title: Decizia (UE) 2016/1039 a Consiliului din 16 iunie 2016 de stabilire a poziției care urmează să fie adoptată în numele Uniunii Europene în cadrul Consiliului General al Organizației Mondiale a Comerțului cu privire la cererea Uniunii Europene de prelungire a derogării de la normele OMC referitoare la regimul preferențial autonom acordat țărilor și teritoriilor din Balcanii de Vest

text:
                  28.6.2016

                  RO

                  Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

                  L 169/4

            DECIZIA (UE) 2016/1039 A CONSILIULUI
      din 16 iunie 2016
      de stabilire a poziției care urmează să fie adoptată în numele Uniunii Europene în cadrul Consiliului General al Organizației Mondiale a Comerțului cu privire la cererea Uniunii Europene de prelungire a derogării de la normele OMC referitoare la regimul preferențial autonom acordat țărilor și teritoriilor din Balcanii de Vest
      CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
      având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 207 alineatul (4) primul paragraf, coroborat cu articolul 218 alineatul (9),
      având în vedere propunerea Comisiei Europene,
      întrucât:

                  (1)

                  Articolul IX alineatele (3) și (4) din Acordul de la Marrakech privind constituirea Organizației Mondiale a Comerțului (denumit în continuare „Acordul OMC”) stabilește procedurile pentru derogarea de la obligația impusă unui membru în temeiul Acordului OMC sau al unui acord comercial multilateral.

                  (2)

                  Regulamentul (CE) nr. 2007/2000 al Consiliului (1), care a introdus scutiri de taxe vamale sau un tratament preferențial pentru produse originare din țările și teritoriile din Balcanii de Vest (Albania, Bosnia și Herțegovina, Croația, fosta Republică iugoslavă a Macedoniei, Kosovo (*), Muntenegru și Serbia), a fost modificat în mod substanțial de mai multe ori și a fost codificat prin Regulamentul (CE) nr. 1215/2009 al Consiliului (2). Regulamentul (UE) nr. 1336/2011 al Parlamentului European și al Consiliului (3) a prelungit perioada de acordare a preferințelor comerciale autonome până la 31 decembrie 2015.
                  Prin Regulamentul (UE) nr. 517/2013 al Consiliului (4), Croația a fost eliminată din domeniul de aplicare al Regulamentului (CE) nr. 1215/2009, ca urmare a aderării sale la Uniunea Europeană. Regulamentul (UE) 2015/2423 al Parlamentului European și al Consiliului (5) prelungește perioada de acordare a preferințelor comerciale autonome până la 31 decembrie 2020. Regulamentul (CE) nr. 1215/2009, astfel cum a fost modificat ultima dată, oferă acces liber pe piața Uniunii produselor originare din țările și teritoriile din Balcanii de Vest, cu excepția anumitor produse agricole, care beneficiază de concesii limitate sub forma unor contingente tarifare scutite de taxe vamale.

                  (3)

                  În absența unei derogări de la obligațiile Uniunii în temeiul articolului I alineatul (1) din Acordul General pentru Tarife și Comerț (GATT) 1994 și al articolului XIII din GATT 1994, în măsura în care este necesar, tratamentul prevăzut în cadrul regimului comercial preferențial autonom ar trebui extins la toți ceilalți membri ai Organizației Mondiale a Comerțului (OMC).

                  (4)

                  Este în interesul Uniunii să solicite o prelungire a derogării de la normele OMC referitoare la preferințele comerciale autonome acordate de Uniune țărilor și teritoriilor din Balcanii de Vest în conformitate cu articolul IX alineatul (3) din Acordul OMC.

                  (5)

                  Uniunea trebuie să depună o astfel de cerere la OMC.

                  (6)

                  Prin urmare, este oportun să se stabilească poziția care urmează să fie adoptată de Uniune în cadrul Consiliului General al OMC cu privire la această cerere,

            ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
      Articolul 1
      Poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii Europene în cadrul Consiliului General al Organizației Mondiale a Comerțului este de a solicita prelungirea derogării de la normele OMC în vigoare referitoare la preferințele comerciale autonome acordate de Uniune țărilor și teritoriilor din Balcanii de Vest până la 31 decembrie 2021 și de a sprijini adoptarea unei astfel de cereri.
      Respectiva poziție este exprimată de Comisie.
      Articolul 2
      Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.

         Adoptată la Luxemburg, 16 iunie 2016.

               Pentru Consiliu

               Președintele

            L.F. ASSCHER

         (1)  Regulamentul (CE) nr. 2007/2000 al Consiliului din 18 septembrie 2000 privind introducerea de măsuri comerciale excepționale în favoarea țărilor și teritoriilor participante și legate de procesul de stabilizare și asociere pus în aplicare de către Uniunea Europeană, de modificare a Regulamentului (CE) nr. 2820/98 și de abrogare a Regulamentelor (CE) nr. 1763/1999 și (CE) nr. 6/2000 (JO L 240, 23.9.2000, p. 1).

         (*)  Această desemnare nu aduce atingere pozițiilor privind statutul și este conformă RCSONU 1244/1999 și Avizului CIJ privind declarația de independență a Kosovo.

         (2)  Regulamentul (CE) nr. 1215/2009 al Consiliului din 30 noiembrie 2009 privind introducerea unor măsuri comerciale excepționale în favoarea țărilor și teritoriilor participante și legate de procesul de stabilizare și de asociere pus în aplicare de către Uniunea Europeană (JO L 328, 15.12.2009, p. 1).

         (3)  Regulamentul (UE) nr. 1336/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 13 decembrie 2011 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 1215/2009 al Consiliului privind introducerea unor măsuri comerciale excepționale în favoarea țărilor și teritoriilor participante și legate de procesul de stabilizare și de asociere pus în aplicare de către Uniunea Europeană (JO L 347, 30.12.2011, p. 1).

         (4)  Regulamentul (UE) nr. 517/2013 al Consiliului din 13 mai 2013 de adaptare a anumitor regulamente și decizii în ceea ce privește libera circulație a mărfurilor, libera circulație a persoanelor, dreptul societăților comerciale, politica în domeniul concurenței, agricultura, siguranța alimentară, politica în domeniul veterinar și fitosanitar, politica în domeniul transporturilor, energia, fiscalitatea, statistica, rețelele transeuropene, sistemul judiciar și drepturile fundamentale, justiția, libertatea și securitatea, mediul, uniunea vamală, relațiile externe, politica externă, de securitate și apărare și instituțiile, având în vedere aderarea Republicii Croația (JO L 158, 10.6.2013, p. 1).

         (5)  Regulamentul (UE) 2015/2423 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 decembrie 2015 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 1215/2009 al Consiliului privind introducerea unor măsuri comerciale excepționale în favoarea țărilor și teritoriilor participante și legate de procesul de stabilizare și de asociere pus în aplicare de către Uniunea Europeană și de suspendare a aplicării sale în ceea ce privește Bosnia și Herțegovina (JO L 341, 24.12.2015, p. 18).


title: 2012/437/PESC: Decizia EU BAM Rafah/2/2012 a Comitetului politic și de securitate din 24 iulie 2012 de prelungire a mandatului șefului Misiunii de Asistență la Frontieră a Uniunii Europene pentru punctul de trecere Rafah (EU BAM Rafah) ad interim

text:
               27.7.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 200/18

         DECIZIA EU BAM RAFAH/2/2012 A COMITETULUI POLITIC ȘI DE SECURITATE
   din 24 iulie 2012
   de prelungire a mandatului șefului Misiunii de Asistență la Frontieră a Uniunii Europene pentru punctul de trecere Rafah (EU BAM Rafah) ad interim

   (2012/437/PESC)
   COMITETUL POLITIC ȘI DE SECURITATE,
   având în vedere Tratatul privind Uniunea Europeană, în special articolul 38 al treilea paragraf,
   având în vedere Acțiunea comună 2005/889/PESC a Consiliului din 25 noiembrie 2005 privind instituirea Misiunii de Asistență la Frontieră a Uniunii Europene pentru punctul de trecere Rafah (EU BAM Rafah) (1), în special articolul 10 alineatul (1),
   întrucât:

               (1)

               În temeiul articolului 10 alineatul (1) din Acțiunea comună 2005/889/PESC, Comitetul politic și de securitate (COPS) este autorizat, în conformitate cu articolul 38 din tratat, să adopte deciziile corespunzătoare în scopul exercitării controlului politic și a conducerii strategice a misiunii EU BAM Rafah, inclusiv, în special, decizia de numire a șefului misiunii.

               (2)

               La 3 iulie 2012, prin Decizia 2012/382/PESC (2), la propunerea Înaltului Reprezentant al Uniunii pentru afaceri externe și politica de securitate (ÎR), COPS l-a numit pe domnul Davide PALMIGIANI în calitate de șef al misiunii EU BAM Rafah, ad interim, pentru perioada 1 iulie 2012-31 iulie 2012.

               (3)

               ÎR a propus ca mandatul domnului Davide PALMIGIANI în calitate de șef al misiunii EU BAM Rafah, ad interim, să fie prelungit pentru o perioadă suplimentară de două luni, de la 1 august 2012 la 30 septembrie 2012,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   Mandatul domnului Davide PALMIGIANI în calitate de șef al Misiunii de Asistență la Frontieră a Uniunii Europene pentru punctul de trecere Rafah (EU BAM Rafah), ad interim, se prelungește până la 30 septembrie 2012.
   Articolul 2
   Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.
   Se aplică de la 1 august 2012.

