title: Decizia Consiliului din 13 mai 2011 de încheiere a unui Acord sub forma unui protocol între Uniunea Europeană și Regatul Hașemit al Iordaniei de instituire a unui mecanism de soluționare a litigiilor aplicabil litigiilor legate de dispozițiile privind schimburile comerciale din Acordul euro-mediteraneean de asociere între Comunitățile Europene și statele membre ale acestora, pe de o parte, și Regatul Hașemit al Iordaniei, pe de altă parte

text:
               6.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 177/1

         DECIZIA CONSILIULUI
   din 13 mai 2011
   de încheiere a unui Acord sub forma unui protocol între Uniunea Europeană și Regatul Hașemit al Iordaniei de instituire a unui mecanism de soluționare a litigiilor aplicabil litigiilor legate de dispozițiile privind schimburile comerciale din Acordul euro-mediteraneean de asociere între Comunitățile Europene și statele membre ale acestora, pe de o parte, și Regatul Hașemit al Iordaniei, pe de altă parte
   (2011/398/UE)
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 207 alineatul (4) primul paragraf, coroborat cu articolul 218 alineatul (6) litera (a) punctul (v),
   având în vedere propunerea Comisiei Europene,
   având în vedere aprobarea Parlamentului European,
   întrucât:

               (1)

               La 24 februarie 2006, Consiliul a autorizat Comisia să înceapă negocierile cu partenerii din regiunea mediteraneeană pentru a stabili un mecanism de soluționare a litigiilor legate de dispoziții privind schimburile comerciale.

               (2)

               Comisia a purtat negocieri în consultare cu comitetul desemnat în temeiul articolului 207 din tratat și în conformitate cu directivele de negociere adoptate de către Consiliu.

               (3)

               Aceste negocieri s-au încheiate și un Acord sub forma unui protocol („protocolul”) între Uniunea Europeană și Regatul Hașemit al Iordaniei de instituire a unui mecanism de soluționare a litigiilor aplicabil litigiilor legate de dispozițiile privind schimburile comerciale din Acordul euro-mediteraneean de asociere între Comunitățile Europene și statele membre ale acestora, pe de o parte, și Regatul Hașemit al Iordaniei, pe de altă parte (1) a fost parafat la 9 decembrie 2009.

               (4)

               Protocolul a fost semnat în numele Uniunii la 11 februarie 2011.

               (5)

               Protocolul ar trebui încheiat,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   Acordul sub forma unui protocol între Uniunea Europeană și Regatul Hașemit al Iordaniei de instituire a unui mecanism de soluționare a litigiilor aplicabil litigiilor legate de dispozițiile privind schimburile comerciale din Acordul euro-mediteraneean de asociere între Comunitățile Europene și statele membre ale acestora, pe de o parte, și Regatul Hașemit al Iordaniei, pe de altă parte, (denumit în continuare „protocolul”), se aprobă prin prezenta decizie, în numele Uniunii.
   Textul protocolului se atașează la prezenta decizie.
   Articolul 2
   Președintele Consiliului procedează, în numele Uniunii, la notificarea prevăzută la articolul 23 din protocol (2).
   Articolul 3
   Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.

      Adoptată la Bruxelles, 13 mai 2011.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         MARTONYI J.

      (1)  JO L 129, 15.5.2002, p. 3.

      (2)  Data intrării în vigoare a protocolului va fi publicată în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene de către Secretariatul General al Consiliului.
    ---documentbreak---

               6.7.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 177/3

         PROTOCOL
   între Uniunea Europeană și Regatul Hașemit al Iordaniei de instituire a unui mecanism de soluționare a litigiilor aplicabil litigiilor legate de dispozițiile privind schimburile comerciale din Acordul euro-mediteraneean de asociere între Comunitățile Europene și statele membre ale acestora, pe de o parte, și Regatul Hașemit al Iordaniei, pe de altă parte
   UNIUNEA EUROPEANĂ, denumită în continuare „Uniunea”,
   pe de o parte,
   și
   REGATUL HAȘEMIT AL IORDANIEI, denumit în continuare „Iordania”,
   pe de altă parte,
   CONVIN DUPĂ CUM URMEAZĂ:
   CAPITOLUL I

      OBIECTIVUL ȘI DOMENIUL DE APLICARE

   Articolul 1
   Obiectiv
   Obiectivul prezentului protocol este de a evita și de a soluționa orice litigii comerciale între părți pentru a se ajunge, dacă este posibil, la o soluție reciproc agreată.
   Articolul 2
   Aplicarea protocolului
   (1)   Dispozițiile prezentului protocol se aplică în cazul oricărei disensiuni privind interpretarea și aplicarea dispozițiilor de la titlul II (cu excepția articolului 23) din Acordul euro-mediteraneean de asociere între Comunitățile Europene și statele membre ale acestora, pe de o parte, și Regatul Hașemit al Iordaniei, pe de altă parte (denumit în continuare „Acordul de asociere”), în absența unor dispoziții contrare exprese (1). Articolul 97 din Acordul de asociere se aplică litigiilor legate de aplicarea și interpretarea altor dispoziții din Acordul de asociere.
   (2)   Procedurile prevăzute în prezentul protocol se aplică în cazul în care, în termen de 60 de zile după sesizarea Consiliului de asociere în temeiul articolului 97 din Acordul de asociere, acesta nu a soluționat litigiul respectiv.
   (3)   În sensul alineatului (2), un litigiu este considerat ca fiind soluționat atunci când Consiliul de asociere a luat o decizie în conformitate cu articolul 97 alineatul (2) din Acordul de asociere sau atunci când a declarat că litigiul nu mai există.
   CAPITOLUL II

