title: Decizia Comisiei din 23 decembrie 2003 de înființare a unei agenții executive, „Agenția Executivă pentru Energie Inteligentă”, pentru gestionarea acțiunilor comunitare în domeniul energiei, în cadrul aplicării Regulamentului (CE) nr. 58/2003 al Consiliului

text:
               01/Volumul 08

               RO

               Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene

               278

         32004D0020(01)

               L 005/85

               JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

      DECIZIA COMISIEI

   din 23 decembrie 2003
   de înființare a unei agenții executive, „Agenția Executivă pentru Energie Inteligentă”, pentru gestionarea acțiunilor comunitare în domeniul energiei, în cadrul aplicării Regulamentului (CE) nr. 58/2003 al Consiliului
   (2004/20/CE)
   COMISIA COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene,
   având în vedere Regulamentul (CE) nr. 58/2003 al Consiliului din 19 decembrie 2002 de stabilire a statutului agențiilor executive cărora urmează să li se încredințeze anumite sarcini de gestionare a programelor comunitare (1) și, în special, articolul 3 alineatul (1),
   întrucât:

               (1)

               În cadrul strategiei de dezvoltare durabilă, Uniunea Europeană adoptă măsuri de promovare și dezvoltare a energiei regenerabile și a eficienței energetice pentru a contribui în mod echilibrat la realizarea următoarelor obiective generale: securitatea aprovizionării cu energie, competitivitate și protecția mediului.

               (2)

               Aceste măsuri includ Decizia nr. 1230/2003/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 iunie 2003 de adoptare a unui program multianual de acțiune în domeniul energiei:
               „Energie Inteligentă – Europa” (2003-2006) (2), ale cărui domenii de acțiune sunt dezvoltarea energiei regenerabile și eficiența energetică, inclusiv în sectorul transporturilor, precum și promovarea acestora în țările în curs de dezvoltare.

               (3)

               Regulamentul (CE) nr. 58/2003 împuternicește Comisia să înființeze agenții executive în conformitate cu statutul general prevăzut de regulamentul respectiv și să le încredințeze anumite sarcini privind gestionarea unuia sau mai multor programe comunitare.

               (4)

               Înființarea unei agenții executive este menită să îi permită Comisiei să se concentreze asupra activităților și funcțiilor sale prioritare care nu pot fi externalizate, fără a renunța, cu toate acestea, la controlul sau responsabilitatea finală ale activitățile gestionate de agențiile executive.

               (5)

               Gestionarea programului „Energie Inteligentă – Europa” vizează punerea în aplicare a unor proiecte tehnice care nu implică decizii politice și necesită un nivel ridicat de expertiză tehnică și financiară pe întregul ciclu de viață al proiectului.

               (6)

               Delegarea sarcinilor legate de punerea în aplicare a programului către o agenție executivă este posibilă conform unei demarcări clare între etapa programării, care reprezintă sarcina serviciilor Comisiei, și a punerii în aplicare a proiectului, care ar fi încredințată agenției executive.

               (7)

               O analiză a costurilor și beneficiilor realizată în acest scop a arătat că anumite sarcini de gestionare, precum execuția bugetară, monitorizarea tehnică și financiară a proiectelor și difuzarea și utilizarea rezultatelor ar putea fi realizate mai eficient de către o agenție executivă, asigurându-se în același timp punerea în aplicare de către Comisie a programului „Energie Inteligentă – Europa” în conformitate cu decizia de adoptare a programului, precum și programul de lucru al acestuia și orientările adoptate de către Comisie, asistată de Comitetul de gestionare prevăzut la articolul 8 din decizie.

               (8)

               Recurgerea la o agenție executivă ar permite gestionarea mai eficientă a noului program, care este mult mai cuprinzător decât cel precedent.

               (9)

               Realizarea sarcinilor menționate de către o agenție executivă ar permite Comisiei să se concentreze asupra problemelor strategice și de reglementare, determinând în același timp creșterea asistenței comunitare pentru acțiunile multinaționale din statele membre. Acesta constituie cel mai bun mod de realizare a obiectivelor energetice stabilite în diverse texte legislative și a altor măsuri în domeniul energiei regenerabile și al eficienței energetice, inclusiv în sectorul transporturilor.

               (10)

               Realizarea priorităților Comisiei și, în special, strategia de dezvoltare durabilă pot contribui la adoptarea de măsuri în cadrul politicii comunitare în domeniile menționate, ceea ce implică faptul că agenția ar putea pune în aplicare acțiuni ale Comisiei. Este necesar să se prevadă posibilitatea ca agenției să îi poată fi atribuite sarcini suplimentare de gestionare și punere în aplicare.

               (11)

               Măsurile prevăzute de prezenta decizie sunt conforme cu avizul Comitetului pentru agențiile executive,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   Instituirea agenției
   (1)   Se instituie o agenție executivă (denumită în continuare „agenția”) pentru gestionarea acțiunii comunitare în domeniul energiei, al cărei statut este stabilit prin Regulamentul (CE) nr. 58/2003 al Consiliului.
   (2)   Denumirea agenției este „Agenția Executivă pentru Energie Inteligentă.”
   Articolul 2
   Sediu
   Sediul agenției este la Bruxelles.
   Articolul 3
   Durată
   Agenția este instituită prin prezenta pentru o perioadă care începe la 1 ianuarie 2004 și se încheie la 31 decembrie 2008.
   Articolul 4
   Obiective și sarcini
   (1)   În conformitate cu programul comunitar „Energie Inteligentă – Europa”, stabilit prin Decizia nr. 1230/2003/CE, agenția răspunde de îndeplinirea sarcinilor privind asistența comunitară în cadrul programului, cu excepția evaluării programului, a monitorizării legislației și a studiilor strategice sau a oricăror alte acțiuni care sunt de competența exclusivă a Comisiei. Acesteia i se încredințează, în special, următoarele sarcini:

               (a)

               gestionarea tuturor etapelor ciclului de viață al anumitor programe în contextul punerii în aplicare a programului comunitar „Energie Inteligentă – Europa”, în temeiul Deciziei 1230/2003/CE și a programului de lucru prevăzut de decizia respectivă și adoptat de Comisie în urma avizului Comitetului de gestionare a programului, precum și toate verificările necesare în acest scop, adoptând deciziile pertinente în cazul în care Comisia a împuternicit agenția în acest sens;

               (b)

               adoptarea instrumentelor de execuție bugetară pentru venituri și cheltuieli și, în cazul în care Comisia a împuternicit agenția în acest sens, realizarea tuturor operațiunilor necesare pentru gestionarea programului comunitar și, în special, a celor legate de atribuirea contractelor și a subvențiilor;

               (c)

               culegerea, analizarea și transmiterea la Comisie a tuturor informațiilor necesare orientării punerii în aplicare a programului comunitar, precum și a altor informații sau rapoarte destinate Comisiei, prevăzute în programul de lucru sau în actul de delegare.