      Adoptată la Bruxelles, 24 iulie 2012.

            Pentru Comitetul politic și de securitate

            Președintele

         O. SKOOG

      (1)  JO L 327, 14.12.2005, p. 28.

      (2)  JO L 186, 14.7.2012, p. 30.


title: Decizia Autorității de Supraveghere a AELS nr. 328/05/COL din 20 decembrie 2005 de modificare pentru a cincizeci și treia oară a normelor de procedură și de fond în domeniul ajutorului de stat prin introducerea unui nou capitol, 18C: Ajutorul de stat sub forma compensației pentru obligația de serviciu public

text:
               26.4.2007

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 109/44

      DECIZIA AUTORITĂȚII DE SUPRAVEGHERE A AELS

      NR. 328/05/COL
   din 20 decembrie 2005
   de modificare pentru a cincizeci și treia oară a normelor de procedură și de fond în domeniul ajutorului de stat prin introducerea unui nou capitol, 18C: Ajutorul de stat sub forma compensației pentru obligația de serviciu public
   AUTORITATEA DE SUPRAVEGHERE A AELS,
   AVÂND ÎN vedere Acordul privind Spațiul Economic European (1), în special articolele 61-63 și Protocolul 26 la acesta,
   AVÂND ÎN tvedere Acordul între statele AELS privind instituirea unei Autorități de Supraveghere și a unei Curți de Justiție (2), în special articolul 24, articolul 5 alineatul (2) litera (b) și articolul 1 din partea I a Protocolului 3 și articolele 18 și 19 din partea II a Protocolului 3 la acesta,
   ÎNTRUCÂT în conformitate cu articolul 24 din Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea de Justiție, Autoritatea de Supraveghere a AELS pune în aplicare dispozițiile Acordului SEE privind ajutorul de stat,
   ÎNTRUCÂT în conformitate cu articolul 5 alineatul (2) litera (b) din Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea de Justiție, Autoritatea de Supraveghere a AELS emite notificări sau orientări cu privire la chestiuni abordate în Acordul SEE, în cazul în care acordul respectiv sau Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea de Justiție prevede în mod expres aceasta sau în cazul în care Autoritatea de Supraveghere a AELS consideră acest lucru ca fiind necesar,
   REAMINTIND normele de procedură și de fond în domeniul ajutorului de stat (3) adoptate la 19 ianuarie 1994 de către Autoritatea de Supraveghere a AELS (4),
   ÎNTRUCÂT, la 13 iulie 2005, Comisia Europeană a adoptat un cadru comunitar care stabilește normele pentru ajutorul de stat sub forma compensației pentru obligația de serviciu public (5),
   ÎNTRUCÂT cadrul menționat are relevanță și pentru Spațiul Economic European,
   ÎNTRUCÂT este necesar să se asigure aplicarea uniformă a normelor SEE privind ajutorul de stat în întreg Spațiul Economic European,
   ÎNTRUCÂT, în conformitate cu punctul II din titlul „GENERAL” la sfârșitul anexei XV la Acordul SEE, Autoritatea de Supraveghere a AELS urmează să adopte, după consultarea cu Comisia, acte care corespund celor adoptate de Comisia Europeană,
   DUPĂ consultarea Comisiei Europene,
   REAMINTIND că Autoritatea de Supraveghere a AELS a consultat statele AELS cu privire la acest subiect prin scrisoarea din 19 octombrie 2005,
   ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

               1.

               Orientările privind ajutorul de stat sunt modificate prin introducerea unui nou capitol, 18C, Ajutorul de stat sub forma compensației pentru obligația de serviciu public. Noul capitol este inclus în anexa I la prezenta decizie. Sunt propuse măsuri corespunzătoare incluse în anexa I la prezenta decizie.

               2.

               Statele AELS sunt informate prin intermediul unei scrisori, care include o copie a prezentei decizii și a anexei la aceasta. Statelor AELS li se cere să își notifice acordul privind propunerea de măsuri corespunzătoare în termen de o lună de la primirea acestei propuneri.

               3.

               Comisia Europeană este informată, în conformitate cu litera (d) din Protocolul 27 la Acordul SEE, prin intermediul unei copii a prezentei decizii și a anexei I.

               4.

               Decizia, inclusiv anexa I, este publicată în secțiunea SEE și în suplimentul SEE la Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.

               5.

               În cazul în care statele AELS acceptă propunerea de măsuri corespunzătoare, se publică o comunicare succintă în secțiunea SEE și în suplimentul SEE la Jurnalul Oficial al Uniunii Europene (prevăzută în anexa II la prezenta decizie).

               6.

               Numai textul în limba engleză al prezentei decizii este autentic.

      Adoptată la Bruxelles, 20 decembrie 2005.

            Pentru Autoritatea de Supraveghere a AELS

         Einar M. BULL

            Președintele

         Kurt JÄGER

            Membru al Colegiului

      (1)  Denumit în continuare Acordul SEE.

      (2)  Denumit în continuare Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea de Justiție.

      (3)  Denumite în continuare Orientări privind ajutorul de stat.

      (4)  Publicate inițial în JO L 231, 3.9.1994 și în suplimentul SEE nr. 32 la acesta, la aceeași dată, modificat ultima dată prin Decizia nr. 313/05/COL, 7.12.2005 (nepublicată încă).

      (5)  Cadrul comunitar pentru ajutorul de stat sub forma compensației pentru obligația de serviciu public (JO C 297, 29.11.2005, p. 4).

      ANEXĂ

         „18C.   AJUTORUL DE STAT SUB FORMA COMPENSAȚIEI PENTRU OBLIGAȚIA DE SERVICIU PUBLIC (1)

         18C.1.   Obiect și domeniu de aplicare

                     (1)

                     Din jurisprudența Curții de Justiție a Comunităților Europene (2) rezultă că nu constituie ajutor de stat în sensul articolului 87 alineatul (1) din Tratatul CE compensația pentru obligația de serviciu public care îndeplinește anumite condiții. Totuși, în cazul în care compensația pentru obligația de serviciu public nu îndeplinește aceste condiții, iar criteriile generale de aplicare a articolului 87 alineatul (1) din Tratatul CE sunt îndeplinite, o astfel de compensație constituie ajutor de stat. Din punctul de vedere al Autorității, jurisprudența menționată anterior se aplică în egală măsură în contextul articolului 61 alineatul (1) din Acordul SEE.

                     (2)

                     Decizia 2005/842/CE a Comisiei Europene din 28 noiembrie 2005 privind aplicarea articolului 86 alineatul (2) din Tratatul CE la ajutorul de stat, sub forma compensației pentru obligația de serviciu public, acordat anumitor întreprinderi cărora le-a fost încredințată prestarea unui serviciu de interes economic general (3) stabilește condițiile în care anumite tipuri de compensație pentru obligația de serviciu public constituie ajutor de stat compatibile cu articolul 86 alineatul (2) din Tratatul CE și exceptează compensația care îndeplinește aceste condiții de la obligația de notificare prealabilă. Decizia nu a fost inclusă încă în Acordul SEE (4). Compensația pentru obligația de serviciu public care constituie ajutor de stat și nu intră sub incidența domeniului de aplicare a Deciziei 2005/842/CE vor continua să fie supuse cerinței de notificare prealabilă, tot după adoptarea deciziei menționate. Scopul acestor orientări este de a preciza condițiile în care acest ajutor de stat poate fi considerat compatibil cu funcționarea Acordului SEE în conformitate cu articolul 59 alineatul (2) al acestuia.

                     (3)

                     Aceste orientări se aplică compensației pentru obligația de serviciu public acordate întreprinderilor pentru activitățile supuse normelor din Acordul SEE, cu excepția sectorului transporturilor și a sectorului serviciului public de radiodifuziune reglementate de orientările Autorității de Supraveghere a AELS cu privire la aplicarea normelor privind ajutoarele de stat în domeniul serviciului public de radiodifuziune (5).

                     (4)

                     Dispozițiile acestor orientări se aplică fără a aduce atingere dispozițiilor specifice mai stricte cu privire la obligațiile de serviciu public cuprinse în normele și măsurile sectoriale privind SEE.

                     (5)

                     Aceste orientări se aplică fără a aduce atingere dispozițiilor în vigoare în domeniul achizițiilor publice și al concurenței (în special articolelor 53 și 54 din Acordul SEE).

               18C.2.   Condițiile care reglementează compensației pentru obligația de serviciu public care constituie ajutor de stat
         18C.2.1.   Dispoziții generale

                     (6)

                     În hotărârea sa din cazul Altmark
                         (6), Curtea de Justiție a Comunităților Europene a stabilit condițiile în care compensația pentru obligația de serviciu public nu constituie ajutor de stat, după cum urmează:

                                 «[…]

                                 În primul rând, întreprinderea beneficiară trebuie să aibă efectiv obligații privind furnizarea de servicii publice, iar obligațiile trebuie clar definite […].

                                 […]

                                 În al doilea rând, parametrii pe baza cărora se calculează compensația trebuie stabiliți în prealabil, în mod obiectiv și transparent, pentru a evita conferirea unui avantaj economic care poate favoriza întreprinderea beneficiară față de întreprinderi concurente. […] Plata unei compensații de către un stat membru pentru pierderile suportate de o întreprindere fără stabilirea parametrilor acestei compensații în prealabil, atunci când se constată ulterior că exploatarea anumitor servicii legate de îndeplinirea obligațiilor de serviciu public nu era viabilă din punct de vedere economic, constituie, prin urmare, o măsură financiară care se încadrează în noțiunea de ajutor de stat în sensul articolului 87 alineatul (1) din tratat.

