 și nr. 395/11/COL din 14 decembrie 2011.

         (6)  Cu toate acestea, Principatul Liechtenstein nu este parte a Convenției UNESCO asupra protecției și promovării diversității expresiilor culturale.

         (7)  Comunicarea Comisiei către Consiliu, Parlamentul European, Comitetul Economic și Social și Comitetul Regiunilor privind anumite aspecte juridice legate de producțiile cinematografice și alte producții audiovizuale (JO C 43, 16.2.2002, p. 6).

         (8)  JO C 123, 30.4.2004, p. 1.

         (9)  JO C 134, 16.6.2007, p. 5.

         (10)  JO C 31, 7.2.2009, p. 1.

         (11)  Versiunea actualizată a Orientărilor privind ajutoarele de stat este publicată pe site-ul Autorității, la adresa: http://www.eftasurv.int/state-aid/legal-framework/state-aid-guidelines/. Partea VII din Orientările privind ajutoarele de stat stabilește normele sectoriale privind ajutoarele de stat pentru producțiile cinematografice și alte producții audiovizuale (JO L 105, 21.4.2011, p. 32 și Suplimentul SEE nr. 23, 21.4.2011, p. 1).

         (12)  În special Hotărârea Curții de Justiție din 10 martie 2005, Laboratoires Fournier, C-39/04, Rec., p. I-2057.

         (13)  Regulamentul (CE) nr. 1998/2006 al Comisiei din 15 decembrie 2006 privind aplicarea articolelor 87 și 88 din tratat ajutoarelor de minimis (JO L 379, 28.12.2006, p. 5), încorporat ca punctul 1ea în anexa XV la Acordul privind SEE prin Decizia nr. 29/2007 a Comitetului mixt (JO L 209, 9.8.2007, p. 52 și Suplimentul SEE nr. 38, 9.8.2007, p. 34), intrată în vigoare la 28 aprilie 2007. Acest regulament a fost înlocuit cu Regulamentul (CE) nr. 1407/2013 al Comisiei din 18 decembrie 2013 privind aplicarea articolelor 107 și 108 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene ajutoarelor de minimis (JO L 352, 24.12.2013, p. 1). Regulamentul urmează să fie încorporat în Acordul privind SEE.

         (14)  A nu se confunda cu adaptările tradiționale care utilizează mai multe platforme, cu francizele media sau cu sequel (continuarea unei opere anterioare).

         (15)  Regulamentul (CE) nr. 800/2008 al Comisiei din 6 august 2008 de declarare a anumitor categorii de ajutoare compatibile cu piața comună în aplicarea articolelor 87 și 88 din tratat (Regulament general de exceptare pe categorii de ajutoare)(JO L 214, 9.8.2008, p. 3), astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (UE) nr. 1224/2013 al Comisiei din 29 noiembrie 2013 în ceea ce privește perioada sa de aplicare (JO L 320, 30.11.2013, p. 22), încorporat ca punctul 1j din anexa XV la Acordul privind SEE prin Decizia nr. 29/2014 a Comitetului mixt (nepublicată încă în JO sau în Suplimentul SEE), intrată în vigoare la 15 februarie 2014.

         (16)  Convenția prevede la articolul 4 alineatul (4): „Activitățile, bunurile și serviciile culturale se referă la activități, bunuri și servicii care materializează sau transmit expresii culturale, independent de valoarea comercială pe care o pot avea. Activitățile culturale pot fi de sine stătătoare sau pot contribui la producerea de bunuri și servicii culturale.”

         (17)  Hotărârea Curții de Justiție din 5 martie 2009, UTECA, C-222/07, punctele 27-33.

         (18)  Hotărârea Curții de Justiție din 13 decembrie 2007, United Pan-Europe Communications Belgium, C250/06, punctul 43.

         (19)  Hotărârea Curții de Justiție din 28 octombrie 1999, ARD, C-6/98, punctul 50.

         (20)  Hotărârea Curții de Justiție din 5 martie 2009, UTECA, C-222/07, punctele 34 și 36.

