title: Decizia Consiliului din 28 ianuarie 2013 de numire și înlocuire a membrilor Consiliului de conducere al Centrului European pentru Dezvoltarea Formării Profesionale

text:
               1.2.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 30/12

         DECIZIA CONSILIULUI
   din 28 ianuarie 2013
   de numire și înlocuire a membrilor Consiliului de conducere al Centrului European pentru Dezvoltarea Formării Profesionale
   2013/C 30/06
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Regulamentul (CEE) nr. 337/75 al Consiliului din 10 februarie 1975 privind înființarea Centrului European pentru Dezvoltarea Formării Profesionale, în special articolul 4 (1),
   având în vedere candidatura prezentată Consiliului de către Comisie, din categoria reprezentanților organizațiilor patronale,
   întrucât:

               (1)

               Prin decizia sa din 16 iulie 2012 (2), Consiliul a numit membrii Consiliului de conducere al Centrului European pentru Dezvoltarea Formării Profesionale pentru perioada cuprinsă între 18 septembrie 2012 și 17 septembrie 2015.

               (2)

               Un post de membru în cadrul Consiliului de conducere al Centrului, din categoria reprezentanților organizațiilor patronale, este disponibil pentru Suedia,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articol unic
   Se numește în calitate de membru în cadrul Consiliului de conducere al Centrului European pentru Dezvoltarea Formării Profesionale pentru durata rămasă a mandatului, respectiv până la 17 septembrie 2015:

      REPREZENTANȚII ORGANIZAȚIILOR PATRONALE:

               SUEDIA

               dna Karin THAPPER

      Adoptată la Bruxelles, 28 ianuarie 2013.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         S. COVENEY

      (1)  JO L 39, 13.2.1975, p. 1.

      (2)  JO C 228, 31.7.2012, p. 3.


title: Decizia Atalanta/7/2009 a Comitetului politic și de securitate din 2 octombrie 2009 de modificare a Deciziei Atalanta/2/2009 a Comitetului politic și de securitate privind acceptarea contribuțiilor țărilor terțe la operația militară a Uniunii Europene în vederea unei contribuții la descurajarea, prevenirea și reprimarea actelor de piraterie și de jaf armat din largul coastelor Somaliei (Atalanta) și a Deciziei Atalanta/3/2009 a Comitetului politic și de securitate privind instituirea unui Comitet al contribuitorilor pentru operația militară a Uniunii Europene în vederea unei contribuții la descurajarea, prevenirea și reprimarea actelor de piraterie și de jaf armat din largul coastelor Somaliei (Atalanta)

text:
               15.10.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 270/19

      DECIZIA Atalanta/7/2009 A COMITETULUI POLITIC ȘI DE SECURITATE

   din 2 octombrie 2009
   de modificare a Deciziei Atalanta/2/2009 a Comitetului politic și de securitate privind acceptarea contribuțiilor țărilor terțe la operația militară a Uniunii Europene în vederea unei contribuții la descurajarea, prevenirea și reprimarea actelor de piraterie și de jaf armat din largul coastelor Somaliei (Atalanta) și a Deciziei Atalanta/3/2009 a Comitetului politic și de securitate privind instituirea unui Comitet al contribuitorilor pentru operația militară a Uniunii Europene în vederea unei contribuții la descurajarea, prevenirea și reprimarea actelor de piraterie și de jaf armat din largul coastelor Somaliei (Atalanta)
   (2009/758/PESC)
   COMITETUL POLITIC ȘI DE SECURITATE,
   având în vedere Tratatul privind Uniunea Europeană, în special articolul 25 paragraful al treilea,
   având în vedere Acțiunea comună 2008/851/PESC a Consiliului din 10 noiembrie 2008 privind operația militară a Uniunii Europene în vederea unei contribuții la descurajarea, prevenirea și reprimarea actelor de piraterie și de jaf armat din largul coastelor Somaliei (1), în special articolul 10,
   având în vedere Decizia Atalanta/2/2009 a Comitetului politic și de securitate (2) și Decizia Atalanta/3/2009 a Comitetului politic și de securitate (3), precum și addendumul la aceasta (4),
   întrucât:

               (1)

               Comandantul operației UE a susținut conferințe privind generarea forțelor și efectivele la 17 noiembrie 2008, 16 decembrie 2008, 19 martie 2009 și 3 iulie 2009.

               (2)

               În urma recomandării comandantului operației UE și a avizului Comitetului militar al Uniunii Europene privind o contribuție din partea Muntenegrului, contribuția din partea Muntenegrului ar trebui acceptată.

               (3)

               În conformitate cu articolul 6 din Protocolul privind poziția Danemarcei, anexat la Tratatul privind Uniunea Europeană și la Tratatul de instituire a Comunității Europene, Danemarca nu participă la elaborarea și la punerea în aplicare a deciziilor și a acțiunilor Uniunii Europene care au implicații în domeniul apărării,

         DECIDE:
   Articolul 1
   Decizia Atalanta/2/2009 a Comitetului politic și de securitate se modifică după cum urmează:
   Articolul 1 se înlocuiește cu următorul text:

      „Articolul 1
      Contribuțiile statelor terțe
      Ca urmare a conferințelor privind generarea forțelor și efectivele, se acceptă contribuțiile din partea Norvegiei, Croației și Muntenegrului la operația militară UE în vederea unei contribuții la descurajarea, prevenirea și reprimarea actelor de piraterie și de jaf armat din largul coastelor Somaliei («Atalanta»).”

   Articolul 2
   Anexa la Decizia Atalanta/3/2009 a Comitetului politic și de securitate se înlocuiește cu textul din anexa la prezenta decizie.

      Adoptată la Bruxelles, 2 octombrie 2009.

            Pentru Comitetul politic și de securitate

            Președintele

         O. SKOOG

      (1)  JO L 301, 12.11.2008, p. 33.

      (2)  JO L 109, 30.4.2009, p. 52.

      (3)  JO L 112, 6.5.2009, p. 9.

      (4)  JO L 119, 14.5.2009, p. 40.

      ANEXĂ

            „ANEXĂ

               LISTA STATELOR TERȚE MENȚIONATE LA ARTICOLUL 2 ALINEATUL (1)

                        —

                        Norvegia

                        —

                        Croația

                        —

                        Muntenegru.”


title: Decizia Consiliului din 18 mai 2006 privind încheierea Convenției pentru protecția și promovarea diversității expresiilor culturale

text:
Anunţ juridic important

|

32006D0515

Jurnalul Oficial L 201 , 25/07/2006 p. 0015 - 0030 Jurnalul Oficial L 076 , 16/03/2007 p. 0103 - 0118