         (2)   Comisia poate însărcina agenția, în urma avizului comitetului instituit prin articolul 24 din Regulamentul (CE) nr. 58/2003, să îndeplinească în cadrul altor programe comunitare, în sensul articolului 2 din regulamentul menționat, sarcini similare celor din programul menționat la alineatul (1), cu condiția ca aceste programe sau proiecte să rămână în limitele dezvoltării energiei regenerabile și ale eficienței energetice, inclusiv în sectorul transporturilor, precum și al promovării acestora și cu condiția ca ele să nu implice o sporire semnificativă a sarcinilor agenției.
   (3)   Decizia Comisiei de delegare a autorității către agenție stabilește în detaliu toate sarcinile încredințate acesteia și este adaptată în funcție de sarcinile suplimentare care îi pot fi încredințate agenției. Decizia Comisiei este transmisă, cu titlu informativ, comitetului prevăzut la articolul 24 din Regulamentul (CE) nr. 58/2003.
   Articolul 5
   Structura organizatorică
   (1)   Agenția este gestionată de un comitet director și de un director numiți de Comisie.
   (2)   Membrii comitetului director sunt numiți pentru o perioadă de trei ani.
   (3)   Directorul este numit pentru o perioadă de cinci ani.
   Articolul 6
   Subvenții
   Agenția primește o subvenție înscrisă în bugetul general al Comunităților Europene și provenită din fondurile alocate programului comunitar „Energie Inteligentă – Europa” și, după caz, din alte programe și acțiuni comunitare încredințate agenției pentru a le pune în aplicare în temeiul articolului 4 alineatul (2).
   Articolul 7
   Supraveghere și raportare
   Agenția este supusă controlului Comisiei și trebuie să raporteze în mod regulat cu privire la progresul realizat în punerea în aplicare a programelor de care răspunde în conformitate cu normele și la intervalele prevăzute în actul de delegare.
   Articolul 8
   Execuția bugetului de funcționare
   Agenția execută bugetul de funcționare în conformitate cu dispozițiile regulamentului financiar ordinar.

      Adoptată la Bruxelles, 23 decembrie 2003.

            Pentru Comisie

         Loyola DE PALACIO

            Vicepreședintele

      (1)  JO L 11, 16.1.2003, p. 1.

      (2)  JO L 176, 15.7.2003, p. 29.


title: Decizia Consiliului din 2 decembrie 2005 privind încheierea, în numele Comunității Europene, a protocolului CEE-ONU privind registrele emisiilor și transferurilor de poluanți

text:
Anunţ juridic important

|

32006D0061

Jurnalul Oficial L 032 , 04/02/2006 p. 0054 - 0055

		Decizia Consiliuluidin 2 decembrie 2005privind încheierea, în numele Comunității Europene, a protocolului CEE-ONU privind registrele emisiilor și transferurilor de poluanți(2006/61/CE)CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 175 alineatul (1), coroborat cu articolul 300 alineatul (2) primul paragraf prima teză și cu articolul 300 alineatul (3) primul paragraf, precum și articolul 300 alineatul (4),având în vedere propunerea Comisiei,având în vedere avizul Parlamentului European [1],întrucât:(1) Protocolul CEE-ONU privind registrele emisiilor și transferurilor de poluanți (denumit în continuare "protocolul") are ca scop sporirea accesului publicului la informații, în conformitate cu Convenția CEE-ONU privind accesul la informație, participarea publicului la luarea deciziilor și accesul la justiție în probleme de mediu (denumită în continuare "Convenția de la Aarhus").(2) Comunitatea a semnat Convenția de la Aarhus, la 25 iunie 1998 și a aprobat-o prin Decizia 2005/370/CE [2].(3) Comunitatea a semnat protocolul la 21 mai 2003.(4) Protocolul este deschis pentru ratificare, acceptare sau aprobare de către statele semnatare și de către organizațiile regionale de integrare economică.(5) În conformitate cu protocolul, organizațiile regionale de integrare economică trebuie să declare în instrumentul său de ratificare, acceptare, aprobare sau aderare, sfera competenței sale cu privire la aspectele reglementate de prezentul protocol.(6) Regulamentul (CE) nr. 166/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 ianuarie 2006 de instituire a unui registru european al emisiilor și transferului de poluanți [3] încorporează dispozițiile protocolului în legislația comunitară.(7) Articolul 20 din protocol stipulează o procedură simplificată și accelerată pentru modificarea anexelor sale.(8) Prin urmare, este necesară aprobarea protocolului în numele Comunității,DECIDE:Articolul 1Protocolul CEE-ONU privind registrele emisiilor și transferurilor de poluanți se aprobă în numele Comunității.Textul protocolului se atașează la prezenta decizie ca anexa A.Articolul 2Președintele Consiliului este autorizat să numească persoana împuternicită (persoanele împuternicite) să depună instrumentul de aprobare la secretarul general al Organizației Națiunilor Unite, în conformitate cu articolul 25 din protocol.Articolul 3Președintele Consiliului este autorizat să numească persoana împuternicită (persoanele împuternicite) să depună, în numele Comunității, declarația de competență prevăzută în anexa B la prezenta decizie, în conformitate cu articolul 26 alineatul (4) din protocol.Articolul 4(1) În privința chestiunilor care sunt de competența Comunității, Comisia este autorizată să aprobe, în numele Comunității, modificările la anexele la protocol, în conformitate cu articolul 20.(2) Comisia este asistată în îndeplinirea sarcinii menționate de un comitet special desemnat de Consiliu.(3) Autorizația menționată la alineatul (1) se limitează la acele modificări care sunt compatibile cu legislația comunitară privind crearea unui registru european al emisiilor și transferurilor de poluanți, dar care nu antrenează modificări ale acestei legislații.(4) În cazul în care o modificare a anexelor la protocol nu este pusă în aplicare în legislația comunitară relevantă în termen de 12 luni de la data comunicării acesteia de către depozitar, Comisia transmite în scris depozitarului o notificare de neacceptare a modificării respective, în conformitate cu articolul 20 alineatul (8) din protocol, înainte de expirarea termenului de 12 luni. În cazul în care modificarea este pusă în aplicare ulterior, Comisia își retrage de îndată notificarea.Articolul 5Prezenta decizie se publică în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.Adoptată la Bruxelles, 2 decembrie 2005.Pentru ConsiliuPreședinteleM. Beckett[1] Avizul din 30 mai 2005 (nepublicat încă în Jurnalul Oficial).[2] JO L 124, 17.5.2005, p. 1.[3] JO L 33, 4.2.2006, p. 1.--------------------------------------------------ANEXA A--------------------------------------------------


title: Decizia 2012/633/PESC a Consiliului din 15 octombrie 2012 de modificare a Deciziei 2010/231/PESC privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Somaliei

text:
               16.10.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 282/47