         (21)  2008 Study on the Economic and Cultural Impact, notably on Co-productions, of Territorialisation Clauses of state aid Schemes for Films and Audiovisual Productions (Studiu privind impactul economic și cultural, în special asupra coproducțiilor, al clauzelor referitoare la teritorializare ale schemelor de ajutor de stat pentru producțiile cinematografice și audiovizuale, 2008), http://ec.europa.eu/avpolicy/docs/library/studies/territ/final_rep.pdf.

         (22)  Hotărârea Curții de Justiție, UTECA, C-222/07, punctul 25.

         (23)  De exemplu, un producător realizează un film cu un buget de 10 milioane EUR și solicită ajutor printr-o schemă care oferă cel mult 1 milion EUR per film. Este disproporționat ca filmul să nu poată beneficia de ajutor pe motiv că producătorul nu intenționează să cheltuiască cel puțin 8 milioane EUR din bugetul de producție pe teritoriul care oferă ajutorul.

         (24)  De exemplu, un producător realizează un film cu un buget de 10 milioane EUR și solicită ajutor printr-o schemă care oferă cel mult 1 milion EUR per film. Producătorului nu i se poate cere să cheltuiască mai mult de 1,6 milioane EUR din bugetul de producție pe teritoriul care oferă ajutorul. Cu toate acestea, dacă bugetul filmului ar fi fost de 2 milioane EUR și ar fi primit valoarea maximă a ajutorului, producătorul s-ar confrunta cu o obligație de teritorializare a cheltuielilor echivalentă cu 80 % din bugetul de producție.

         (25)  JO C 324, 1.12.2010, p. 1.

         (26)  Instituțiile de patrimoniu cinematografic sunt desemnate de statele membre pentru a colecta, păstra și pune la dispoziție patrimoniul cinematografic în scopuri culturale și educaționale.

         (27)  Directiva 96/71/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 1996 privind detașarea lucrătorilor în cadrul prestării de servicii (JO L 18, 21.1.1997, p. 1), încorporată în punctul 30 din anexa XVIII la Acordul privind SEE prin Decizia nr. 37/98 a Comitetului mixt (JO L 310, 19.11.1998, p. 25 și Suplimentul SEE nr. 48, 19.11.1998, p. 260), intrată în vigoare la 1 mai 1998.

         (28)  Cum ar fi scurtmetrajele, primul și al doilea film ale unui regizor, documentarele, operele cu buget redus sau care au alt tip de dificultăți comerciale. În temeiul principiului subsidiarității, este de datoria fiecărui stat SEE să formuleze, pe baza criteriilor naționale, o definiție a noțiunii de „film dificil”.

         (29)  Lista CAD cuprinde toate țările și teritoriile eligibile să primească asistență oficială pentru dezvoltare. Acestea sunt țări cu venit mic sau mediu pe baza venitului național brut (VNB) pe cap de locuitor, astfel cum sunt publicate de Banca Mondială, cu excepția membrilor G8, a membrilor UE și a țărilor care au o dată fixată pentru aderarea la UE. Lista cuprinde, de asemenea, toate țările cel mai puțin dezvoltate, astfel cum sunt definite de Organizația Națiunilor Unite. A se vedea: http://www.oecd.org/document/45/0,3746,en_2649_34447_2093101_1_1_1_1,00.html. Trebuie menționat faptul că numai Norvegia și Islanda sunt membri ai CAD și, prin urmare, respectă orientările și documentele de referință emise de CAD în procesul de elaborare a politicilor naționale în materie de cooperare pentru dezvoltare.

         (30)  Aceste informații ar trebui actualizate periodic (de exemplu, o dată la șase luni) și puse la dispoziție în formate comune.