		20060518Decizia Consiliuluidin 18 mai 2006privind încheierea Convenției pentru protecția și promovarea diversității expresiilor culturale(2006/515/CE)CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolele 133, 151, 181 și 181a, coroborate cu articolul 300 alineatul (2) primul paragraf a doua teză și articolul 300 alineatul (3) primul paragraf,având în vedere propunerea Comisiei,având în vedere avizul Parlamentului European [1],întrucât:(1) În noiembrie 2004, Consiliul a autorizat Comisia să participe, în numele Comunității, la negocierile derulate în cadrul Organizației Națiunilor Unite pentru Educație, Știință și Cultură (UNESCO) cu privire la o Convenție pentru protecția și promovarea diversității expresiilor culturale (denumită în continuare "Convenția UNESCO"). Atât Comisia, cât și statele membre au participat la negocierile respective.(2) Convenția UNESCO a fost adoptată în cadrul Conferinței generale a UNESCO din 20 octombrie 2005 de la Paris.(3) Convenția UNESCO constituie un pilon pertinent și eficace pentru promovarea diversității culturale și a schimburilor culturale, cărora li se acordă cea mai mare importanță atât de către Comunitate, așa cum rezultă din articolul 151 alineatul (4) din tratat, cât și de către statele membre. Convenția contribuie la asigurarea respectului reciproc și a înțelegerii între culturi la nivel mondial.(4) Convenția UNESCO ar trebui aprobată cât mai curând.(5) Atât Comunitatea, cât și statele membre au competențe în domeniile reglementate de Convenția UNESCO. Prin urmare, Comunitatea și statele membre ar trebui să devină părți contractante, pentru a-și îndeplini împreună obligațiile stabilite prin Convenția UNESCO și a-și exersa împreună drepturile conferite de respectiva convenție în situațiile de competențe mixte, într-o manieră coerentă,DECIDE:Articolul 1(1) Se aprobă, în numele Comunității, Convenția UNESCO pentru protecția și promovarea diversității expresiilor culturale.(2) Textul Convenției UNESCO este inclus în anexa 1(a) la prezenta decizie.Articolul 2(1) Președintele Consiliului este autorizat să desemneze persoana (persoanele) abilitată (abilitate) să depună, în numele Comunității, instrumentul de aderare pe lângă Directorul general al UNESCO, în conformitate cu articolul 27 alineatul (4) din Convenția UNESCO.(2) Președintele Consiliului este autorizat să desemneze persoana (persoanele) abilitată (abilitate) să depună, în numele Comunității, declarația de competență inclusă în anexa 1(b) la prezenta decizie, în conformitate cu articolul 27 alineatul (3) litera (c) din Convenția UNESCO.(3) Președintele Consiliului este autorizat să desemneze persoana (persoanele) abilitată (abilitate) să emită declarația unilaterală inclusă în anexa 2 la prezenta decizie, în momentul depunerii instrumentului de aderare.Articolul 3Pentru aspectele care țin de competența Comunității, Comisia reprezintă Comunitatea în cadrul sesiunilor organelor create prin Convenția UNESCO, în special la Conferința părților menționată la articolul 22 din convenția respectivă, și negociază în nume propriu în chestiunile care țin de competența organelor respective.Articolul 4Prezenta decizie se publică în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.Adoptată la Bruxelles, 18 mai 2006.Pentru ConsiliuPreședinteleFranz Morak[1] Aviz emis la 27 aprilie 2006 (nepublicat încă în Jurnalul Oficial).--------------------------------------------------20060518ANEXA 1(a)20060518CONVENȚIApentru protecția și promovarea diversității expresiilor culturaleConferința generală a Organizației Națiunilor Unite pentru Educație, Știință și Cultură, reunită la Paris în perioada 3- 21 octombrie 2005 pentru cea de-a treizeci și treia sesiune,AFIRMÂND că diversitatea culturală este o caracteristică inerentă umanității,CONȘTIENTĂ că diversitatea culturală constituie un patrimoniu comun al umanității și că ar trebui respectată și păstrată spre binele tuturor,ȘTIIND că diversitatea culturală creează o lume bogată și variată, care lărgește posibilitățile de alegere, hrănește capacitățile și valorile umane și reprezintă astfel o sursă fundamentală de dezvoltare durabilă a comunităților, a popoarelor și a națiunilor,REAMINTIND că diversitatea culturală, care se dezvoltă într-un cadru bazat pe democrație, toleranță, justiție socială și respect reciproc între popoare și între culturi, este indispensabilă pentru asigurarea păcii și a securității la nivel local, național și internațional,CELEBRÂND importanța diversității culturale pentru realizarea deplină a drepturilor omului și a libertăților fundamentale proclamate în Declarația Universală a Drepturilor Omului și în alte instrumente universal recunoscute,SUBLINIIND necesitatea integrării culturii ca element strategic în politicile naționale și internaționale de dezvoltare, precum și în cooperarea internațională pentru dezvoltare, ținând seama și de Declarația mileniului a ONU (2000), care pune accentul pe eradicarea sărăciei,AVÂND ÎN VEDERE diversele forme pe care le ia cultura în timp și în spațiu și faptul că diversitatea respectivă se concretizează în originalitatea și pluralitatea identităților, precum și în expresiile culturale ale popoarelor și ale societăților care constituie umanitatea,RECUNOSCÂND importanța cunoștințelor tradiționale ca surse de bogăție imaterială și materială, în special a sistemelor de cunoștințe ale popoarelor indigene, și contribuția pozitivă a acestora la dezvoltarea durabilă, precum și necesitatea de a asigura protecția și promovarea adecvată a acestora,RECUNOSCÂND necesitatea adoptării unor măsuri în vederea protejării diversității expresiilor culturale, inclusiv a conținutului acestora, în special în situațiile în care expresiile culturale pot fi amenințate cu dispariția sau cu o gravă alterare,SUBLINIIND importanța culturii pentru coeziunea socială în general și în special contribuția acesteia la îmbunătățirea statutului și a rolului femeilor în societate,CONȘTIENTĂ că diversitatea culturală este consolidată prin libera circulație a ideilor și că aceasta se hrănește din schimburile și interacțiunile permanente dintre culturi,REAFIRMÂND că libertatea de opinie, exprimare și informare, precum și diversitatea mass-media permit dezvoltarea expresiilor culturale în cadrul societăților,RECUNOSCÂND că diversitatea expresiilor culturale, inclusiv a expresiilor culturale tradiționale, reprezintă un factor important care permite indivizilor și popoarelor să își exprime și să împărtășească cu alții propriile idei și valori,REAMINTIND că diversitatea lingvistică este un element fundamental de diversitate culturală și REAFIRMÂND rolul fundamental pe care îl are educația în protecția și promovarea expresiilor culturale,AVÂND ÎN VEDERE importanța vitalității culturilor pentru toți, inclusiv pentru persoanele care aparțin minorităților și pentru popoarele indigene, așa cum se manifestă aceasta prin libertatea acestora de a crea, de a difuza și de a distribui propriile expresii culturale tradiționale și de a avea acces la acestea astfel încât să poată favoriza dezvoltarea lor,SUBLINIIND rolul esențial al interacțiunii și al creativității culturale, care alimentează și reînnoiesc expresiile culturale și întăresc rolul celor care lucrează la dezvoltarea culturii pentru progresul întregii societăți,RECUNOSCÂND importanța drepturilor de proprietate intelectuală pentru susținerea persoanelor care participă la creativitatea culturală,CONVINSĂ că activitățile, bunurile și serviciile culturale au o dublă natură, economică și culturală, deoarece sunt purtătoare de identități, de valori și de sensuri, și că acestea nu trebuie să fie tratate ca având exclusiv o valoare comercială,CONSTATÂND că procesul de mondializare, facilitat de evoluția rapidă a tehnologiilor de informare și de comunicare, chiar dacă creează condiții inedite pentru o interacțiune sporită între culturi, reprezintă în același timp și o provocare pentru diversitatea culturală, în special cu privire la riscurile de dezechilibre între țările bogate și țările sărace,CONȘTIENTĂ de mandatul specific încredințat UNESCO de a asigura respectarea diversității culturilor și de a recomanda acordurile internaționale pe care le consideră utile în vederea facilitării liberei circulații a ideilor prin cuvânt și prin imagine,FĂCÂND REFERIRE la dispozițiile instrumentelor internaționale adoptate de UNESCO având legătură cu diversitatea culturală și cu exercitarea drepturilor culturale, în special la Declarația universală privind diversitatea culturală din 2001,ADOPTĂ, LA 20 OCTOMBRIE 2005, PREZENTA CONVENȚIE:I. OBIECTIVE ȘI PRINCIPII DIRECTOAREArticolul 1ObiectiveObiectivele prezentei convenții sunt:(a) protejarea și promovarea diversității expresiilor culturale;(b) crearea condițiilor care să permită culturilor să se dezvolte și să interacționeze liber astfel încât că se îmbogățească reciproc;(c) încurajarea dialogului între culturi în vederea asigurării unor schimburi culturale mai intense și echilibrate în lume, favorizând respectul intercultural și o cultură a păcii;(d) stimularea interculturalității în vederea dezvoltării interacțiunii culturale în spiritul construirii unor punți între popoare;(e) promovarea respectului pentru diversitatea expresiilor culturale și conștientizarea valorii acesteia la nivel local, național și internațional;(f) reafirmarea importanței legăturii dintre cultură și dezvoltare pentru toate țările, în special pentru țările în curs de dezvoltare, și încurajarea acțiunilor întreprinse în plan național și internațional în vederea recunoașterii valorii veritabile a legăturii respective;(g) recunoașterea naturii specifice a activităților, a bunurilor și a serviciilor culturale, în calitatea acestora de purtători de identitate, de valori și de sensuri;(h) reafirmarea dreptului suveran al statelor de a conserva, adopta și pune în aplicare politicile și măsurile pe care le consideră adecvate pentru protecția și promovarea diversității expresiilor culturale pe teritoriul lor;(i) consolidarea cooperării și a solidarității internaționale în spiritul unui parteneriat, vizând, în special, creșterea capacităților țărilor în curs de dezvoltare de a proteja și a promova diversitatea expresiilor culturale.Articolul 2Principii directoare1. Principiul respectării drepturilor omului și a libertăților fundamentale2. Principiul suveranității3. Principiul demnității egale și al respectului pentru toate culturile4. Principiul solidarității și al cooperării internaționale5. Principiul complementarității aspectelor economice și culturale ale dezvoltării6. Principiul dezvoltării durabile7. Principiul accesului echitabil8. Principiul deschiderii și al echilibruluiII. DOMENIUL DE APLICAREArticolul 3Domeniul de aplicarePrezenta convenție se aplică politicilor și măsurilor adoptate de părți cu privire la protecția și promovarea diversității expresiilor culturale.III. DEFINIȚIIArticolul 4DefinițiiÎn sensul prezentei convenții, se înțelege că:1. Diversitatea culturală"Diversitatea culturală" se referă la multitudinea formelor prin care culturile grupurilor și ale societăților își găsesc expresia. Expresiile respective se transmit în interiorul grupurilor și al societăților și între acestea.Diversitatea culturală se manifestă nu doar în forme variate, prin intermediul cărora se exprimă patrimoniul cultural al umanității, îmbogățit și transmis grație varietății expresiilor culturale, dar și prin intermediul diverselor modalități de creație artistică, de producție, de difuzare, de distribuție și de beneficiere de expresiile culturale, indiferent de mijloacele și tehnologiile utilizate.2. Conținutul cultural"Conținutul cultural" se referă la sensul simbolic, la dimensiunea artistică și la valorile culturale care au la origine sau exprimă identități culturale.3. Expresiile culturale"Expresiile culturale" sunt expresiile generate de creativitatea indivizilor, a grupurilor și a societăților și care au un conținut cultural.4. Activitățile, bunurile și serviciile culturale"Activitățile, bunurile și serviciile culturale" se referă la activități, bunuri și servicii care, atunci când sunt analizate din punct de vedere al calității, al utilizării sau al finalității lor, materializează sau transmit expresii culturale, independent de valoarea comercială pe care o pot avea. Activitățile culturale pot fi de sine stătătoare sau pot contribui la producerea de bunuri și servicii culturale.5. Industriile culturale"Industriile culturale" se referă la industriile care produc și distribuie bunuri sau servicii culturale, așa cum sunt acestea definite la punctul 4 de mai sus.6. Politicile și măsurile culturale"Politicile și măsurile culturale" se referă la politicile și măsurile referitoare la cultură, la nivel local, național, regional sau internațional, indiferent că sunt centrate pe cultură, ca atare, sau că sunt destinate să aibă un efect direct asupra expresiilor culturale ale indivizilor, ale grupurilor sau ale societăților, inclusiv asupra creării, a producției, a difuzării și a distribuției de activități, de bunuri și de servicii culturale și asupra accesului la acestea.7. Protecția"Protecția" înseamnă adoptarea unor măsuri care vizează prezervarea, salvgardarea și punerea în valoare a diversității expresiilor culturale."A proteja" înseamnă a adopta astfel de măsuri.8. Interculturalitatea"Interculturalitatea" se referă la existența și la interacțiunea echitabilă a unor culturi diverse, precum și la posibilitatea de a genera expresii culturale împărtășite prin dialog și respect reciproc.IV. DREPTURILE ȘI OBLIGAȚIILE PĂRȚILORArticolul 5Reguli generale privind drepturile și obligațiile(1) Părțile își reafirmă, în conformitate cu Carta Organizației Națiunilor Unite, cu principiile dreptului internațional și cu instrumentele universal recunoscute în materie de drepturi ale omului, dreptul lor suveran de a formula și de a pune în aplicare politici culturale proprii și de a adopta măsuri în vederea protejării și a promovării diversității expresiilor culturale, precum și de a consolida cooperarea internațională pentru a atinge obiectivele prezentei convenții.