         DECIZIA 2012/633/PESC A CONSILIULUI
   din 15 octombrie 2012
   de modificare a Deciziei 2010/231/PESC privind adoptarea de măsuri restrictive împotriva Somaliei
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind Uniunea Europeană, în special articolul 29,
   întrucât:

               (1)

               La 26 aprilie 2010, Consiliul a adoptat Decizia 2010/231/PESC (1).

               (2)

               La 25 iulie 2012, Consiliul de Securitate al Organizației Națiunilor Unite (CSONU) a adoptat Rezoluția 2060 (2012), modificând prin aceasta embargoul asupra armelor impus prin punctul 5 din Rezoluția 733 (1992), și a dezvoltat punctele 1 și 2 din Rezoluția 1425 (2002).

               (3)

               La 11 iulie 2012, 25 iulie 2012 și 23 august 2012, Comitetul de sancțiuni instituit în temeiul Rezoluției 751(1992) a CSONU privind Somalia a actualizat lista persoanelor și entităților care fac obiectul măsurilor restrictive.

               (4)

               Prin urmare, Decizia 2010/231/PESC ar trebui modificată în consecință,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   Decizia 2010/231/PESC se modifică după cum urmează:

               1.

               La articolul 1 alineatul (3) se adaugă următoarea literă:

                           „(d)

                           furnizării, vânzării sau transferului de armament și de echipament militar și furnizării directe sau indirecte de asistență tehnică, financiară și de altă natură, precum și de formare în legătură cu activitățile militare, exclusiv în vederea sprijinirii Biroului politic pentru Somalia al Organizației Națiunilor Unite sau a utilizării de către acesta, astfel cum au fost aprobate în prealabil de către Comitetul de sancțiuni.”

               2.

               În secțiunea I din anexa la Decizia 2010/231/PESC, punctul 11 se înlocuiește cu textul din anexa I la prezenta decizie.

               3.

               Persoanele enumerate în anexa II la prezenta decizie se adaugă pe lista prevăzută în secțiunea I din anexa la Decizia 2010/231/PESC.

         Articolul 2
   Prezenta decizie intră în vigoare la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.

      Adoptată la Luxemburg, 15 octombrie 2012.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         C. ASHTON

      (1)  JO L 105, 27.4.2010, p. 17.

      ANEXA I

         Textul menționat la articolul 1 punctul 2

                     „11.

                     Jim’ale, Ali Ahmed Nur [alias: (a) Jim’ale, Ahmed Ali, (b) Jim’ale, Ahmad Nur Ali, (c) Jim’ale, Sheikh Ahmed, (d) Jim’ale, Ahmad Ali, (e) Jim’ale, Shaykh Ahmed Nur]
                     Data nașterii: 1954. Locul nașterii: Eilbur, Somalia. Cetățenia: Somalia. Altă cetățenie: Djibouti. Pașaport: A0181988 (Somalia), expirat la 23 ianuarie 2011. Localizare: Djibouti, Republica Djibouti. Data desemnării de către ONU: 17 februarie 2012.
                     Ali Ahmed Nur Jim’ale (Jim’ale) a deținut roluri de conducere în cadrul fostului Consiliu somalez al instanțelor islamice, cunoscut și sub denumirea de Uniunea instanțelor islamice somaleze, care a fost un element islamist radical. Elementele cele mai radicale ale Uniunii instanțelor islamice somaleze au format, în cele din urmă, grupul cunoscut sub denumirea de Al-Shabaab. În aprilie 2010, Comitetul Consiliului de Securitate al Organizației Națiunilor Unite instituit în conformitate cu Rezoluțiile 751 (1992) și 1907 (2009) privind Somalia și Eritreea («Comitetul de sancțiuni Somalia/Eritreea») a inclus Al Shabaab pe o listă în vederea aplicării unor sancțiuni specifice. Comitetul a inclus Al-Shabaab pe listă ca fiind o entitate implicată în acte care, în mod direct sau indirect, amenință pacea, securitatea sau stabilitatea Somaliei, inclusiv, dar fără a se limita la acte care reprezintă o amenințare pentru guvernul federal de tranziție somalez.
                     În conformitate cu raportul Grupului de monitorizare al Comitetului de sancțiuni Somalia/Eritreea (S/2011/433) din 18 iulie 2011, Jim’ale este identificat drept un om de afaceri important, implicat în ciclul Al-Shabaab de comercializare a cărbunelui de lemn și a zahărului și care beneficiază de relații privilegiate cu Al-Shabaab.
                     Jim’ale este identificat drept unul dintre principalii finanțatori ai Al-Shabaab și aderă la ideologia Al-Shabaab. Jim’ale a oferit finanțare și sprijin politic fundamentale pentru Hassan Dahir Aweys («Aweys»), care a fost, de asemenea, inclus pe lista redactată de Comitetul de sancțiuni Somalia/Eritreea. La jumătatea anului 2011, fostul adjunct al Al-Shabaab, emirul Muktar Robow, ar fi continuat să adopte poziții politice în cadrul organizației Al-Shabaab. Robow i-a implicat pe Aweys și Jim’ale într-un efort de promovare a obiectivelor lor comune și de consolidare a orientării lor globale în contextul rupturii din cadrul conducerii Al-Shabaab.
                     În toamna anului 2007, Jim’ale a înființat în Djibouti o companie-paravan pentru activități extremiste, denumită «Investors Group». Obiectivul pe termen scurt al grupului a fost să destabilizeze Somaliland, prin finanțarea de activități extremiste și achiziții de armament. Grupul a contribuit la contrabanda cu arme de calibru mic din Eritreea, prin Djibouti, în regiunea a 5-a din Etiopia, unde extremiștii primeau transportul. La jumătatea anului 2008, Jim’ale continua să desfășoare activități în cadrul Investors Group.
                     La sfârșitul lunii septembrie 2010, Jim’ale a înființat ZAAD, o afacere care consta în transferuri de bani de la mobil la mobil, și a încheiat un contract cu Al-Shabaab pentru a face transferurile de bani mai anonime prin eliminarea necesității de a se identifica.
                     La sfârșitul anului 2009, Jim’ale deținea un fond hawala cunoscut, prin intermediul căruia colecta zakat, care era oferit grupului Al-Shabaab.
                     În decembrie 2011, finanțatori neidentificați din Orientul Mijlociu transferau bani către Jim’ale, care, la rândul său, utiliza intermediari financiari pentru a trimite bani către Al-Shabaab.
                     În 2009, Jim’ale a colaborat cu alte persoane cu idei asemănătoare pentru a submina guvernul federal de tranziție (GFT) somalez prin neparticiparea la eforturile de reconciliere din Somalia. La sfârșitul anului 2011, Jim’ale a sprijinit activ Al-Shabaab oferind comunicații libere, utilizarea vehiculelor, ajutor alimentar și consiliere politică și a constituit colectori de fonduri pentru Al-Shabaab prin intermediul unor diferite grupuri de afaceri.”