Anunţ juridic important

|

52007BP0120(02)

2. Decizia Parlamentului European din 24 aprilie 2007 privind închiderea conturilor Agenţiei Europene pentru Medicamente pentru exerciţiul financiar 2005 (C6-0394/2006 - 2006/2161(DEC))

Jurnalul Oficial 074 E , 20/03/2008 p. 0228 - 0229

		2.Decizia Parlamentului European din 24 aprilie 2007 privind închiderea conturilor Agenţiei Europene pentru Medicamente pentru exerciţiul financiar 2005 (C6-0394/2006 - 2006/2161(DEC))Parlamentul European,- având în vedere conturile anuale finale ale Agenţiei Europene pentru Medicamente pentru exerciţiul financiar 2005 [1],- având în vedere raportul Curţii de Conturi privind conturile anuale finale ale Agenţiei Europene pentru Medicamente pentru exerciţiul financiar 2005, precum şi răspunsurile agenţiei [2],- având în vedere Recomandarea Consiliului din 27 februarie 2007 (5711/2007 — C6-0080/2007),- având în vedere Tratatul CE, în special articolul 276,- având în vedere Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului din 25 iunie 2002 privind Regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităţilor Europene [3], în special articolul 185,- având în vedere Regulamentul (CE) nr. 726/2004 al Parlamentului European şi al Consiliului din 31 martie 2004 de stabilire a procedurilor comunitare privind autorizarea şi supravegherea medicamentelor de uz uman şi veterinar şi de instituire a unei Agenţii Europene pentru Medicamente [4], în special articolul 68,- având în vedere Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2343/2002 al Comisiei din 19 noiembrie 2002 privind Regulamentul financiar cadru pentru organismele menţionate la articolul 185 din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului [5], în special articolul 94,- având în vedere articolul 71 şi anexa V la Regulamentul său de procedură,- având în vedere raportul Comisiei pentru control bugetar şi avizul Comisiei pentru mediu, sănătate publică şi siguranţă alimentară (A6-0099/2007),1. constată că situaţia conturilor finale anuale ale Agenţiei Europene pentru Medicamente pentru exerciţiile financiare 2004 şi 2005 se prezintă după cum urmează:Sursa: Datele agenţiei — Prezentul tabel rezumă datele furnizate de agenţie în conturile sale anuale.(în mii EUR) |Contul de venituri şi cheltuieli pentru exerciţiile financiare 2004 şi 2005 || 2005 | 2004 |VenituriOnorarii aferente autorizaţiilor de comercializare | 72613 | 68412 |Subvenţii din partea Comisiei, inclusiv contribuţii primite în cadrul EE | 22847 | 20529 |Subvenţie comunitară pentru medicamente orfane | 6110 | 4026 |Contribuţii pentru programe comunitare | 0 | 0 |Venituri administrative | 3423 | 1973 |Venituri diverse | 1643 | 1473 |Total venituri (a) | 106636 | 96413 |CheltuieliCheltuieli de personal | 40057 | 34333 |Cheltuieli administrative | 17022 | 11224 |Cheltuieli de funcţionare | 41999 | 38573 |Amortizare | 5333 | 3650 |Alte cheltuieli | 104 | 280 |Total cheltuieli (b) | 104515 | 88060 |Rezultatul din exploatare (c = a-b) | 2121 | 8353 |Rezultatul financiar (e) | 2257 | 1160 |Rezultatul economic (f=c+e) | 4378 | 9513 |2. aprobă închiderea conturilor Agenţiei Europene pentru Medicamente pentru exerciţiul financiar 2005;3. încredinţează Preşedintelui sarcina de a transmite prezenta decizie directorului executiv al Agenţiei Europene pentru Medicamente, Consiliului, Comisiei şi Curţii de Conturi şi de a asigura publicarea acesteia în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene (seria L).[1] JO C 266, 31.10.2006, p. 4.[2] JO C 312, 19.12.2006, p. 12.[3] JO L 248, 16.9.2002, p. 1. Regulament astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1995/2006 (JO L 390, 30.12.2006, p. 1).[4] JO L 136, 30.4.2004, p. 1. Regulament astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 1901/2006 (JO L 378, 27.12.2006, p. 1).[5] JO L 357, 31.12.2002, p. 72.--------------------------------------------------