                                 […]

                                 În al treilea rând, compensația nu poate depăși ceea ce este necesar pentru a acoperi total sau parțial costurile suportate pentru îndeplinirea obligațiilor de serviciu public, ținând seama de veniturile rezultate și de un profit rezonabil.

                                 […]

                                 În al patrulea rând, atunci când selectarea întreprinderii care are de îndeplinit obligațiile de serviciu public într-un caz concret nu s-a realizat pe baza procedurii privind achizițiile publice, care permite selecționarea ofertantului capabil să furnizeze serviciile respective la cel mai mic preț pentru comunitate, nivelul compensației necesare trebuie determinat pe baza unei analize a costurilor pe care le-ar fi suportat o întreprindere obișnuită, bine gestionată și echipată corespunzător cu mijloace de transport pentru a putea îndeplini cerințele de serviciu public necesare, pentru îndeplinirea obligațiilor, ținându-se seama de veniturile realizate și de un profit rezonabil pentru îndeplinirea obligațiilor.»

                     (7)

                     Atunci când aceste patru criterii sunt îndeplinite, compensația pentru obligația de serviciu public nu constituie ajutor de stat, iar articolul 61 din Acordul SEE și articolul 1 din partea I a Protocolului 3 la Acordul între statele AELS privind instituirea unei Autorități de Supraveghere și a unei Curți de Justiție (în continuare: «Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea de Justiție») nu se aplică. În cazul în care statele AELS nu respectă criteriile menționate anterior și în cazul în care criteriile generale de aplicare a articolului 61 alineatul (1) din Acordul SEE sunt îndeplinite, compensația pentru obligația de serviciu public constituie ajutor de stat.

                     (8)

                     În stadiul actual de evoluție a Acordului SEE, Autoritatea consideră că acest ajutor de stat poate fi declarat compatibil cu Acordul SEE în temeiul articolului 59 alineatul (2) din Acordul SEE în cazul în care acesta este necesar pentru funcționarea serviciilor de interes economic general și nu afectează dezvoltarea schimburilor într-o măsură care să contravină intereselor părților contractante. Pentru a se realiza un asemenea echilibru trebuie îndeplinite condițiile următoare.

               18C.2.2.   Serviciu de interes economic general în sensul articolului 59 din Acordul SEE

                     (9)

                     Din jurisprudența Curții de Justiție a Comunităților Europene rezultă că, exceptând sectoarele în care acest aspect face obiectul unor norme din Acordul SEE, statele AELS se bucură de o marjă largă de apreciere în ceea ce privește natura serviciilor care pot fi considerate ca fiind de interes economic general. Prin urmare, sarcina Autorității constă în a se asigura că nu există o eroare manifestă în ceea ce privește definirea serviciilor de interes economic general.

                     (10)

                     Din articolul 59 alineatul (2) al Acordului SEE reiese că întreprinderile (7) cărora le este încredințată furnizarea serviciilor de interes economic general sunt întreprinderi care au primit «o sarcină specială». Atunci când stabilesc obligațiile de serviciu public și evaluează dacă aceste obligații sunt îndeplinite de către întreprinderile în cauză, statele AELS sunt invitate să poarte discuții ample, punând accent pe utilizatori.

               18C.2.3.   Necesitatea unui act care să specifice obligațiile de serviciu public și metodele de calcul a compensației

                     (11)

                     Noțiunea de serviciu de interes economic general în sensul articolului 59 din Acordul SEE se referă la faptul că întreprinderilor în cauză le-a fost încredințată de către stat o sarcină specială (8). Cu excepția sectoarelor în care acest aspect este reglementat de norme SEE, autoritățile publice rămân responsabile cu stabilirea cadrului de criterii și condiții aplicabile pentru furnizarea de servicii, indiferent de statutul juridic al furnizorului și indiferent dacă serviciul este furnizat pe baza liberei concurențe. Prin urmare, atribuirea unui serviciu public este necesară pentru a stabili obligațiile întreprinderilor în cauză și ale statului. Termenul «stat» se referă la autoritățile centrale, regionale și locale.

                     (12)

                     Răspunderea pentru funcționarea serviciului de interes economic general trebuie încredințată întreprinderii în cauză pe baza unuia sau a mai multor acte oficiale, a căror formă poate fi stabilită de către fiecare stat AELS. Actul sau actele trebuie să specifice, în special:

                                 (a)

                                 natura și durata obligațiilor de serviciu public;

                                 (b)

                                 întreprinderile și teritoriul în cauză;

                                 (c)

                                 natura oricăror drepturi exclusive sau speciale acordate întreprinderii;

                                 (d)

                                 parametrii pentru calculul, controlul și revizuirea compensației;

                                 (e)

                                 modalitățile de rambursare a unei eventuale supracompensații și de evitare a acesteia.

                     (13)

                     Atunci când stabilesc obligațiile de serviciu public și evaluează dacă aceste obligații sunt îndeplinite de către întreprinderile în cauză, statele AELS sunt invitate să poarte discuții ample, punând accent pe utilizatori.

               18C.2.4.   Valoarea compensației

                     (14)

                        Valoarea compensației nu poate depăși ceea ce este necesar pentru acoperirea costurilor suportate pentru îndeplinirea obligațiilor de serviciu public, ținând seama de veniturile rezultate și de un profit rezonabil pentru îndeplinirea obligațiilor. Compensația include toate avantajele acordate de stat sau prin resursele statului, indiferent de formă. Profitul rezonabil poate include toate sau o parte din creșterile de productivitate obținute de întreprinderea în cauză pe o perioadă limitată convenită, fără a reduce nivelul calității serviciilor încredințate întreprinderii de către stat.

                     (15)

                     În orice caz, compensația trebuie utilizată efectiv pentru a asigura funcționarea serviciului de interes economic general în cauză. Compensația pentru obligația de serviciu public acordată pentru funcționarea unui serviciu de interes economic general, folosită în realitate pentru a acționa pe alte piețe nu este justificată și, prin urmare, constituie ajutor de stat incompatibil. Întreprinderea care primește o compensație pentru obligația de serviciu public se poate bucura totuși de un profit rezonabil.

                     (16)

                        Costurile care trebuie luate în considerare cuprind toate costurile legate de funcționarea serviciului de interes economic general. Atunci când activitățile întreprinderii în cauză se limitează la servicii de interes economic general, se pot lua în calcul toate costurile acesteia. Atunci când întreprinderea desfășoară și activități care nu intră sub incidența domeniului de aplicare a serviciului de interes economic general, se pot lua în calcul numai costurile legate de serviciul de interes economic general. Costurile alocate serviciului de interes economic general pot acoperi toate costurile variabile ocazionate de furnizarea serviciului de interes economic general, o contribuție proporționată la costurile fixe, comune atât serviciului de interes economic general, cât și altor activități, precum și o rentabilitate adecvată a capitalului propriu alocat serviciului de interes economic general (9). Costurile legate de investiții, în special cele privind infrastructura, pot fi luate în calcul atunci când acest lucru este necesar pentru funcționarea serviciului de interes economic general. Costurile legate de orice activități care nu intră în domeniul de aplicare a serviciului de interes economic general trebuie să acopere toate costurile variabile, o contribuție adecvată la costurile fixe comune, precum și o rentabilitate adecvată a capitalului. Aceste costuri nu pot fi imputate, sub nici o formă, serviciului de interes economic general. Calculul costurilor trebuie să respecte criteriile definite anterior și să se bazeze pe principii de contabilitate a costurilor general acceptate, care trebuie aduse la cunoștința Autorității în cadrul notificării în conformitate cu dispozițiile articolului 1 alineatul (3) din partea I la Protocolul 3 la Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea de Justiție.

                     (17)

                        Venitul care trebuie luat în considerare include cel puțin întregul venit obținut din exploatarea serviciului de interes economic general. În cazul în care întreprinderea în cauză deține drepturi speciale sau exclusive legate de un alt serviciu de interes economic general care generează un profit care depășește profitul rezonabil sau beneficiază de alte avantaje acordate de stat, acestea sunt incluse în veniturile sale, indiferent de clasificarea lor în sensul articolului 61 din Acordul SEE. De asemenea, statul AELS poate decide ca profiturile provenite din alte activități, care nu intră în domeniul de aplicare a serviciului de interes economic general să fie alocate în totalitate sau în parte pentru finanțarea serviciului de interes economic general.

                     (18)

                     Prin «profit rezonabil» se înțelege rata rentabilității capitalului propriu, care ține seama de risc sau de absența riscului pe care și-l asumă întreprinderea ca rezultat al intervenției statului AELS, în special în cazul în care acesta din urmă acordă drepturi exclusive sau speciale. Rata respectivă nu trebuie să depășească, în mod normal, rata medie înregistrată în sectorul în cauză în ultimii ani. În sectoarele în care nu există întreprinderi similare celei căreia i-a fost încredințată furnizarea unui serviciu de interes economic general, se poate realiza o comparație cu întreprinderi din alte state SEE sau, după caz, din alte sectoare, cu condiția să se țină seama de particularitățile fiecărui sector. Pentru a stabili ce înseamnă profitul rezonabil, statul AELS poate introduce criterii de stimulare legate, printre altele, de calitatea serviciului prestat și de creșterea productivității.