      CONSULTĂRILE ȘI MEDIEREA

   Articolul 3
   Consultări
   (1)   Părțile încearcă soluționarea oricărui litigiu legat de interpretarea și aplicarea dispozițiilor menționate la articolul 2, prin inițierea de consultări în bună-credință, cu scopul de a ajunge la o soluție promptă, echitabilă și reciproc agreată.
   (2)   O parte solicită consultări prin intermediul unei cereri scrise adresate celeilalte părți și trimisă în copie subcomitetului „industrie, comerț, servicii și promovarea investițiilor”, în care se identifică măsurile puse în discuție și dispozițiile din Acordul de asociere pe care le consideră aplicabile.
   (3)   Consultările se desfășoară în termen de 40 de zile de la data primirii cererii și au loc, în absența unui acord contrar între părți, pe teritoriul părții pârâte. Consultările sunt considerate încheiate după 60 de zile de la data primirii cererii, cu excepția cazului în care părțile convin să continue consultările. Consultările, în special toate informațiile prezentate și toate pozițiile adoptate de către părți pe parcursul acestor proceduri, sunt confidențiale și nu aduc atingere drepturilor niciunei părți în cadrul procedurilor ulterioare.
   (4)   Consultările cu privire la chestiuni urgente, inclusiv cele privind mărfurile perisabile sau de sezon, se desfășoară în termen de 15 zile de la data primirii cererii și sunt considerate încheiate după de 30 de zile de la data primirii cererii.
   (5)   În cazul în care partea căreia îi este adresată cererea nu răspunde la cererea de participare la consultări în termen de 10 zile lucrătoare de la data primirii acesteia sau în cazul în care consultările nu au loc în termenele prevăzute la alineatul (3) sau, respectiv, la alineatul (4) sau în cazul în care consultările au fost încheiate fără a se conveni asupra unei soluții reciproc agreate, partea reclamantă poate solicita instituirea unei instanțe de arbitraj, în conformitate cu articolul 5.
   Articolul 4
   Mediere
   (1)   În cazul în care consultările nu au drept rezultat o soluție reciproc agreată, părțile pot conveni să recurgă la un mediator. Toate cererile de mediere trebuie să fie adresate în scris subcomitetului „industrie, comerț, servicii și promovarea investițiilor” și să indice măsurile care au făcut obiectul consultărilor, precum și termenii de referință pentru mediere stabiliți de comun acord. Fiecare parte se angajează să examineze cu înțelegere cererile de mediere.
   (2)   Cu excepția cazului în care părțile convin asupra unui mediator în termen de cinci zile lucrătoare de la data primirii cererii de mediere, președinții subcomitetului „industrie, comerț, servicii și promovarea investițiilor” sau delegatul acestora selectează, prin tragere la sorți, un mediator dintr-un grup de persoane aflate pe lista menționată la articolul 19 și care nu sunt resortisanți ai niciunei părți. Selecția se efectuează în termen de 10 zile lucrătoare de la data primirii cererii de mediere. Mediatorul convoacă o reuniune cu părțile, în termen de maximum 30 de zile de la data la care a fost selectat. Mediatorul primește opiniile fiecărei părți cel mai târziu cu 15 zile înainte de reuniune și poate solicita părților, unor experți sau consilieri tehnici informațiile suplimentare pe care le consideră necesare. Orice informații obținute în acest fel trebuie comunicate fiecăreia dintre părți și fac obiectul observațiilor acestora. Mediatorul comunică un aviz în termen de maximum 45 de zile de la data la care a fost selectat.
   (3)   Avizul mediatorului poate include o recomandare privind modul de soluționare a litigiului în conformitate cu dispozițiile menționate la articolul 2. Avizul mediatorului nu are caracter obligatoriu.
   (4)   Părțile pot decide de comun acord să modifice termenele menționate la alineatul (2). De asemenea, mediatorul poate decide să modifice termenele respective la solicitarea oricăreia dintre părți, având în vedere dificultățile speciale cu care se confruntă partea în cauză sau complexitatea cazului.
   (5)   Procedurile care implică mediere, în special avizul mediatorului, precum și toate informațiile comunicate și pozițiile adoptate de către părți pe parcursul acestor proceduri, sunt confidențiale și nu aduc atingere drepturilor niciunei părți în cadrul unor proceduri ulterioare.
   (6)   În cazul în care părțile sunt de acord, procedurile de mediere pot continua în paralel cu procedura de arbitraj.
   (7)   Înlocuirea unui mediator are loc numai din motivele și în conformitate cu procedurile prezentate detaliat la regulile 18-21 din Regulamentul de procedură.
   CAPITOLUL III