(2) Atunci când o parte pune în aplicare politici și ia măsuri în vederea protejării și a promovării diversității expresiilor culturale pe teritoriul său, politicile și măsurile respective trebuie să fie compatibile cu dispozițiile prezentei convenții.Articolul 6Drepturile părților la nivel național(1) În cadrul politicilor și al măsurilor culturale proprii, astfel cum sunt descrise la articolul 4 punctul 6 și ținând seama de circumstanțele și nevoile proprii, fiecare parte poate adopta măsuri destinate să protejeze și să promoveze diversitatea expresiilor culturale pe teritoriul său.(2) Măsurile respective pot include:(a) măsuri de reglementare care vizează protejarea și promovarea diversității expresiilor culturale;(b) măsuri care oferă, într-un mod adecvat, oportunități pentru activități, bunuri și servicii culturale naționale, în cadrul ansamblului de activități, bunuri și servicii culturale disponibile pe teritoriul național, în vederea creării, a producerii, a difuzării, a distribuției și a beneficierii de acestea, inclusiv măsuri privind limba utilizată pentru activitățile, bunurile și serviciile respective;(c) măsuri care au drept scop să ofere industriilor culturale naționale independente și activităților din sectorul informal un acces real la mijloace de producție, de difuzare și de distribuție a unor activități, bunuri și servicii culturale;(d) măsuri care vizează să acorde ajutoare financiare publice;(e) măsuri care vizează să încurajeze organismele nonprofit, precum și instituțiile publice și private, artiștii și alți profesioniști din domeniul culturii să dezvolte și să promoveze liberul schimb și libera circulație a ideilor și a expresiilor culturale, precum și a activităților, a bunurilor și a serviciilor culturale și să stimuleze crearea și spiritul întreprinzător în activitatea acestora;(f) măsuri care vizează înființarea și susținerea, în mod adecvat, a unor instituții publice;(g) măsuri care vizează să încurajeze și să susțină artiștii, precum și pe toți cei care sunt implicați în crearea de expresii culturale;(h) măsuri care vizează să promoveze diversitatea mass-media, inclusiv prin intermediul serviciului public de radiodifuziune.Articolul 7Măsuri destinate promovării expresiilor culturale(1) Părțile încearcă să creeze, pe teritoriul lor, un mediu care să încurajeze indivizii și grupurile sociale:(a) să creeze, să producă, să difuzeze și să distribuie propriile expresii culturale și să aibă acces la acestea, ținând seama în mod corespunzător de condițiile și nevoile speciale ale femeilor, precum și ale diverselor grupuri sociale, inclusiv ale persoanelor aparținând minorităților și popoarelor indigene;(b) să aibă acces la diverse expresii culturale provenind de pe teritoriul propriu, precum și din alte țări ale lumii.(2) Părțile încearcă, de asemenea, să recunoască importanta contribuție a artiștilor și a tuturor celor ce sunt implicați în procesul creator, a comunităților culturale și a organizațiilor care sprijină activitățile acestora, precum și rolul lor central în alimentarea diversității expresiilor culturale.Articolul 8Măsuri destinate protejării expresiilor culturale(1) Fără a aduce atingere dispozițiilor articolelor 5 și 6, o parte poate diagnostica existența unor situații speciale în care unele expresii culturale de pe teritoriul său sunt supuse unui risc de dispariție, unei amenințări grave sau necesită, într-un mod sau altul, măsuri urgente de salvgardare.(2) Părțile pot lua toate măsurile adecvate în vederea protejării și a prezervării expresiilor culturale aflate în situațiile menționate la alineatul (1), în conformitate cu dispozițiile prezentei convenții.(3) Părțile raportează Comitetului interguvernamental menționat la articolul 23 cu privire la toate măsurile luate pentru a face față cerințelor impuse de situație, iar comitetul poate formula recomandări adecvate.Articolul 9Împărtășirea informațiilor și transparențaPărțile:(a) oferă, la fiecare patru ani, în rapoartele lor către UNESCO, informații adecvate cu privire la măsurile luate în vederea protejării și a promovării diversității expresiilor culturale pe teritoriul lor și la nivel internațional;(b) desemnează un punct de contact însărcinat cu împărtășirea informațiilor referitoare la prezenta convenție;(c) împărtășesc și schimbă informații cu privire la protecția și promovarea diversității expresiilor culturale.Articolul 10Educarea și sensibilizarea publiculuiPărțile:(a) favorizează și dezvoltă înțelegerea importanței protecției și a promovării diversității expresiilor culturale, în special prin programe de educație și sensibilizare crescută a publicului;(b) cooperează cu celelalte părți și organizații internaționale și regionale în vederea atingerii obiectivului prezentului articol;(c) se angajează să încurajeze creativitatea și să consolideze capacitățile de producție prin punerea în aplicare a unor programe de educație, de formare și de schimburi în domeniul industriilor culturale. Măsurile respective ar trebui să fie aplicate astfel încât să nu aibă un impact negativ asupra formelor de producție tradiționale.Articolul 11Participarea societății civilePărțile recunosc rolul fundamental al societății civile în domeniul protecției și al promovării diversității expresiilor culturale. Părțile încurajează participarea activă a societății civile la eforturile depuse în vederea atingerii obiectivelor prezentei convenții.Articolul 12Promovarea cooperării internaționalePărțile se angajează să consolideze cooperarea bilaterală, regională și internațională în vederea creării unor condiții propice promovării diversității expresiilor culturale, ținând seama, în special, de situațiile menționate la articolele 8 și 17, urmărind mai ales:(a) să faciliteze dialogul dintre ele cu privire la politica culturală;(b) să consolideze capacitățile strategice și de gestionare a sectorului public în instituțiile culturale publice, grație schimburilor culturale profesionale și internaționale, precum și împărtășirii celor mai bune practici;(c) să consolideze parteneriatele cu societatea civilă, organizațiile neguvernamentale și sectorul privat, precum și parteneriatele dintre entitățile menționate anterior, în vederea favorizării și a promovării diversității expresiilor culturale;(d) să promoveze utilizarea noilor tehnologii, să încurajeze parteneriatele pentru a consolida împărtășirea de informații și înțelegerea culturală, precum și să favorizeze diversitatea expresiilor culturale;(e) să încurajeze încheierea unor acorduri de coproducție și codistribuție.Articolul 13Integrarea culturii în dezvoltarea durabilăPărțile se angajează să integreze cultura în politicile lor de dezvoltare, la toate nivelurile, în vederea creării unor condiții propice dezvoltării durabile și, în acest cadru, să favorizeze aspectele legate de protecția și promovarea diversității expresiilor culturale.Articolul 14Cooperarea pentru dezvoltarePărțile se angajează să susțină cooperarea pentru dezvoltare durabilă și reducerea sărăciei, în special în ceea ce privește nevoile specifice ale țărilor în curs de dezvoltare, în vederea favorizării emergenței unui sector cultural dinamic, printre altele, cu ajutorul următoarelor mijloace:(a) consolidarea industriilor culturale din țările în curs de dezvoltare:(i) prin crearea și întărirea capacităților de producție și distribuție culturală din țările în curs de dezvoltare;(ii) prin facilitarea accesului mai larg la activitățile, bunurile și serviciile culturale ale acestora, pe piața mondială și în circuitele internaționale de distribuție;(iii) prin permiterea apariției unor piețe locale și regionale viabile;(iv) prin adoptarea, ori de câte ori este posibil, a unor măsuri adecvate, de către țările dezvoltate, care să faciliteze accesul pe teritoriul lor al activităților, al bunurilor și al serviciilor culturale ale țărilor în curs de dezvoltare;(v) prin susținerea muncii creative și prin facilitarea, în măsura posibilă, a mobilității artiștilor din țările în curs de dezvoltare;(vi) prin încurajarea unei colaborări adecvate între țările dezvoltate și țările în curs de dezvoltare, în special în domeniul muzicii și al filmului;(b) consolidarea capacităților de schimb de informații, de experiență și de cunoștințe de specialitate, precum și formarea resurselor umane din țările în curs de dezvoltare din sectorul public și privat, în special cu privire la capacitățile strategice și de gestiune, elaborarea și punerea în practică a politicilor, promovarea și distribuția expresiilor culturale, dezvoltarea întreprinderilor mici și mijlocii și a microîntreprinderilor, utilizarea tehnologiilor, precum și dezvoltarea și transferul de competențe;(c) transferul de tehnologii și de know-how prin implementarea unor măsuri de stimulare adecvate, în special în domeniul industriilor și întreprinderilor culturale;(d) sprijin financiar pentru:(i) înființarea unui Fond internațional pentru diversitatea culturală, așa cum este prevăzut la articolul 18;(ii) acordarea unui ajutor public pentru dezvoltare, în funcție de necesități, inclusiv prin asistență tehnică destinată stimulării și susținerii creativității;(iii) alte forme de ajutor financiar, cum ar fi împrumuturi cu o rată scăzută a dobânzii, subvenții și alte mecanisme de finanțare.Articolul 15Modalități de colaborarePărțile încurajează dezvoltarea de parteneriate între sectorul public și cel privat și organizațiile nonprofit, precum și în interiorul acestora în vederea cooperării cu țările în curs de dezvoltare pentru consolidarea capacității acestora de protejare și promovare a diversității expresiilor culturale. Parteneriatele inovatoare respective vor pune accent, ca răspuns la nevoile concrete ale țărilor în curs de dezvoltare, pe dezvoltarea infrastructurilor, a resurselor umane și a politicilor, precum și pe schimburile de activități, bunuri și servicii culturale.Articolul 16Tratamentul preferențial pentru țările în curs de dezvoltareȚările dezvoltate facilitează schimburile culturale cu țările în curs de dezvoltare, acordând, într-un cadru instituțional și juridic adecvat, un tratament preferențial artiștilor și altor profesioniști și practicieni din domeniul culturii, precum și bunurilor și serviciilor culturale din țările în curs de dezvoltare.Articolul 17Cooperarea internațională în situațiile de amenințare gravă a expresiilor culturalePărțile cooperează pentru a-și acorda asistență reciprocă, veghind, în special, la acordarea de asistență țărilor în curs de dezvoltare, în situațiile menționate la articolul 8.Articolul 18Fondul internațional pentru diversitatea culturală(1) Se înființează un Fond internațional pentru diversitatea culturală, denumit în continuare "fond".(2) Fondul se înființează ca fond-depozit, în conformitate cu Regulamentul financiar al UNESCO.(3) Resursele fondului sunt constituite din:(a) contribuțiile voluntare ale părților;(b) fonduri alocate în acest sens de Conferința generală a UNESCO;(c) contribuții, donații sau moșteniri primite de la alte state, organizații și programe din sistemul Organizației Națiunilor Unite, de la alte organizații regionale sau internaționale și de la organisme publice sau private sau persoane fizice;(d) orice dobândă datorată pentru resursele fondului;(e) fonduri strânse din colecte și veniturile manifestărilor organizate în beneficiul fondului;(f) orice alte resurse autorizate prin regulamentul fondului.(4) Utilizarea resurselor fondului se decide de către Comitetul interguvernamental pe baza orientărilor stabilite de Conferința părților menționată la articolul 22.(5) Comitetul interguvernamental poate accepta contribuții și alte forme de asistență pentru obiective generale sau specifice, referitoare la proiecte specifice, cu condiția ca proiectele respective să fi fost aprobate de comitet.(6) Contribuțiile la fond nu pot fi însoțite de nici o condiție politică, economică sau de altă natură, incompatibilă cu obiectivele prezentei convenții.(7) Părțile se angajează să efectueze contribuții voluntare, în mod regulat, pentru punerea în aplicare a prezentei convenții.Articolul 19Schimbul de informații, analiza și difuzarea informațiilor(1) Părțile sunt de acord să schimbe informații și expertize referitoare la colectarea datelor și a statisticilor privind diversitatea expresiilor culturale, precum și cele mai bune practici pentru protecția și promovarea acesteia.