      ANEXA II

         Persoanele menționate la articolul 1 punctul 3

                  1.

                  Aboud Rogo Mohammed [alias (a) Aboud Mohammad Rogo, (b) Aboud Seif Rogo, (c) Aboud Mohammed Rogo, (d) Sheikh Aboud Rogo, (e) Aboud Rogo Muhammad, (f) Aboud Rogo Mohamed]
                  Data nașterii: 11 noiembrie 1960. Date de naștere alternative: (a) 11 noiembrie 1967, (b) 11 noiembrie 1969, (c) 1 ianuarie 1969. Locul nașterii: Lamu Island, Kenya. Data desemnării de către ONU: 25 iulie 2012.
                  Extremistul Aboud Rogo Mohammed, bazat în Kenya, a amenințat pacea, securitatea sau stabilitatea Somaliei furnizând sprijin financiar, material, logistic sau tehnic către Al-Shabaab, o entitate inclusă pe lista Comitetului CSONU instituit în temeiul Rezoluției 751 (1992) privind Somalia și al Rezoluției 1907 (2009) privind Eritreea, pentru implicarea în acte care, în mod direct sau indirect, amenință pacea, securitatea sau stabilitatea Somaliei.
                  Aboud Rogo Mohammed este un cleric islamic extremist bazat în Kenya. El continuă să exercite influență asupra grupărilor extremiste din Africa de Est în cadrul campaniei sale de promovare a violenței în întreaga Africă de Est. Activitățile lui Aboud Rogo includ colectarea de fonduri pentru Al-Shabaab.
                  În calitate de principal lider ideologic al Al Hijra, cunoscută anterior drept Centrul de tineret musulman, Aboud Rogo Mohammed a utilizat gruparea extremistă drept o cale către radicalizarea și recrutarea în principal a africanilor vorbitori de Swahili, în vederea desfășurării de activități militante violente în Somalia. Într-o serie de prelegeri exaltante între februarie 2009 și februarie 2012, Aboud a făcut apel în mod repetat la respingerea violentă a procesului de pace somalez. În timpul acestor prelegeri, Rogo a făcut apel în mod repetat la utilizarea violenței atât împotriva Națiunilor Unite, cât și a forțelor Misiunii Uniunii Africane în Somalia (AMISOM) și și-a îndemnat auditorii să călătorească în Somalia pentru a se alătura luptei Al-Shabaab împotriva guvernului kenyan.
                  Aboud Rogo Mohammed oferă de asemenea îndrumări cu privire la modul în care recruții kenyeni care se alătură Al-Shabaab pot să evite identificarea de către autoritățile kenyene și la rutele de urmat în călătoria de la Mombasa și/sau Lamu către bastioanele Al-Shabaab din Somalia, în special Kismayo. El a facilitat călătoria în Somalia a numeroși recruți kenyeni pentru Al-Shabaab.
                  În septembrie 2011, Rogo recruta persoane din Mombasa, Kenya, în vederea călătoriei în Somalia, după toate aparențele pentru desfășurarea unor operațiuni teroriste. În septembrie 2008, Rogo a organizat o reuniune de colectare de fonduri la Mombasa, pentru a ajuta finanțarea activităților Al-Shabaab în Somalia.

                  2.

                  Abubaker Shariff Ahmed [alias (a) Makaburi, (b) Sheikh Abubakar Ahmed, (c) Abubaker Shariff Ahmed, (d) Abu Makaburi Shariff, (e) Abubaker Shariff, (f) Abubakar Ahmed]
                  Data nașterii: 1962. Data nașterii alternativă: 1967. Locul nașterii: Kenya. Localizare: zona Majengo, Mombasa, Kenya. Data desemnării de către ONU: 23 august 2012.
                  Abubaker Shariff Ahmed este un mijlocitor și recrutor principal al tinerilor musulmani kenyeni pentru activități militante violente în Somalia, precum și un asociat apropiat al lui Aboud Rogo. El oferă sprijin material grupărilor extremiste din Kenya (și din alte părți ale Africii de Est). Prin deplasările sale frecvente la bastioanele Al-Shabaab din Somalia, inclusiv la Kismayo, el a fost în măsură să mențină legături strânse cu membrii cu rang înalt ai Al-Shabaab.
                  Abubaker Shariff Ahmed este de asemenea implicat în mobilizarea și gestionarea fondurilor pentru Al-Shabaab, o entitate inclusă pe lista Comitetului CSONU instituit în temeiul Rezoluției 751 (1992) privind Somalia și al Rezoluției 1907 (2009) privind Eritreea, pentru implicarea în acte care, în mod direct sau indirect, amenință pacea, securitatea sau stabilitatea Somaliei.
                  Abubaker Shariff Ahmed a predicat în moschei din Mombasa că bărbații tineri ar trebui să călătorească în Somalia, să comită acte extremiste, să lupte pentru Al-Qaida și să ucidă cetățeni americani.
                  Abubaker Shariff Ahmed a fost arestat la sfârșitul lui decembrie 2010 de către autoritățile kenyene, în baza suspiciunii de implicare în atentatul cu bombă asupra unui terminal de autobuz la Nairobi. Abubaker Shariff Ahmed este de asemenea liderul unei organizații de tineret din Mombasa bazate în Kenya care are legături cu Al-Shabaab.
                  În 2010, Abubaker Shariff Ahmed a activat ca recrutor și mijlocitor pentru Al-Shabaab în zona Majengo din Mombasa, Kenya.