      PROCEDURILE DE SOLUȚIONARE A LITIGIILOR

      SECȚIUNEA I

         Procedura de arbitraj

   Articolul 5
   Inițierea procedurii de arbitraj
   (1)   În cazul în care părțile nu reușesc să soluționeze litigiul prin consultări, în conformitate cu articolul 3, sau mediere, în conformitate cu articolul 4, partea reclamantă poate solicita instituirea unei instanțe de arbitraj.
   (2)   Cererea de instituire a unei instanțe de arbitraj este adresată în scris părții pârâte și subcomitetului „industrie, comerț, servicii și promovarea investițiilor”. În cererea sa, partea reclamantă identifică măsura specifică pusă în discuție și explică motivul pentru care această măsură constituie o încălcare a dispozițiilor menționate la articolul 2. Instituirea unei instanțe de arbitraj se solicită în termen de maximum 18 luni de la data primirii cererilor de consultări, fără a aduce atingere drepturilor părții reclamante de a solicita noi consultări în aceeași privință în viitor.
   Articolul 6
   Instituirea instanței de arbitraj
   (1)   O instanță de arbitraj este compusă din trei arbitri.
   (2)   În termen de 10 zile lucrătoare de la data primirii, de către partea pârâtă, a cererii de instituire a unei instanțe de arbitraj, părțile se consultă pentru a ajunge la un acord privind componența instanței de arbitraj.
   (3)   În cazul în care părțile nu reușesc să convină asupra componenței acesteia în termenul prevăzut la alineatul (2), oricare dintre părți poate cere președinților subcomitetului „industrie, comerț, servicii și promovarea investițiilor” sau delegatului acestora să-i selecteze pe toți cei trei membri prin tragere la sorți din lista stabilită în temeiul articolului 19, un membru dintre persoanele propuse de partea reclamantă, un membru dintre persoanele propuse de partea pârâtă și un membru dintre persoanele selectate de părți în calitate de președinte. În cazul în care părțile convin asupra unuia sau mai multora dintre membrii instanței de arbitraj, oricare dintre membrii rămași este selectat prin aceeași procedură.
   (4)   Președinții subcomitetului „industrie, comerț, servicii și promovarea investițiilor” sau delegatul acestora selectează arbitrii în termen de cinci zile lucrătoare de la data primirii cererii menționate la alineatul (3) înaintată de oricare dintre părți.
   (5)   Data instituirii instanței de arbitraj este data la care sunt selectați cei trei arbitri.
   (6)   Înlocuirea arbitrilor are loc numai din motivele și în conformitate cu procedurile prezentate detaliat la regulile 18-21 din Regulamentul de procedură.
   Articolul 7
   Raportul intermediar al instanței de arbitraj
   Instanța de arbitraj adresează părților un raport intermediar prin care stabilește constatările de fapt, aplicabilitatea dispozițiilor relevante și justificarea de bază a oricărei constatări și recomandări formulate, în termen de cel mult 120 de zile de la data instituirii instanței de arbitraj. Oricare dintre părți poate înainta instanței de arbitraj o cerere scrisă în vederea reexaminării anumitor aspecte ale raportului intermediar în termen de 15 zile de la notificarea acestuia. Constatările din hotărârea finală a instanței de arbitraj includ examinarea argumentelor prezentate în faza de reexaminare intermediară.
   Articolul 8
   Hotărârea instanței de arbitraj
   (1)   Instanța de arbitraj comunică hotărârea sa părților și subcomitetului „industrie, comerț, servicii și promovarea investițiilor” în termen de 150 de zile de la data instituirii instanței de arbitraj. Atunci când acesta consideră că termenul nu poate fi respectat, președintele instanței de arbitraj trebuie să comunice în scris acest lucru părților și subcomitetului „industrie, comerț, servicii și promovarea investițiilor”, precizând motivele amânării și data la care instanța intenționează să își finalizeze activitatea. În niciun caz hotărârea nu va fi comunicată mai târziu de 180 de zile de la data instituirii instanței de arbitraj.
   (2)   În situații de urgență, inclusiv cele care implică bunuri perisabile sau sezoniere, instanța de arbitraj depune toate eforturile pentru a comunica hotărârea sa în termen de 75 de zile de la data instituirii sale. În niciun caz hotărârea nu ar trebui comunicată mai târziu de 90 de zile de la instituirea instanței. În termen de 10 zile de la instituirea sa, instanța de arbitraj pronunță o hotărâre preliminară care să ateste dacă respectiva situație este sau nu urgentă.
   (3)   Instanța de arbitraj își suspendă activitatea la cererea ambelor părți, în orice moment, pentru o perioadă convenită de părți de maximum 12 luni, și își va relua activitatea la sfârșitul perioadei convenite, la cererea părții reclamante. În cazul în care partea reclamantă nu solicită reluarea activității instanței de arbitraj înainte de expirarea perioadei de suspendare convenite, procedura ia sfârșit. Suspendarea și încetarea activității instanței de arbitraj nu aduc atingere drepturilor niciunei părți în cadrul unei alte proceduri cu același obiect.