(2) UNESCO facilitează, grație mecanismelor existente în cadrul secretariatului, colectarea, analiza și difuzarea tuturor informațiilor, a statisticilor și a celor mai bune practici în domeniu.(3) De altfel, UNESCO înființează și actualizează o bancă de date privind diferite sectoare și organizații guvernamentale, private și nonprofit, care funcționează în domeniul expresiilor culturale.(4) În vederea facilitării colectării datelor, UNESCO acordă o atenție deosebită consolidării capacităților și a competențelor părților care formulează o cerere de asistență în acest sens.(5) Colectarea informațiilor definită în prezentul articol completează informațiile prevăzute de dispozițiile articolului 9.V. RELAȚIILE CU CELELALTE INSTRUMENTEArticolul 20Relațiile cu celelalte instrumente: susținere reciprocă, complementaritate și nesubordonare(1) Părțile recunosc că trebuie să își îndeplinească cu bună-credință obligațiile ce le revin în baza prezentei convenții și a tuturor celorlalte tratate la care sunt părți. Astfel, fără a subordona prezenta convenție altor tratate:(a) părțile încurajează susținerea reciprocă între prezenta convenție și celelalte tratate la care sunt părți și(b) atunci când interpretează și aplică celelalte tratate la care sunt părți sau atunci când își asumă alte obligații internaționale, părțile țin seama de dispozițiile pertinente ale prezentei convenții.(2) Nimic din prezenta convenție nu poate fi interpretat ca modificând drepturile și obligațiile ce revin părților în baza altor tratate la care acestea sunt părți.Articolul 21Consultarea și coordonarea internaționalăPărțile se angajează să promoveze obiectivele și principiile prezentei convenții în alte incinte internaționale. În acest sens, părțile se consultă, dacă este cazul, ținând seama de obiectivele și principiile respective.VI. ORGANELE CONVENȚIEIArticolul 22Conferința părților(1) Se instituie o Conferință a părților. Conferința părților este organul plenar și suprem al prezentei convenții.(2) Conferința părților se reunește în sesiune ordinară din doi în doi ani, pe cât posibil în cadrul Conferinței generale UNESCO. Se poate reuni în sesiune extraordinară, în cazul în care decide astfel sau în cazul în care cel puțin o treime din părți adresează Comitetului interguvernamental o cerere în acest sens.(3) Conferința părților își adoptă regulamentul de procedură.(4) Funcțiile Conferinței părților sunt, inter alia:(a) să aleagă membrii Comitetului interguvernamental;(b) să primească și să examineze rapoartele părților la prezenta convenție, transmise de Comitetul interguvernamental;(c) să aprobe directivele operaționale pregătite, la cererea sa, de Comitetul interguvernamental;(d) să ia orice altă măsură pe care o consideră necesară în vederea promovării obiectivelor prezentei convenții.Articolul 23Comitetul interguvernamental(1) Se instituie, în cadrul UNESCO, un Comitet interguvernamental pentru protecția și promovarea diversității expresiilor culturale, denumit în continuare "Comitet interguvernamental". Acesta este compus din reprezentanți din 18 state părți la convenție, alese pentru o perioadă de patru ani de Conferința părților, imediat după intrarea în vigoare a prezentei convenții, în conformitate cu articolul 29.(2) Comitetul interguvernamental se reunește o dată pe an.(3) Comitetul interguvernamental funcționează sub autoritatea și în conformitate cu directivele Conferinței părților și răspunde în fața acesteia.(4) Numărul membrilor Comitetului interguvernamental va crește la 24 atunci când numărul părților la convenție va ajunge la 50.(5) Alegerea membrilor Comitetului interguvernamental se bazează pe principiile repartizării geografice echitabile și rotației.(6) Fără a aduce atingere celorlalte atribuții care îi sunt conferite prin prezenta convenție, funcțiile Comitetului interguvernamental sunt următoarele:(a) să promoveze obiectivele prezentei convenții, să încurajeze și să asigure monitorizarea punerii în aplicare a acesteia;(b) să pregătească și să supună aprobării Conferinței părților, la cererea acesteia, directive operaționale referitoare la transpunerea și punerea în aplicare a dispozițiilor prezentei convenții;(c) să transmită Conferinței părților rapoartele părților la convenție, însoțite de propriile observații și de un rezumat al conținutului acestora;(d) să facă recomandări adecvate în situațiile care i se aduc la cunoștință de către părțile la convenție, în conformitate cu dispozițiile pertinente ale convenției, în special ale articolului 8;(e) să stabilească procedurile și celelalte mecanisme de consultare în vederea promovării obiectivelor și a principiilor prezentei convenții în alte incinte internaționale;(f) să îndeplinească orice altă sarcină care i se atribuie de către Conferința părților.(7) Comitetul interguvernamental, în conformitate cu propriul său regulament de procedură, poate invita oricând organizații publice sau private sau persoane fizice să participe la reuniunile sale pentru a le consulta cu privire la anumite aspecte specifice.(8) Comitetul interguvernamental își stabilește regulamentul de procedură și îl supune aprobării Conferinței părților.Articolul 24Secretariatul UNESCO(1) Organele convenției sunt sprijinite de Secretariatul UNESCO.(2) Secretariatul pregătește documentația pentru Conferința părților și pentru Comitetul interguvernamental, precum și proiectul de ordine de zi pentru reuniunile acestora, ajută la aplicarea deciziilor acestora și raportează cu privire la aplicarea deciziilor respective.VII. DISPOZIȚII FINALEArticolul 25Soluționarea litigiilor(1) În caz de litigiu între părțile la prezenta convenție cu privire la interpretarea sau aplicarea convenției, părțile caută o soluție bazată pe negociere.(2) În cazul în care părțile în cauză nu reușesc să ajungă la un acord pe calea negocierii, acestea pot să recurgă de comun acord la bune oficii sau pot solicita medierea unui terț.(3) În cazul în care nu au existat bune oficii sau mediere sau litigiul nu a putut fi soluționat prin negociere, bune oficii sau mediere, o parte poate recurge la conciliere, în conformitate cu procedura prezentată în anexa la prezenta convenție. Părțile examinează cu bună-credință propunerea comisiei de conciliere referitoare la soluționarea litigiului.(4) Fiecare parte poate să declare, în momentul ratificării, al acceptării, al aprobării sau al aderării, că nu recunoaște procedura de conciliere prezentată anterior. Orice parte care face o astfel de declarație poate, în orice moment, să își retragă declarația respectivă printr-o notificare adresată Directorului general al UNESCO.Articolul 26Ratificarea, acceptarea, aprobarea sau aderarea statelor membre(1) Prezenta convenție este supusă ratificării, acceptării, aprobării sau aderării statelor membre ale UNESCO, în conformitate cu procedurile constituționale ale acestora.(2) Instrumentele de ratificare, acceptare, aprobare sau aderare sunt depuse pe lângă Directorul general al UNESCO.Articolul 27Aderarea(1) Prezenta convenție este deschisă pentru aderare oricărui stat nemembru al UNESCO, dar membru al Organizației Națiunilor Unite sau al uneia dintre instituțiile specializate ale acesteia, care a fost invitat să adere de Conferința generală a organizației.(2) Prezenta convenție este, de asemenea, deschisă pentru aderare teritoriilor care se bucură de o autonomie internă completă, recunoscută ca atare de Organizația Națiunilor Unite, dar care nu au obținut independență deplină, în conformitate cu rezoluția 1514 (XV) a Adunării Generale, și care au competențe în domeniile reglementate de prezenta convenție, inclusiv competența de a încheia tratate în domeniile respective.(3) Următoarele dispoziții se aplică organizațiilor de integrare economică regională:(a) prezenta convenție este, de asemenea, deschisă pentru aderare oricărei organizații de integrare economică regională care, sub rezerva următoarelor paragrafe, este parte deplină la dispozițiile convenției, la fel ca și statele părți;(b) atunci când unul sau mai multe state membre ale unei astfel de organizații sunt, de asemenea, părți la prezenta convenție, organizația respectivă și statul membru respectiv sau statele membre respective convin cu privire la responsabilitățile ce le revin în executarea obligațiilor care decurg din prezenta convenție. Respectiva repartizare a responsabilităților produce efecte din momentul încheierii procedurii de notificare descrise la litera (c). Organizația și statele membre nu sunt abilitate să își exercite concomitent drepturile care decurg din prezenta convenție. De asemenea, în domeniile care țin de competența lor, organizațiile de integrare economică dispun, în exercitarea dreptului de vot, de un număr de voturi egal cu numărul statelor membre care le compun și care sunt părți la prezenta convenție. Organizațiile nu își exercită dreptul la vot în cazul în care statele membre își exercită dreptul de vot și invers;(c) o organizație de integrare economică regională și statul sau statele membre ale acesteia care au convenit o repartizare a responsabilităților, astfel cum se prevede la litera (b), informează părțile cu privire la repartizarea propusă astfel:(i) în instrumentul său de aderare, organizația respectivă indică într-o manieră precisă repartizarea responsabilităților în ceea ce privește aspectele reglementate de convenție;(ii) în caz de modificare ulterioară a responsabilităților respective, organizația de integrare economică regională informează depozitarul cu privire la orice propunere de modificare a responsabilităților respective; depozitarul informează la rândul său toate părțile cu privire la modificarea respectivă;(d) se presupune că statele membre ale unei organizații de integrare economică regională care devin părți la convenție își păstrează competențele în toate domeniile care nu au făcut obiectul unui transfer de competență către organizație, declarat sau semnalat în mod expres depozitarului;(e) prin "organizație de integrare economică regională" se înțelege o organizație constituită de state suverane membre ale Organizației Națiunilor Unite sau ale uneia dintre instituțiile specializate ale acesteia, căreia statele respective i-au transferat competența în domeniile reglementate de prezenta convenție și care a fost autorizată în mod corespunzător, în conformitate cu procedurile interne, să devină parte la aceasta.(4) Instrumentul de aderare este depus pe lângă directorul general al UNESCO.Articolul 28Punct de contactAtunci când devine parte la prezenta convenție, fiecare parte își desemnează punctul de contact menționat la articolul 9.Articolul 29Intrarea în vigoare(1) Prezenta convenție intră în vigoare la trei luni de la data depunerii celui de-al treizecilea instrument de ratificare, acceptare, aprobare sau aderare, dar numai pentru statele sau organizațiile de integrare economică regională care au depus propriile instrumente de ratificare, acceptare, aprobare sau aderare la data respectivă sau înainte de aceasta. Pentru orice altă parte, convenția intră în vigoare la trei luni de la depunerea propriului instrument de ratificare, acceptare, aprobare sau aderare.(2) În sensul prezentului articol, nici un instrument depus de o organizație de integrare economică regională nu trebuie considerat ca adăugându-se la instrumentele deja depuse de statele membre ale organizației respective.Articolul 30Regimuri constituționale federale sau neunitareRecunoscând faptul că acordurile internaționale leagă în același mod părțile, indiferent de sistemele constituționale ale acestora, următoarele dispoziții se aplică părților care au un regim constituțional federal sau neunitar:(a) în ceea ce privește dispozițiile prezentei convenții a căror aplicare ține de competența puterii legislative federale sau centrale, obligațiile guvernului federal sau central sunt aceleași ca și cele ale părților care nu sunt state federale;(b) în ceea ce privește dispozițiile prezentei convenții a căror aplicare ține de competența fiecărei unități constituente, cum ar fi state, comitate, provincii sau cantoane, care nu sunt, în baza regimului constituțional federal, obligate să ia măsuri legislative, guvernul federal va aduce, după caz, dispozițiile respective la cunoștința tuturor autorităților competente ale unităților constituente, cum ar fi state, comitate, provincii sau cantoane, cu aviz favorabil din partea sa în vederea adoptării.Articolul 31Denunțarea(1) Fiecare parte are dreptul de a denunța prezenta convenție.(2) Denunțarea se notifică printr-un instrument scris depus pe lângă Directorul general al UNESCO.(3) Denunțarea produce efecte la 12 luni de la primirea instrumentului de denunțare. Aceasta nu modifică cu nimic obligațiile financiare, pe care partea care denunță convenția este obligată să le achite până la data la care retragerea produce efecte.Articolul 32Funcțiile depozitaruluiDirectorul general al UNESCO, în calitatea sa de depozitar al prezentei convenții, informează statele membre ale organizației, statele nemembre și organizațiile de integrare economică regională menționate la articolul 27, precum și Organizația Națiunilor Unite cu privire la depunerea tuturor instrumentelor de ratificare, acceptare, aprobare sau aderare menționate la articolele 26 și 27, precum și cu privire la denunțările menționate la articolul 31.Articolul 33Amendamente(1) Orice parte poate să propună amendamente la prezenta convenție, printr-o comunicare scrisă adresată directorului general. Directorul general transmite comunicarea respectivă tuturor părților. În cazul în care în termen de șase luni de la data transmiterii comunicării cel puțin jumătate din părți dau un răspuns favorabil solicitării respective, directorul general prezintă propunerea respectivă la următoarea sesiune a Conferinței părților pentru discuții și o eventuală adoptare.