                     (19)

                     În cazul în care o întreprindere desfășoară activități atât din domeniul serviciului de interes economic general, cât și activități din afara respectivului domeniu, evidențele contabile interne ale întreprinderii trebuie să evidențieze separat costurile și veniturile legate de serviciul de interes economic general și cele legate de alte servicii, precum și parametrii de alocare a costurilor și veniturilor. Atunci când unei întreprinderi i se încredințează furnizarea mai multor servicii de interes economic general fie datorită faptului că autoritatea care atribuie serviciul de interes economic general este diferită, fie deoarece natura serviciului de interes economic general este diferită, evidențele contabile interne ale întreprinderii trebuie să permită garantarea faptului că nu există supracompensație la nivelul fiecărui serviciu de interes economic general. Aceste principii nu aduc atingere dispozițiilor din actul menționat la punctul 1 din anexa XV la Acordul SEE (Directiva 80/723/CEE a Comisiei privind transparența relațiilor financiare dintre statele membre și întreprinderile publice, astfel cum a fost modificată) în cazurile în care se aplică actul.

               18C.3.   Supracompensația

                     (20)

                     Statele AELS trebuie să efectueze sau să asigure un control regulat pentru a se asigura că nu există supracompensație. Întrucât supracompensația nu este necesară pentru funcționarea serviciului de interes economic general, aceasta constituie ajutor de stat incompatibil care trebuie rambursat statului, iar, în viitor, parametrii pentru calculul compensației trebuie actualizați.

                     (21)

                     Atunci când valoarea supracompensației nu depășește 10 % din valoarea compensației anuale, excedentul poate fi reportat pentru anul următor. Unele servicii de interes economic general pot avea costuri care variază substanțial de la an la an, mai ales în ceea ce privește investițiile specifice. În astfel de cazuri, în mod excepțional, supracompensația care depășește 10 % în anumiți ani se poate dovedi necesară pentru funcționarea serviciului de interes economic general. Situația specifică care poate justifica supracompensația care depășește 10 % trebuie explicată în notificarea transmisă Autorității. Cu toate acestea, situația ar trebui revizuită la anumite intervale de timp stabilite pe baza situației din fiecare sector, iar intervalul de timp nu trebuie, în niciun caz, să depășească patru ani. Toate supracompensațiile descoperite la sfârșitul acestei perioade trebuie rambursate.

                     (22)

                     Orice supracompensație poate fi folosită pentru finanțarea altui serviciu de interes economic general exploatat de aceeași întreprindere, dar acest transfer trebuie înregistrat în evidențele contabile ale întreprinderii în cauză. De asemenea, transferul trebuie efectuat în conformitate cu normele și principiile stabilite în aceste orientări, în special în ceea ce privește notificarea prealabilă. Statele AELS trebuie să se asigure că aceste transferuri sunt supuse unui control corespunzător. Se aplică normele privind transparența prevăzute în actul menționat la punctul 1 din anexa XV la Acordul SEE (Directiva 80/723/CEE a Comisiei, astfel cum a fost modificată).

                     (23)

                     Supracompensația nu poate fi lăsată la dispoziția unei întreprinderi pe motiv că aceasta ar constitui ajutor compatibil cu Acordul SEE (de exemplu, ajutorul pentru mediu, ajutorul pentru ocuparea forței de muncă și ajutorul pentru întreprinderile mici și mijlocii). În cazul în care un stat AELS dorește să acorde un astfel de ajutor, trebuie să respecte procedura de notificare prealabilă stabilită în articolul 1 alineatul (3) din partea I a Protocolului 3 la Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea de Justiție. Plata ajutorului poate avea loc numai cu aprobarea Autorității. În cazul în care acest ajutor este compatibil cu un regulament de exceptare pe categorii, trebuie să fie îndeplinite condițiile regulamentului relevant de exceptare pe categorii.

               18C.4.   Condiții și obligații ce decurg din deciziile Autorității

                     (24)

                     În conformitate cu articolul 7 alineatul (4) din partea II a Protocolului 3 la Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea de Justiție (10), Autoritatea își poate însoți decizia pozitivă cu condiții care permit ca un ajutor să poată fi considerat compatibil cu funcționarea Acordului SEE și poate stabili obligații care să-i permită să monitorizeze respectarea acestei decizii. În domeniul serviciilor de interes economic general, poate fi necesară stabilirea de condiții și obligații mai ales pentru a garanta că ajutorul acordat întreprinderilor în cauză nu conduce, de fapt, la supracompensații. În acest context, pot fi necesare rapoarte periodice sau alte obligații, în funcție de situația specifică a fiecărui serviciu de interes economic general.

               18C.5.   Aplicarea orientărilor

                     (25)

                     Prezentele orientări se vor aplica de la data adoptării lor de către Autoritate. Valabilitatea lor va fi de șase ani de la intrarea în vigoare. Autoritatea poate, după consultarea statelor AELS, să modifice aceste orientări înainte de data expirării lor pentru motive importante legate de evoluția funcționării Acordului SEE. La patru ani de la data adoptării acestor orientări, Autoritatea va efectua o evaluare a impactului pe baza unor informații concrete și a rezultatelor unor consultări ample efectuate de Autoritate, bazate, în special, pe datele furnizate de statele AELS. Rezultatele evaluării impactului vor fi puse la dispoziția statelor AELS.

                     (26)

                     Autoritatea va aplica dispozițiile acestor orientări tuturor proiectelor de ajutor care i-au fost notificate și va adopta o decizie cu privire la aceste proiecte după adoptarea orientărilor, chiar și atunci când proiectele au fost notificate anterior adoptării. În cazul ajutorului care nu a fost notificat, Autoritatea va aplica:

                                 —

                                 dispozițiile acestor orientări în cazul în care ajutorul fost acordat după adoptarea acestor orientări;

                                 —

                                 dispozițiile în vigoare la data la care a fost acordat ajutorul, în toate celelalte cazuri.

               18C.6.   Măsuri corespunzătoare

                     (27)

                     Autoritatea propune drept măsuri corespunzătoare în sensul articolului 1 alineatul (1) din partea I a Protocolului 3 la Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea de Justiție ca statele AELS să își adapteze sistemele existente privind compensația pentru obligația de serviciu public la aceste orientări, în termen de 18 luni de la notificarea deciziei către statele AELS. Statele AELS ar trebui să confirme Autorității că sunt de acord cu măsurile corespunzătoare propuse în termen de o lună de la data la care le-a fost notificată decizia. În absența unui răspuns, Autoritatea va considera că statul AELS respectiv nu este de acord cu măsurile.

         (1)  Acest capitol corespunde Cadrului comunitar pentru ajutorul de stat sub forma compensației pentru obligația de serviciu public, JO C 297, 29.11.2005, p. 4.

         (2)  Hotărâri în cauza C-280/00, Altmark Trans GmbH și Regierungspräsidium Magdeburg c. Nahverkehrsgesellschaft Altmark GmbH, Culegere 2003, p. I-7747 și cauzele conexate C-34/01-C-38/01 Enirisorse SpA, Culegere 2003, p. I-14243.

         (3)  Decizia Comisiei din 28 noiembrie 2005 privind aplicarea articolului 86 alineatul (2) din Tratatul CE la ajutorul de stat, sub forma compensației pentru obligația de serviciu public, acordat anumitor întreprinderi cărora le-a fost încredințată prestarea unui serviciu de interes economic general, JO L 312, 29.11.2005, p. 67.

         (4)  Prin urmare, până la includerea deciziei menționate în cadrul juridic al SEE, aceste tipuri de compensație pentru obligația de serviciu public sunt supuse cerințelor de notificare generală, astfel cum s-a stipulat în articolul 1 alineatul (3) din partea I și articolul 2 din partea II a Protocolului 3 la Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea de Justiție.

         (5)  Capitolul 24 C din Orientările privind ajutorul de stat.

         (6)  A se vedea nota de subsol 2 de mai sus.

         (7)  Prin «întreprindere» se înțelege orice entitate angajată într-o activitate economică, indiferent de statutul juridic al entității și de modul său de finanțare. Prin «întreprindere publică» se înțelege orice întreprindere asupra căreia autoritățile publice pot exercita direct sau indirect influență dominantă în temeiul dreptului lor de proprietate asupra acesteia, al participației lor financiare la aceasta sau al normelor care o guvernează, astfel cum au fost definite în articolul 2 alineatul (1) litera (b) din actul menționat la punctul 1 din Anexa XV la Acordul SEE, Directiva 80/723/CEE a Comisiei privind transparența relațiilor financiare dintre statele membre și întreprinderile publice (JO L 195, 29.7.1980, p. 35, astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 2000/52/CE, JO L 193, 29.7.2000, p. 75, inclusă în anexa XV la Acordul SEE prin Decizia nr. 6/2001/CE a Comitetului mixt, JO L 66, 8.3.2001, p. 48 și suplimentul SEE nr. 12, 8.3.2001, intrată în vigoare la 1.6.2002).

         (8)  A se vedea, în special, hotărârea în cauza C-127/73 BRT c. SABAM, Culegere 1974, p. 313.

         (9)  A se vedea cauzele conexate C-83/01P, C-93/01P și C-94/01P Chronopost SA, Culegere 2003, p. I-6993.