title: Decizia (UE) 2015/1848 a Consiliului din 5 octombrie 2015 privind orientările pentru politicile de ocupare a forței de muncă ale statelor membre pentru 2015

text:
               15.10.2015

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 268/28

         DECIZIA (UE) 2015/1848 A CONSILIULUI
   din 5 octombrie 2015
   privind orientările pentru politicile de ocupare a forței de muncă ale statelor membre pentru 2015
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 148 alineatul (2),
   având în vedere propunerea Comisiei Europene,
   având în vedere avizul Parlamentului European (1),
   având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European (2),
   având în vedere avizul Comitetului Regiunilor (3),
   având în vedere avizul Comitetului pentru ocuparea forței de muncă,
   întrucât:

               (1)

               Statele membre și Uniunea depun eforturi în vederea elaborării unei strategii coordonate pentru ocuparea forței de muncă și, în special, pentru promovarea unei forțe de muncă competente, calificate și adaptabile, precum și a unor piețe ale muncii capabile să reacționeze rapid la evoluția economiei, în vederea realizării obiectivelor de ocupare deplină a forței de muncă și de progres social prevăzute la articolul 3 din Tratatul privind Uniunea Europeană. Statele membre, ținând seama de practicile naționale legate de responsabilitățile partenerilor sociali, trebuie să considere promovarea ocupării forței de muncă drept o chestiune de interes comun și să își coordoneze, în cadrul Consiliului, acțiunile întreprinse în acest sens.

               (2)

               Uniunea urmează să combată excluziunea socială și discriminarea și să promoveze justiția și protecția socială, precum și egalitatea între femei și bărbați. În definirea și punerea în aplicare a politicilor și a acțiunilor sale, Uniunea urmează să țină seama de cerințele legate de promovarea unui nivel ridicat de ocupare a forței de muncă, garantarea protecției sociale corespunzătoare, combaterea excluziunii sociale, precum și un nivel ridicat de educație și de formare profesională.

               (3)

               Orientările pentru politicile de ocupare a forței de muncă ale statelor membre sunt compatibile cu orientările generale pentru politicile economice ale statelor membre și ale Uniunii prevăzute în Recomandarea (UE) 2015/1184 a Consiliului (4). Acestea formează împreună orientările integrate pentru punerea în aplicare a Strategiei Europa 2020 (denumite în continuare „orientări integrate Europa 2020”) și urmează să fie adoptate de către Consiliu pentru a ghida politicile statelor membre și ale Uniunii.

               (4)

               În conformitate cu Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE), Uniunea a elaborat și a pus în aplicare instrumente de coordonare pentru politicile fiscale, macroeconomice și structurale. Semestrul european combină diferitele instrumente într-un cadru global pentru supravegherea multilaterală integrată a politicilor economice, bugetare, privind ocuparea forței de muncă și sociale și urmărește atingerea obiectivelor Strategiei Europa 2020, în special în ceea ce privește ocuparea forței de muncă, educația și reducerea sărăciei, astfel cum se prevede în Decizia 2010/707/UE a Consiliului (5). Se preconizează că simplificarea și consolidarea semestrului european, astfel cum sunt stabilite în Analiza anuală a creșterii pentru 2015 realizată de Comisie, vor îmbunătăți în continuare funcționarea acestuia.

               (5)

               Criza financiară și economică a revelat și a evidențiat deficiențe importante în economia Uniunii și în economiile statelor sale membre. Criza a evidențiat, de asemenea, interdependența strânsă a economiilor și a piețelor muncii din statele membre. Garantarea faptului că Uniunea progresează către o creștere economică inteligentă, durabilă și favorabilă incluziunii și crearea de locuri de muncă reprezintă principala provocare a prezentului. Aceasta necesită măsuri de politică coordonate, ambițioase și eficace, atât la nivelul Uniunii, cât și la nivel național, în conformitate cu TFUE și cu guvernanța economică a Uniunii. Combinând măsurile legate de ofertă și de cerere, aceste măsuri de politică ar trebui să cuprindă un stimulent pentru investiții, un angajament reînnoit pentru reformele structurale și exercitarea responsabilității fiscale, ținând cont în același timp de impactul lor asupra ocupării forței de muncă și de impactul lor social. În acest sens, tabloul de bord al principalilor indicatori sociali și de ocupare a forței de muncă din cadrul raportului comun privind ocuparea forței de muncă din 2015, adoptat de Consiliu și Comisie, reprezintă un instrument extrem de util care contribuie la detectarea în timp util a principalelor probleme și divergențe sociale și în materie de ocupare a forței de muncă și care identifică domeniile în care este cea mai mare nevoie de o reacție politică.

               (6)

               Reformele pieței muncii, inclusiv mecanismele de stabilire a salariilor la nivel național, ar trebui să urmeze practicile naționale de dialog social și să asigure spațiul politic necesar pentru o amplă examinare a aspectelor socioeconomice.

               (7)

               Statele membre și Uniunea ar trebui să abordeze, de asemenea, impactul social al crizei și să vizeze construirea unei societăți bazate pe coeziune, în care oamenii să aibă capacitatea să anticipeze și să gestioneze schimbările, precum și să aibă o participare activă în societate și în economie. Ar trebui să se asigure acces și oportunități pentru toți și să se reducă sărăcia și excluziunea socială, în special prin asigurarea unei funcționări eficiente a piețelor muncii și a sistemelor de protecție socială și prin înlăturarea barierelor din calea participării pe piața muncii. De asemenea, statele membre ar trebui să garanteze accesul tuturor cetățenilor și tuturor regiunilor la beneficiile creșterii economice.

               (8)

               O acțiune coerentă cu orientările integrate Europa 2020 reprezintă o contribuție importantă la îndeplinirea obiectivelor Strategiei Europa 2020 pentru o creștere inteligentă, durabilă și favorabilă incluziunii („Strategia Europa 2020”). Strategia Europa 2020 ar trebui să se bazeze pe o serie integrată de politici europene și naționale, pe care statele membre și Uniunea ar trebui să le pună în aplicare pentru a obține efectele pozitive de contagiune ale reformelor structurale coordonate, pe o combinație adecvată de politici economice globale și pe o contribuție mai substanțială a politicilor europene la obiectivele Strategiei Europa 2020.