(2) Amendamentele sunt adoptate cu o majoritate de două treimi din părțile prezente și care votează.(3) O dată adoptate, amendamentele la prezenta convenție sunt prezentate părților pentru ratificare, acceptare, aprobare sau aderare.(4) Pentru părțile care le ratifică, acceptă, aprobă sau aderă la ele, amendamentele la prezenta convenție intră în vigoare la trei luni de la depunerea instrumentelor prevăzute la alineatul (3) al prezentului articol de către două treimi din părți. Ulterior, pentru fiecare parte care ratifică, acceptă, aprobă sau aderă la un amendament, amendamentul intră în vigoare la trei luni de la data depunerii de către partea respectivă a instrumentului său de ratificare, acceptare, aprobare sau aderare.(5) Procedura stabilită la alineatele (3) și (4) nu se aplică amendamentelor aduse articolului 23 privind numărul membrilor Comitetului interguvernamental. Amendamentele respective intră în vigoare în momentul adoptării.(6) Un stat sau o organizație de integrare economică regională, în sensul articolului 27, care devine parte la prezenta convenție după intrarea în vigoare a unor amendamente în conformitate cu alineatul (4) din prezentul articol, în cazul în care nu își exprimă o altă intenție, este considerat ca fiind:(a) parte la prezenta convenție modificată corespunzător și(b) parte la prezenta convenție nemodificată, în raport cu orice parte care nu își asumă obligații prin modificările respective.Articolul 34Texte autenticePrezenta convenție este întocmită în limbile arabă, chineză, engleză, franceză, spaniolă și rusă, cele șase texte fiind în mod egal autentice.Articolul 35ÎnregistrareaÎn conformitate cu articolul 102 din Carta Organizației Națiunilor Unite, prezenta convenție se înregistrează la Secretariatul Organizației Națiunilor Unite la cererea directorului general al UNESCO.20060518ANEXĂPROCEDURA DE CONCILIEREArticolul 1Comisia de conciliereSe creează o comisie de conciliere la cererea uneia dintre părțile implicate în litigiu. Cu excepția cazului în care părțile convin altfel, comisia este formată din cinci membri, fiecare parte implicată desemnând doi membri, președintele fiind ales de comun acord de către membrii astfel desemnați.Articolul 2Membrii comisieiÎn caz de litigiu între mai mult de două părți, părțile care au același interes își desemnează de comun acord membrii comisiei. Atunci când cel puțin două părți au interese independente sau atunci când sunt în dezacord cu privire la faptul că au același interes, acestea își numesc membrii în mod separat.Articolul 3NumireaÎn cazul în care, într-un termen de două luni de la cererea de creare a unei comisii de conciliere, nu au fost numiți toți membrii comisiei de către părți, Directorul general al UNESCO procedează, la cererea părții care a înaintat cererea, la numirile necesare într-un nou termen de două luni.Articolul 4Președintele comisieiÎn cazul în care, într-un termen de două luni de la numirea ultimului membru al comisiei de conciliere, aceasta nu și-a ales președintele, Directorul general al UNESCO procedează, la cererea unei părți, la desemnarea președintelui într-un nou termen de două luni.Articolul 5DeciziiComisia de conciliere adoptă decizii cu majoritatea voturilor membrilor săi. Cu excepția cazului în care părțile implicate în litigiu convin altfel, comisia își stabilește propria procedură. Aceasta prezintă o propunere de soluționare a litigiului pe care părțile o examinează cu bună-credință.Articolul 6DezacorduriÎn caz de dezacord cu privire la competența comisiei de conciliere, aceasta va decide dacă este sau nu competentă.--------------------------------------------------20060518ANEXA 1(b)20060518Declarația Comunității Europene în aplicarea articolului 27 alineatul (3) litera (c) din Convenția pentru protecția și promovarea diversității expresiilor culturaleActualii membri ai Comunității Europene sunt Regatul Belgiei, Republica Cehă, Regatul Danemarcei, Republica Federală Germania, Republica Estonia, Republica Elenă, Regatul Spaniei, Republica Franceză, Irlanda, Republica Italiană, Republica Cipru, Republica Letonia, Republica Lituania, Marele Ducat al Luxemburgului, Republica Ungară, Republica Malta, Regatul Țărilor de Jos, Republica Austria, Republica Polonă, Republica Portugheză, Republica Slovenia, Republica Slovacă, Republica Finlanda, Regatul Suediei, Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord.Prezenta declarație menționează competențele transferate de statele membre către Comunitate în baza tratatelor în domeniile reglementate de convenție.Comunitatea are competență exclusivă în domeniul politicii comerciale comune (articolele 131-134 din tratat), cu excepția aspectelor comerciale care țin de proprietate intelectuală și de comerțul cu servicii în domeniile menționate la articolul 133 alineatele (5) și (6) din tratat (în special, în acest context, comerțul cu servicii culturale și audiovizuale) pentru care responsabilitatea este împărțită între Comunitate și statele membre. Comunitatea duce o politică de cooperare pentru dezvoltare (articolele 177-181 din tratat) și o politică de cooperare cu țările industrializate (articolul 181a din tratat), fără a aduce atingere competențelor respective ale statelor membre. Exercită competențe partajate în ceea ce privește libera circulație a mărfurilor, a persoanelor, a serviciilor și a capitalurilor (articolele 23-31 și 39-60 din tratat), concurența (articolele 81-89 din tratat) și piața internă, inclusiv proprietatea intelectuală (articolele 94-97 din tratat). În temeiul articolului 151 din tratat, în special alineatul (4), Comunitatea ține seama de aspectele culturale în activitatea sa desfășurată în baza altor dispoziții din tratat, în special pentru a respecta și promova diversitatea culturilor sale.Actele comunitare enumerate în continuare ilustrează dimensiunea domeniului de competență al Comunității, în conformitate cu dispozițiile Tratatului de instituire a Comunității Europene.Decizia 94/800/CE a Consiliului din 22 decembrie 1994 privind încheierea, în numele Comunității Europene, cu privire la probleme de competența sa, a acordurilor obținute în cadrul negocierilor comerciale multilaterale din Runda Uruguay (1986-1994) (JO L 336, 23.12.1994, p. 1).Regulamentul (CE) nr. 2501/2001 al Consiliului din 10 decembrie 2001 privind aplicarea unui sistem de preferințe tarifare generalizate pentru perioada 1 ianuarie 2002- 31 decembrie 2004 – Declarații referitoare la Regulamentul Consiliului privind aplicarea unui sistem de preferințe tarifare generalizate pentru perioada 1 ianuarie 2002- 31 decembrie 2004 (JO L 346, 31.12.2001, p. 1).Decizia 2005/599/CE a Consiliului din 21 iunie 2005 privind semnarea, în numele Comunității Europene, a Acordului de modificare a Acordului de parteneriat dintre membrii grupului statelor din Africa, Caraibe și Pacific, pe de o parte, și Comunitatea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de altă parte, semnat la Cotonou la 23 iunie 2000 (JO L 209, 11.8.2005, p. 26).Regulamentul (CE) nr. 2698/2000 al Consiliului din 27 noiembrie 2000 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 1488/96 privind măsurile financiare și tehnice de susținere (MEDA) a reformei structurilor economice și sociale în cadrul Parteneriatului euro-mediteranean (JO L 311, 12.12.2000, p. 1).Regulamentul (CEE) nr. 3906/89 al Consiliului din 18 decembrie 1989 privind ajutorul economic în favoarea Republicii Ungaria și a Republicii Populare Polone și modificările ulterioare ale acestuia, încă aplicabile Bulgariei și României (JO L 375, 23.12.1989, p. 11).Regulamentul (CE) nr. 2666/2000 al Consiliului din 5 decembrie 2000 privind ajutorul acordat Albaniei, Bosniei și Herzegovinei, Croației, Republicii Federale Iugoslavia și Fostei Republici Iugoslave a Macedoniei și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1628/96, precum și de modificare a Regulamentelor (CEE) nr. 3906/89 și (CEE) nr. 1360/90 și a Deciziilor 97/256/CE și 1999/311/CE (JO L 306, 7.12.2000, p. 1).Regulamentul (CEE) nr. 443/92 al Consiliului din 25 februarie 1992 privind asistența financiară și tehnică și cooperarea economică cu țările în curs de dezvoltare din Asia și America Latină (JO L 52, 27.2.1992, p. 1).Regulamentul (CE, Euratom) nr. 99/2000 al Consiliului din 29 decembrie 1999 privind acordarea unei asistențe statelor partenere din Europa de Est și din Asia Centrală (JO L 12, 18.1.2000, p. 1).Decizia nr. 792/2004/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 aprilie 2004 de stabilire a unui program de acțiune comunitară pentru promovarea unor organisme active la nivel european în domeniul culturii (JO L 138, 30.4.2004, p. 40).Decizia nr. 508/2000/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 14 februarie 2000 de instituire a programului "Cultura 2000" (JO L 63, 10.3.2000, p. 1).Decizia 1419/1999/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 25 mai 1999 de stabilire a unei acțiuni comunitare în favoarea evenimentului "Capitala europeană a culturii" pentru perioada 2005-2019 (JO L 166, 1.7.1999, p. 1).Decizia Consiliului din 22 septembrie 1997 privind viitorul acțiunii culturale în Europa (JO C 305, 7.10.1997, p. 1).Decizia Consiliului din 22 septembrie 1997 referitoare la un sistem transfrontalier de prețuri fixe pentru cărți în zonele lingvistice europene (JO C 305, 7.10.1997, p. 2).Directiva 89/552/CEE a Consiliului din 3 octombrie 1989 privind coordonarea anumitor acte cu putere de lege și acte administrative ale statelor membre cu privire la desfășurarea activităților de difuzare a programelor de televiziune (JO L 298, 17.10.1989, p. 23). Directivă modificată prin Directiva 97/36/CE a Parlamentului European și a Consiliului (JO L 202, 30.7.1997, p. 60).Decizia 2000/821/CE a Consiliului din 20 decembrie 2000 privind punerea în aplicare a unui program de încurajare a dezvoltării, a distribuirii și a promovării de producții audiovizuale europene (MEDIA Plus – dezvoltare, distribuire și promovare) (2001-2005) (JO L 336, 30.12.2000, p. 82).Decizia 163/2001/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 19 ianuarie 2001 privind punerea în aplicare a unui program de formare profesională pentru profesioniștii din industria europeană de programe audiovizuale (MEDIA-formare) (2001-2005) (JO L 26, 27.1.2001, p. 1).Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE (JO L 83, 27.3.1999, p. 1), referitor la ajutoarele de stat.Directiva 2004/48/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind respectarea drepturilor de proprietate intelectuală (JO L 157, 30.4.2004, p. 45).Directiva 2001/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 mai 2001 privind armonizarea anumitor aspecte ale dreptului de autor și ale drepturilor conexe în societatea informațională (JO L 167 du 22.6.2001, p. 10).Directiva 2001/84/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 27 septembrie 2001 privind dreptul de suită în beneficiul autorului unei opere de artă originale (JO L 272, 13.10.2001, p. 32).Directiva 93/83/CEE a Consiliului din 27 septembrie 1993 privind coordonarea anumitor dispoziții referitoare la dreptul de autor și drepturile conexe aplicabile difuzării de programe prin satelit și retransmisiei prin cablu (JO L 248, 6.10.1993, p. 15).Directiva 93/98/CEE a Consiliului din 29 octombrie 1993 privind armonizarea duratei de protecție a dreptului de autor și a anumitor drepturi conexe (JO L 290, 24.11.1993, p. 9).Directiva 92/100/CEE a Consiliului din 19 noiembrie 1992 privind dreptul de închiriere și de împrumut și anumite drepturi conexe dreptului de autor în domeniul proprietății intelectuale (JO L 346, 27.11.1992, p. 61).Exercitarea competențelor comunitare este, prin natura sa, subiectul unei evoluții continue. Prin urmare, din acest punct de vedere, Comunitatea își rezervă dreptul de a notifica în viitor alte declarații privind repartizarea competențelor între Comunitatea Europeană și statele membre.--------------------------------------------------20060518ANEXA 220060518Declarația unilaterală în numele Comunității cu ocazia depunerii instrumentului de aderare"În ceea ce privește competențele comunitare descrise în declarația realizată în aplicarea articolului 27 alineatul (3) litera (c) din convenție, Comunitatea își asumă obligații prin convenție și asigură punerea în aplicare în bune condiții a acesteia. Prin urmare, statele membre ale Comunității care sunt părți la convenție aplică dispozițiile convenției în relațiile reciproce dintre ele, în conformitate cu normele interne ale Comunității și fără a aduce atingere modificărilor corespunzătoare aduse normelor respective."--------------------------------------------------