         (10)  Corespunzător Regulamentului (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 88 din Tratatul CE.”


title: 2013/211/UE: Decizia Băncii Centrale Europene din 19 aprilie 2013 privind cupiurile, specificațiile, reproducerea, preschimbarea și retragerea bancnotelor euro (BCE/2013/10)

text:
               30.4.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 118/37

         DECIZIA BĂNCII CENTRALE EUROPENE
   din 19 aprilie 2013
   privind cupiurile, specificațiile, reproducerea, preschimbarea și retragerea bancnotelor euro
   (reformare)
   (BCE/2013/10)
   (2013/211/UE)
   CONSILIUL GUVERNATORILOR BĂNCII CENTRALE EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 128 alineatul (1),
   având în vedere articolul 16 din Statutul Sistemului European al Băncilor Centrale și al Băncii Centrale Europene,
   întrucât:

               (1)

               Domeniul de aplicare al Deciziei BCE/2003/4 din 20 martie 2003 privind valorile nominale, specificațiile, reproducerea, schimbul și retragerea bancnotelor euro (1) trebuie extins pentru a acoperi seriile viitoare de bancnote euro. În acest sens, sunt necesare mai multe modificări tehnice ale Deciziei BCE/2003/4. În plus, în baza experienței dobândite în aplicarea și interpretarea Deciziei BCE/2003/4, este necesar să se clarifice și să se îmbunătățească anumite norme și proceduri. Prin urmare, pentru a încorpora modificările menționate mai sus, Decizia BCE/2003/4 ar trebui reformată pentru claritate și transparență.

               (2)

               Articolul 128 alineatul (1) din Tratat și articolul 16 din Statutul Sistemului European al Băncilor Centrale și al Băncii Centrale Europene prevăd că Banca Centrală Europeană (BCE) este singura abilitată să autorizeze emisiunea de bancnote euro în Uniune. Aceste dispoziții prevăd, de asemenea, că BCE și băncile centrale naționale ale statelor membre a căror monedă este euro (denumite în continuare „BCN”) pot emite astfel de bancnote. În temeiul articolului 10 din Regulamentul (CE) nr. 974/98 al Consiliului din 3 mai 1998 privind introducerea euro (2), BCE și BCN pun în circulație bancnote euro.

               (3)

               Institutul Monetar European (IME) a efectuat lucrările pregătitoare pentru producerea și emisiunea bancnotelor euro, în special în ceea ce privește elementele grafice ale bancnotelor euro, și a facilitat recunoașterea și acceptarea cupiurilor și a specificațiilor noilor bancnote euro de către utilizatori, luând în considerare cerințele vizuale și tehnice specifice ale asociațiilor europene ale utilizatorilor de bancnote.

               (4)

               Ca succesor al IME, BCE deține dreptul de autor asupra elementelor grafice ale bancnotelor euro, deținut inițial de IME. BCE și BCN, care acționează în numele BCE, pot valorifica acest drept de autor în ceea ce privește reproducerile emise sau distribuite prin încălcarea acestui drept de autor, cum ar fi, inter alia, reproducerile care ar putea afecta negativ reputația bancnotelor euro.

               (5)

               BCE și BCN vor introduce periodic o serie nouă de bancnote euro cu elemente de siguranță optimizate, care să beneficieze de progresele înregistrate în tehnologia de producere a bancnotelor de la introducerea primei serii.

               (6)

               Dreptul BCE și al BCN de a emite bancnote euro include competența de a lua toate măsurile legale necesare pentru a proteja integritatea bancnotelor euro ca mijloc de plată. BCE ar trebui să ia măsuri pentru a oferi un nivel minim de protecție în toate statele membre a căror monedă este euro, astfel încât să se asigure că publicul poate distinge reproducerile de bancnotele euro, care sunt emise de BCE și BCN și care nu sunt bancnote contrafăcute în temeiul articolului 2 litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 1338/2001 din 28 iunie 2001 de definire a măsurilor necesare protecției monedei euro împotriva falsificării (3) (denumite în continuare „bancnote euro autentice”). În acest sens, este necesară instituirea unor norme comune în temeiul cărora să fie permisă reproducerea bancnotelor euro.

               (7)

               Prezenta decizie nu aduce atingere aplicării dreptului penal, în special în materie de contrafacere.

               (8)

               Reproducerile bancnotelor euro în format electronic ar trebui considerate legale numai dacă producătorul acestora adoptă măsurile tehnice adecvate pentru a descuraja imprimarea lor în cazul în care publicul ar putea confunda astfel de materiale printate cu bancnote euro autentice.

               (9)

               Competența de a lua măsuri pentru protejarea integrității bancnotelor euro autentice ca mijloc de plată include competența de a adopta un regim comun în cadrul căruia BCN sunt pregătite să preschimbe bancnotele euro autentice deteriorate. În cadrul acestui regim sunt determinate anumite categorii de bancnote euro care ar trebui reținute de BCN atunci când le sunt prezentate în vederea preschimbării.

               (10)

               Partea din bancnota euro originală care trebuie prezentată pentru ca aceasta să fie acceptată în vederea preschimbării trebuie să îndeplinească anumite cerințe minime privind dimensiunile. Aceste dimensiuni trebuie exprimate ca procent din suprafața bancnotei euro originale înainte de a fi fost deteriorată, pentru a preveni distorsionarea dimensiunilor, de exemplu, în cazurile în care bancnotele euro sunt deteriorate din cauza micșorării.

               (11)

               Regulamentul (CE) nr. 1338/2001 impune instituțiilor de credit și, în limitele activității de plăți a acestora, altor prestatori de servicii de plată și oricăror alte instituții angajate în procesarea și distribuirea către public a bancnotelor și monedelor să se asigure că bancnotele și monedele euro pe care le-au primit și pe care intenționează să le repună în circulație sunt verificate în privința autenticității, iar contrafacerile sunt detectate.

               (12)

               Întrucât deteriorarea bancnotelor euro autentice de către dispozitivele antifurt poate avea loc în contextul unei tentative de săvârșire a unei infracțiuni sau al unei infracțiuni efective, ar trebui să se asigure că în aceste cazuri bancnotele pot fi preschimbate numai de victima unei astfel de tentative sau infracțiuni.

               (13)

               Pentru a încuraja utilizarea corectă a dispozitivelor antifurt de către toate instituțiile și toți agenții economici prevăzuți la articolul 6 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1338/2001, este oportun ca BCN să perceapă de la agenții care operează cu bancnote o taxă destinată compensării analizei efectuate în vederea preschimbării bancnotelor euro autentice care au fost deteriorate de dispozitivele antifurt.

               (14)

               Această taxă nu ar trebui percepută dacă deteriorarea este rezultatul unei tentative sau al unui caz efectiv de jaf sau de furt și, pentru a evita taxele cu valoare neglijabilă, ar trebui percepută numai atunci când este prezentat în vederea preschimbării un număr minim de bancnote euro autentice deteriorate.

               (15)

               Bancnotele euro autentice care au fost deteriorate în cantități mari din cauza activării unor dispozitive antifurt ar trebui prezentate în vederea preschimbării, la o solicitare a BCN în acest sens, în seturi formate dintr-un număr minim de bancnote euro.

               (16)

               Pentru a sprijini eforturile de îmbunătățire a circuitului numerarului și pentru a evita penalizarea utilizării dispozitivelor antifurt, este oportun să se crediteze instituțiile și agenții economici prevăzuți la articolul 6 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1338/2001, care prezintă în vederea preschimbării bancnote euro autentice deteriorate în mod accidental de dispozitive antifurt, în ziua primirii acestor bancnote, într-un mod similar depunerilor periodice de numerar.

               (17)

               Pentru a sprijini prevenirea de către Uniunea Europeană a utilizării sistemului financiar pentru spălarea banilor și finanțarea terorismului, este oportun ca Eurosistemul să specifice modalitatea de tratare a cererilor oricăror solicitanți de preschimbare a unor bancnote euro autentice deteriorate în valoare de cel puțin 7 500 EUR. Aceste norme nu aduc atingere oricăror cerințe mai stricte de identificare și raportare adoptate de statele membre în transpunerea Directivei 2005/60/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 octombrie 2005 privind prevenirea utilizării sistemului financiar în scopul spălării banilor și finanțării terorismului (4).

               (18)

               Dreptul exclusiv al BCE de a autoriza emisiunea bancnotelor euro în Uniune include competența de a retrage bancnotele euro și de a institui un regim comun în baza căruia BCE și BCN să poată efectua această retragere,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   Cupiuri și specificații
   (1)   Bancnotele euro includ șapte cupiuri, între cinci euro și 500 euro, ilustrând tema „Epocile și stilurile Europei”, cu următoarele specificații de bază.

