title: Decizia Comisiei din 26 noiembrie 2013 de notificare a țărilor terțe în privința cărora Comisia consideră că există posibilitatea de a fi identificate ca țări terțe necooperante în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1005/2008 al Consiliului de instituire a unui sistem comunitar pentru prevenirea, descurajarea și eliminarea pescuitului ilegal, nedeclarat și nereglementat

text:
               27.11.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 346/26

         DECIZIA COMISIEI
   din 26 noiembrie 2013
   de notificare a țărilor terțe în privința cărora Comisia consideră că există posibilitatea de a fi identificate ca țări terțe necooperante în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1005/2008 al Consiliului de instituire a unui sistem comunitar pentru prevenirea, descurajarea și eliminarea pescuitului ilegal, nedeclarat și nereglementat
   2013/C 346/03
   COMISIA EUROPEANĂ,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
   având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1005/2008 al Consiliului din 29 septembrie 2008 de instituire a unui sistem comunitar pentru prevenirea, descurajarea și eliminarea pescuitului ilegal, nedeclarat și nereglementat, de modificare a Regulamentelor (CEE) nr. 2847/93, (CE) nr. 1936/2001 și (CE) nr. 601/2004 și de abrogare a Regulamentelor (CE) nr. 1093/94 și (CE) nr. 1447/1999 (1), în special articolul 32,
   întrucât:
   1.   INTRODUCERE

               (1)

               Regulamentul (CE) nr. 1005/2008 (Regulamentul INN) instituie un sistem al Uniunii pentru prevenirea, descurajarea și eliminarea pescuitului ilegal, nedeclarat și nereglementat (INN).

               (2)

               Capitolul VI din Regulamentul INN definește procedura de identificare a țărilor terțe necooperante, demersurile cu privire la țările identificate ca țări terțe necooperante, stabilirea unei liste a țărilor necooperante, radierea de pe listă a țărilor necooperante, publicitatea listei țărilor necooperante și toate măsurile de urgență.

               (3)

               În conformitate cu articolul 32 din Regulamentul INN, Comisia ar trebui să trimită o notificare țărilor terțe cu privire la posibilitatea de a fi identificate ca țări necooperante. Această notificare este de natură preliminară. Notificarea țărilor terțe cu privire la posibilitatea de a fi identificate ca țări necooperante se bazează pe criteriile prevăzute la articolul 31 din Regulamentul INN. Comisia ar trebui, de asemenea, să întreprindă toate demersurile prevăzute la articolul 32 cu privire la țările respective. În special, Comisia ar trebui să includă în notificare informații privind faptele și motivele esențiale care stau la baza respectivei identificări, posibilitatea țărilor vizate de a răspunde și de a furniza elemente de probă care să infirme identificarea sau, după caz, un plan de acțiune destinat să amelioreze situația și măsurile ce trebuie adoptate pentru a o remedia. Comisia ar trebui să acorde țărilor terțe vizate o perioadă de timp corespunzătoare pentru a răspunde la notificare și un termen rezonabil pentru a remedia situația.

               (4)

               În conformitate cu articolul 31 din Regulamentul INN, Comisia Europeană poate identifica țările terțe pe care aceasta le consideră necooperante în ceea ce privește combaterea activităților de pescuit INN. O țară terță poate fi identificată ca țară terță necooperantă în cazul în care nu se achită de sarcinile care îi revin în temeiul dreptului internațional în calitatea sa de stat de pavilion, de stat al portului, de stat de coastă sau de stat de comercializare și care presupun luarea de măsuri de prevenire, descurajare și eliminare a activităților de pescuit INN.

               (5)

               Identificarea țărilor terțe necooperante se bazează pe analiza tuturor informațiilor prevăzute la articolul 31 alineatul (2) din Regulamentul INN.

               (6)

               În conformitate cu articolul 33 din Regulamentul INN, Consiliul poate stabili o listă a țărilor necooperante. Măsurile prevăzute, printre altele, la articolul 38 din Regulamentul INN se aplică acelor țări.

               (7)

               În temeiul articolului 20 alineatul (1) din Regulamentul INN, țărilor de pavilion terțe li se solicită să notifice Comisiei convențiile lor pentru punerea în aplicare, controlul și asigurarea respectării legilor, a reglementărilor și a măsurilor de conservare și gestionare pe care trebuie să le respecte navele lor de pescuit.

               (8)

               În conformitate cu articolul 20 alineatul (4) din Regulamentul INN, Comisia cooperează pe plan administrativ cu țări terțe, în domeniile de aplicare a regulamentului menționat anterior.

         2.   PROCEDURA CU PRIVIRE LA REPUBLICA COREEA

               (9)

               Notificarea Republicii Coreea (Coreea) ca stat de pavilion a fost acceptată de Comisie în conformitate cu articolul 20 din Regulamentul INN, începând cu 1 ianuarie 2010.

               (10)

               În perioada 11-15 iulie 2011, cu sprijinul EFCA, Comisia a efectuat o misiune în Coreea în contextul cooperării administrative prevăzute la articolul 20 alineatul (4) din Regulamentul INN.

               (11)

               Misiunea a vizat verificarea informațiilor privind convențiile Coreei pentru punerea în aplicare, controlul și asigurarea respectării legilor, a reglementărilor și a măsurilor de conservare și gestionare care trebuie respectate de navele de pescuit ale acesteia, a măsurilor adoptate de Coreea pentru punerea în aplicare a obligațiilor asumate în cadrul luptei împotriva pescuitului INN și pentru îndeplinirea cerințelor și a aspectelor care țin de punerea în aplicare a regimului Uniunii de certificare a capturilor.

               (12)

               Raportul final al misiunii a fost trimis Coreei la 5 octombrie 2011.

               (13)

               Observațiile Coreei pe marginea raportului final al misiunii au fost primite la 28 martie 2012.

               (14)

               În scrisoarea din 11 octombrie 2011, Comisia a transmis autorităților coreene informații privind identificarea activităților de pescuit INN desfășurate de navele coreene.

               (15)

               În 17 și 18 aprilie 2012, a avut loc o nouă misiune a Comisiei în Coreea, pentru monitorizarea măsurilor adoptate în cadrul primei misiuni.

               (16)

               Coreea a transmis observații scrise suplimentare la 16 mai 2012, 25 iunie 2012, 21 decembrie 2012, 19 iunie 2013 și 21 iunie 2013. De asemenea, aceasta a oferit răspunsuri în cadrul reuniunilor care au avut loc la Bruxelles la 26 ianuarie 2012, 8 iunie 2012, 6 septembrie 2012, 9 octombrie 2012, 8 martie 2013, 13 martie 2013, 22 aprilie 2013, 31 mai 2013 și 25 iulie 2013. Cele două părți au făcut schimb de observații la nivel politic la 27 iunie 2013 și 17 iulie 2013.

               (17)

               Coreea este parte contractantă a Comisiei pentru conservarea faunei și florei marine din Antarctica (CCAMLR), a Comisiei pentru conservarea tonului roșu din sud (CCSBT), a Comisiei interamericane pentru tonul tropical (CITT), a Comisiei Internaționale pentru Conservarea Tonului din Oceanul Atlantic (ICCAT), a Comisiei Tonului din Oceanul Indian (IOTC), a Convenției privind conservarea și gestionarea resurselor piscicole din marea liberă din Oceanul Pacific de Sud (SPRFMO), a Comisiei pentru pescuitul în Oceanul Pacific de Vest și Central (WCPFC), a Organizației de Pescuit în Atlanticul de Nord-Vest (NAFO) și a Organizației de Pescuit în Atlanticul de Sud-Est (SEAFO). Coreea de Sud a ratificat UNCLOS și UNFSA și a acceptat Acordul FAO din 2003 privind respectarea măsurilor internaționale de conservare și gestionare de către navele de pescuit în marea liberă (Acordul de conformitate al FAO).

               (18)

               Comisia a analizat toate informațiile relevante pentru a evalua respectarea de către Coreea a obligațiilor sale internaționale în calitate de stat de pavilion, de stat al portului, de stat de coastă și de stat de comercializare (2), astfel cum sunt prevăzute în acordurile internaționale și stabilite de ORGP-urile menționate la considerentul 17.