               (9)

               Cu toate că se adresează statelor membre și Uniunii, orientările integrate Europa 2020 ar trebui să fie puse în aplicare în parteneriat cu toate autoritățile naționale, regionale și locale, implicând îndeaproape parlamentele, precum și cu partenerii sociali și cu reprezentanții societății civile.

               (10)

               Orientările integrate Europa 2020 ghidează statele membre în privința punerii în aplicare a reformelor, reflectând interdependența dintre statele membre. Aceste orientări integrate sunt coerente cu Pactul de stabilitate și de creștere și cu legislația europeană existentă. Respectivele orientări integrate ar trebui să formeze baza pentru recomandările specifice fiecărei țări pe care Consiliul le-ar putea adresa statelor membre.

               (11)

               Comitetul pentru ocuparea forței de muncă și Comitetul pentru protecție socială ar trebui să monitorizeze modul în care se pun în aplicare politicile relevante având în vedere orientările privind ocuparea forței de muncă, în conformitate cu mandatele lor respective întemeiate pe tratate. Aceste comitete și alte grupuri de pregătire ale Consiliului implicate în coordonarea politicilor economice și sociale ar trebui să colaboreze strâns,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   Prin prezenta decizie se adoptă orientările pentru politicile de ocupare a forței de muncă ale statelor membre, astfel cum figurează în anexă. Aceste orientări fac parte din „Orientările integrate Europa 2020”.
   Articolul 2
   Orientările prevăzute în anexă sunt luate în considerare de către statele membre în politicile lor privind ocuparea forței de muncă și în programele lor de reformă care se raportează în concordanță cu articolul 148 alineatul (3) din TFUE.
   Articolul 3
   Prezenta decizie se adresează statelor membre.

      Adoptată la Luxemburg, 5 octombrie 2015.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         N. SCHMIT

      (1)  Avizul din 8 iulie 2015 (nepublicat încă în Jurnalul Oficial).

      (2)  Avizul din 27 mai 2015 (nepublicat încă în Jurnalul Oficial).

      (3)  Avizul din 4 iunie 2015 (nepublicat încă în Jurnalul Oficial).

      (4)  Recomandarea (UE) 2015/1184 a Consiliului din 14 iulie 2015 privind orientările generale pentru politicile economice ale statelor membre și ale Uniunii Europene (JO L 192, 18.7.2015, p. 27).

      (5)  Decizia 2010/707/UE a Consiliului din 21 octombrie 2010 privind orientările pentru politicile de ocupare a forței de muncă ale statelor membre (JO L 308, 24.11.2010, p. 46).