      SECȚIUNEA II

         Punerea în aplicare a hotărârii

   Articolul 9
   Punerea în aplicare a hotărârii instanței de arbitraj
   Fiecare parte ia toate măsurile necesare pentru a pune în aplicare hotărârea instanței de arbitraj, iar părțile depun toate eforturile pentru a conveni asupra unei perioade de timp necesare pentru punerea în aplicare a hotărârii.
   Articolul 10
   Termenul rezonabil necesar punerii în aplicare a hotărârii
   (1)   În cel mult 30 de zile de la primirea de către părți a notificării hotărârii instanței de arbitraj, partea pârâtă comunică părții reclamante și subcomitetului „industrie, comerț, servicii și promovarea investițiilor” termenul de care are nevoie pentru a pune în aplicare hotărârea („termenul rezonabil”), în cazul în care acest lucru nu este posibil imediat.
   (2)   În cazul unui dezacord între părți cu privire la termenul rezonabil necesar pentru a pune în aplicare hotărârea instanței de arbitraj, partea reclamantă poate solicita în scris instanței de arbitraj, în termen de 20 de zile de la primirea notificării trimise de partea pârâtă în temeiul alineatului (1), să stabilească termenul rezonabil. Această cerere este transmisă, în același timp, celeilalte părți și subcomitetului „industrie, comerț, servicii și promovarea investițiilor”. Instanța de arbitraj comunică hotărârea sa părților și subcomitetului „industrie, comerț, servicii și promovarea investițiilor” în termen de 30 de zile de la data depunerii cererii.
   (3)   Termenul rezonabil poate fi prelungit cu acordul comun al părților.
   Articolul 11
   Examinarea oricăror măsuri adoptate de punere în aplicare a hotărârii instanței de arbitraj
   (1)   Partea pârâtă aduce la cunoștință celeilalte părți și subcomitetului „industrie, comerț, servicii și promovarea investițiilor”, înainte de încheierea termenului rezonabil, orice măsură adoptată în vederea respectării hotărârii instanței de arbitraj.
   (2)   În cazul unui dezacord între părți cu privire la existența oricărei măsuri notificate în temeiul alineatului (1) sau la compatibilitatea acestor măsuri cu dispozițiile menționate la articolul 2, partea reclamantă poate cere în scris instanței de arbitraj să ia o hotărâre în această privință. O astfel de cerere trebuie să identifice măsura specifică pusă în discuție și să explice motivul pentru care măsura respectivă este incompatibilă cu dispozițiile menționate la articolul 2. Instanța de arbitraj comunică hotărârea sa în termen de 90 de zile de la data depunerii cererii. În situații de urgență, inclusiv cele care implică bunuri perisabile sau de sezon, instanța de arbitraj își pronunță hotărârea în termen de 45 de zile de la data depunerii cererii.
   Articolul 12
   Soluții temporare în cazul în care hotărârea nu este pusă în aplicare
   (1)   În cazul în care partea pârâtă nu notifică nicio măsură adoptată pentru a respecta hotărârea instanței de arbitraj înainte de expirarea termenului rezonabil sau în cazul în care instanța de arbitraj hotărăște că măsura notificată în temeiul articolului 11 alineatul (1) nu este compatibilă cu obligațiile care îi revin părții respective în temeiul dispozițiilor menționate la articolul 2, partea pârâtă prezintă, în cazul în care partea reclamantă îi solicită acest lucru, o ofertă de compensare temporară. Partea reclamantă poate solicita o astfel de ofertă și înaintea expirării termenului rezonabil.
   (2)   În cazul în care nu se ajunge la un acord în ceea ce privește compensarea respectivă în termen de 30 de zile de la încheierea termenului rezonabil sau după ce instanța de arbitraj a decis, în temeiul articolului 11, că o măsură adoptată pentru a respecta hotărârea respectivă nu este compatibilă cu dispozițiile menționate la articolul 2, partea reclamantă are dreptul, în urma unei notificări adresate celeilalte părți și subcomitetului „industrie, comerț, servicii și promovarea investițiilor”, să suspende obligațiile care îi revin în temeiul dispozițiilor menționate la articolul 2 la un nivel echivalent cu nivelul de anulare sau de reducere a beneficiilor cauzat de încălcarea respectivă. La adoptarea unor astfel de măsuri, partea reclamantă trebuie să țină seama de impactul acestora asupra economiei părții pârâte. Partea reclamantă poate pune în aplicare suspendarea la 10 zile de la data primirii notificării de către partea pârâtă, cu excepția cazului în care partea pârâtă a solicitat arbitrajul în conformitate cu alineatul (3).
   (3)   În cazul în care partea pârâtă consideră că nivelul suspendării nu este echivalent cu anularea sau reducerea beneficiilor cauzată de încălcarea respectivă, aceasta poate solicita în scris instanței de arbitraj să ia o hotărâre în această privință. O astfel de cerere trebuie transmisă celeilalte părți și subcomitetului „industrie, comerț, servicii și promovarea investițiilor” înainte de încheierea perioadei de 10 zile lucrătoare menționată la alineatul (2). Instanța de arbitraj, după solicitarea avizului experților, dacă este cazul, comunică părților și organismului instituțional responsabil cu aspectele comerciale hotărârea sa privind nivelul de suspendare a obligațiilor, în termen de 30 de zile de la data depunerii cererii. Obligațiile nu se suspendă până când instanța de arbitraj nu și-a comunicat hotărârea, pentru orice suspendare existând obligația de a fi conformă cu hotărârea instanței de arbitraj.
   (4)   Suspendarea obligațiilor este temporară și se aplică numai până în momentul retragerii sau modificării oricărei măsuri considerate incompatibile cu dispozițiile menționate la articolul 2, astfel încât să se asigure punerea în conformitate a acesteia cu dispozițiile respective, astfel cum se prevede la articolul 13 sau până în momentul în care părțile au convenit să soluționeze litigiul.
   Articolul 13
   Analiza măsurilor adoptate în vederea punerii în aplicare a hotărârii după suspendarea obligațiilor
   (1)   Partea pârâtă comunică celeilalte părți și subcomitetului „industrie, comerț, servicii și promovarea investițiilor” orice măsură adoptată pentru a respecta hotărârea instanței de arbitraj, precum și solicitarea sa de a întrerupe suspendarea obligațiilor aplicată de partea reclamantă.
   (2)   În cazul în care părțile nu ajung la un acord în ceea ce privește compatibilitatea măsurii notificate cu dispozițiile menționate la articolul 2 în termen de 30 de zile de la data primirii notificării, partea reclamantă solicită în scris instanței de arbitraj să adopte o hotărâre în această privință. Această cerere este notificată în același timp celeilalte părți și subcomitetului „industrie, comerț, servicii și promovarea investițiilor”. Instanța de arbitraj comunică hotărârea sa părților și subcomitetului „industrie, comerț, servicii și promovarea investițiilor” în termen de 45 de zile de la data depunerii cererii. În cazul în care instanța de arbitraj hotărăște că orice măsură luată pentru a respecta hotărârea este conformă cu dispozițiile menționate la articolul 2, suspendarea obligațiilor încetează.