               Valoare nominală
               (EUR)

               Dimensiuni (prima serie)

               Dimensiuni (a doua serie)

               Culoare dominantă

               Elemente grafice

               5

               120 × 62 mm

               120 × 62 mm

               Gri

               Clasic

               10

               127 × 67 mm

               127 × 67 mm

               Roșu

               Romanic

               20

               133 × 72 mm

               133 × 72 mm

               Albastru

               Gotic

               50

               140 × 77 mm

               140 × 77 mm

               Portocaliu

               Renascentist

               100

               147 × 82 mm

               Urmează a fi stabilite

               Verde

               Baroc și rococo

               200

               153 × 82 mm

               Urmează a fi stabilite

               Galben-maroniu

               Arhitectura în oțel și sticlă

               500

               160 × 82 mm

               Urmează a fi stabilite

               Violet

               Arhitectura modernă a secolului al XX-lea

         (2)   Cele șapte cupiuri din seria de bancnote euro conțin reprezentări ale unor porți și ferestre pe avers (recto) și ale unor poduri pe revers (verso). Toate cele șapte cupiuri vor ilustra diferitele perioade artistice europene menționate anterior. Alte elemente grafice includ:

               (a)

               simbolul Uniunii Europene;

               (b)

               denumirea monedei cu caractere din alfabetul latin și grec și, în plus, pentru a doua serie de bancnote euro, denumirea monedei în alfabetul chirilic;

               (c)

               inițialele BCE în diferitele versiuni lingvistice oficiale ale Uniunii Europene; pentru prima serie de bancnote euro, inițialele BCE se limitează la următoarele cinci versiuni lingvistice oficiale: BCE, ECB, EZB, EKT și EKP și, în plus, pentru a doua serie de bancnote euro, inițialele BCE se limitează la următoarele nouă versiuni lingvistice oficiale: BCE, ECB, ЕЦБ, EZB, EKP, EKT, EKB, BĊE și EBC;

               (d)

               simbolul © care indică faptul că dreptul de autor aparține BCE; și

               (e)

               semnătura președintelui BCE.

         Articolul 2
   Norme privind reproducerea bancnotelor euro
   (1)   „Reproducere” înseamnă orice imagine tangibilă sau intangibilă care folosește integral sau parțial o bancnotă euro, astfel cum este specificată la articolul 1, sau părți din elementele grafice individuale ale acesteia, cum ar fi, printre altele, culoarea, dimensiunile și folosirea literelor sau a simbolurilor, imagine care poate fi asemănătoare sau poate da impresia generală a unei bancnote euro autentice, indiferent de:

               (a)

               dimensiunea imaginii; sau

               (b)

               materialul (materialele) sau tehnica (tehnicile) utilizate pentru producerea acesteia; sau

               (c)

               dacă elemente grafice ale bancnotelor euro, cum ar fi literele sau simbolurile, au fost modificate sau adăugate.

         (2)   Reproducerile pe care publicul le-ar putea confunda cu bancnote euro autentice sunt considerate ilegale.
   (3)   Reproducerile care îndeplinesc următoarele criterii sunt considerate legale, deoarece nu există riscul de a fi confundate de public cu bancnote euro autentice:

               (a)

               reproducerile unei singure fețe a unei bancnote euro, astfel cum este prevăzut la articolul 1, cu condiția ca dimensiunea reproducerii să fie egală cu sau mai mare de 125 % sau mai mică sau egală cu 75 % atât din lungimea, cât și din lățimea respectivei bancnote euro, astfel cum este specificată la articolul 1; sau

               (b)

               reproducerile ambelor fețe ale unei bancnote euro, astfel cum este specificată la articolul 1, cu condiția ca dimensiunea reproducerii să fie mai mare de sau egală cu 200 % sau mai mică de sau egală cu 50 % atât din lungimea, cât și din lățimea respectivei bancnote euro, astfel cum este specificată la articolul 1; sau

               (c)

               reproducerile unor elemente grafice individuale ale unei bancnote euro, astfel cum este specificată la articolul 1, cu condiția ca aceste elemente grafice să nu fie prezentate pe un fundal care să semene cu o bancnotă; sau

               (d)

               reproducerile unei singure fețe care ilustrează o porțiune din aversul sau din reversul unei bancnote euro, cu condiția ca porțiunea respectivă să fie mai mică de o treime din aversul sau reversul original al bancnotei euro, astfel cum este specificată la articolul 1; sau

               (e)

               reproducerile dintr-un material care este neîndoielnic diferit de hârtie și care are un aspect evident diferit de cel al materialului folosit pentru bancnote; sau

               (f)

               reproducerile intangibile puse la dispoziție în format electronic pe pagini de internet, prin mijloace de comunicații cu fir sau fără fir sau prin orice alte mijloace care permit publicului să acceseze aceste reproduceri intangibile dintr-un loc și într-un moment pe care îl aleg în mod individual, cu condiția ca:

                           —

                           cuvântul SPECIMEN (mostră) să fie incorporat în diagonală pe reproducere, în setul de caractere Arial sau în seturi de caractere asemănătoare acestuia; și

                           —

                           rezoluția reproducerii electronice la dimensiunea 100 % să nu depășească 72 dpi (dots per inch).

         (4)   În cazul reproducerilor în conformitate cu alineatul (3) litera (f),

               —

               lungimea cuvântului SPECIMEN este de cel puțin 75 % din lungimea reproducerii; și

               —

               înălțimea cuvântului SPECIMEN este de cel puțin 15 % din lățimea reproducerii; și

               —

               cuvântul SPECIMEN este afișat într-o culoare netransparentă (opacă) contrastând cu culoarea dominantă a bancnotei euro respective, astfel cum se specifică la articolul 1.

         (5)   Urmare a unei cereri scrise, BCE și BCN confirmă că reproducerile care nu îndeplinesc criteriile din alineatul (3) sunt la rândul lor legale, în măsura în care nu pot fi confundate de public cu bancnote euro autentice, astfel cum sunt specificate la articolul 1. Dacă o reproducere este realizată pe teritoriul unui singur stat membru a cărui monedă este euro, cererile menționate anterior se adresează BCN a statului membru respectiv. În toate celelalte cazuri, astfel de cereri se adresează BCE.
   (6)   Normele privind reproducerea bancnotelor euro se aplică și bancnotelor euro care au fost retrase sau care și-au pierdut statutul de mijloace legale de plată în temeiul prezentei decizii.
   Articolul 3
   Preschimbarea bancnotelor euro autentice deteriorate
   (1)   La cerere, în condițiile prevăzute la alineatul (2) și în decizia relevantă a Consiliului guvernatorilor prevăzută la articolul 6, BCN preschimbă bancnote euro autentice deteriorate în următoarele cazuri:

               (a)

               la prezentarea a peste 50 % din bancnota euro; sau

               (b)

               la prezentarea a 50 % sau mai puțin din bancnota euro, dacă solicitantul dovedește că părțile lipsă au fost distruse.

         (2)   Pe lângă condițiile prevăzute la alineatul (1), pentru preschimbarea bancnotelor euro autentice deteriorate se aplică următoarele condiții suplimentare:

               (a)

               dacă există îndoieli privind titlul legal al solicitantului asupra bancnotelor euro: solicitantul trebuie să facă dovada identității sale, precum și dovada că solicitantul este deținătorul sau un solicitant autorizat în alt mod;

               (b)

               dacă există îndoieli privind autenticitatea bancnotelor euro: solicitantul trebuie să facă dovada identității sale;

               (c)

               dacă sunt prezentate bancnote euro autentice pătate cu cerneală, contaminate sau impregnate: solicitantul trebuie să depună o explicație scrisă privind tipul de pete, contaminare sau impregnare;

               (d)

               dacă bancnotele euro autentice au fost deteriorate de dispozitive antifurt: solicitantul trebuie să dea o declarație scrisă privind cauza neutralizării;

               (e)

               atunci când bancnotele euro autentice au fost deteriorate de dispozitive antifurt în legătură cu o tentativă sau un caz efectiv de jaf, furt sau altă activitate infracțională: bancnotele trebuie preschimbate numai la cererea deținătorului sau a solicitantului autorizat în alt mod, care a fost victima tentativei sau activității infracționale efective care a condus la deteriorarea bancnotelor;

               (f)

               dacă bancnotele euro autentice au fost deteriorate de dispozitive antifurt și sunt prezentate de instituțiile și agenții economici prevăzuți la articolul 6 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1338/2001: instituțiile și agenții economici în cauză trebuie să dea o declarație scrisă privind cauza neutralizării, referința și caracteristicile dispozitivului antifurt, detalii privind entitatea care prezintă bancnotele deteriorate și data de prezentare a acestora;

               (g)

               dacă bancnotele euro autentice au fost deteriorate în cantități mari din cauza activării dispozitivelor antifurt: în măsura în care este posibil și la o solicitare a BCN în acest sens, acestea trebuie prezentate în seturi de 100 de bancnote euro, dacă există suficiente bancnote euro pentru a forma astfel de seturi;

               (h)

               dacă instituțiile și agenții economici prevăzuți la articolul 6 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1338/2001 prezintă în vederea preschimbării, într-una sau mai multe tranzacții, bancnote euro autentice deteriorate cu o valoare de cel puțin 7 500 EUR: instituțiile și agenții economici respectivi trebuie să depună documentația privind originea bancnotelor și identificarea clientului sau, după caz, a beneficiarului efectiv, astfel cum este definit în Directiva 2005/60/CE. Această obligație există și în caz de îndoială cu privire la atingerea valorii prag de 7 500 EUR. Regulile stabilite în prezentul alineat nu aduc atingere oricăror cerințe de identificare și raportare mai stricte adoptate de statele membre la transpunerea Directivei 2005/60/CE.