      ANEXĂ

         ORIENTĂRI PENTRU POLITICILE DE OCUPARE A FORȚEI DE MUNCĂ ALE STATELOR MEMBRE

         PARTEA II A ORIENTĂRILOR INTEGRATE EUROPA 2020

      Orientarea 5: Stimularea cererii de forță de muncă
      Statele membre ar trebui să faciliteze crearea de locuri de muncă de calitate, să reducă barierele din calea întreprinderilor în ceea ce privește angajarea de personal, să promoveze antreprenoriatul și în mod special înființarea și creșterea întreprinderilor mici. Statele membre ar trebui să promoveze economia socială și să încurajeze inovarea socială în mod activ.
      Sarcina fiscală ar trebui să fie transferată de la impozitarea muncii la alte surse de impozitare mai puțin dăunătoare pentru ocuparea forței de muncă și creșterea economică, protejând în același timp veniturile destinate unei protecții sociale adecvate și cheltuielile de stimulare a creșterii economice. Reducerea impozitării muncii ar trebui să vizeze eliminarea barierelor și a factorilor de descurajare a participării pe piața muncii, în special pentru persoanele cele mai îndepărtate de piața muncii.
      Statele membre ar trebui, în colaborare cu partenerii sociali și în conformitate cu practicile interne, să încurajeze instituirea unor mecanisme de stabilire a salariilor care să permită o adaptare a salariilor la evoluția productivității. Ar trebui să se țină cont de diferențele în materie de competențe și de divergențele de performanță economică între diversele regiuni, sectoare și întreprinderi. În cazul stabilirii unui salariu minim, statele membre și partenerii sociali ar trebui să ia în considerare impactul acestuia asupra sărăciei persoanelor încadrate în muncă, asupra creării de locuri de muncă și asupra competitivității.
      Orientarea 6: Îmbunătățirea ofertei de forță de muncă, de aptitudini și de competențe
      Statele membre, în cooperare cu partenerii sociali, ar trebui să promoveze productivitatea și capacitatea de inserție profesională printr-o ofertă adecvată de cunoștințe, aptitudini și competențe relevante. Statele membre ar trebui să realizeze investiția necesară în toate sistemele de educație și de formare profesională pentru a îmbunătăți eficiența și eficacitatea acestora în ridicarea nivelului de aptitudini și competențe al forței de muncă pentru a le permite astfel să anticipeze și să răspundă mai bine necesităților aflate în schimbare rapidă ale piețelor dinamice ale muncii, într-o economie din ce în ce mai digitală și în contextul schimbărilor tehnologice, de mediu și demografice. Statele membre ar trebui să își intensifice eforturile pentru a îmbunătăți accesul tuturor la învățare de calitate pe tot parcursul vieții și pentru a pune în aplicare strategii de îmbătrânire activă care permit prelungirea vieții profesionale.
      Ar trebui abordate deficiențele structurale ale sistemelor de educație și de formare profesională, pentru a se asigura rezultate de calitate ale învățării și pentru a se reduce numărul tinerilor care părăsesc școala timpuriu. Statele membre ar trebui să crească nivelul de instruire, să încurajeze sistemele de învățare bazate pe muncă precum învățarea duală, să modernizeze formarea profesională și să înmulțească oportunitățile de recunoaștere și validare a aptitudinilor și competențelor obținute în afara educației formale.
      Ar trebui să se combată șomajul ridicat și inactivitatea. Șomajul pe termen lung și structural ar trebui redus semnificativ și prevenit prin intermediul unor strategii cuprinzătoare, care se consolidează reciproc și care includ un sprijin activ personalizat pentru revenirea pe piața muncii. Șomajul în rândul tinerilor și numărul ridicat de tineri care nu sunt încadrați profesional și nu urmează niciun program educațional sau de formare (NEET) ar trebui să fie abordate în mod cuprinzător printr-o îmbunătățire structurală a tranziției de la școală la muncă, inclusiv prin deplina punere în aplicare a Garanției pentru tineret.
      Barierele din calea ocupării forței de muncă ar trebui să fie reduse, în special pentru grupurile defavorizate.
      Ar trebui să crească participarea femeilor pe piața muncii și ar trebui să fie asigurată egalitatea între femei și bărbați, inclusiv prin salarii egale. Ar trebui să se promoveze reconcilierea dintre viața profesională și cea de familie, în special accesul la educație preșcolară de calitate și la prețuri abordabile, la servicii de îngrijire de calitate și la prețuri abordabile, precum și la servicii de îngrijire pe termen lung de calitate și la prețuri abordabile.
      Statele membre ar trebui să utilizeze pe deplin Fondul social european și alte fonduri ale Uniunii pentru stimularea ocupării forței de muncă, a incluziunii sociale, a învățării pe tot parcursul vieții și a educației pentru a îmbunătăți administrația publică.
      Orientarea 7: Îmbunătățirea funcționării piețelor muncii
      Statele membre ar trebui să țină cont de principiile flexibilității și securității („principiile flexicurității”). Ele ar trebui să reducă și să prevină segmentarea în cadrul piețelor muncii și să combată munca nedeclarată. Normele de protecție a ocupării forței de muncă, legislația muncii și instituțiile ar trebui să asigure împreună un mediu adecvat pentru recrutare, oferind, în același timp, niveluri adecvate de protecție pentru toți cei încadrați în muncă și pentru cei aflați în căutarea unui loc de muncă. Ar trebui să fie asigurate locuri de muncă de calitate în ceea ce privește securitatea socioeconomică, organizarea muncii, oportunitățile de educație și formare profesională, condițiile de muncă (inclusiv sănătatea și securitatea) și echilibrul dintre viața profesională și cea privată.
      În conformitate cu practicile naționale și în vederea îmbunătățirii funcționării și eficacității dialogului social la nivel național, statele membre ar trebui să implice îndeaproape parlamentele naționale și partenerii sociali în elaborarea și în punerea în aplicare a reformelor și a politicilor relevante.
      Statele membre ar trebui să consolideze politicile active privind piața muncii prin ameliorarea eficacității, a direcționării, a impactului, a acoperirii și a interacțiunii acestora cu măsurile pasive, însoțite de drepturi și responsabilități pentru șomeri pentru ca aceștia să caute activ un loc de muncă. Aceste politici ar trebui să vizeze îmbunătățirea corelării cererii și a ofertei pe piața muncii și să sprijine tranzițiile durabile.
      Statele membre ar trebui să tindă spre servicii publice de ocupare a forței de muncă mai eficace pentru a reduce șomajul și pentru a scurta durata acestuia oferind servicii personalizate de sprijin persoanelor aflate în căutarea unui loc de muncă, sprijinind cererea pe piața muncii și punând în aplicare sisteme de măsurare a performanței. Statele membre ar trebui să îi activeze și să îi abiliteze efectiv pe cei care pot participa la piața muncii să facă acest lucru, protejându-i, în același timp, pe cei incapabili să participe. Statele membre ar trebui să promoveze piețe ale muncii favorabile incluziunii, deschise tuturor femeilor și bărbaților, instituind măsuri efective împotriva discriminării, precum și să augmenteze capacitatea de inserție profesională prin investirea în capitalul uman.
      Ar trebui să se promoveze mobilitatea lucrătorilor în scopul valorificării întregului potențial al pieței europene a muncii. Ar trebui să se înlăture barierele legate de mobilitate din calea pensiilor ocupaționale și a recunoașterii calificărilor. Statele membre ar trebui, în același timp, să prevină încălcările normelor existente, precum și să detecteze potențialul „exod de creiere” din anumite regiuni.
      Orientarea 8: Stimularea incluziunii sociale, combaterea sărăciei și promovarea egalității de șanse
      Statele membre ar trebui să modernizeze sistemele de protecție socială pentru a oferi o protecție efectivă, eficientă și adecvată pe parcursul tuturor etapelor din viața unei persoane, stimulând incluziunea socială, promovând egalitatea de șanse inclusiv pentru femei și bărbați și abordând inegalitățile. Completarea abordărilor universale cu cele selective va îmbunătăți eficacitatea, în timp ce simplificarea ar trebui să ducă la o mai bună accesibilitate și calitate. Ar trebui să se acorde o atenție mai mare strategiilor de prevenire și celor integrate. Sistemele de protecție socială ar trebui să promoveze incluziunea socială prin încurajarea participării active a persoanelor pe piața muncii și în societate. Serviciile abordabile, accesibile și de calitate precum îngrijirea copiilor, îngrijirea în afara școlii, educația, formarea profesională, asigurarea locuinței, serviciile medicale și îngrijirea pe termen lung sunt esențiale. De asemenea, o atenție specială ar trebui acordată serviciilor de bază și acțiunilor de prevenire a părăsirii timpurii a școlii, de reducere a sărăciei persoanelor încadrate în muncă și de combatere a sărăciei și a excluziunii sociale.
      În acest scop, ar trebui utilizate în mod complementar o varietate de instrumente, în conformitate cu principiile incluziunii active, inclusiv servicii de facilitare a activării forței de muncă, servicii de calitate accesibile și ajutor adecvat pentru venit, orientate spre nevoile individuale. Sistemele de protecție socială ar trebui concepute într-un mod care să faciliteze includerea tuturor celor îndreptățiți, să sprijine protecția și investițiile în capitalul uman și să ajute la prevenirea, reducerea și protecția împotriva sărăciei și excluziunii sociale pe întreg ciclul vieții.
      În contextul extinderii longevității și al schimbărilor demografice, statele membre ar trebui să asigure durabilitatea și caracterul adecvat al sistemelor de pensii pentru femei și bărbați. Statele membre ar trebui să îmbunătățească calitatea, accesibilitatea, eficiența și eficacitatea sistemelor de sănătate și de îngrijire pe termen lung, menținându-le totodată sustenabilitatea.


title: 2013/148/UE: Decizia Consiliului din 21 martie 2013 privind lansarea schimbului automatizat de date în ceea ce privește datele ADN în Suedia

text:
               23.3.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 84/26

         DECIZIA CONSILIULUI
   din 21 martie 2013
   privind lansarea schimbului automatizat de date în ceea ce privește datele ADN în Suedia
   (2013/148/UE)
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Decizia 2008/615/JAI a Consiliului din 23 iunie 2008 privind intensificarea cooperării transfrontaliere, în special în domeniul combaterii terorismului și a criminalității transfrontaliere (1), în special articolul 2 alineatul (3) și articolul 25,
   având în vedere Decizia 2008/616/JAI a Consiliului din 23 iunie 2008 privind punerea în aplicare a Deciziei 2008/615/JAI (2), în special articolul 20 și capitolul 4 din anexă,
   întrucât:

               (1)

               În conformitate cu Protocolul privind dispozițiile tranzitorii anexat la Tratatul privind Uniunea Europeană, la Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene și la Tratatul de instituire a Comunității Europene a Energiei Atomice, actele instituțiilor, ale organismelor, ale oficiilor sau ale agențiilor Uniunii adoptate anterior intrării în vigoare a Tratatului de la Lisabona continuă să producă efecte juridice până la abrogarea, anularea sau modificarea respectivelor acte ca urmare a punerii în aplicare a tratatelor.