      SECȚIUNEA III

         Dispoziții comune

   Articolul 14
   Soluția convenită de comun acord
   În temeiul prezentului protocol, în orice moment, părțile pot ajunge la o soluție reciproc agreată într-un litigiu. Acestea comunică orice astfel de soluție subcomitetului „industrie, comerț, servicii și promovarea investițiilor” și instanței de arbitraj. În urma notificării soluției reciproc agreate, instanța își încetează lucrările și procedura ia sfârșit.
   Articolul 15
   Regulamentul de procedură
   (1)   Procedurile de soluționare a litigiilor prevăzute la capitolul III din prezentul protocol sunt reglementate de Regulamentul de procedură anexat la prezentul protocol.
   (2)   Orice reuniune a instanței de arbitraj este deschisă publicului în conformitate cu Regulamentul de procedură, în absența unui acord contrar între părți.
   Articolul 16
   Informații și consiliere tehnică
   (1)   Din proprie inițiativă sau la cererea unei părți, instanța de arbitraj poate obține informațiile pe care le consideră necesare în cadrul procedurii instanței de arbitraj. În mod special, instanța de arbitraj are dreptul să solicite opinia pertinentă a unor experți. Instanța de arbitraj consultă părțile înainte de alegerea experților respectivi. Orice informații obținute în acest fel trebuie comunicate fiecăreia dintre părți și fac obiectul observațiilor acestora.
   (2)   Persoanele interesate, stabilite de părți, sunt autorizate să transmită instanțelor de arbitraj informări succinte de tip amicus curiae, în conformitate cu Regulamentul de procedură.
   Articolul 17
   Norme de interpretare
   Orice instanță de arbitraj interpretează dispozițiile menționate la articolul 2 în conformitate cu normele obișnuite de interpretare a dreptului public internațional, inclusiv în conformitate cu Convenția de la Viena privind dreptul tratatelor. Hotărârile instanței de arbitraj nu pot spori sau reduce drepturile și obligațiile prevăzute de dispozițiile menționate la articolul 2.
   Articolul 18
   Deciziile și hotărârea instanței de arbitraj
   (1)   Instanța de arbitraj depune toate eforturile pentru a lua orice decizie prin consens. Cu toate acestea, în cazul în care nu se poate ajunge la o hotărâre prin consens, asupra aspectului în discuție se hotărăște prin vot majoritar. Opiniile separate ale arbitrilor nu se fac publice însă în niciun caz.
   (2)   Orice hotărâre a instanței de arbitraj este obligatorie pentru părți și nu creează drepturi sau obligații persoanelor fizice sau juridice. Hotărârea prezintă constatările de fapt, aplicabilitatea dispozițiilor relevante din prezentul Acord de asociere și justificarea de bază a oricăreia dintre constatările și concluziile pe care le formulează. Subcomitetul „industrie, comerț, servicii și promovarea investițiilor” face publică în întregime hotărârea instanței de arbitraj, cu excepția cazului în care hotărăște să nu facă acest lucru, pentru a asigura confidențialitatea informațiilor comerciale confidențiale.
   CAPITOLUL IV

      DISPOZIȚII GENERALE

   Articolul 19
   Lista arbitrilor
   (1)   Subcomitetul „industrie, comerț, servicii și promovarea investițiilor” stabilește, în termen de cel mult șase luni de la intrarea în vigoare a prezentului protocol, o listă cu cel puțin cincisprezece persoane care doresc și sunt în măsură să fie arbitri. Fiecare parte propune cel puțin cinci persoane în calitate de arbitri. Cele două părți selectează, de asemenea, cel puțin cinci persoane care nu sunt resortisanți ai niciunei părți, dintre care se alege președintele instanței de arbitraj. Subcomitetul „industrie, comerț, servicii și promovarea investițiilor” se asigură că lista este menținută în permanență la acest nivel.
   (2)   Arbitrii dețin cunoștințe de specialitate sau experiență în drept și în comerț internațional. Ei sunt independenți, își exercită funcția în nume propriu, nu acceptă instrucțiuni din partea niciunei organizații și a niciunui guvern, nu au legătură cu guvernul niciunei părți și respectă codul de conduită anexat la prezentul protocol.
   (3)   Subcomitetul „industrie, comerț, servicii și promovarea investițiilor” poate stabili o listă suplimentară de cel puțin 15 persoane care dispun de expertiză sectorială în domeniile specifice care fac obiectul prezentului Acord de asociere. În cazul în care se recurge la procedura de selecție prevăzută la articolul 6 alineatul (2), președinții subcomitetului „industrie, comerț, servicii și promovarea investițiilor” pot utiliza o listă sectorială cu acordul ambelor părți.
   Articolul 20
   Raportul cu obligațiile impuse de OMC
   (1)   Recurgerea la dispozițiile prezentului protocol privind soluționarea litigiilor nu aduce atingere niciunei acțiuni desfășurate în cadrul OMC, inclusiv acțiunilor de soluționare a litigiilor.
   (2)   Cu toate acestea, atunci când o parte a inițiat, în legătură cu o anumită măsură, o procedură de soluționare a litigiilor, în temeiul prezentului protocol sau al Acordului OMC, aceasta nu poate iniția o procedură de soluționare a litigiilor cu privire la aceeași măsură înaintea celuilalt for decât după încheierea primei proceduri. În plus, niciuna dintre părți nu poate introduce o plângere pentru repararea prejudiciului cauzat de încălcarea unei obligații identice, prevăzute atât de Acordul de asociere, cât și de Acordul OMC, înaintea ambelor foruri. În acest caz, o dată ce a fost inițiată procedura de soluționare a litigiilor, partea respectivă nu poate introduce o plângere pentru repararea prejudiciului cauzat de încălcarea obligației identice prevăzute de celălalt acord înaintea celuilalt for, decât în cazul în care, din motive procedurale sau jurisdicționale, forul ales nu ajunge la nicio concluzie în ceea ce privește solicitarea de reparații pentru încălcarea obligației respective.
   (3)   În sensul alineatului (2),