title: 2009/40/CE: Decizia Consiliului din 19 ianuarie 2009 de numire a unui membru danez și a doi supleanți danezi în cadrul Comitetului Regiunilor

text:
               21.1.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 16/11

      DECIZIA CONSILIULUI

   din 19 ianuarie 2009
   de numire a unui membru danez și a doi supleanți danezi în cadrul Comitetului Regiunilor
   (2009/40/CE)
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 263,
   având în vedere propunerea guvernului danez,
   întrucât:

               (1)

               La 24 ianuarie 2006, Consiliul a adoptat Decizia 2006/116/CE de numire a membrilor și a supleanților în cadrul Comitetului Regiunilor pentru perioada cuprinsă între 26 ianuarie 2006-25 ianuarie 2010 (1).

               (2)

               Un post de membru în cadrul Comitetului Regiunilor a devenit vacant ca urmare a demisiei doamnei Eva NEJSTGAARD. Două posturi de supleanți în cadrul Comitetului Regiunilor au devenit vacante ca urmare a demisiei domnului Bjørn DAHL și a încheierii mandatului doamnei Anna Margrethe KAALUND,

         DECIDE:
   Articolul 1
   Se numesc în cadrul Comitetului Regiunilor pentru perioada rămasă a mandatului, respectiv până la 25 ianuarie 2010:

               (a)

               în calitate de membru:

                           —

                           domnul Jens Jørgen NYGAARD, 1. Viceborgmester, Egedal Kommune;

               (b)

               în calitate de supleanți:

                           —

                           doamna Anna Margrethe KAALUND, Byrådsmedlem, Viborg Kommune (schimbare de mandat);

                           —

                           domnul Jens STENBÆK, Viceborgmester, Holbæk Kommune.

         Articolul 2
   Prezenta decizie produce efecte de la data adoptării.

      Adoptată la Bruxelles, 19 ianuarie 2009.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         P. GANDALOVIČ

      (1)  JO L 56, 25.2.2006, p. 75.


title: 2014/877/UE: Decizia Parlamentului European și a Consiliului din 26 noiembrie 2014 privind mobilizarea Fondului european de ajustare la globalizare în conformitate cu punctul 13 din Acordul interinstituțional din 2 decembrie 2013 între Parlamentul European, Consiliu și Comisie privind disciplina bugetară, cooperarea în chestiuni bugetare și buna gestiune financiară (cererea EGF/2014/007 IE/Andersen Ireland, prezentată de Irlanda)

text:
               6.12.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 350/9

         DECIZIA PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI A CONSILIULUI
   din 26 noiembrie 2014
   privind mobilizarea Fondului european de ajustare la globalizare în conformitate cu punctul 13 din Acordul interinstituțional din 2 decembrie 2013 între Parlamentul European, Consiliu și Comisie privind disciplina bugetară, cooperarea în chestiuni bugetare și buna gestiune financiară (cererea EGF/2014/007 IE/Andersen Ireland, prezentată de Irlanda)

      (2014/877/UE)

   PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
   având în vedere Regulamentul (UE) nr. 1309/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 decembrie 2013 privind Fondul european de ajustare la globalizare (2014-2020) și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1927/2006 (1), în special articolul 15 alineatul (4),
   având în vedere Regulamentul (UE, Euratom) nr. 1311/2013 al Consiliului din 2 decembrie 2013 de stabilire a cadrului financiar multianual pentru perioada 2014-2020 (2), în special articolul 12,
   având în vedere Acordul interinstituțional din 2 decembrie 2013 dintre Parlamentul European, Consiliu și Comisie privind disciplina bugetară, cooperarea în chestiuni bugetare și buna gestiune financiară (3), în special punctul 13,
   având în vedere propunerea Comisiei Europene,
   întrucât:

               (1)

               Fondul european de ajustare la globalizare (FEG) a fost creat pentru a oferi sprijin lucrătorilor concediați și persoanelor care desfășoară o activitate independentă a căror activitate a încetat ca urmare a modificărilor structurale majore intervenite în practicile comerciale internaționale, generate de globalizare, ca urmare a continuării crizei economice și financiare mondiale care a făcut obiectul Regulamentului (CE) nr. 546/2009 al Parlamentului European și al Consiliului (4) sau ca urmare a unei noi crize economice și financiare mondiale, precum și pentru a le oferi asistență în reintegrarea pe piața muncii.

               (2)

               FEG nu depășește o sumă anuală maximă de 150 de milioane EUR (la prețurile din 2011), după cum se prevede la articolul 12 din Regulamentul (UE, Euratom) nr. 1311/2013.

               (3)

               La 16 mai 2014, Irlanda a depus o cerere de mobilizare a FEG cu privire la concedierile efectuate de Andersen Ireland Limited din Irlanda pe care a completat-o cu informații suplimentare, astfel cum se prevede la articolul 8 alineatul (3) din Regulamentul (UE) nr. 1309/2013. Această cerere îndeplinește condițiile pentru stabilirea unei contribuții financiare din FEG prevăzute la articolul 13 din Regulamentul (UE) nr. 1309/2013.

               (4)

               În conformitate cu articolul 6 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 1309/2013, Irlanda a decis să furnizeze servicii personalizate cofinanțate prin FEG și tinerilor NEET.

               (5)

               Prin urmare, FEG ar trebui mobilizat pentru a oferi o contribuție financiară în valoare de 1 501 200 EUR ca răspuns la cererea depusă de Irlanda,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   În cadrul bugetului general al Uniunii Europene pentru exercițiul financiar 2014, se mobilizează Fondul european de ajustare la globalizare pentru alocarea sumei de 1 501 200 EUR, sub formă de credite de angajament și credite de plată.
   Articolul 2
   Prezenta decizie se publică în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.

      Adoptată la Strasbourg, 26 noiembrie 2014.

            Pentru Parlamentul European

            Președintele

         M. SCHULZ

            Pentru Consiliu

            Președintele

         S. GOZI

      (1)  JO L 347, 20.12.2013, p. 855.

      (2)  JO L 347, 20.12.2013, p. 884.

      (3)  JO C 373, 20.12.2013, p. 1.

      (4)  JO L 167, 29.6.2009, p. 26.


title: Decizia (UE) 2017/1719 a Parlamentului European din 27 aprilie 2017 privind închiderea conturilor Oficiului European de Poliție (Europol) pentru exercițiul financiar 2015

text:
               29.9.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 252/318

         DECIZIA (UE) 2017/1719 A PARLAMENTULUI EUROPEAN
   din 27 aprilie 2017
   privind închiderea conturilor Oficiului European de Poliție (Europol) pentru exercițiul financiar 2015
   PARLAMENTUL EUROPEAN,

               —

               având în vedere conturile anuale finale ale Oficiului European de Poliție pentru exercițiul financiar 2015,

               —

               având în vedere Raportul Curții de Conturi privind conturile anuale ale Oficiului European de Poliție pentru exercițiul financiar 2015, însoțit de răspunsul oficiului (1),

               —

               având în vedere declarația de asigurare (2) privind fiabilitatea conturilor și legalitatea și regularitatea operațiunilor subiacente întocmită de Curtea de Conturi pentru exercițiul 2015 în temeiul articolului 287 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,

               —

               având în vedere Recomandarea Consiliului din 21 februarie 2017 privind descărcarea de gestiune a oficiului în ceea ce privește execuția bugetară pentru exercițiul financiar 2015 (05873/2017 – C8-0070/2017),

               —

               având în vedere articolul 319 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,

               —

               având în vedere Regulamentul (UE, Euratom) nr. 966/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 25 octombrie 2012 privind normele financiare aplicabile bugetului general al Uniunii și de abrogare a Regulamentului (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului (3), în special articolul 208,

               —

               având în vedere Decizia 2009/371/JAI a Consiliului din 6 aprilie 2009 privind înființarea Oficiului European de Poliție (Europol) (4), în special articolul 43,

               —

               având în vedere Regulamentul delegat (UE) nr. 1271/2013 al Comisiei din 30 septembrie 2013 privind Regulamentul financiar cadru pentru organismele menționate la articolul 208 din Regulamentul (UE, Euratom) nr. 966/2012 al Parlamentului European și al Consiliului (5), în special articolul 108,

               —

               având în vedere articolul 94 și anexa IV la Regulamentul său de procedură,

               —

               având în vedere raportul Comisiei pentru control bugetar și avizul Comisiei pentru libertăți civile, justiție și afaceri interne (A8-0107/2017),

               1.

               aprobă închiderea conturilor Oficiului European de Poliție pentru exercițiul financiar 2015;

               2.

               încredințează președintelui sarcina de a transmite prezenta decizie directorului Oficiului European de Poliție, Consiliului, Comisiei și Curții de Conturi și de a asigura publicarea acesteia în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene (seria L).

            Președintele

         Antonio TAJANI

            Secretarul General

         Klaus WELLE

      (1)  JO C 449, 1.12.2016, p. 198.

      (2)  A se vedea nota de subsol 1.

      (3)  JO L 298, 26.10.2012, p. 1.

      (4)  JO L 121, 15.5.2009, p. 37.

      (5)  JO L 328, 7.12.2013, p. 42.


title: 2014/878/UE: Decizia Parlamentului European și a Consiliului din 26 noiembrie 2014 privind mobilizarea Fondului european de ajustare la globalizare în conformitate cu punctul 13 din Acordul interinstituțional din 2 decembrie 2013 dintre Parlamentul European, Consiliu și Comisie privind disciplina bugetară, cooperarea în chestiuni bugetare și buna gestiune financiară (cererea EGF/2014/008 FI/STX Rauma, prezentată de Finlanda)

text:
               6.12.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 350/11

         DECIZIA PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI A CONSILIULUI
   din 26 noiembrie 2014
   privind mobilizarea Fondului european de ajustare la globalizare în conformitate cu punctul 13 din Acordul interinstituțional din 2 decembrie 2013 dintre Parlamentul European, Consiliu și Comisie privind disciplina bugetară, cooperarea în chestiuni bugetare și buna gestiune financiară (cererea EGF/2014/008 FI/STX Rauma, prezentată de Finlanda)

      (2014/878/UE)

   PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
   având în vedere Regulamentul (UE) nr. 1309/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 decembrie 2013 privind Fondul european de ajustare la globalizare (2014-2020) și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1927/2006 (1), în special articolul 15 alineatul (4),
   având în vedere Regulamentul (UE, Euratom) nr. 1311/2013 al Consiliului din 2 decembrie 2013 de stabilire a cadrului financiar multianual pentru perioada 2014-2020 (2), în special articolul 12,
   având în vedere Acordul interinstituțional din 2 decembrie 2013 dintre Parlamentul European, Consiliu și Comisie privind disciplina bugetară, cooperarea în chestiuni bugetare și buna gestiune financiară (3), în special punctul 13,
   având în vedere propunerea Comisiei Europene,
   întrucât:

               (1)

               Fondul european de ajustare la globalizare (FEG) a fost creat pentru a oferi sprijin lucrătorilor disponibilizați și persoanelor care desfășoară o activitate independentă a căror activitate a încetat ca urmare a modificărilor structurale majore intervenite în practicile comerciale internaționale, generate de globalizare, ca urmare a continuării crizei economice și financiare mondiale care a făcut obiectul Regulamentului (CE) nr. 546/2009 al Parlamentului European și al Consiliului (4) sau ca urmare a unei noi crize economice și financiare mondiale, precum și pentru a le oferi asistență în procesul de reintegrare pe piața muncii.

               (2)

               FEG nu depășește o sumă anuală maximă de 150 de milioane EUR (la prețurile din 2011), după cum se prevede la articolul 12 din Regulamentul (UE, Euratom) nr. 1311/2013.

               (3)

               La 27 mai 2014, Finlanda a depus o cerere de mobilizare a FEG ca urmare a disponibilizărilor de la STX Finland Oy din Rauma, pe care a completat-o cu informații suplimentare în conformitate cu articolul 8 alineatul (3) din Regulamentul (UE) nr. 1309/2013. Această cerere îndeplinește condițiile pentru stabilirea unei contribuții financiare din partea FEG, astfel cum sunt prevăzute la articolul 13 din Regulamentul (UE) nr. 1309/2013.

               (4)

               Prin urmare, FEG ar trebui mobilizat pentru a oferi o contribuție financiară în valoare de 1 426 800 EUR ca răspuns la cererea depusă de Finlanda,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   În cadrul bugetului general al Uniunii Europene aferent exercițiului financiar 2014, se mobilizează din Fondul european de ajustare la globalizare suma de 1 426 800 EUR în credite de angajament și credite de plată.
   Articolul 2
   Prezenta decizie se publică în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.