               (2)

               În consecință, articolul 25 din Decizia 2008/615/JAI se aplică, iar Consiliul trebuie să decidă în unanimitate dacă statele membre au pus în aplicare dispozițiile capitolului 6 din respectiva decizie.

               (3)

               Articolul 20 din Decizia 2008/616/JAI prevede că deciziile menționate la articolul 25 alineatul (2) din Decizia 2008/615/JAI se adoptă în temeiul unui raport de evaluare bazat pe un chestionar. În ceea ce privește schimbul automatizat de date în conformitate cu capitolul 2 din Decizia 2008/615/JAI, raportul de evaluare se bazează pe o vizită de evaluare și pe un test-pilot.

               (4)

               Suedia a informat Secretariatul General al Consiliului cu privire la fișierele naționale de analiză ADN cărora li se aplică articolele 2 - 6 din Decizia 2008/615/JAI, precum și cu privire la condițiile pentru căutarea automatizată prevăzute la articolul 3 alineatul (1) din decizia menționată, în conformitate cu articolul 36 alineatul (2) din respectiva decizie.

               (5)

               În conformitate cu capitolul 4 punctul 1.1 din anexa la Decizia 2008/616/JAI, chestionarul elaborat de grupul de lucru competent al Consiliului se referă la fiecare dintre schimburile automatizate de date și statele membre trebuie să răspundă la acesta de îndată ce consideră că îndeplinesc condițiile pentru schimbul de date din categoria de date corespunzătoare.

               (6)

               Suedia a completat chestionarul privind protecția datelor și chestionarul referitor la schimbul de date ADN.

               (7)

               Suedia a derulat cu succes un test-pilot împreună cu Țările de Jos.

               (8)

               A fost efectuată o vizită de evaluare în Suedia și echipa de evaluare olandeză a elaborat un raport privind vizita de evaluare respectivă, care a fost transmis grupului de lucru competent al Consiliului.

               (9)

               A fost prezentat Consiliului un raport de evaluare global, care sintetizează rezultatele chestionarului, ale vizitei de evaluare și ale testului-pilot referitoare la schimbul de date ADN,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   În scopul căutării și comparării automatizate a datelor ADN, Suedia a pus în aplicare pe deplin dispozițiile generale privind protecția datelor din capitolul 6 din Decizia 2008/615/JAI și poate primi și furniza date cu caracter personal în temeiul articolelor 3 și 4 din respectiva decizie începând cu data intrării în vigoare a prezentei decizii.
   Articolul 2
   Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.

      Adoptată la Bruxelles, 21 martie 2013.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         P. HOGAN

      (1)  JO L 210, 6.8.2008, p. 1.

      (2)  JO L 210, 6.8.2008, p. 12.


title: Decizia (UE) 2017/1689 a Parlamentului European din 27 aprilie 2017 privind închiderea conturilor Agenției Europene pentru Siguranță Maritimă pentru exercițiul financiar 2015

text:
               29.9.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 252/266

         DECIZIA (UE) 2017/1689 A PARLAMENTULUI EUROPEAN
   din 27 aprilie 2017
   privind închiderea conturilor Agenției Europene pentru Siguranță Maritimă pentru exercițiul financiar 2015
   PARLAMENTUL EUROPEAN,

               —

               având în vedere conturile anuale finale ale Agenției Europene pentru Siguranță Maritimă pentru exercițiul financiar 2015,

               —

               având în vedere Raportul Curții de Conturi privind conturile anuale ale Agenției Europene pentru Siguranță Maritimă pentru exercițiul financiar 2015, însoțit de răspunsul agenției (1),

               —

               având în vedere declarația de asigurare (2) privind fiabilitatea conturilor și legalitatea și regularitatea operațiunilor subiacente întocmită de Curtea de Conturi pentru exercițiul 2015 în temeiul articolului 287 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,

               —

               având în vedere Recomandarea Consiliului din 21 februarie 2017 privind descărcarea de gestiune a agenției în ceea ce privește execuția bugetară pentru exercițiul financiar 2015 (05873/2017 – C8-0058/2017),

               —

               având în vedere articolul 319 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,

               —

               având în vedere Regulamentul (UE, Euratom) nr. 966/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 25 octombrie 2012 privind normele financiare aplicabile bugetului general al Uniunii și de abrogare a Regulamentului (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului (3), în special articolul 208,

               —

               având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1406/2002 al Parlamentului European și al Consiliului din 27 iunie 2002 de instituire a unei Agenții Europene pentru Siguranță Maritimă (4), în special articolul 19,

               —

               având în vedere Regulamentul delegat (UE) nr. 1271/2013 al Comisiei din 30 septembrie 2013 privind regulamentul financiar cadru pentru organismele menționate la articolul 208 din Regulamentul (UE, Euratom) nr. 966/2012 al Parlamentului European și al Consiliului (5), în special articolul 108,

               —

               având în vedere articolul 94 și anexa IV la Regulamentul său de procedură,

               —

               având în vedere raportul Comisiei pentru control bugetar și avizul Comisiei pentru transport și turism (A8-0130/2017),

               1.

               aprobă închiderea conturilor Agenției Europene pentru Siguranță Maritimă pentru exercițiul financiar 2015;

               2.

               încredințează președintelui sarcina de a transmite prezenta decizie directorului executiv al Agenției Europene pentru Siguranță Maritimă, Consiliului, Comisiei și Curții de Conturi și de a asigura publicarea acesteia în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene (seria L).

            Președintele

         Antonio TAJANI

            Secretarul General

         Klaus WELLE

      (1)  JO C 449, 1.12.2016, p. 133.

      (2)  A se vedea nota de subsol 1.

      (3)  JO L 298, 26.10.2012, p. 1.

      (4)  JO L 208, 5.8.2002, p. 1.

      (5)  JO L 328, 7.12.2013, p. 42.