               —

               procedurile de soluționare a litigiilor prevăzute de Acordul OMC se consideră a fi inițiate din momentul în care una dintre părți formulează o cerere de instituire a unei instanțe, în conformitate cu articolul 6 din Înțelegerea OMC privind regulile și procedurile de soluționare a litigiilor (ÎSL), și se consideră a fi încheiate atunci când organismul de soluționare a litigiilor adoptă raportul instanței și, după caz, raportul organului de apel, în conformitate cu articolul 16 și cu articolul 17 alineatul (14) din ÎSL;

               —

               procedurile de soluționare a litigiilor prevăzute de prezentul protocol se consideră a fi inițiate din momentul în care una dintre părți formulează o cerere de instituire a unei instanțe de arbitraj în conformitate cu articolul 5 alineatul (1) și se consideră încheiate atunci când instanța de arbitraj notifică hotărârea sa părților și subcomitetului „industrie, comerț, servicii și promovarea investițiilor”, în conformitate cu articolul 8.

         (4)   Nicio dispoziție din prezentul protocol nu împiedică o parte să pună în aplicare suspendarea obligațiilor autorizate de organismul OMC de soluționare a litigiilor. Acordul OMC nu trebuie invocat în scopul a împiedica o parte să suspende obligații în temeiul prezentului protocol.
   Articolul 21
   Termenele
   (1)   Toate termenele prevăzute de prezentul protocol, inclusiv termenele în care instanțele de arbitraj își comunică hotărârile, se calculează în zile calendaristice, începând din ziua următoare actului sau elementului de fapt la care se referă, în absența unor dispoziții contrare.
   (2)   Orice termen menționat în prezentul protocol poate fi modificat cu acordul reciproc al părților. Părțile se angajează să acorde o atenție adecvată cererilor de prelungire a oricărui termen din cauza dificultăților pe care le întâmpină oricare dintre părți în ceea ce privește respectarea procedurii prevăzută de prezentul protocol. La cererea unei părți, instanța de arbitraj poate modifica termenele aplicabile procedurilor, ținând seama de nivelurile diferite de dezvoltare ale părților.
   Articolul 22
   Revizuirea și modificarea prezentului protocol
   (1)   După intrarea în vigoare a prezentului protocol și a anexelor la acesta, Consiliul de asociere poate, în orice moment, să revizuiască punerea lor în aplicare, pentru a lua o hotărâre în ceea ce privește menținerea, modificarea sau abrogarea acestora.
   (2)   În cadrul acestei revizuiri, Consiliul de asociere poate lua în considerare posibilitatea de a crea un organ de apel comun mai multor acorduri euro-mediteraneene.
   (3)   Consiliul de asociere poate hotărî să modifice prezentul protocol și anexele la acesta.
   Articolul 23
   Intrarea în vigoare
   Prezentul protocol va fi aprobat de părți în conformitate cu procedura proprie fiecăreia. Prezentul protocol intră în vigoare în prima zi a celei de-a doua luni de la data la care părțile își comunică reciproc faptul că procedura menționată la prezentul articol a fost încheiată.

      Încheiat în dublu exemplar la Bruxelles, la unsprezece februarie două mii unsprezece, în limbile bulgară, cehă, daneză, engleză, estonă, finlandeză, franceză, germană, greacă, italiană, letonă, lituaniană, maghiară, malteză, olandeză, polonă, portugheză, română, slovacă, slovenă, spaniolă, suedeză și arabă, textele în fiecare limbă fiind în mod egal autentice.

         За Европейския съюз
         Por la Unión Europea
         Za Evropskou unii
         For Den Europæiske Union
         Für die Europäische Union
         Euroopa Liidu nimel
         Για την Ευρωπαϊκή Ένωση
         For the European Union
         Pour l'Union européenne
         Per l'Unione europea
         Eiropas Savienības vārdā –
         Europos Sąjungos vardu
         Az Európai Unió részéről
         Għall-Unjoni Ewropea
         Voor de Europese Unie
         W imieniu Unii Europejskiej
         Pela União Europeia
         Pentru Uniunea Europeană
         Za Európsku úniu
         Za Evropsko unijo
         Euroopan unionin puolesta
         För Europeiska unionen

         За Хашемитско кралство Йордания
         Por el Reino Hachemí de Jordania
         Za Jordánské hášimovské království
         For Det Hashemitiske Kongerige Jordan
         Für das Haschemitische Königreich Jordanien
         Jordaania Hašimiidi Kuningriigi nimel
         Για το Χασεμιτικό Βασίλειο της Ιορδανίας
         For the Hashemite Kingdom of Jordan
         Pour le Royaume hachémite de Jordanie
         Per il Regno hashemita di Giordania
         Jordānijas Hāšimītu Karalistes vārdā –
         Jordanijos Hašimitų Karalystės vardu
         A Jordán Hásimita Királyság részéről
         Għar-Renju Ħaxemita tal-Ġordan
         Voor het Hasjemitisch Koninkrijk Jordanië
         W imieniu Jordańskiego Królestwa Haszymidzkiego
         Pelo Reino Hachemita da Jordânia
         Pentru Regatul Hașemit al Iordaniei
         Za Jordánske hášimovské kráľovstvo
         Za Hašemitsko kraljevino Jordanijo
         Jordanian hašemiittisen kuningaskunnan puolesta
         För Hashemitiska konungariket Jordanien

      (1)  Dispozițiile prezentului protocol nu aduc atingere articolului 34 din protocol în ceea ce privește definiția noțiunii de „produse originare” și metodele de cooperare administrativă.
   ANEXE