      Adoptată la Strasbourg, 26 noiembrie 2014.

            Pentru Parlamentul European

            Președintele

         M. SCHULZ

            Pentru Consiliu

            Președintele

         S. GOZI

      (1)  JO L 347, 20.12.2013, p. 855.

      (2)  JO L 347, 20.12.2013, p. 884.

      (3)  JO C 373, 20.12.2013, p. 1.

      (4)  JO L 167, 29.6.2009, p. 26.


title: Decizia (PESC) 2016/35 a Consiliului din 14 ianuarie 2016 de modificare a Deciziei 2010/413/PESC privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului

text:
               15.1.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 10/15

         DECIZIA (PESC) 2016/35 A CONSILIULUI
   din 14 ianuarie 2016
   de modificare a Deciziei 2010/413/PESC privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind Uniunea Europeană, în special articolul 29,
   având în vedere propunerea Înaltului Reprezentant al Uniunii pentru afaceri externe și politica de securitate,
   întrucât:

               (1)

               La 26 iulie 2010, Consiliul a adoptat Decizia 2010/413/PESC (1) privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului.

               (2)

               La 24 noiembrie 2013, China, Franța, Germania, Federația Rusă, Regatul Unit și Statele Unite, sprijinite de Înaltul Reprezentant al Uniunii pentru afaceri externe și politica de securitate, au ajuns la un acord cu Iranul cu privire la un plan comun de acțiune care stabilește o abordare destinată obținerii unei soluții ample pe termen lung la problema nucleară iraniană. S-a convenit ca procesul care conduce la această soluție amplă să includă, într-o primă etapă, măsuri inițiale convenite de comun acord, care să fie adoptate de ambele părți pentru o perioadă de șase luni și să poată fi reînnoite de comun acord.

               (3)

               La 14 iulie 2015, China, Franța, Germania, Federația Rusă, Regatul Unit și Statele Unite, sprijinite de Înaltul Reprezentant al Uniunii pentru afaceri externe și politica de securitate, au ajuns la un acord cu privire la o soluție amplă pe termen lung la problema nucleară iraniană. Prin implementarea cu succes a planului comun de acțiune cuprinzător (JCPOA) se va asigura caracterul exclusiv pașnic al programului nuclear iranian și ridicarea globală a tuturor sancțiunilor legate de domeniul nuclear.

               (4)

               La 14 iulie 2015, China, Franța, Germania, Federația Rusă, Regatul Unit și Statele Unite, sprijinite de Înaltul Reprezentant al Uniunii pentru afaceri externe și politica de securitate, au convenit cu Iranul asupra prelungirii termenului de implementare a măsurilor cuprinse în planul comun de acțiune pentru a permite încheierea aranjamentelor și pregătirilor necesare pentru implementarea JCPOA.

               (5)

               La 14 iulie 2015, prin Decizia (PESC) 2015/1148 (2) Consiliul a decis să prelungească punerea în aplicare a măsurilor cuprinse în planul comun de acțiune până la 14 ianuarie 2016.

               (6)

               Pentru a asigura suficient timp demersurilor și pregătirilor necesare pentru punerea în aplicare a angajamentelor asumate în cadrul JCPOA, suspendarea măsurilor restrictive ale Uniunii specificate în planul comun de acțiune ar trebui să fie prelungită până la 28 ianuarie 2016. Contractele relevante ar trebui executate până la data respectivă.

               (7)

               Prin urmare, Decizia 2010/413/PESC ar trebui să fie modificată în mod corespunzător,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   Articolul 26a din Decizia 2010/413/PESC se înlocuiește cu următorul text:

      „Articolul 26a
      (1)   Interdicția prevăzută la articolul 3a alineatul (1) se suspendă până la 28 ianuarie 2016 în ceea ce privește transportul țițeiului iranian.
      (2)   Interdicția prevăzută la articolul 3a alineatul (2) se suspendă până la 28 ianuarie 2016 în ceea ce privește furnizarea de servicii de asigurare și reasigurare legate de importul, achiziționarea sau transportul țițeiului iranian.
      (3)   Interdicția prevăzută la articolul 3b se suspendă până la 28 ianuarie 2016.
      (4)   Interdicția prevăzută la articolul 4c se suspendă până la 28 ianuarie 2016 în ceea ce privește aurul și alte metale prețioase.
      (5)   La articolul 10 alineatul (3), literele (a), (b) și (c) se înlocuiesc cu următorul text până la 28 ianuarie 2016:

                  «(a)

                  transferurile datorate în cazul unor tranzacții privind alimente, asistență medicală, echipamente medicale sau în scopuri agricole sau umanitare, inferioare valorii de 1 000 000 EUR, precum și transferurile care privesc sume personale inferioare valorii de 400 000 EUR se efectuează fără nicio autorizare prealabilă. Transferurile se notifică autorității competente din statul membru în cauză în cazul în care depășesc 10 000 EUR;

                  (b)

                  transferurile datorate în cazul unor tranzacții privind alimente, asistență medicală, echipamente medicale sau în scopuri agricole sau umanitare superioare valorii de 1 000 000 EUR, precum și transferurile care privesc sume personale superioare valorii de 400 000 EUR necesită autorizarea prealabilă din partea autorității competente din statul membru în cauză. Statul membru relevant informează celelalte state membre în legătură cu orice autorizație acordată;

                  (c)

                  orice alt transfer superior valorii de 100 000 EUR necesită autorizarea prealabilă din partea autorității competente din statul membru în cauză. Statul membru relevant informează celelalte state membre în legătură cu orice autorizație acordată.»

            (6)   La articolul 10 alineatul (4), literele (b) și (c) se înlocuiesc cu următorul text până la 28 ianuarie 2016:

                  «(b)

                  orice alt transfer inferior valorii de 400 000 EUR se efectuează fără nicio autorizare prealabilă. Transferurile se notifică autorității competente din statul membru în cauză în cazul în care depășesc 10 000 EUR;

                  (c)

                  orice alt transfer superior valorii de 400 000 EUR necesită autorizarea prealabilă din partea autorității competente din statul membru în cauză. Autorizația se consideră acordată în termen de patru săptămâni cu excepția cazului în care autoritatea competentă a statului membru în cauză a emis obiecții în termenul respectiv. Statul membru relevant informează celelalte state membre în legătură cu orice autorizație respinsă.»

            (7)   Interdicțiile prevăzute la articolul 18b se suspendă până la 28 ianuarie 2016.
      (8)   Interdicțiile privind Ministerul Petrolului, prevăzute la articolul 20 alineatul (1) literele (b) și (c) și la articolul 20 alineatul (2), enumerate în anexa II, se suspendă până la 28 ianuarie 2016, în măsura în care este necesar pentru executarea, până la 28 ianuarie 2016, a contractelor pentru importul sau achiziționarea de produse petrochimice iraniene.”

   Articolul 2
   Prezenta decizie intră în vigoare la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.

      Adoptată la Bruxelles, 14 ianuarie 2016.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         A.G. KOENDERS

      (1)  Decizia 2010/413/PESC a Consiliului din 26 iulie 2010 privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Poziției comune 2007/140/PESC (JO L 195, 27.7.2010, p. 39).

      (2)  Decizia (PESC) 2015/1148 a Consiliului din 14 iulie 2015 de modificare a Deciziei 2010/413/PESC privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Iranului (JO L 186, 14.7.2015, p. 2).


title: Decizia Consiliului din 18 iunie 2003 de modificare a Deciziei 2000/604/CE a Consiliului privind componența și statutul Comitetului de politică economică

text:
Anunţ juridic important

|

32003D0475

Official Journal L 158 , 27/06/2003 P. 0055 - 0057 Ediţie specială în limba cehă Chapter 10 Volume 003 P. 254  - 256 Ediţie specială în limba estonă Chapter 10 Volume 003 P. 254  - 256 Ediţie specială în limba maghiară Chapter 10 Volume 003 P. 254  - 256 Ediţie specială în limba lituaniană Chapter 10 Volume 003 P. 254  - 256 Ediţie specială în limba letonă Chapter 10 Volume 003 P. 254  - 256 Ediţie specială în limba malteză Chapter 10 Volume 003 P. 254  - 256 Ediţie specială în limba polonă Chapter 10 Volume 003 P. 254  - 256 Ediţie specială în limba slovacă Chapter 10 Volume 003 P. 254  - 256 Ediţie specială în limba slovenă Chapter 10 Volume 003 P. 254  - 256