               (19)

               Comisia a utilizat informații obținute din datele disponibile, publicate de CCMALR, IOTC și ICCAT, fie sub formă de rapoarte de conformitate, fie ca liste de nave de pescuit INN, precum și informații publice obținute din raportul adresat Congresului, elaborat de Departamentul pentru comerț al SUA, în conformitate cu secțiunea 403 litera (a) din Legea Magnuson-Stevens din 2006 privind reautorizarea în vederea gestionării și a conservării pescuitului, ianuarie 2013 [raportul Serviciului național pentru pescuit maritim (NMFS)].

         3.   POSIBILITATEA CA REPUBLICA COREEA SĂ FIE IDENTIFICATĂ CA ȚARĂ TERȚĂ NECOOPERANTĂ

               (20)

               În conformitate cu articolul 31 alineatul (3) din Regulamentul INN, Comisia a analizat sarcinile Coreei în calitate de stat de pavilion, al portului, de coastă sau de comercializare. În scopul acestei analize, Comisia a ținut seama de parametrii enumerați la articolul 31 alineatele (4)-(7) din Regulamentul INN.

         3.1.   Recurența activităților navelor de pescuit INN și a fluxurilor comerciale INN [articolul 31 alineatul (4) litera (a) din Regulamentul INN]

               (21)

               Pe baza informațiilor obținute cu ocazia misiunilor sale la fața locului și din confirmarea scrisă furnizată de statele terțe de coastă vizate, Comisia a stabilit că 19 nave sub pavilion coreean au comis încălcări grave ale normelor privind pescuitul INN în 2011 și 2012.

               (22)

               Pe baza dovezilor obținute, se consideră că aceste nave sub pavilion coreean au comis următoarele încălcări grave ale măsurilor de conservare și gestionare aplicabile în zonele de pescuit vizate, întrucât acestea: au pescuit fără o licență, o autorizație sau un permis valabil, eliberat de statul de pavilion sau de statul de coastă relevant; au pescuit în zone închise sau în timpul unui sezon închis; au utilizat documente administrative falsificate ale statului de coastă pentru a importa în UE produse pescărești capturate în condiții ilegale în apele jurisdicționale ale statului de coastă; au utilizat documente falsificate sau nevalabile pentru obținerea validării certificatelor de captură de către autoritățile coreene și pentru importul de produse în UE; și-au falsificat sau ascuns marcajele, identitatea sau înmatricularea; au obstrucționat activitatea funcționarilor statului de coastă în exercitarea sarcinilor acestora privind inspectarea în vederea stabilirii conformității cu măsurile de conservare și gestionare aplicabile; nu au plătit niciuna dintre amenzile aplicate de autoritățile competente ale statului de coastă; au redenumit în mod unilateral și ilegal nave de pescuit și au modificat indicativele de apel ale acestora. În plus, atunci când au hotărât să părăsească zona economică exclusivă (ZEE) a statului de coastă, aceste nave nu și-au îndeplinit obligațiile de a înregistra și de a raporta capturile sau datele referitoare la capturi și nu au informat în prealabil autoritățile statului de coastă. În fine, aceste nave s-au implicat în operațiuni de transbordare, fără a respecta condițiile prevăzute în autorizațiile lor de transbordare eliberate de statele de coastă competente, fără a informa în prealabil statele de coastă și fără a solicita și a obține autorizația de transbordare din partea statelor competente. Toate aceste elemente au fost transmise autorităților coreene în scrisoarea din 11 octombrie 2011.

               (23)

               Totodată, Comisia a considerat că modelul comportamental al acestor nave sub pavilion coreean ar trebui luat în considerare pentru stabilirea gravității deosebite a faptelor. Valoarea, amploarea și repetarea activităților ilegale săvârșite, astfel cum sunt descrise la considerentul 22, reprezintă indicii suplimentare ale gravității încălcărilor săvârșite.

               (24)

               Nerespectarea cerințelor legale ale statelor de coastă cu privire la sezoanele închise pescuitului, la moratoriu sau la o zonă închisă rezervată pescuitului artizanal este deosebit de dăunătoare pentru sustenabilitatea resurselor piscicole din statele de coastă în curs de dezvoltare vizate și afectează traiul populațiilor locale.

               (25)

               În plus, operând în modul descris la considerentul 22, aceste nave au obstrucționat capacitatea autorităților competente din domeniul pescuitului ale statelor de coastă de a monitoriza și de a supraveghea activitățile acestora pe mare. Comisia a considerat că transbordarea pe mare cu încălcarea condițiilor impuse de ICCAT sau fără permisiunea statului de coastă vizat, cu încălcarea legilor și normelor acestuia, constituie o activitate deosebit de gravă care ar putea submina, în mod deosebit, atingerea obiectivelor vizate de normele încălcate, ar periclita sustenabilitatea resurselor piscicole ale statului de coastă vizat și ar priva autoritățile competente de singura posibilitate de a monitoriza aceste activități care generează un risc din punctul de vedere al trasabilității și al controlului produselor pescărești. Într-adevăr, în unele cazuri, comportamentul necooperant repetat al navelor coreene a condus la agravarea încălcărilor comise. În fine, cele mai multe dintre aceste încălcări sunt definite ca fiind grave în conformitate cu legile statelor de coastă competente.

               (26)

               Pe baza informațiilor colectate, Comisia a concluzionat că Republica Coreea nu a luat măsuri corespunzătoare pentru prevenirea, detectarea și sancționarea activităților de pescuit INN recurente, desfășurate de navele de pescuit care operează în apele sale. Într-adevăr, informațiile disponibile confirmă faptul că nave de pescuit sub pavilion coreean care operează în ape ale unor țări terțe au săvârșit încălcări recurente. Comisia a stabilit faptul că, în mai multe cazuri, în pofida informațiilor relevante disponibile, autoritățile coreene competente: nu au inițiat proceduri; nu au sancționat navele respective; nu au aplicat în mod eficient sancțiunile adoptate; în unele cazuri, chiar au scăzut nivelul sancțiunilor complementare. În plus, din cauza lipsei de cooperare a statului de pavilion (Coreea), statele de coastă vizate nu au putut adopta măsuri eficiente de aplicare a legilor. De asemenea, Comisia a stabilit faptul că, în cazurile în care autoritățile coreene au aplicat sancțiuni, nivelul penalizărilor impuse navelor sub pavilion coreean a fost, în mod evident, necorespunzător, iar sancțiunile nu au avut caracterul proporțional, eficient și disuasiv prevăzut de normele și recomandările internaționale, în special de articolul 19 din UNFSA și de punctul 21 din IPOA INN.

               (27)

               În urma analizării informațiilor furnizate de o societate comercială coreeană și a celor obținute în urma misiunii Comisiei din martie 2011, Comisia a concluzionat că au avut loc transbordări ilegale pe mare de-a lungul coastei vest africane, între Angola și Guineea-Bissau, cu încălcarea legilor și a reglementărilor panameze și ale statelor de coastă; aceste transbordări ilegale s-au desfășurat pe o perioadă de 4 ani.

               (28)

               Comisia dispune de dovezi ale transbordărilor ilegale efectuate de navele deținute de statul coreean. În conformitate cu articolul 62 din UNCLOS, resortisanții altor state care pescuiesc în zona economică exclusivă (ZEE) a unui stat de coastă trebuie să respecte măsurile de conservare și termenii și condițiile stabilite în legile și reglementările statului de coastă. Prin urmare, Comisia consideră că efectuarea de transbordări pe mare cu încălcarea condițiilor impuse sau fără permisiunea statului de coastă vizat, nerespectând legile și reglementările acestuia, reprezintă o încălcare deosebit de gravă a normelor privind activitățile de pescuit INN și ar putea submina grav sustenabilitatea resurselor piscicole ale statului de coastă vizat.

               (29)

               Ținând seama de situația descrisă la prezenta secțiune din decizie și pe baza tuturor elementelor concrete colectate de Comisie, precum și a tuturor declarațiilor efectuate de țara vizată, se poate stabili faptul că, în conformitate cu articolul 31 alineatul (3) și cu articolul 31 alineatul (4) litera (a) din Regulamentul INN, Coreea nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în baza dreptului internațional în calitate de stat de pavilion în ceea ce privește navele implicate în pescuitul INN și în ceea ce privește pescuitul INN desfășurat sau sprijinit de navele de pescuit care arborează pavilionul său sau de resortisanții săi și nu a luat suficiente măsuri pentru a combate activitățile de pescuit INN identificate și recurente, desfășurate de navele care au arborat pavilionul său.