                  ANEXA I

               REGULAMENTUL DE PROCEDURĂ PENTRU ARBITRAJ

                  ANEXA II

               CODUL DE CONDUITĂ APLICABIL MEMBRILOR INSTANȚEI DE ARBITRAJ ȘI MEDIATORILOR


title: Decizia (UE) 2015/1098 a Consiliului din 19 iunie 2015 de stabilire a faptului că Regatul Unit nu a luat nicio măsură eficace ca răspuns la Recomandarea Consiliului din 2 decembrie 2009

text:
               8.7.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 180/1

         DECIZIA (UE) 2015/1098 A CONSILIULUI
   din 19 iunie 2015
   de stabilire a faptului că Regatul Unit nu a luat nicio măsură eficace ca răspuns la Recomandarea Consiliului din 2 decembrie 2009
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 126 alineatul (8),
   având în vedere recomandarea Comisiei Europene,
   întrucât:

               (1)

               În conformitate cu articolul 126 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE), statele membre trebuie să evite deficitele publice excesive.

               (2)

               În temeiul punctului 4 din Protocolul nr. 15 privind anumite dispoziții referitoare la Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord anexat la Tratatul privind Uniunea Europeană și la TFUE, obligația de la articolul 126 alineatul (1) din TFUE referitoare la evitarea deficitelor publice generale excesive nu se aplică Regatului Unit decât în situația în care adoptă moneda euro. La punctul 5 din respectivul protocol se prevede că Regatul Unit va depune eforturi în vederea evitării unui deficit public excesiv.

               (3)

               Pactul de stabilitate și de creștere are la bază obiectivul unor finanțe publice solide ca mijloc de consolidare a condițiilor pentru stabilitatea prețurilor și pentru o creștere puternică și sustenabilă care să contribuie la crearea de locuri de muncă. Pactul de stabilitate și de creștere include Regulamentul (CE) nr. 1467/97 al Consiliului (1), care a fost adoptat cu scopul de a stimula corectarea rapidă a deficitelor publice generale excesive.

               (4)

               La 8 iulie 2008, Consiliul a decis, în conformitate cu articolul 104 alineatul (6) din Tratatul de instituire a Comunității Europene (TCE), că în Regatul Unit a existat un deficit excesiv (2) și a emis o recomandare către țara respectivă de a face eforturi în vederea corectării deficitului excesiv până cel târziu în exercițiul financiar 2009-2010, în conformitate cu articolul 104 alineatul (7) din TCE și cu articolul 3 din Regulamentul (CE) nr. 1467/97. Consiliul a stabilit termenul de 8 ianuarie 2009 pentru aplicarea unor acțiuni eficace (3).

               (5)

               În conformitate cu articolul 104 alineatul (8) din TCE, Consiliul a decis, la 27 aprilie 2009, că Regatul Unit nu a luat măsuri eficace ca răspuns la Recomandarea Consiliului din 8 iulie 2008 (4).

               (6)

               Recunoscând că poziția bugetară a Regatului Unit în 2009-2010 a rezultat din punerea în aplicare a unor măsuri reprezentând aproximativ 1,5 % din PIB, care constituiau un răspuns adecvat în cadrul Planului european de redresare economică, precum și din jocul liber al stabilizatorilor automați, la 2 decembrie 2009, Consiliul a adresat Regatului Unit o recomandare revizuită în temeiul articolului 126 alineatul (7) din TFUE, recomandându-i să pună capăt situației de deficit excesiv până în 2014-2015. Mai precis, pentru a aduce deficitul public general la o valoare mai mică de 3 % din PIB într-o manieră credibilă și sustenabilă, sa recomandat Regatului Unit: (a) să pună în aplicare măsurile fiscale în 2009-2010 astfel cum s-a planificat în bugetul 2009, evitând măsuri suplimentare care să contribuie la deteriorarea finanțelor publice, și să înceapă consolidarea în 2010-2011 pentru a aduce deficitul la o valoare sub cea de referință până în 2014-2015; (b) să asigure un efort fiscal anual mediu de 1,75 % din PIB între 2010-2011 și 2014-2015, care, de asemenea, ar trebui să contribuie la readucerea ponderii datoriei publice brute în PIB pe o cale descendentă care se apropie de valoarea de referință într-un ritm satisfăcător prin restabilirea unui nivel adecvat al surplusului primar; (c) să precizeze mai bine măsurile suplimentare care sunt necesare pentru a realiza corecția deficitului excesiv până în 2014-2015, dacă condițiile ciclice o permit, și să accelereze reducerea deficitului în situația în care condițiile economice sau bugetare se dovedesc a fi mai bune decât se estimează în prezent. În recomandarea sa din 2 decembrie 2009, Consiliul a stabilit termenul de 2 iunie 2010 pentru realizarea unor acțiuni eficace în conformitate cu articolul 3 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 1467/97.

               (7)

               La 6 iulie 2010, Comisia a concluzionat că, pe baza previziunilor Comisiei din primăvara anului 2010, Regatul Unit a luat măsuri eficace în concordanță cu Recomandarea Consiliului din 2 decembrie 2009 și, prin urmare, a considerat că, la momentul respectiv, nu era necesară nicio altă măsură în cadrul procedurii de deficit excesiv.