title: Decizia Consiliului din 7 noiembrie 2006 privind încheierea Acordului sub forma unui schimb de scrisori cu privire la aplicarea provizorie a Protocolului de stabilire a posibilităților de pescuit și a contrapartidei financiare prevăzute de Acordul între Comunitatea Europeană și Republica Gaboneză privind pescuitul în apele Gabonului pe parcursul perioadei cuprinse între 3 decembrie 2005 și 2 decembrie 2011

text:
Anunţ juridic important

|

32006D0788

Jurnalul Oficial L 319 , 18/11/2006 p. 0015 - 0016

		Decizia Consiliuluidin 7 noiembrie 2006privind încheierea Acordului sub forma unui schimb de scrisori cu privire la aplicarea provizorie a Protocolului de stabilire a posibilităților de pescuit și a contrapartidei financiare prevăzute de Acordul între Comunitatea Europeană și Republica Gaboneză privind pescuitul în apele Gabonului pe parcursul perioadei cuprinse între 3 decembrie 2005 și 2 decembrie 2011(2006/788/CE)CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 37 coroborat cu articolul 300 alineatul (2),având în vedere propunerea Comisiei,întrucât:(1) Comunitatea și Republica Gaboneză au negociat și parafat un Acord de parteneriat în domeniul pescuitului prin care se acordă pescarilor din Comunitate posibilități de pescuit în apele aflate sub suveranitatea Republicii Gaboneze.(2) Este în interesul Comunității să aprobe acordul menționat anterior.(3) Este necesar să se asigure continuitatea activităților de pescuit de la data expirării protocolului anterior [1] până la data intrării în vigoare a Protocolului de stabilire a posibilităților de pescuit și a contrapartidei financiare prevăzute de acordul menționat anterior.(4) Este necesar să se definească metoda de repartizare a posibilităților de pescuit între statele membre,DECIDE:Articolul 1Acordul sub forma unui schimb de scrisori cu privire la aplicarea provizorie a Protocolului de stabilire a posibilităților de pescuit și a contrapartidei financiare prevăzute de Acordul între Comunitatea Europeană și Republica Gaboneză privind pescuitul în apele Gabonului pe parcursul perioadei cuprinse între 3 decembrie 2005 și 2 decembrie 2011 este aprobat în numele Comunității.Textul acordului se anexează la prezenta decizie.Articolul 2Acordul este aplicat cu caracter provizoriu de la 3 decembrie 2005.Articolul 3Posibilitățile de pescuit stabilite prin Protocolul la acord se repartizează între statele membre după cum urmează:Categoria de pescuit | Tipul navei | Statul membru | Licențe sau cotă |Pescuitul tonului | Nave de pescuit cu paragate plutitoare | Spania | 13 |Portugalia | 3 |Pescuitul tonului | Toniere frigorifice cu plasă pungă | Spania | 12 |Franța | 12 |În cazul în care cererile de licențe ale acestor state membre nu epuizează toate posibilitățile de pescuit prevăzute de protocol, Comisia poate lua în considerare cereri de licențe din partea oricărui alt stat membru.Articolul 4Statele membre ale căror nave pescuiesc în temeiul prezentului acord informează Comisia cu privire la cantitățile din fiecare stoc, capturate în zona de pescuit gaboneză, în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 500/2001 al Comisiei din 14 martie 2001 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 2847/93 al Consiliului în ceea ce privește controlul capturilor realizate de vasele de pescuit comunitare în apele unei țări terțe și în larg [2].Articolul 5Președintele Consiliului este autorizat să desemneze persoanele împuternicite să semneze Acordul sub forma unui schimb de scrisori în vederea obligării Comunității.Adoptată la Bruxelles, 7 noiembrie 2006.Pentru ConsiliuPreședinteleE. Heinäluoma[1] Aprobat prin Regulamentul (CE) nr. 580/2002 al Consiliului din 25 martie 2002 (JO L 89, 5.4.2002, p. 3).[2] JO L 73, 15.3.2001, p. 8.--------------------------------------------------


title: 2013/482/UE: Decizia Consiliului din 30 septembrie 2013 privind poziția care urmează să fie adoptată de Uniunea Europeană în cadrul comitetului mixt instituit prin articolul 11 din Acordul dintre Uniunea Europeană și Republica Moldova cu privire la protecția indicațiilor geografice ale produselor agricole și alimentare, în ceea ce privește adoptarea regulamentului de procedură al comitetului mixt

text:
               5.10.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 263/1