         3.2.   Nerespectarea obligațiilor legate de cooperare și de aplicare a legii [articolul 31 alineatul (5) din Regulamentul INN]

               (30)

               În ceea ce privește cooperarea efectivă a Coreei cu Comisia și cu statele de coastă cu privire la anchetele ce vizează pescuitul INN și activitățile asociate, s-a remarcat faptul că dovezile colectate de Comisie indică neîndeplinirea, de către Coreea, a obligațiilor asumate în calitate de stat de pavilion, astfel cum sunt prevăzute de dreptul internațional.

               (31)

               În ceea ce privește cele 19 nave sub pavilion coreean menționate la considerentul 21, s-a observat că, având în vedere faptul că autoritățile coreene nu au cooperat cu Comisia în sensul articolului 26 din Regulamentul INN, Comisia a inițiat procedura prevăzută la articolul 27 din respectivul regulament cu privire la operatorii în cauză.

               (32)

               Această situație indică faptul că Republica Coreea nu și-a îndeplinit nici obligațiile de cooperare și de coordonare a activităților în relație cu UE și cu alte state în ceea ce privește prevenirea, descurajarea și eliminarea pescuitului INN, astfel cum se prevede la punctul 28 din IPOA INN. De asemenea, Coreea nu a ținut seama de recomandările de la punctul 24 din IPOA INN, care îndeamnă statele de pavilion să ia măsuri cuprinzătoare și eficiente pentru monitorizarea, controlul și supravegherea pescuitului, la punctul de debarcare și până la destinația finală, inclusiv prin implementarea unui sistem de monitorizare a navelor (VMS) în conformitate cu normele naționale, regionale și internaționale pertinente. Aceasta include cerința ca navele din jurisdicția sa să aibă instalat la bord un sistem VMS. În același mod, Coreea a omis să ia în considerare recomandările de la punctul 45 din IPOA INN, care îndeamnă statele de pavilion să se asigure că fiecare navă care are dreptul să arboreze pavilionul lor și care pescuiește în apele aflate în afara suveranității sau jurisdicției acestora deține o autorizație de pescuit valabilă eliberată de statele de pavilion în cauză. În plus, Coreea nu a respectat punctul 47 alineatul (7) din IPOA INN, întrucât nu a solicitat istoricul navei pentru a verifica posibile încălcări săvârșite înainte de acordarea licenței de pescuit.

               (33)

               De asemenea, ar trebui remarcat faptul că Planul național de acțiune al Coreei împotriva pescuitului INN (NPOA), din 2005, nu a fost actualizat, contrar recomandărilor de la punctele 26 și 27 din IPOA INN. Planul Coreei din luna mai 2013, de consolidare a mecanismului de prevenire și descurajare a activităților de pescuit INN practicate de navele sub pavilion coreean, este un proiect care nu poate fi considerat un plan național de acțiune împotriva pescuitului INN clar și detaliat. Coreea nu și-a îmbunătățit nivelul de punere în aplicare a NPOA pentru a asigura coordonarea internă a eforturilor întreprinse la nivel național pentru prevenirea, descurajarea și eliminarea pescuitului INN. În special, o serie de obiective nu au fost îndeplinite în ceea ce privește monitorizarea, controlul și supravegherea flotei pentru pescuitul în larg. Cu ocazia misiunilor sale, Comisia a făcut cunoscut faptul că nivelul schimburilor de informații cu statele de coastă este nesatisfăcător. Coreea continuă să nu își îndeplinească responsabilitățile de stat de pavilion și de stat al portului în conformitate cu dreptul internațional.

               (34)

               Cu ocazia misiunii desfășurate în Coreea în iulie 2011, Comisia a observat că nu există un centru de monitorizare a pescuitului (FMC) de sine stătător, care să controleze flota coreeană pentru pescuitul în larg, iar operatorii Departamentului pentru pescuitul în larg nu pot confirma existența unei anumite nave în interiorul sau în afara unei anumite zone geografice și nici dacă, atunci când pescuiește într-o zonă dată (ZEE sau ORGP), aceasta deține autorizația de operare în zona respectivă. În plus, în ceea ce privește validarea certificatelor de captură pentru flota pentru pescuitul în larg, s-a observat că autoritatea coreeană competentă – Serviciul național pentru inspecția calității produselor pescărești – nu dispune de niciun mijloc de verificare încrucișată a informațiilor menționate în certificatele de captură sau de alte surse fiabile de informare, precum licențele de pescuit deținute de un operator economic, pozițiile VMS ale navelor de pescuit, rapoartele de captură sau copii ale jurnalelor de bord. Potrivit informațiilor furnizate de Guvernul Coreei, a fost înființat un nou minister al oceanelor și pescuitului, iar un FMC va fi responsabil pentru monitorizarea flotei acestuia. Cu toate acestea, legislația existentă continuă să nu fie compatibilă cu articolul 18 alineatul (3) litera (e) și litera (g) punctul (iii) și cu articolul 18 alineatul (4) din UNFSA. În această privință, trebuie corectate deficiențele identificate la nivelul resurselor umane, al disponibilității datelor privind pozițiile navelor de pescuit în timp real sau a datelor privind activitățile anterioare, la nivelul metodelor utilizate și al formării funcționarilor responsabili.

               (35)

               În ceea ce privește normele administrative privind transbordarea pe mare a peștilor, Coreea a transmis faptul că aceste norme există numai în cazurile vizate de ORGP sau în cazul în care statele de coastă reglementează această activitate. În cel din urmă caz, s-a clarificat faptul că Guvernul Coreei nu primește niciun raport privind astfel de operațiuni de transbordare pe mare. În această privință, trebuie remarcat faptul că transbordările pe mare efectuate de navele de pescuit coreene în apele Africii de Vest au dat naștere unor încălcări, astfel cum se menționează la considerentele 21-28, și au făcut obiectul unor cereri de verificare în 2011, adresate de diferite state membre (3).

               (36)

               Existența unei proceduri în conformitate cu articolul 27 din Regulamentul INN constituie un indiciu în plus că acest stat nu și-a onorat responsabilitățile ce îi revin în legătură cu navele care operează în marea liberă, după cum se prevede la articolul 18 alineatele (1) și (2) din UNFSA. În plus, în temeiul articolului 19 alineatul (1) din UNFSA, statului de pavilion i se solicită să asigure conformitatea navelor care arborează pavilionul său cu normele ORGP privind conservarea și gestionarea.

               (37)

               Comisia a analizat dacă Coreea a luat măsuri eficace de aplicare a legii cu privire la operatorii responsabili pentru pescuitul INN și dacă s-au aplicat sancțiuni suficient de severe pentru a-i priva pe autorii infracțiunii de avantajele care rezultă din pescuitul INN.

               (38)

               Recurența cazurilor de pescuit INN descrise la considerentele 21-28 indică faptul că Coreea nu a adoptat măsuri de aplicare a legii ca reacție la aceste practici de pescuit INN, în urma solicitărilor relevante ale Comisiei.

               (39)

               Lipsa monitorizării și a sancționării efective de către autoritățile coreene a participării navelor coreene la aceste activități ilegale subminează abilitatea autorităților de a-și îndeplini obligațiile în conformitate cu articolul 117 din UNCLOS, care stipulează obligația statelor de a adopta măsuri naționale pentru resortisanții lor în vederea conservării resurselor biologice din marea liberă. În această privință, ar trebui remarcat și faptul că importanța măsurilor eficiente față de beneficiarii reali este confirmată de documentația FAO și OCDE relevantă, care subliniază importanța informațiilor privind beneficiarii reali pentru combaterea activităților ilicite (4) și necesitatea existenței unor registre privind navele de pescuit și beneficiarii reali (5). Practica administrativă care ar putea determina operatorii care desfășoară activități de pescuit INN să înmatriculeze navele INN nu este în conformitate cu articolul 94 din UNCLOS.

               (40)

               Faptul că, în calitate de stat de pavilion, Coreea nu și-a îndeplinit obligațiile de conformitate și de aplicare a legii prevăzute la articolul 19 din UNFSA este confirmat, de asemenea, de informațiile colectate în cadrul misiunilor derulate în 2011 și 2012, precum și de informațiile obținute de Comisie în conformitate cu articolul 25 din Regulamentul INN. Comisia a stabilit faptul că navele de pescuit care arborează pavilionul coreean au desfășurat în mod recurent activități de pescuit INN. Această situație a condus la inițierea procedurilor în conformitate cu articolele 26 și 27 din Regulamentul INN. În prezent, se aplică procedurile vizate la articolul 27 pentru a se stabili dacă activitățile de pescuit INN sunt sancționate în mod adecvat, astfel încât să asigure conformitatea, să descurajeze încălcările și să priveze autorii infracțiunii de avantajele care rezultă din activitățile ilegale ale acestora. Autoritățile coreene au fost informate cu privire la aceste proceduri prin scrisorile din 11 octombrie 2011, 22 decembrie 2011 și 2 martie 2012.