               (8)

               O nouă evaluare a măsurilor luate de Regatul Unit pentru corectarea deficitului excesiv până în 2014-2015 ca răspuns la Recomandarea Consiliului formulată în temeiul articolului 126 alineatul (7) din TFUE din 2 decembrie 2009 conduce la următoarele concluzii:

                           —

                           Regatul Unit a înregistrat o importantă scădere a creșterii PIB-ului real, ca rezultat al crizei financiare și economice globale din 2008-2009, care a afectat și finanțele publice. Deficitul public general a crescut la 10,9 % din PIB în 2009-2010. Această creștere a fost în mare măsură cauzată de scăderea veniturilor și de creșterea cheltuielilor cu asigurările sociale din cauza reducerii activității economice și de măsurile de stimulare, anunțate de guvern pentru 2009-2010. Regatul Unit a pus în aplicare un plan de consolidare care s-a axat în principal pe reducerea cheltuielilor și a adus deficitul pe o traiectorie descendentă.

                           —

                           În 2010-2011, deficitul public general a fost de 9,1 % din PIB. Măsurile puse în aplicare de Regatul Unit în anul respectiv decurg din raportul prebugetar din 2009 anunțat în decembrie, din bugetul din martie și dintr-un al doilea buget de urgență din iunie, care a urmat alegerilor generale. De asemenea, în octombrie 2010 a fost publicată o analiză a cheltuielilor. În ansamblu, măsurile au fost, în general, amânate spre sfârșitul exercițiului bugetar și s-au axat pe reducerea cheltuielilor și nu pe creșterea impozitelor. În perioada 2014-2015, bugetele din martie, situațiile de toamnă și revizuirea cheltuielilor nu au modificat în mod considerabil planurile originale de consolidare. Programul, care a fost implementat într-o perioadă de cinci ani, s-a axat pe reduceri considerabile ale cheltuielilor la nivel ministerial, pe înghețarea salariilor și pe reducerea cheltuielilor sociale. În ansamblu, principalele măsuri de impozitare anunțate au inclus o creștere a ratei standard a TVA, introduceri și creșteri ale taxelor impuse băncilor, contribuții mai mari la asigurările sociale, reducerea ratei impozitului pe profit, creșterea nivelului de venit personal neimpozabil, reduceri ale unor taxe vamale și măsuri vizând eludarea plății impozitelor. Din 2012-2013, cifrele referitoare la deficit au fost influențate pozitiv și de transferuri de dividende de la Banca Angliei prin intermediul Instrumentului de achiziționare de active. Ca urmare a punerii în aplicare a planurilor de consolidare, deficitul nominal a scăzut în fiecare an, la 7,7 % din PIB în 2011-2012, la 7,6 % din PIB în 2012-2013, la 5,9 % din PIB în 2013-2014 și la 5,2 % din PIB în 2014-2015. Deficitul structural a fost de 7 % din PIB în 2010-2011, de 5,9 % din PIB în 2011-2012 și 2012-2013, de 4,6 % din PIB în 2013-2014 și de 4,7 % din PIB în 2014-2015.

                           —

                           Efortul structural mediu a fost de 0,7 % din PIB între 2010-2011 și 2014-2015. După ajustarea efectuată pentru a se ține cont de impactul revizuirilor asupra creșterii potențiale a PIB între previziunea actuală și cea care a stat la baza recomandărilor Consiliului din 2 decembrie 2009, precum și de impactul evoluției veniturilor în raport cu elasticitățile standard ale creșterii PIB-ului, efortul structural ajustat anual mediu în perioada respectivă este estimat la 1,1 % din PIB, sub efortul fiscal mediu anual de 1,75 % recomandat de Consiliu.

                           —

                           Dimensiunea cumulativă estimată a măsurilor discreționare de consolidare prevăzute între raportul prebugetar din 2009 și situația de toamnă din 2014 este de aproximativ 3,5 % din PIB între 2010-2011 și 2014-2015.

                           —

                           Datoria brută publică generală a continuat să crească pe parcursul perioadei procedurii aplicate în caz de deficit excesiv, ajungând la 88,4 % din PIB în 2014-2015. Această înrăutățire a ponderii datoriei în PIB a fost determinată, în special, de deficitul global și de intervențiile în sectorul financiar.

               (9)

               Aceste elemente conduc la concluzia că, în pofida programului de consolidare fiscală elaborat și pus în aplicare, Regatul Unit nu a pus capăt situației sale de deficit excesiv până în 2014-2015. În plus, Regatul Unit nu a realizat efortul fiscal mediu de 1,75 % recomandat de Consiliu la 2 decembrie 2009. În ansamblu, răspunsul Regatului Unit la Recomandarea Consiliului formulată în temeiul articolului 126 alineatul (7) din TFUE din 2 decembrie 2009 nu a fost suficient,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   Regatul Unit nu a realizat acțiuni eficace ca răspuns la Recomandarea Consiliului din 2 decembrie 2009.
   Articolul 2
   Prezenta decizie se adresează Regatului Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord.

      Adoptată la Luxemburg, 19 iunie 2015.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         J. REIRS

      (1)  Regulamentul (CE) nr. 1467/97 al Consiliului din 7 iulie 1997 privind accelerarea și clarificarea aplicării procedurii de deficit excesiv (JO L 209, 2.8.1997, p. 6).

      (2)  Decizia 2008/713/CE a Consiliului din 24 iulie 2008 privind existența unui deficit excesiv în Regatul Unit (JO L 238, 5.9.2008, p. 5).

      (3)  Toate documentele referitoare la procedura de deficit excesiv vizând Regatul Unit pot fi consultate la adresa: http://ec.europa.eu/economy_finance/economic_governance/sgp/deficit/countries/uk_en.htm

      (4)  Decizia 2009/409/CE a Consiliului din 27 aprilie 2009 de stabilire, în conformitate cu articolul 104 alineatul (8) din tratat, dacă Regatul Unit a luat măsuri eficiente în urma recomandării Consiliului din 8 iulie 2008 în temeiul articolului 104 alineatul (7) (JO L 132, 29.5.2009, p. 11).