         DECIZIA CONSILIULUI
   din 30 septembrie 2013
   privind poziția care urmează să fie adoptată de Uniunea Europeană în cadrul comitetului mixt instituit prin articolul 11 din Acordul dintre Uniunea Europeană și Republica Moldova cu privire la protecția indicațiilor geografice ale produselor agricole și alimentare, în ceea ce privește adoptarea regulamentului de procedură al comitetului mixt
   (2013/482/UE)
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 207 alineatul (4) primul paragraf, coroborat cu articolul 218 alineatul (9),
   având în vedere propunerea Comisiei Europene,
   întrucât:

               (1)

               Acordul dintre Uniunea Europeană și Republica Moldova cu privire la protecția indicațiilor geografice ale produselor agricole și alimentare (1) („acordul”) a intrat în vigoare la 1 aprilie 2013.

               (2)

               Articolul 11 din acord instituie un comitet mixt care trebuie să asigure, printre altele, funcționarea adecvată a acordului.

               (3)

               În conformitate cu articolul 11 alineatul (2) din acord, comitetul mixt își stabilește propriul regulament de procedură.

               (4)

               Poziția care urmează să fie adoptată de Uniunea Europeană în cadrul comitetului mixt în ceea ce privește adoptarea regulamentului de procedură al respectivului comitet mixt ar trebui să se bazeze pe proiectul de decizie atașat,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   Poziția pe care urmează să o adopte Uniunea în cadrul comitetului mixt instituit prin articolul 11 din Acordul dintre Uniunea Europeană și Republica Moldova cu privire la protecția indicațiilor geografice ale produselor agricole și alimentare, în ceea ce privește regulamentul de procedură al comitetului mixt, se bazează pe proiectul de decizie a comitetului mixt, atașat la prezenta decizie.
   Reprezentanții Uniunii în cadrul comitetului mixt pot accepta modificări tehnice minore aduse acestui proiect de decizie fără a fi necesară o altă decizie a Consiliului.
   Articolul 2
   Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.

      Adoptată la Bruxelles, 30 septembrie 2013.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         L. LINKEVIČIUS

      (1)  JO L 10, 15.1.2013, p. 3.