         (3)   Fără a aduce atingere celor de mai sus:

               (a)

               dacă știu sau au motive suficiente să considere că bancnotele euro autentice au fost deteriorate în mod intenționat, BCN trebuie să refuze preschimbarea și să rețină bancnotele euro, pentru a evita reintrarea acestora în circulație sau prezentarea lor de către solicitant în vederea preschimbării la altă BCN. Totuși, acestea vor preschimba bancnotele euro autentice deteriorate dacă știu sau au motive suficiente să considere că solicitanții sunt de bună-credință sau dacă solicitanții pot dovedi că sunt de bună-credință. Bancnotele euro care au suferit deteriorări minore, de exemplu au fost adnotate, au fost inscripționate cu cifre sau scurte propoziții, nu vor fi considerate, în principiu, bancnote euro deteriorate în mod intenționat; și

               (b)

               dacă știu sau au motive suficiente să considere că a fost comisă o infracțiune, BCN trebuie să refuze preschimbarea bancnotelor euro autentice deteriorate și să le rețină, pe bază de confirmare de primire, ca probă care urmează să fie prezentată autorităților competente în vederea începerii cercetării penale sau în sprijinul unei cercetări penale în curs de desfășurare. Cu excepția cazurilor în care autoritățile competente hotărăsc altfel, bancnotele euro autentice pot fi acceptate în vederea preschimbării la sfârșitul cercetării, în condițiile prevăzute la alineatele (1) și (2);

               (c)

               dacă știu sau au motive suficiente să considere că bancnotele euro autentice deteriorate sunt contaminate, reprezentând un risc pentru sănătate și securitate, BCN trebuie să preschimbe bancnotele euro autentice deteriorate, dacă solicitantul poate furniza o evaluare de sănătate și securitate din partea autorităților competente.

         Articolul 4
   Instituirea unei taxe pentru preschimbarea bancnotelor euro autentice deteriorate de dispozitivele antifurt
   (1)   BCN percep de la instituțiile și agenții economici prevăzuți la articolul 6 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1338/2001 o taxă atunci când aceștia solicită BCN, în conformitate cu articolul 3, preschimbarea unor bancnote euro autentice care au fost deteriorate de dispozitive antifurt.
   (2)   Taxa se ridică la 10 euro cenți pentru fiecare bancnotă euro deteriorată.
   (3)   Taxa este percepută numai dacă sunt preschimbate cel puțin 100 de bancnote euro deteriorate. Taxa se percepe pentru toate bancnotele euro preschimbate.
   (4)   Nu se percepe nicio taxă atunci când bancnotele euro au fost deteriorate în legătură cu o tentativă sau un caz efectiv de jaf, furt sau altă activitate infracțională.
   Articolul 5
   Creditarea valorii bancnotelor euro autentice deteriorate în mod accidental de dispozitivele antifurt și prezentate în vederea preschimbării
   (1)   BCN creditează instituțiilor și agenților economici prevăzuți la articolul 6 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1338/2001, care au un cont deschis la BCN relevantă, valoarea bancnotelor euro autentice care au fost deteriorate în mod accidental de dispozitivele antifurt în ziua primirii acestor bancnote, cu următoarele condiții:

               (a)

               bancnotele euro nu au fost deteriorate în legătură cu o tentativă sau cu un caz efectiv de jaf, furt sau altă activitate infracțională;

               (b)

               BCN poate verifica imediat dacă suma solicitată corespunde cel puțin aproximativ valorii bancnotelor prezentate; și

               (c)

               sunt transmise toate celelalte informații solicitate de BCN.

         (2)   Orice diferență care apare după procesare între valoarea bancnotelor euro autentice deteriorate în mod accidental prezentate în vederea preschimbării și suma creditată înainte de procesare este debitată sau creditată, după caz, instituției sau agentului economic care a prezentat bancnotele.
   (3)   Taxele prevăzute la articolul 4 vor fi calculate în baza numărului efectiv de bancnote euro autentice deteriorate în mod accidental procesate de BCN.
   Articolul 6
   Retragerea bancnotelor euro
   Retragerea unui tip sau a unei serii de bancnote euro se reglementează printr-o decizie a Consiliului guvernatorilor publicată în scopul informării publicului în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene și în alte mijloace de informare. Această decizie reglementează cel puțin următoarele aspecte:

               —

               tipul sau seria bancnotelor euro care urmează să fie retrase din circulație; și

               —

               durata perioadei pe parcursul căreia se efectuează preschimbarea; și

               —

               data începând de la care tipul sau seria de bancnote euro în cauză își pierde statutul de mijloc legal de plată; și

               —

               tratamentul aplicat bancnotelor euro prezentate după expirarea perioadei de retragere și/sau după ce și-au pierdut statutul de mijloace legale de plată.

         Articolul 7
   Intrare în vigoare și abrogare
   (1)   Decizia BCE/2003/4 se abrogă.
   (2)   Trimiterile la Decizia BCE/2003/4 se interpretează ca trimiteri la prezenta decizie.
   (3)   Prezenta decizie intră în vigoare în ziua următoare datei publicării sale în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.

      Adoptată la Frankfurt pe Main, 19 aprilie 2013.

            Pentru Consiliul guvernatorilor BCE

            Președintele BCE

         Mario DRAGHI

      (1)  JO L 78, 25.3.2003, p. 16.

      (2)  JO L 139, 11.5.1998, p. 1.

      (3)  JO L 181, 4.7.2001, p. 6.

      (4)  JO L 309, 25.11.2005, p. 15.

      ANEXĂ

         TABEL DE CORESPONDENȚĂ

                  Decizia BCE/2003/4

                  Prezenta decizie

                  Articolul 1

                  Articolul 1

                  Articolul 2

                  Articolul 2

                  Articolul 3

                  Articolul 3

                  Articolul 4

                  Articolul 4

                  Articolul 5

                  Articolul 6

                  Articolul 6

                  Articolul 7


title: 2012/96/UE: Decizia Consiliului din 17 februarie 2012 privind adaptarea și prelungirea perioadei de aplicare a măsurilor adecvate prevăzute inițial în Decizia 2002/148/CE de încheiere a consultărilor cu Zimbabwe în conformitate cu articolul 96 din Acordul de parteneriat ACP-CE

text:
               18.2.2012

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 47/47

         DECIZIA CONSILIULUI
   din 17 februarie 2012
   privind adaptarea și prelungirea perioadei de aplicare a măsurilor adecvate prevăzute inițial în Decizia 2002/148/CE de încheiere a consultărilor cu Zimbabwe în conformitate cu articolul 96 din Acordul de parteneriat ACP-CE
   (2012/96/UE)
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 217,
   având în vedere Acordul de parteneriat între membrii grupului statelor din Africa, zona Caraibilor și Pacific, pe de o parte, și Comunitatea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de altă parte, semnat la Cotonou la 23 iunie 2000 (1), astfel cum a fost modificat pentru prima dată la Luxemburg la 25 iunie 2005 (2) și revizuit pentru a doua oară la Ouagadougou la 23 iunie 2010 (3), denumit în continuare „Acordul de parteneriat ACP-UE”, în special articolul 96,
   având în vedere Acordul intern încheiat între reprezentanții guvernelor statelor membre, reuniți în cadrul Consiliului, privind măsurile care trebuie adoptate și procedurile care trebuie urmate pentru punerea în aplicare a Acordului de parteneriat ACP-CE (4), în special articolul 3,
   având în vedere propunerea Comisiei Europene,
   întrucât:

               (1)

               Prin Decizia 2002/148/CE a Consiliului (5), consultările cu Republica Zimbabwe derulate în conformitate cu articolul 96 alineatul (2) litera (c) din Acordul de parteneriat ACP-UE s-au încheiat și au fost adoptate măsurile adecvate, astfel cum se menționează în anexa la decizia menționată. Aplicarea acelor măsuri a fost prelungită în fiecare an de atunci.

               (2)

               Prin Decizia 2011/106/UE a Consiliului (6) a fost prelungită perioada de aplicare a măsurilor pentru o perioadă suplimentară de 12 luni, până la 20 februarie 2012.

               (3)

               Între timp, crearea Guvernului Unității Naționale (GUN) a fost recunoscută ca o oportunitate pentru restabilirea unei relații constructive între Uniunea Europeană și Zimbabwe și pentru sprijinirea punerii în aplicare a programului de reformă al acestei țări.

               (4)

               Deși situația globală s-a îmbunătățit, punerea în aplicare a reformelor politice se desfășoară în continuare lent și anumite elemente esențiale ale Acordului de parteneriat ACP-UE, la care GUN s-a angajat în cadrul Acordului politic global, nu au fost încă puse în aplicare.

               (5)

               Uniunea Europeană recunoaște eforturile depuse de către Comunitatea de Dezvoltare a Africii Australe („CDAA”) și Africa de Sud, ca facilitatori ai Acordului politic global, pentru a crea un cadru care să asigure desfășurarea de alegeri credibile. Finalizarea unui referendum pașnic referitor la Constituție ar reprezenta o parte importantă a acestui proces,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   Măsurile menționate în scrisoarea anexată la prezenta decizie sunt menținute, fiind măsuri adecvate în sensul articolului 96 alineatul (2) litera (c) din Acordul de parteneriat ACP-UE.
   Acele măsuri se aplică pe o perioadă de șase luni, de la 20 februarie 2012 până la 20 august 2012. Respectivele măsuri sunt revizuite în mod constant și se reevaluează având în vedere progresele concrete înregistrate în punerea în aplicare a Acordului politic global și în pregătirea unor alegeri pașnice și credibile.
   Scrisoarea din anexa la prezenta decizie se adresează președintelui Republicii Zimbabwe, domnul Mugabe, și se transmite în copie prim-ministrului Tsvangirai și domnului Welshman Ncube.
   Articolul 2
   Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.
   Articolul 3
   Prezenta decizie se publică în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.