               (41)

               Punctele 34 și 35 din IPOA INN prevăd, de asemenea, că statele ar trebui să se asigure că navele de pescuit autorizate să arboreze pavilionul lor nu se implică în activități de pescuit INN sau nu sprijină astfel de activități și că, înainte să înmatriculeze o navă, își pot exercita drepturile pentru a se asigura că nava nu se angajează în activități de pescuit INN. În plus, măsurile menționate la considerentul 59 privind activitățile resortisanților coreeni în zonele de pescuit de ton tropical din Golful Guineei, care includ transbordări interzise efectuate de navele sub pavilion ghanez, subminează capacitatea Coreei de a-și îndeplini obligațiile ce îi revin în conformitate cu articolul 94 alineatul (2) litera (b) din UNCLOS, care prevede că un stat de pavilion își asumă jurisdicția în conformitate cu dreptul său intern asupra fiecărei nave care arborează pavilionul său și asupra căpitanului, ofițerilor și echipajului.

               (42)

               Dovezile disponibile confirmă în continuare faptul că Coreea nu și-a îndeplinit obligațiile ce îi revin în conformitate cu dreptul internațional în legătură cu măsurile eficiente de aplicare a legii. În această privință, se reamintește faptul că, în conformitate cu Legea dezvoltării industriei oceanice din Coreea, adoptată în 2007 și modificată în martie 2013, navelor de pescuit care arborează pavilionul coreean li se solicită să dispună de VMS numai atunci când pescuiesc în zonele în care ORGP solicită deținerea la bord a VMS sau atunci când operează în ape naționale, în temeiul acordurilor de pescuit pe care Coreea le-a semnat cu țări terțe (6). Prin urmare, nu există dispoziții legale care să oblige navele să dispună de VMS în cazul în care pescuiesc în marea liberă în afara sferei de competență a ORGP sau în apele statelor de coastă cu care nu au fost semnate acorduri de pescuit. Potrivit informațiilor furnizate de autoritățile coreene la 25 iulie 2013, în prezent, 97 dintre cele 344 de nave coreene pentru pescuit în larg nu dispun de un sistem VMS. În conformitate cu Legea dezvoltării industriei oceanice din iulie 2013, nu se prevede în mod clar obligativitatea instalării VMS pentru întreaga flotă coreeană de nave de pescuit în larg, indiferent de locul în care operează. În prezent, urmărirea obligatorie prin VMS este o practică acceptată la nivel internațional, care face parte, așadar, în mod normal, din îndatoririle statelor de pavilion în conformitate cu articolul 18 alineatul (3) litera (e) din UNFSA. Faptele descrise la prezentul considerent și la considerentele 21-28 indică faptul că Coreea nu a respectat condițiile prevăzute la articolul 94 din UNCLOS, care prevede că un stat de pavilion își asumă jurisdicția asupra fiecărei nave care arborează pavilionul său și asupra căpitanului, ofițerilor și echipajului, în conformitate cu dreptul său intern. În plus, Coreea nu și-a îndeplinit obligațiile de conformitate și de asigurare a aplicării legii, în calitate de stat de pavilion, astfel cum se prevede la articolul 19 din UNFSA, întrucât nu a demonstrat faptul că a acționat și a operat în conformitate cu normele detaliate prevăzute la respectivul articol.

               (43)

               Totodată, în ceea ce privește măsurile de aplicare a legii puse în practică de Coreea, misiunile derulate de Comisie în Coreea au arătat faptul că se impune o revizuire a sancțiunilor aplicabile cu privire la încălcări, astfel cum se prevede în Directiva ministerială din 29 decembrie 2009 privind normele UE referitoare la pescuitul INN, și anume „Legea privind controlul resurselor piscicole” din Coreea. Sistemul juridic coreean prevede o amendă maximă de 1 000 dolari SUA pentru încălcare, ca sancțiune penală. Nivelul unor astfel de sancțiuni este, în mod evident, neadecvat și clar neproporțional cu gravitatea posibilelor încălcări, cu potențialul impact al încălcărilor asupra resurselor și cu posibilul beneficiu care ar putea fi obținut de infractori din astfel de acțiuni ilegale. Legea dezvoltării industriei oceanice recent adoptată (iulie 2013) nu stabilește un catalog clar al sancțiunilor disuasive (penale și administrative) și al sancțiunilor complementare. Sistemul actual revizuit prevede mai multe derogări de la suspendarea licențelor, nu definește în mod clar încălcările grave, conține definiții neclare și metode confuze de calculare a nivelului sancțiunilor. Cu ocazia misiunii derulate în luna martie 2011 și în comunicările ulterioare cu Coreea, Comisia a observat faptul că, în pofida disponibilității unor informații suficiente pentru notificarea încălcărilor comise de navele lor de pescuit care operează în marea liberă și în apele țărilor terțe, autoritățile coreene competente nu au dispus măsuri prompte pentru inițierea procedurilor și, după caz, nu au sancționat în mod adecvat navele în cauză. În conformitate cu articolul 62 din UNCLOS, resortisanții altor state care pescuiesc în ZEE a unei țări terțe trebuie să respecte măsurile de conservare și termenii și condițiile stabilite în legile și reglementările statelor de coastă. În acest sens, practicile administrative observate în Coreea nu sunt compatibile cu obligațiile internaționale asumate de aceasta în calitate de stat de pavilion în temeiul UNCLOS.

               (44)

               Observația referitoare la menționarea Coreei în raportul NMFS (7) este pertinentă. Coreea a fost identificată ca stat care nu aplică sancțiuni suficiente pentru a descuraja navele sale să se implice în activități de pescuit care încalcă măsurile de conservare și gestionare impuse în cadrul unui acord internațional de gestionare a pescuitului. În special, NMFS este preocupat de faptul că Coreea nu controlează în mod eficient cele nouă nave de pescuit ale sale, autorizate, în prezent, să pescuiască în zona Convenției CCAMLR. Preocupări similare au fost exprimate în cadrul celei de a 18-a reuniuni speciale a ICCAT din noiembrie 2012, privind activitățile resortisanților coreeni implicați în posibile transbordări ilegale, astfel cum se explică în continuare la considerentul 59. Guvernul Coreei a mai indicat faptul că a adoptat o modificare a legii relevante în vederea înăspririi sancțiunilor împotriva activităților de pescuit INN. În pofida Legii dezvoltării industriei oceanice din iulie 2013, noul sistem de sancționare este insuficient pentru a descuraja activitățile de pescuit INN, după cum se explică la considerentul 43.

               (45)

               Ținând seama de situația descrisă la considerentele 43 și 44, s-a concluzionat că nivelul sancțiunilor aplicate pentru încălcări prin activități de pescuit INN, prevăzut în legislația coreeană, nu este în conformitate cu articolul 19 alineatul (2) din UNFSA, care prevede că sancțiunile aplicabile pentru încălcări trebuie să fie suficient de severe pentru a asigura conformitatea și a descuraja în mod eficient încălcările, oriunde ar avea loc acestea; de asemenea, sancțiunile ar trebui să priveze autorii infracțiunii de avantajele care rezultă din activitățile ilegale ale acestora. În plus, acțiunile Coreei cu privire la măsurile eficace de aplicare a legii nu sunt în concordanță cu recomandările de la punctul 21 din IPOA INN, care îndeamnă statele să se asigure că sancțiunile pentru navele care desfășoară activități de pescuit INN sunt suficient de severe pentru a preveni, a descuraja și a elimina în mod eficient pescuitul INN și pentru a-i priva pe autorii infracțiunii de avantajele care rezultă din acest tip de pescuit.

               (46)

               Neîndeplinirea, de către Coreea, a obligațiilor sale de conformitate și de aplicare a legii, astfel cum se descrie în prezenta secțiune, încalcă, de asemenea, articolul III alineatul (8) din Acordul de conformitate al FAO, conform căruia fiecare parte trebuie să ia măsuri de aplicare a legii în ceea ce privește navele de pescuit autorizate să îi arboreze pavilionul care acționează cu încălcarea dispozițiilor Acordului de conformitate al FAO, inclusiv, dacă este cazul, conferind încălcării acestor dispoziții caracterul de infracțiune în conformitate cu legislația națională. Sancțiunile aplicabile pentru aceste încălcări trebuie, într-adevăr, să fie suficient de severe pentru a garanta efectiv conformitatea cu cerințele Acordului de conformitate al FAO și pentru a-i priva pe autorii infracțiunii de avantajele care rezultă din activitățile lor ilegale.