		20030618Decizia Consiliuluidin 18 iunie 2003de modificare a Deciziei 2000/604/CE a Consiliului privind componența și statutul Comitetului de politică economică(2003/475/CE)CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 209,având în vedere avizul Comisiei [1],întrucât:(1) Articolul 272 din tratat dispune cu privire la Comitetul de politică economică.(2) Consiliul adoptă, la 29 septembrie 2000, Decizia 2000/604/CE privind componența și statutul Comitetului de politică economică [2].(3) Acest statut a permis Comitetului să funcționeze în mod corespunzător până în prezent.(4) Urmare deciziei luate de către șefii de stat sau de guvern la Consiliul European de la Copenhaga din decembrie 2002, 10 noi membri au semnat, la 16 aprilie 2003, un tratat de aderare la Uniunea Europeană și urmează să adere la Uniunea Europeană la 1 mai 2004.(5) Comitetul de politică economică trebuie să lucreze în continuare în mod eficient după extindere.(6) Componența și statutul Comitetului de politică economică trebuie modificate în consecință,DECIDE:Articolul 1Decizia 2000/604/CE se modifică după cum urmează:(a) motivul 14 este înlocuit de următorul text:"(14) Statele membre, Comisia și Banca Centrală Europeană trebuie să fie reprezentate corespunzător în Comitet. Fiecare trebuie să desemneze doi membri.";(b) anexa este înlocuită de anexa la prezenta decizie.Articolul 2Prezenta decizie intră în vigoare la 1 iulie 2003.Adoptată la Luxemburg, 18 iunie 2003.Pentru ConsiliuPreședinteleG. Drys[1] JO C 127, 29.5.2003, p. 33.[2] JO L 257, 11.10.2000, p. 28.--------------------------------------------------20030618ANEXĂ"20030618"ANEXĂSTATUTUL COMITETULUI DE POLITICĂ ECONOMICĂPARTEA IMISIUNEA COMITETULUIArticolul 1(1) Fără a aduce atingere articolelor 114 și 207 din tratat, Comitetul de politică economică (numit în continuare Comitet) contribuie la pregătirea lucrărilor Consiliului de coordonare a politicilor economice ale statelor membre și ale Comunității și oferă consiliere Comunității și Consiliului.(2) Comitetul contribuie la pregătirea lucrărilor Consiliului furnizând analize economice, avize metodologice și formulări preliminare ale recomandărilor politice, în special în ceea ce privește politicile structurale privind creșterea potențialului de dezvoltare și ocuparea forței de muncă în Comunitate. În acest context, Comitetul se concentrează în special asupra:(a) funcționării piețelor de produse, capital, servicii și forță de muncă, inclusiv evoluția salariilor, a productivității, a ocupării forței de muncă și a competitivității;(b) rolului și eficienței sectorului public, precum și asupra viabilității pe termen lung a finanțelor publice;(c) consecințelor în domeniul economiei generale ale unor anumite politici, precum cele care vizează mediul, cercetarea și dezvoltarea, precum și coeziunea socială.(3) În domeniile menționate mai sus, fără a aduce atingere articolelor 114 și 207 din tratat, Comitetul sprijină lucrările Consiliului, în special în activitatea de definire a orientărilor generale de politică economică, și participă la procedura de supraveghere multilaterală menționată la articolul 99 alineatul (3) din tratat. În acest context, Comitetul realizează evaluări periodice la nivelul diferitelor țări, concentrate în special asupra reformelor structurale din statele membre.(4) Fără a aduce atingere articolelor 130 și 207 din tratat, Comitetul contribuie la activitatea Consiliului în temeiul titlului din tratat privind ocuparea forței de muncă.(5) Comitetul sprijină Comitetul economic și financiar, în special pentru monitorizarea evoluției macroeconomice pe termen scurt și mediu în statele membre și în Comunitate, furnizând analize și avize, în special asupra unor chestiuni metodologice privind interacțiunea dintre politicile structurale și macroeconomice și asupra evoluției salariilor în statele membre și în Comunitate.(6) Comitetul oferă cadrul în care are loc, la nivel tehnic, dialogul macroeconomic dintre reprezentanți ai Comitetului (inclusiv Banca Centrală Europeană), Comitetul economic și financiar, Comitetul pentru ocuparea forței de muncă, Comisia și partenerii sociali.(7) Comitetul este consultat de către Comisie asupra ratei maxime de creștere a cheltuielilor neobligatorii din bugetul general al Uniunii Europene, conform dispozițiilor articolului 272 din tratat.Articolul 2Comitetul formulează avize la solicitarea Consiliului, a Comisiei sau a Comitetului economic și financiar sau din inițiativă proprie.Articolul 3Pentru îndeplinirea misiunii sale, Comitetul colaborează strâns cu Comitetul economic și financiar la întocmirea rapoartelor către Consiliu. În ceea ce privește contribuția la pregătirea orientărilor generale de politică economică, Comitetul raportează Comitetului economic și financiar. Comitetul își coordonează activitatea cu Comitetul pentru ocuparea forței de muncă și cu alte comitete și grupuri de lucru care pregătesc activitatea Consiliului în domeniile în care aceste comitete și grupuri de lucru sunt competente.PARTEA IICOMPONENȚAArticolul 4(1) Statele membre, Comisia și Banca Centrală Europeană numesc fiecare câte doi membri ai Comitetului.(2) Membrii Comitetului sunt selecționați dintre înalții funcționari care posedă o competență remarcabilă în domeniul definirii politicii economice și structurale.Articolul 5Membrii Comitetului sunt ghidați în executarea îndatoririlor lor de interesul general al Comunității.PARTEA IIIPREȘEDINTELE ȘI SECRETARIATULArticolul 6(1) Dintre membrii săi, Comitetul își alege, cu votul majorității membrilor săi, un președinte și până la trei vicepreședinți pentru o perioadă de doi ani. Ca regulă generală, mandatul de doi ani nu poate fi reînnoit.(2) Președintele își delegă votul altui membru al delegației sale.Articolul 7În cazul în care se află în imposibilitatea de a-și exercita îndatoririle, președintele este înlocuit de unul dintre vicepreședinții Comitetului.Articolul 8(1) Comitetul este asistat de un secretariat, sub conducerea unui secretar. Secretarul și personalul secretariatului necesar pentru îndeplinirea sarcinilor acestuia sunt puși la dispoziție de către Comisie. Secretarul este numit de Comisie în urma consultării Comitetului. Secretarul și personalul său acționează conform instrucțiunilor Comitetului pentru îndeplinirea responsabilităților lor față de Comitet.(2) Cheltuielile Comitetului sunt incluse în estimările Comisiei.PARTEA IVPROCEDURIArticolul 9Avizele sau rapoartele se adoptă cu votul majorității, dacă acestea trebuie să fie supuse votului. Fiecare membru dispune de un vot. Totuși, la adoptarea unui aviz sau a unei recomandări în legătură cu chestiuni asupra cărora Consiliul ar putea ulterior să adopte o decizie, membrii Comitetului din partea băncilor centrale și a Comisiei pot să participe la discuții, dar nu au drept de vot. Comitetul prezintă, de asemenea, un raport privind pozițiile minoritare sau divergente exprimate în cursul discuțiilor.Articolul 10Ca regulă generală, numai membrii pot să ia cuvântul în cursul reuniunilor Comitetului. În cazuri excepționale, președintele poate să aprobe altfel.Articolul 11Comitetul poate să încredințeze studiul unor chestiuni specifice unor subcomitete sau grupuri de lucru. Președinția unor astfel de grupuri este asumată de un membru al Comitetului, numit de către Comitet.Articolul 12Comitetul, subcomitetele și grupurile de lucru pot să recurgă la sprijinul unor experți.Articolul 13Comitetul este convocat de președinte din proprie inițiativă sau la cererea Consiliului, a Comisiei sau a cel puțin cinci dintre membrii săi.Articolul 14(1) Ca regulă generală, Comitetul este reprezentat de președinte; în special, președintele poate fi autorizat de către Comitet să întocmească un raport al discuțiilor și să facă comentarii orale asupra avizelor și rapoartelor întocmite de către Comitet.(2) Președintele Comitetului are responsabilitatea să păstreze relațiile Comitetului cu Parlamentul European, care trebuie să fie informat în mod adecvat cu privire la activitatea Comitetului.Articolul 15(1) Cu excepția cazului în care se decide altfel, deliberările Comitetului sunt confidențiale. Aceeași prevedere se aplică și în cazul lucrărilor subcomitetelor sau ale grupurilor sale de lucru.(2) Rapoartele sau avizele pregătite de Comitet sunt puse la dispoziția publicului după ce au fost trimise destinatarului, cu excepția cazului în care există motive imperioase care să justifice păstrarea confidențialității lor.Articolul 16Comitetul își stabilește regulamentul de procedură.""--------------------------------------------------


title: Decizia Consiliului din 18 iunie 1986 de acceptare, în numele Comunității, a Recomandării Consiliului de Cooperare Vamală din 16 iunie 1982 cu privire la utilizarea unui cod pentru reprezentarea modului de transport

text:
               02/Volumul 02

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               265

         31986D0257

               L 167/32

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

      DECIZIA CONSILIULUI

   din 18 iunie 1986
   de acceptare, în numele Comunității, a Recomandării Consiliului de Cooperare Vamală din 16 iunie 1982 cu privire la utilizarea unui cod pentru reprezentarea modului de transport
   (86/257/CEE)
   CONSILIUL COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Economice Europene,
   având în vedere propunerea Comisiei,
   întrucât, sub rezerva anumitor condiții de aplicare, Recomandarea Consiliului de Cooperare Vamală din 16 iunie 1982 cu privire la utilizarea unui cod pentru reprezentarea modului de transport poate fi acceptată de către Comunitate,
   DECIDE:
   Articolul 1
   Se acceptă, în numele Comunității, Recomandarea Consiliului de Cooperare Vamală din 16 iunie 1982 cu privire la utilizarea unui cod pentru reprezentarea modului de transport, sub rezerva anumitor condiții de aplicare.
   Textul recomandării și condițiile de aplicare se anexează la prezenta decizie.
   Articolul 2
   Președintele Consiliului adresează o notificare Secretariatului Consiliului de Cooperare Vamală cu privire la acceptarea de către Comunitate, sub rezerva anumitor condiții de aplicare, a recomandării prevăzute la articolul 1.

      Adoptată la Luxemburg, 18 iunie 1986.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         N. SMIT-KROES

   Recomandarea Consiliului de Cooperare Vamală
   din 16 iunie 1982
   cu privire la utilizarea unui cod pentru reprezentarea modului de transport
   CONSILIUL DE COOPERARE VAMALĂ,
   DORIND
   să faciliteze schimbul internațional de date între administrațiile vamale, precum și între administrațiile vamale și persoanele implicate în comerțul internațional,
   AVÂND ÎN VEDERE
   că este de dorit să se utilizeze, într-un astfel de schimb internațional de date, un cod acceptat la nivel internațional și universal aplicabil pentru reprezentarea modalităților de transport,
   AVÂND ÎN VEDERE
   recomandarea nr. 19 adoptată în martie 1981 de către Grupul de lucru pentru facilitarea procedurilor de comerț internațional al Comisiei Economice pentru Europa (CEE/ONU), care recomandă utilizarea unui cod numeric format dintr-o singură cifră pentru reprezentarea modurilor de transport utilizate în scopul comerțului internațional,
   AVÂND ÎN VEDERE
   că structura codului, prevăzută de recomandarea CEE/ONU menționată anterior, constituie o bază adecvată pentru reprezentarea modurilor de transport utilizate în schimbul internațional de date,
   RECOMANDĂ
   ca statele, fie că sunt sau nu membre ale Consiliului, precum și uniunile vamale sau economice, să utilizeze structura de cod numeric formată dintr-o singură cifră prevăzută de recomandarea CEE/ONU menționată mai sus, precum și de versiunile ulterioare revizuite ale acestui cod, pentru reprezentarea modurilor de transport utilizate în schimbul internațional de date dintre administrațiile vamale și dintre administrațiile vamale și persoanele implicate în comerțul internațional, ori de câte ori este nevoie de o reprezentare codificată,
   SOLICITĂ
   statelor, fie că sunt sau nu membre ale Consiliului, precum și uniunilor vamale și economice care acceptă prezenta recomandare, să adreseze o notificare secretarului general cu privire la acceptarea acesteia, la data de punere în aplicare a recomandării și la condițiile de aplicare. Secretarul general transmite aceste informații administrațiilor vamale ale tuturor statelor membre. El le transmite, de asemenea, și administrațiilor statelor nemembre, precum și uniunilor vamale și economice care au acceptat prezenta recomandare.
   Condiții de aplicare

               1.

               Recomandarea se aplică în cadrul Comunității de la 1 ianuarie 1988.

               2.

               Codul nr. 6 (transport multimodal) nu se utilizează de către Comunitate deoarece aceasta nu recunoaște transportul multimodal ca fiind un mod de transport per se.

               3.

               Codul nr. 9 (necunoscut) se folosește pentru transportul realizat prin autopropulsie.


title: 2009/785/CE: Decizia Comisiei din 26 octombrie 2009 de modificare a Deciziei 2008/359/CE de instituire a Grupului la nivel înalt pentru competitivitatea industriei agroalimentare, în scopul prelungirii perioadei de aplicabilitate

text:
               27.10.2009

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 280/56

      DECIZIA COMISIEI

   din 26 octombrie 2009
   de modificare a Deciziei 2008/359/CE de instituire a Grupului la nivel înalt pentru competitivitatea industriei agroalimentare, în scopul prelungirii perioadei de aplicabilitate
   (2009/785/CE)
   COMISIA COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene,
   întrucât:

               (1)

               Decizia 2008/359/CE a Comisiei din 28 aprilie 2008 de instituire a Grupului la nivel înalt pentru competitivitatea industriei agroalimentare (1) este în vigoare pentru o perioadă de timp limitată.

               (2)

               Grupul la nivel înalt a încurajat competitivitatea industriei agroalimentare a Comunității Europene întocmind Raportul privind competitivitatea industriei agroalimentare europene (2), precum și 30 de recomandări și o foaie de parcurs cu inițiativele cheie privind punerea în aplicare. Aceste inițiative nu trebuie să rămână singulare.

               (3)

               Lucrările Grupului la nivel înalt pentru competitivitatea industriei agroalimentare trebuie să se desfășoare în continuare conform acelorași reguli stabilite prin respectiva decizie.

               (4)

               Prin urmare, Decizia 2008/359/CE ar trebui modificată în consecință,

         DECIDE:
   Articol unic
   Articolul 6 din Decizia 2008/359/CE se înlocuiește cu următorul text:

      „Articolul 6
      Expirare
      Prezenta decizie se aplică până la 31 decembrie 2010.”

      Adoptată la Bruxelles, 26 octombrie 2009.

            Pentru Comisie

         Günter VERHEUGEN

            Vicepreședinte

      (1)  JO L 120, 7.5.2008, p. 15.

      (2)  http://ec.europa.eu/enterprise/sectors/food/files/high_level_group_2008/documents_hlg/final_report_hlg_17_03_09_en.pdf