      Adoptată la Bruxelles, 17 februarie 2012.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         M. SAREEN

      (1)  JO L 317, 15.12.2000, p. 3.

      (2)  JO L 209, 11.8.2005, p.27.

      (3)  JO L 287, 4.11.2010, p. 3.

      (4)  JO L 317, 15.12.2000, p. 376.

      (5)  JO L 50, 21.2.2002, p. 64.

      (6)  JO L 43, 17.2.2011, p. 31.

      ANEXĂ

         SCRISOARE CĂTRE PREȘEDINTELE REPUBLICII ZIMBABWE

      Uniunea Europeană acordă cea mai mare importanță dispozițiilor articolului 9 din Acordul de parteneriat ACP-UE. Ca elemente fundamentale ale Acordului de parteneriat, respectarea drepturilor omului, a instituțiilor democratice și a statul de drept stau la baza relațiilor noastre.
      Prin scrisoarea din 19 februarie 2002, Uniunea Europeană v-a informat cu privire la decizia sa de a încheia consultările purtate în conformitate cu articolul 96 din Acordul de Parteneriat ACP-UE și de a adopta „măsuri corespunzătoare”, în sensul articolului 96 alineatul (2) litera (c) din respectivul acord. Prin scrisori anuale, ultima dintre ele din data de 23 februarie 2011, Uniunea Europeană v-a informat cu privire la deciziile sale de a nu revoca măsurile adecvate și de a prelungi perioada de aplicare a acestora.
      De la instituirea Guvernului Unității Naționale (GUN) în 2009, Uniunea Europeană a salutat progresele obținute de acesta în baza Acordului politic global (APG). Uniunea Europeană reafirmă importanța deosebită pe care o acordă dialogului politic prevăzut la articolul 8 din Acordul de parteneriat ACP-UE și lansat oficial, la cererea Guvernului Republicii Zimbabwe, cu ocazia reuniunii troicii ministeriale UE-Zimbabwe din 18-19 iunie 2009 de la Bruxelles. Conform celor convenite de ambele părți, obiectivul acestui dialog politic îl constituie normalizarea treptată a relațiilor UE-Zimbabwe pe parcursul procesului de punere în aplicare a reformelor prevăzute în cadrul APG, deschizând calea pentru alegeri pașnice și credibile.
      Ca parte a procesului de reimplicare general, Uniunea Europeană a întreprins acțiuni în vederea relaxării măsurilor aplicate Republicii Zimbabwe. Măsurile adecvate au fost modificate pentru a permite sprijinirea instituțiilor și a proceselor implicate în activitatea de punere în aplicare a APG. Uniunea Europeană a furnizat asistență financiară provizorie de tranziție sub formă de pachete pe termen scurt.
      De atunci, Uniunea Europeană a continuat să sprijine eforturile în curs ale Guvernului Unității Naționale de punere în aplicare a APG și a salutat progresele realizate în stabilizarea economiei și restabilirea serviciilor sociale de bază. Cu toate acestea, Uniunea Europeană încă așteaptă înregistrarea de progrese cu privire la mai multe reforme politice ale APG, inclusiv cu privire la procesul constituțional și la reformele necesare pentru crearea unui cadru care să asigure desfășurarea de alegeri pașnice și credibile, precum și progrese în domeniul respectării drepturilor omului și a statului de drept. În acest context, Uniunea Europeană salută eforturile de facilitare depuse de Republica Africa de Sud și de Comunitatea de Dezvoltare a Africii de Sud, precum și stabilirea de comun acord unei foi de parcurs de către toate părțile.
      Uniunea Europeană salută declarațiile recente făcute de toate partidele din Zimbabwe împotriva violenței politice și își menține speranța că recentele progrese economice și sociale vor fi completate prin reforme politice care să conducă la alegeri pașnice și credibile.
      Pentru a însoți procesul de tranziție, Uniunea Europeană a decis:

                  —

                  să prelungească aplicarea măsurilor adecvate prevăzute în Deciziile 2002/148/CE și 2010/97/PESC ale Consiliului pentru o perioadă redusă de șase luni, reiterând astfel disponibilitatea Uniunii Europene de a își reconsidera poziția în orice moment ca urmare a adoptării unor măsuri concrete în ceea ce privește punerea în aplicare a Acordului politic global și pregătirea alegerilor;

                  —

                  să pregătească un document strategic de țară în cadrul Fondului european de dezvoltare pentru a fi semnat și pus în aplicare de îndată ce condițiile vor permite acest lucru.

            Între timp, Uniunea Europeană va continua să ofere asistență de tranziție pentru redresarea economică, pentru sectoarele sociale, precum și pentru punerea în aplicare a APG.
      Toate celelalte măsuri prezentate în lista din anexa la Decizia 2002/148/CE a Consiliului continuă să se aplice fără modificări. În cazul în care circumstanțele se schimbă, decizia Consiliului poate fi revizuită în orice moment înainte de 20 august 2012.
      Având în vedere cele de mai sus, Uniunea Europeană dorește să invite Guvernul Republicii Zimbabwe la un dialog politic intensificat în conformitate cu articolul 8 din Acordul de parteneriat ACP-UE pentru a defini noi măsuri pentru normalizarea relațiilor UE-Zimbabwe. În acest context, Uniunea Europeană așteaptă cu interes vizita la Bruxelles a Comitetului de reimplicare din Zimbabwe, cu privire la care speră că poate fi programată în viitorul apropiat.
      Cu deosebită considerație,

               Pentru Comisie

            …

               Pentru Consiliu

            …


title: 2011/158/UE: Decizia Parlamentului European, a Consiliului și a Comisiei din 15 februarie 2011 privind reînnoirea mandatului membrilor Comitetului de supraveghere a Oficiului European de Luptă Antifraudă (OLAF)

text:
               15.3.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 67/26

         DECIZIA PARLAMENTULUI EUROPEAN, A CONSILIULUI ȘI A COMISIEI
   din 15 februarie 2011
   privind reînnoirea mandatului membrilor Comitetului de supraveghere a Oficiului European de Luptă Antifraudă (OLAF)
   (2011/158/UE)
   PARLAMENTUL EUROPEAN, CONSILIUL ȘI COMISIA EUROPEANĂ,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
   având în vedere Decizia 1999/352/CE, CECO, Euratom a Comisiei din 28 aprilie 1999 de instituire a Oficiului European de Luptă Antifraudă (OLAF) (1), în special articolul 4,
   având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1073/1999 al Parlamentului European și al Consiliului (2), precum și Regulamentul (Euratom) nr. 1074/1999 al Consiliului (3) privind investigațiile efectuate de Oficiul European de Luptă Antifraudă (OLAF), în special articolul 11 alineatul (2),
   având în vedere Decizia 2005/833/CE, Euratom a Parlamentului European, a Consiliului și a Comisiei din 4 noiembrie 2005 privind numirea membrilor Comitetului de supraveghere a Oficiului European de Luptă Antifraudă (OLAF) (4),
   întrucât:

               (1)

               Articolul 11 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1073/1999 și din Regulamentul (Euratom) nr. 1074/1999 prevede că acest Comitet de supraveghere „este compus din cinci persoane externe independente, care posedă calificările necesare pentru a fi numite în țările respective în posturi de conducere în sfera de activitate a oficiului” și că aceste persoane sunt numite de comun acord de către Parlamentul European, Consiliu și Comisie.

               (2)

               În conformitate cu articolul 11 alineatul (3), mandatul membrilor Comitetului de supraveghere este de trei ani și poate fi reînnoit o singură dată. Mandatele membrilor actuali ai Comitetului de supraveghere au expirat la 30 noiembrie 2008. La expirarea mandatului, aceștia au continuat să își exercite funcția, în conformitate cu articolul 11 alineatul (4) din regulamentele menționate anterior.

               (3)

               Dat fiind că mandatul membrilor Comitetului de supraveghere nu trebuie să depășească șase ani, mandatul actualilor membri, care au rămas în funcție la expirarea primului lor mandat, ar trebui reînnoit până la 30 noiembrie 2011,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   Mandatul următorilor membri ai Comitetului de supraveghere a Oficiului European de Luptă Antifraudă (OLAF) este reînnoit până la 30 noiembrie 2011:

               —

               domnul Peter STRÖMBERG;

               —

               domnul Kálmán GYÖRGYI;

               —

               doamna Rosalind WRIGHT;

               —

               domnul Luis LÓPEZ SANZ-ARÁNGUEZ;

               —

               doamna Diemut R. THEATO.

         Articolul 2
   Persoanele în cauză sunt înștiințate de către Comisie cu privire la prezenta decizie.
   Articolul 3
   Prezenta decizie intră în vigoare de la 1 decembrie 2008.
   Articolul 4
   Prezenta decizie se publică în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.

      Adoptată la Bruxelles, 15 februarie 2011.

            Pentru Parlamentul European

            Președintele

         J. BUZEK

            Pentru Consiliu

            Președintele

         MARTONYI J.

            Pentru Comisie

         Algirdas ŠEMETA

            Membru al Comisiei

      (1)  JO L 136, 31.5.1999, p. 20.

      (2)  JO L 136, 31.5.1999, p. 1.

      (3)  JO L 136, 31.5.1999, p. 8.

      (4)  JO L 312, 29.11.2005, p. 49.