               (47)

               În ceea ce privește istoricul, natura, împrejurările, amploarea și gravitatea asociate formelor de activități de pescuit INN examinate, Comisia a luat în considerare activitățile de pescuit INN recurente și repetitive ale navelor care au arborat pavilionul Coreei până în 2013, astfel cum se menționează la considerentele 21-24.

               (48)

               În ceea ce privește capacitatea actuală a autorităților coreene, se remarcă faptul că, în conformitate cu indicele dezvoltării umane al Organizației Națiunilor Unite (8), Coreea este considerată o țară cu un grad foarte ridicat de dezvoltare umană (pe locul 12 din 186 de țări). Ținând seama de poziția acesteia, nu se consideră necesară analiza capacității existente a autorităților coreene competente, întrucât nivelul de dezvoltare din Coreea, astfel cum se menționează la prezentul considerent, nu poate fi considerat drept un factor care subminează capacitatea autorităților competente de a coopera cu alte țări și de a pune în practică măsurile de aplicare a legii.

               (49)

               În conformitate cu analiza de la considerentul 48, s-a remarcat, de asemenea, faptul că, pe baza informațiilor obținute în cadrul misiunii din luna iulie 2011, nu se poate considera că autoritățile coreene nu dispun de resurse financiare; din contră, autoritățile nu dispun de mediul administrativ și juridic necesar și de prerogativele necesare pentru îndeplinirea sarcinilor ce le revin.

               (50)

               Având în vedere situația descrisă în prezenta secțiune a deciziei și pe baza tuturor elementelor concrete colectate de Comisie și a tuturor declarațiilor transmise de această țară, în conformitate cu articolul 31 alineatele (3) și (5) din Regulamentul INN, se poate stabili că Coreea nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în baza dreptului internațional în calitate de stat de pavilion, în ceea ce privește eforturile de cooperare și de aplicare a legii.

         3.3.   Neaplicarea normelor internaționale [articolul 31 alineatul (6) din Regulamentul INN]

               (51)

               Coreea a ratificat UNCLOS și UNFSA și a acceptat Acordul de conformitate al FAO. În plus, Coreea este parte contractantă a CCAMLR, CCSBT, CITT, ICCAT, IOTC, SPRFMO, WCPFC, NAFO și SEAFO.

               (52)

               Comisia a analizat toate informațiile considerate relevante cu privire la statutul Coreei de membru contractant al CCAMLR, IOTC și ICCAT.

               (53)

               În cadrul reuniunii CCAMLR (9) din 2011, în ceea ce privește nava Insung nr. 7, au fost exprimate îngrijorări cu privire la nivelul sancțiunilor aplicate de Coreea operatorului, navei și căpitanului acesteia, având în vedere gravitatea activității ilegale. Comisia permanentă privind punerea în aplicare și conformitatea (SCIC) din cadrul CCAMLR a propus includerea navei Insung nr. 7 pe lista de nave INN ale părților contractante, însă Coreea a blocat includerea în cadrul celei de a 30-a reuniuni a CCAMLR.

               (54)

               Raportul de conformitate al IOTC pentru Coreea, elaborat de Comitetul pentru controlul conformității în cadrul sesiunii sale din 2011 (10), identifică Republica Coreea ca țară care nu se conformează cerințelor statistice obligatorii stabilite prin Rezoluțiile 05/05, 09/06 și 10/06 (capturi accidentale necomunicate de broaște țestoase marine și de păsări acvatice, capturi accidentale de rechini comunicate parțial). Comitetul pentru controlul conformității a detectat, de asemenea, mai multe încălcări ale obligațiilor de raportare ale Coreei privind Rezoluția 10/04 privind sistemul de observare regională, întrucât Coreea nu a transmis rapoarte ale observatorilor, și Rezoluțiile 01/06 și 03/03 privind programul IOTC de documentare statistică cu privire la tonul obez, întrucât Coreea nu a raportat către IOTC evaluarea datelor de export în raport cu datele de import. Președintele IOTC a comunicat Coreei, în cadrul unei scrisori din 22 martie 2011, îngrijorările comitetului cu privire la nivelul de conformitate al acestei țări.

               (55)

               Conform informațiilor obținute din raportul de conformitate al IOTC din 10 martie 2012 (11), în ceea ce privește anul 2011, Coreea a încălcat sau a respectat numai parțial o serie de rezoluții adoptate de IOTC. În special, nu toate uneltele de pescuit au fost marcate conform dispozițiilor Rezoluției 01/02 privind standardele de gestiune. În ceea ce privește VMS, Coreea nu respectă Rezoluția 10/01, întrucât nu a furnizat nicio informație referitoare la rezumatul înregistrărilor VMS în Raportul privind punerea în aplicare. Coreea și-a îndeplinit numai parțial obligația de a transmite date privind rechinii, astfel cum se solicită în Rezoluția 05/05. În plus, președintele Comitetului pentru controlul conformității a identificat măsuri semnificative de neconformitate față de cadrul juridic al IOTC. În această privință, Coreea nu a transmis rapoarte de observare, astfel cum se solicită în Rezoluția 11/04 a IOTC, și nu a furnizat un raport privind rezultatele analizei datelor privind exportul de ton obez.

               (56)

               În plus, în conformitate cu Circulara 2013-2014 (12) a IOTC, pe parcursul anului 2012 s-a raportat faptul că o navă coreeană a fost implicată în posibile infracțiuni detectate în cadrul programului IOTC de observare regională pentru monitorizarea transbordărilor pe mare.

               (57)

               Se reamintește faptul că ICCAT a transmis Coreei o scrisoare de identificare în 2010 (13). În scrisoare, Coreea a fost identificată ca nerespectând pe deplin și în mod eficient obligația sa de a comunica datele statistice prevăzute în Recomandarea 05-09 a ICCAT. În aceeași scrisoare, ICCAT a subliniat faptul că Coreea nu a furnizat toate datele și informațiile necesare, precum: date privind sarcina I (date transmise după termenul-limită); sarcina II (date privind captura și efortul transmise după termenul-limită și date privind dimensiunea capturii netransmise); tabelele de conformitate transmise după termenul-limită; rapoarte de transbordare netransmise; informații privind standardul referitor la gestionarea tonierelor cu paragate de dimensiuni mari transmise după termenul-limită; raportul privind punerea în aplicare a Recomandării 08-05 transmis după termenul-limită; raportul privind punerea în aplicare a planului anual de pescuit primit după termenul-limită și planul de gestionare a capacității transmis după termenul-limită. Comitetul a observat, de asemenea, recoltarea în exces de către Coreea, după cum urmează: recoltarea în exces a tonului alb din Atlanticul de Sud, cu încălcarea Recomandării 07-03; recoltarea în exces a peștelui-spadă din Atlanticul de Sud pentru al doilea an consecutiv, cu încălcarea Recomandării 06-03; recoltarea în exces a peștelui-spadă din Atlanticul de Nord pentru al treilea an consecutiv, cu încălcarea Recomandării 08-02. În ceea ce privește Recomandarea 08-01, în calitate de țară care recoltează cantități reduse, Coreea nu a avut o limită specifică pentru capturile de ton obez. Cu toate acestea, Comitetul a subliniat, de asemenea, faptul că nu se intenționa ca țările care recoltează cantități reduse să își sporească capturile la peste 2 100 de tone metrice. Comitetul și-a exprimat îngrijorarea cu privire la tendința crescătoare a Coreei privind capturile de ton obez. Comitetul a fost, de asemenea, preocupat de lipsa unor măsuri eficiente adoptate de Coreea în vederea restricționării recoltelor de marlin alb în limitele specificate în Recomandarea 06-09.