      PROIECT
      DECIZIA COMITETULUI MIXT
      din …
      cu privire la adoptarea regulamentului său de procedură
      COMITETUL MIXT,
      având în vedere Acordul dintre Uniunea Europeană și Republica Moldova cu privire la protecția indicațiilor geografice ale produselor agricole și alimentare, în special articolul 11,
      întrucât respectivul acord a intrat în vigoare la 1 aprilie 2013,
      ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
      Articolul 1
      Șefii de delegație
      (1)   Uniunea Europeană și Republica Moldova („părțile”) desemnează fiecare câte un șef de delegație, care este persoana de contact pentru toate aspectele legate de comitet.
      (2)   Fiecare șef de delegație poate delega toate sau oricare dintre funcțiile șefului de delegație unui adjunct desemnat, caz în care toate referirile care se fac în continuare la șeful de delegație se aplică de asemenea adjunctului desemnat.
      Articolul 2
      Președintele
      (1)   Funcția de președinte al comitetului este deținută prin rotație, pentru o perioadă de un an calendaristic, de către șeful de delegație al fiecărei părți.
      (2)   Președintelui îi revin funcțiile de secretariat ale comitetului.
      Articolul 3
      Reuniuni
      (1)   Președintele stabilește, de comun acord cu celălalt șef de delegație, data și locul de desfășurare sau, în cazul reuniunilor prin mijloace electronice, modalitățile tehnice ale reuniunilor. Președintele și celălalt șef de delegație, convenind asupra datei și a locului de desfășurare a reuniunii, respectă cerința de a organiza o reuniune în termen de 90 de zile.
      (2)   Cu acordul ambelor părți, la reuniunile comitetului mixt pot participa și experți capabili să ofere informații specifice necesare.
      (3)   În absența unui acord comun în sens contrar, reuniunile comitetului nu sunt publice.
      Articolul 4
      Corespondență
      (1)   Orice corespondență către sau pentru comitet se trimite președintelui comitetului. Acesta trimite o copie a întregii corespondențe legate de comitet celuilalt șef de delegație, șefului Misiunii Republicii Moldova la Bruxelles și șefului delegației UE la Chișinău.
      (2)   Corespondența dintre președinte și celălalt șef de delegație se poate face prin orice mijloc scris, inclusiv prin mesagerie electronică.
      Articolul 5
      Ordinea de zi a reuniunilor
      (1)   Președintele întocmește un proiect de ordine de zi înainte de reuniune. Proiectul de ordine de zi se trimite celuilalt șef de delegație cu cel puțin 20 de zile lucrătoare înainte de începerea reuniunii. Proiectul de ordine de zi difuzat de președinte trebuie să conțină toate elementele vizate de articolul 11 alineatul (3) din acord alese de președinte.
      (2)   Șefii de delegație pot solicita, cu cel puțin 10 zile lucrătoare înainte de începerea reuniunii, adăugarea altor elemente vizate de articolul 11 alineatul (3), pe care președintele trebuie să le includă în proiectul de ordine de zi.
      (3)   Cu cel puțin cinci zile lucrătoare înainte de începerea reuniunii, președintele trebuie să transmită un proiect definitiv de ordine de zi celuilalt șef de delegație.
      (4)   Ordinea de zi este adoptată de comun acord de președinte și de celălalt șef de delegație la începutul fiecărei reuniuni. Pe ordinea de zi poate fi inclus un punct diferit de cele care figurează în proiectul de ordine de zi dacă președintele și celălalt șef de delegație convin aceasta.
      Articolul 6
      Adoptarea instrumentelor
      (1)   Deciziile comitetului în sensul articolului 11 alineatul (2) din acord se transmit părților și poartă semnătura președintelui și a celuilalt șef de delegație.
      (2)   Fiecare parte poate decide să publice orice decizie adoptată de comitet.
      Articolul 7
      Procedura scrisă
      (1)   O decizie a comitetului poate fi adoptată prin procedură scrisă dacă președintele și celălalt șef de delegație convin aceasta.
      (2)   Șeful de delegație care propune utilizarea procedurii scrise prezintă proiectul de decizie celuilalt șef de delegație. Celălalt șef de delegație răspunde, indicând dacă acceptă sau nu acceptă proiectul, dacă propune modificări sau dacă solicită mai mult timp de gândire. Dacă proiectul este adoptat, el se finalizează în conformitate cu articolul 6 alineatul (1).
      Articolul 8
      Procesul-verbal
      (1)   Președintele întocmește un proiect de proces-verbal al fiecărei reuniuni și îl prezintă celuilalt șef de delegație în termen de 20 de zile lucrătoare de la reuniune. Proiectul de proces-verbal menționează recomandările făcute și poate de asemenea să includă orice alte concluzii la care s-a ajuns. Celălalt șef de delegație aprobă proiectul sau propune modificări. Odată ce se ajunge la un acord privind proiectul de proces-verbal, două exemplare originale sunt semnate de președinte și de celălalt șef de delegație. Un exemplar original al procesului-verbal este păstrat de către președinte, iar unul de către celălalt șef de delegație.
      (2)   În cazul în care nu se convine cu privire la procesul-verbal înainte de convocarea reuniunii următoare, se consemnează în procesul-verbal proiectul întocmit de președinte, la care se anexează modificările propuse transmise de către celălalt șef de delegație.
      Articolul 9
      Cheltuieli
      Fiecare parte suportă cheltuielile aferente participării sale la reuniunile comitetului.
      Articolul 10
      Confidențialitate
      Deliberările comitetului sunt confidențiale.