               (58)

               O scrisoare de identificare a fost transmisă Coreei cu privire la mai multe deficiențe în ceea ce privește respectarea măsurilor de gestionare și a cerințelor de raportare în 2010 (14). În această scrisoare, Coreea este informată cu privire la faptul că ICCAT a decis menținerea identificării Coreei conform Recomandării 06-13 privind măsurile comerciale. În plus, Coreea a fost identificată pentru nerespectarea obligațiilor sale prevăzute în Recomandarea 05-09 a ICCAT privind respectarea obligațiilor de raportare statistică, în Recomandarea 06-09 a ICCAT privind consolidarea în continuare a Planului de refacere a populațiilor de marlin alb și marlin albastru și în Recomandarea 07-03 a ICCAT privind limitele capturilor de ton alb sudic pentru anii 2008, 2009, 2010 și 2011. În acest sens, Comitetul pentru controlul conformității a stabilit că Coreea nu a furnizat toate datele și rapoartele necesare în termenele-limită prevăzute. Au fost identificate probleme legate de lipsa raportării, comunicări întârziate, raportări incomplete și calitatea insuficientă a datelor. Comitetul și-a exprimat, de asemenea, îngrijorarea față de lipsa unor măsuri eficiente adoptate de Coreea pentru a controla recoltele de ton alb sudic, în limitele specificate în Recomandarea 07-03, și recoltele de zărgan specificate în Recomandarea 06-09, după cum arată recoltările în exces de ton alb sudic și marlin alb din 2008 și 2009. Ca urmare a acestor deficiențe identificate, în aceeași scrisoare de identificare, ICCAT a solicitat Coreei: să răspundă cu promptitudine la circulara anuală a secretariatului privind aplicabilitatea cerințelor de raportare ale ICCAT și, în acest scop, să își revizuiască procedurile de raportare și de colectare de date; să transmită secretariatului planurile preliminare de gestionare pentru tonul alb sudic și zărgan, inclusiv măsurile care urmează să fie adoptate pentru a menține debarcările în limitele stabilite și informații privind capacitatea flotei pentru zonele de pescuit în care au loc recoltări în exces.

               (59)

               ICCAT a transmis Coreei o scrisoare în care își exprimă îngrijorarea cu privire la mai multe deficiențe legate de conformitate în 2011 (15). Într-adevăr, Comitetul pentru controlul conformității a decis să își exprime preocuparea legată de nerespectarea în integralitate de către Coreea a obligațiilor sale în conformitate cu Recomandarea ICCAT privind promovarea respectării măsurilor ICCAT de conservare și gestionare de către resortisanții părților contractante, de către părțile necontractante cooperante, entitățile sau entitățile piscicole (Recomandarea 06-14). Comitetul și-a exprimat, de asemenea, îngrijorarea cu privire la activitățile resortisanților coreeni în zonele de pescuit de ton tropical din Golful Guineei, care pot implica transbordări interzise efectuate de nave sub pavilion ghanez. Comitetul a încurajat Coreea să abordeze implicarea resortisanților coreeni în activitățile ilegale care au loc în acea zonă de pescuit. În fine, Coreei i s-a solicitat să informeze ICCAT cu privire la măsurile pe care le-a adoptat pentru promovarea conformării resortisanților săi implicați în pescuitul de ton tropical din Golful Guineei.

               (60)

               ICCAT a transmis Coreei o scrisoare în care și-a exprimat îngrijorarea cu privire la activitățile resortisanților coreeni în zonele de pescuit de ton tropical din Golful Guineei, care este posibil să fi inclus transbordări ilegale pe mare în 2012 (16). În această scrisoare, ICCAT a solicitat Coreei să ia toate măsurile necesare pentru a se asigura că navele și resortisanții coreeni nu sunt implicați în activități ilegale care au loc în acea zonă de pescuit.

               (61)

               Ținând seama de absența controlului navelor în marea liberă, astfel cum se prevede în normele ORGP, și de neasigurarea respectării de către navele care arborează pavilionul său a recomandărilor CCAMLR, ICCAT și IOTC, Coreea încalcă articolul 18 alineatul (3) litera (a) din UNFSA, care impune statelor ale căror nave pescuiesc în marea liberă să adopte măsuri de control prin care să asigure conformitatea acelor nave cu normele ORGP.

               (62)

               Potrivit considerentului 57, Coreea nu își îndeplinește obligațiile care derivă din articolul 18 alineatul (3) litera (b) punctul (ii) din UNFSA, permițând navelor sale să pescuiască cu încălcarea condițiilor stabilite de ICCAT. Întrucât nu respectă standardele de gestionare privind marcarea uneltelor de pescuit, Coreea nu respectă articolul 18 alineatul (3) litera (d) din UNFSA. Coreea nu respectă cerințele privind înregistrarea și raportarea la timp prevăzute la articolul 18 alineatul (3) literele (e) și (g) din UNFSA, având în vedere faptul că nu a transmis IOTC și ICCAT informațiile privind rapoartele anuale, statistice și ale observatorilor și nici datele referitoare la schimburile comerciale și capturile accidentale. Coreea nu respectă dispozițiile articolului 18 alineatul (3) litera (g) din UNFSA, având în vedere nerespectarea obligației sale de a raporta către IOTC rezumatul înregistrărilor VMS și de a monitoriza transbordările pe mare.

               (63)

               În fine, ar trebui remarcat faptul că, în pofida recomandărilor de la punctele 25, 26 și 27 din IPOA INN, în realitate, Coreea nu a actualizat planul național de acțiune împotriva pescuitului INN.

               (64)

               Având în vedere situația explicată în prezenta secțiune a deciziei și pe baza tuturor elementelor con crete colectate de Comisie și a tuturor declarațiilor transmise de această țară, în conformitate cu articolul 31 alineatele (3) și (6) din Regulamentul INN, s-ar putea stabili că Coreea nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în baza dreptului internațional, în ceea ce privește normele, reglementările și măsurile de conservare și gestionare internaționale.

         3.4.   Constrângeri specifice țărilor în curs de dezvoltare

               (65)

               Se reamintește faptul că, în conformitate cu indicele dezvoltării umane al Organizației Națiunilor Unite (17), Coreea este considerată o țară cu un grad foarte ridicat de dezvoltare umană (pe locul 12 din 186 de țări). Pe de altă parte, Coreea este inclusă pe lista din anexa V la Regulamentul (CE) nr. 1905/2006 ca țară care intră în categoria țărilor și teritoriilor care nu se află în curs de dezvoltare.

               (66)

               Ținând seama de această clasificare, Coreea nu poate fi considerată o țară marcată de constrângeri specifice care derivă direct din nivelul său de dezvoltare.

               (67)

               Ar trebui observat faptul că notificarea Coreei ca stat de pavilion a fost acceptată de Comisie în conformitate cu articolul 20 din Regulamentul INN începând cu 1 ianuarie 2010. Ulterior, Coreea a confirmat, conform articolului 20 alineatul (1) din Regulamentul INN, că dispune de convenții naționale pentru punerea în aplicare, controlul și asigurarea respectării legilor, a reglementărilor și a măsurilor de conservare și gestionare cărora trebuie să se supună navele sale de pescuit.

               (68)

               Comisia a informat Coreea cu privire la diversele deficiențe pe care le-a identificat în cursul misiunilor și al reuniunilor desfășurate. Comisia a încercat să coopereze cu autoritățile coreene și să avanseze în ceea ce privește măsurile corective legate de deficiențele identificate. Coreea nu a adoptat suficiente măsuri corective și nici nu a înregistrat evoluții pozitive în ceea ce privește corectarea deficiențelor stabilite. Comisia a analizat revizuirea recentă a Legii dezvoltării industriei oceanice care vizează stabilirea de sancțiuni, înființarea unui Centru de monitorizare a pescuitului, extinderea utilizării echipamentelor VMS la toate navele de pescuit în larg și instituirea de noi programe de formare pentru pescari. Totuși, acest nou text juridic național nu respectă dispozițiile articolelor 62, 94, 117 și 118 din UNCLOS, ale articolelor 18, 19 și 20 din UNFSA, precum și ale diferitelor recomandări ale ORGP (la care Coreea este parte contractantă) din motivele explicate deja în secțiunea 3 din decizie. În ceea ce privește celelalte elemente subliniate, Comisia a confirmat în cadrul întâlnirilor cu autoritățile coreene din perioada aprilie-iulie 2013 faptul că Coreea nu a prezentat niciun plan concret și tangibil de punere în aplicare a acestor măsuri și că, pentru moment, nu este în măsură să pună în aplicare legislația națională și să își controleze flota dincolo de zonele care intră sub jurisdicția sau suveranitatea sa națională.

               (69)

               Situația descrisă în prezenta secțiune confirmă faptul că Coreea este o țară foarte dezvoltată, care dispune de mijloace suficiente pentru a face față deficiențelor identificate și a le corecta, însă autoritățile coreene încă nu reușesc să introducă și să pună în aplicare măsuri de combatere a activităților de pescuit INN.

               (70)

               Având în vedere situația descrisă în prezenta secțiune a deciziei și pe baza tuturor elementelor concrete colectate de Comisie și a tuturor declarațiilor transmise de această țară, în conformitate cu articolul 31 alineatul (7) din Regulamentul INN, s-ar putea stabili că stadiul de dezvoltare și performanța generală ale Coreei în ceea ce privește activitățile de pescuit nu sunt afectate de nivelul său de dezvoltare.

         4.   PROCEDURA ÎN CEEA CE PRIVEȘTE REPUBLICA GHANA

               (71)

               Notificarea Republicii Ghana (Ghana) ca stat de pavilion a fost acceptată de Comisie în conformitate cu articolul 20 din Regulamentul INN, începând cu 1 ianuarie 2010.

               (72)

               În perioada 28-31 mai 2013, în colaborare cu EFCA, Comisia a desfășurat o misiune în Ghana în contextul cooperării administrative prevăzute la articolul 20 alineatul (4) din Regulamentul INN.

               (73)

               Misiunea a vizat verificarea informațiilor privind convențiile Ghanei pentru punerea în aplicare, controlul și asigurarea respectării legilor, reglementărilor și a măsurilor de conservare și gestionare cărora trebuie să se supună navele de pescuit ale acesteia, a măsurilor adoptate de Ghana pentru punerea în aplicare a obligațiilor asumate în cadrul luptei împotriva pescuitului INN și pentru îndeplinirea cerințelor și a aspectelor care țin de punerea în aplicare a regimului Uniunii de certificare a capturilor.

               (74)

               Raportul final al misiunii a fost trimis Ghanei la 14 iunie 2013.

               (75)

               Între 16 și 18 iulie 2013, a avut loc o nouă misiune a Comisiei în Ghana, pentru monitorizarea măsurilor adoptate cu ocazia primei misiuni. La 17 iulie 2013, Comisia a transmis Ghanei observații scrise privind situația constatată în țară. La 23 iulie, a avut loc o videoconferință tehnică între autoritățile din Ghana și Comisie. Comisia a furnizat Ghanei raportul relevant al reuniunii la 1 august 2013.

               (76)

               La 23 septembrie 2013, au fost primite noi informații din partea Ghanei.

               (77)

               Ghana este parte contractantă a ICCAT, a Comisiei internaționale pentru vânătoarea de balene (IWC), a Comitetului pentru pescuit și acvacultură în apele interioare din Africa (CIFAA), a Comitetului pentru pescuit în zona centrală de vest a Golfului Guineea (FCWC) și a Comitetului pentru pescuit în zona central-estică a Atlanticului (CECAF), ultimele două fiind organisme consultative subregionale de pescuit.

               (78)

               Ghana a ratificat UNCLOS și a semnat Acordul FAO din 2009 privind măsurile de competența statului portului pentru prevenirea, descurajarea și eliminarea pescuitului ilegal, nedeclarat și nereglementat (Acordul FAO privind măsurile statului portului).

               (79)

               Comisia a cules și a analizat toate informațiile relevante pentru a evalua respectarea de către Ghana a obligațiilor sale internaționale în calitate de stat de pavilion, de stat al portului, de stat de coastă și de stat de comercializare (18), astfel cum sunt prevăzute în acordurile internaționale menționate la considerentul 76 și stabilite de ORGP menționate la considerentele 76 și 79.

               (80)

               Comisia a utilizat informațiile obținute din datele disponibile publicate de ICCAT, de Comisia pentru pescuit în Atlanticul de Nord-Est (NEAFC), de Organizația de Pescuit în Atlanticul de Sud-Est (SEAFO) și de Organizația de Pescuit în Atlanticul de Nord-Vest (NAFO), fie sub formă de rapoarte de conformitate, fie ca liste de nave INN, precum și informațiile disponibile publicului, obținute din raportul NMFS al Departamentului de comerț al SUA (19). În plus, Comisia a utilizat rezultatele misiunilor desfășurate în Ghana în 2013.

         5.   POSIBILITATEA CA REPUBLICA GHANA SĂ FIE IDENTIFICATĂ CA ȚARĂ TERȚĂ NECOOPERANTĂ

               (81)

               În conformitate cu articolul 31 alineatul (3) din Regulamentul INN, Comisia analizează obligațiile Ghanei în calitate de stat de pavilion, al portului, de coastă și de comercializare. În scopul acestei analize, Comisia a ținut seama de parametrii enumerați la articolul 31 alineatele (4)-(7) din Regulamentul INN.

         5.1.   Recurența activităților navelor de pescuit INN și a fluxurilor comerciale INN [articolul 31 alineatul (4) literele (a) și (b) din Regulamentul INN]

               (82)

               Comisia a stabilit, pe baza informațiilor obținute din lista ORGP a navelor INN și a informațiilor colectate în timpul misiunilor la fața locului derulate în Ghana, în lunile mai și iulie 2013, că nava de pescuit INN „Yucatan Basin” inclusă pe lista ORGP-urilor NAFO, SEAFO și NEAFC a fost redenumită „Trinity” și este, în prezent, înmatriculată sub pavilionul Ghanei (20).

               (83)

               Astfel, se reamintește faptul că, în temeiul articolului 94 alineatele (1) și (2) din UNCLOS referitoare la îndatoririle statului de pavilion, fiecare stat de pavilion își exercită jurisdicția și controlul asupra fiecărei nave care arborează pavilionul său și asupra căpitanului, ofițerilor și echipajului acesteia. Acest articol stabilește, de asemenea, obligația menținerii unui registru al navelor care arborează pavilionul său. În această privință, având în vedere acest caz concret și procedurile existente, Comisia consideră că Ghana nu este în măsură să împiedice înmatricularea navelor INN sub pavilionul său, fapt care indică nerespectarea, de către Ghana, a responsabilităților sale de stat de pavilion în temeiul dreptului internațional.

               (84)

               În plus, în contextul aplicării Regulamentului INN al UE de către statele membre ale UE, Comisia a adunat dovezi privind încălcarea repetată a măsurilor ICCAT de conservare și gestionare săvârșită de navele sub pavilionul Ghanei. În consecință, la 23 aprilie 2013, UE a notificat oficial situația Ghanei Secretariatului ICCAT și i-a furnizat acestuia toate informațiile justificative pentru susținerea faptelor. Încălcările au făcut referire la transbordări repetate pe mare, efectuate de nave de pescuit ton cu plasă-pungă care activau sub pavilionul Ghanei în zona ICCAT, încălcând interdicția de transbordare pe mare prevăzută în normele ICCAT (Recomandarea 12-06 a ICCAT). În plus, această notificare oficială la Secretariatul ICCAT a subliniat presupusa nerespectare de către Ghana a Recomandării 03-14 a ICCAT privind standardele minime pentru instituirea VMS în zona Convenției ICCAT. La primirea acestor informații, Secretariatul ICCAT a informat autoritățile ghaneze, la 30 aprilie 2013, cu privire la posibilele neconformități cu normele ICCAT și a invitat Ghana să furnizeze rezultatele anchetelor sale privind aceste aspecte, până cel târziu la 18 octombrie 2013.

               (85)

               În această privință, între 2009 și 2012, mai multe nave de pescuit cu plasă-pungă sub pavilionul Ghanei au efectuat în mod repetat transbordări ilegale pe mare, în zona ICCAT, către două nave transportatoare aflate, de asemenea, sub pavilion ghanez. În conformitate cu Recomandarea 06-11 (21), navele de pescuit cu plasă-pungă nu sunt autorizate să transbordeze pe mare specii de ton în zona ICCAT. Comisia a constatat faptul că transbordările recurente pe mare au avut loc cu încălcarea acestei recomandări a ICCAT și a observat că aceste operațiuni ilegale au fost validate de autoritățile ghaneze pe certificatele de captură ghaneze care însoțesc produsele pescărești exportate către UE.

               (86)

               În paralel, Comisia a obținut informații care dovedesc faptul că, înainte de 1 octombrie 2012, Ghana nu impusese niciodată navelor sale de pescuit ton care operează în zona ICCAT obligația de a raporta pozițiile lor geografice, în contradicție cu punctele 3, 4 și 5 din Recomandarea 03-14 a ICCAT.

               (87)

               În același mod, în contextul aplicării Regulamentului INN de către statele membre ale UE, Comisia a adunat dovezi privind încălcările repetate ale reglementărilor privind pescuitul INN săvârșite de navele ghaneze care operează fără autorizații de pescuit în apele aflate sub jurisdicția țărilor vecine (de exemplu, ZEE ale statelor Togo, Benin, Côte d’Ivoire și Nigeria). Comisia a observat că încălcările au fost detectate de statele membre în cadrul verificărilor efectuate de acestea cu privire la informațiile menționate în certificatele de captură validate de autoritățile ghaneze.

               (88)

               Comisia a constatat, de asemenea, faptul că, în calitate de stat de coastă, Ghana nu a adoptat măsuri corespunzătoare cu privire la activitățile de pescuit INN recurente desfășurate de navele de pescuit care operează în apele sale maritime sau care folosesc porturile sale. Activitățile de pescuit INN au fost confirmate în mod corespunzător în ultimele trei rapoarte anuale de monitorizare, control și supraveghere transmise de autoritățile ghaneze Comisiei cu ocazia misiunii acesteia din mai 2013.

               (89)

               În temeiul articolului 31 alineatul (4) litera (b), Comisia a examinat, de asemenea, măsurile adoptate de Ghana cu privire la accesul pe piața sa a produselor pescărești provenite din pescuitul INN.

               (90)

               În această privință, Comisia a observat faptul că Ghana nu a adoptat măsuri corespunzătoare privind prezența recurentă a produselor pescărești provenite din pescuitul INN pe piața UE și în industria UE. În contextul aplicării Regulamentului INN de către statele membre, Comisia a adunat dovezi potrivit cărora produsele pescărești (în principal specii de ton) capturate sau transbordate ilegal în zona ICCAT sau în ZEE ale țărilor vecine de către nave ghaneze și de către nave străine au fost debarcate în portul ghanez Tema, fiind ulterior vândute de operatorii ghanezi din sectorul piscicol societăților ghaneze și procesate de întreprinderile din Ghana fără a fi descoperite de autoritățile ghaneze sau fără ca acestea să împiedice intrarea acestor produse în lanțul de aprovizionare ghanez.

               (91)

               Având în vedere situația descrisă în prezenta secțiune a deciziei, Comisia consideră că recurența activităților de pescuit INN desfășurate de navele ghaneze și de navele care operează în apele maritime ale Ghanei este demonstrată.

               (92)

               Ținând seama de situația descrisă în prezenta secțiune a deciziei și pe baza tuturor elementelor concrete adunate de Comisie și a tuturor declarațiilor făcute de țara vizată, în conformitate cu articolul 31 alineatele (3) și (4) din Regulamentul INN, se poate stabili că Ghana nu s-a achitat de obligațiile care îi revin în temeiul dreptului internațional în calitate de stat de pavilion în ceea ce privește navele implicate în pescuitul INN și în ceea ce privește pescuitul INN desfășurat sau sprijinit de navele de pescuit care arborează pavilionul său sau de resortisanții săi și nu a luat suficiente măsuri pentru a combate pescuitul INN identificat și recurent, efectuat de navele care au arborat pavilionul său și nu s-a achitat de obligațiile care îi revin în temeiul dreptului internațional în calitate de stat de comercializare în ceea ce privește împiedicarea accesului produselor pescărești provenite din pescuitul INN pe piața sa.

         5.2.   Nerespectarea obligațiilor legate de cooperare și de aplicare a legii [articolul 31 alineatul (5) din Regulamentul INN]

               (93)

               Referitor la o cooperare eficace a Republicii Ghana cu Comisia și statele membre ale UE la efectuarea anchetelor privind pescuitul ilegal, nedeclarat și nereglementat și activitățile conexe, dovezile culese indică faptul că Ghana nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în calitate de stat de pavilion în conformitate cu dreptul internațional.

               (94)

               În special, Comisia a analizat modul în care Ghana a cooperat în contextul procedurilor prevăzute în Regulamentul INN, dacă Ghana a luat măsuri eficace de aplicare a legii cu privire la operatorii responsabili pentru activitățile de pescuit INN depistate la care se face referire în considerentele 83-85 și dacă s-au aplicat sancțiuni suficient de severe pentru a-i priva pe autorii infracțiunii de avantajele care rezultă dintr-un astfel de pescuit.

               (95)

               În ceea ce privește cooperarea și atribuțiile privind aplicarea legii, se reamintește situația mai multor nave de pescuit ton care arborează pavilionul statului ghanez, care operează cu încălcarea măsurilor de conservare și gestionare ale ICCAT sau cu încălcarea legilor și a regulamentelor naționale ale țărilor vecine (în special, Togo, Benin, Côte d’Ivoire și Nigeria). În legătură cu aceste cazuri concrete, Comisia a obținut dovezi care demonstrează că, în repetate rânduri, Ghana nu a furnizat niciun răspuns sau răspunsuri adecvate la solicitările de asistență transmise de către statele membre ale Uniunii în conformitate cu Regulamentul INN. Comisia consideră că activitățile de pescuit neautorizate desfășurate de aceste nave de pescuit ghaneze în zona economică exclusivă a statelor de coastă vecine constituie o încălcare a articolului 62 alineatul (4) din UNCLOS, deoarece aceste activități au fost efectuate fără a ține seama de termenii și condițiile stabilite în legislația și regulamentele acelor state de coastă. În plus, cu ocazia misiunii sale din mai 2013, Comisia a stabilit că Ghana nu a raportat încălcările constatate statelor de coastă vecine direct interesate de aceste activități de pescuit neautorizate care au vizat speciile mari migratoare în apele lor, ceea ce constituie o încălcare a obligațiilor sale de cooperare prevăzute la articolul 64 din UNCLOS.

               (96)

               Având în vedere această situație, Comisia a observat că Ghana nu a controlat în mod eficace aceste activități de pescuit și nu a reușit să depisteze încălcările repetate ale normelor naționale și internaționale săvârșite de navele sale. Comisia a stabilit că Ghana nu deține informații privind locul exact și apele străine în care navele sale de pescuit operează de fapt. Aceste elemente demonstrează și mai mult incapacitatea Ghanei, în calitate de stat de pavilion, de a monitoriza și controla activitățile de pescuit ale flotei sale și de a-și asuma jurisdicția asupra fiecărei nave care arborează pavilionul său în conformitate cu articolul 94 din UNCLOS.

               (97)

               De asemenea, se prevede că, pentru navele despre care s-a raportat că desfășoară activități care subminează eficacitatea măsurilor de conservare și gestionare ale ORGP, statele contractante ale ICCAT pot recurge la procedurile ORGP pentru a împiedica aceste nave să își desfășoare activitățile până în momentul în care se iau măsuri corespunzătoare de către statul de pavilion.

               (98)

               Nici acțiunile întreprinse de Ghana cu privire la înmatricularea navelor de pescuit nu sunt în conformitate cu recomandările de la punctele 34 și 44 din IPOA INN, care îndeamnă statele de pavilion să se asigure că navele de pescuit care au dreptul de a arbora pavilionul lor nu se vor angaja în activități de pescuit INN și nu le vor sprijini, și să invite statele de pavilion să adopte măsuri pentru a se asigura că niciunei nave nu i se va permite să pescuiască, cu excepția cazului în care o astfel de activitate este autorizată în conformitate cu legislația națională în zonele de jurisdicție națională.

               (99)

               În special, cu ocazia misiunii sale din mai 2013, Comisia a adunat dovezi potrivit cărora, înainte de aprilie 2013, Ghana nu deținea nicio procedură de verificare și examinare a informațiilor furnizate de către operatorii economici din Ghana cu privire la operațiunile de pescuit vizate de certificatele de captură validate de către Ghana. Pe baza acestui element și a coroborării informațiilor furnizate de autoritățile competente ale statelor membre, Comisia a stabilit că Ghana nu este în poziția de a exercita un control eficace asupra activității flotei sale de pescuit și că Ghana întâmpină dificultăți semnificative în asigurarea certificării fiabile a produselor pescărești capturate de navele sale de pescuit. Cu ocazia misiunii sale de la fața locului din mai 2013, Comisia a observat că au fost luate unele măsuri corective, începând cu aprilie 2013, în vederea îmbunătățirii fiabilității sistemului de certificare a capturii. Cu toate acestea, din cauza lipsei unui control real și a unei monitorizări a activităților de pescuit ale flotei ghaneze, Comisia consideră că noile proceduri stabilite în aprilie 2013 nu au abordat încă în mod suficient problemele de aplicare a legii constatate.

               (100)

               În acest sens, verificările și inspecțiile efectuate de către statele membre cu privire la produsele pescărești vizate de certificate de captură ghaneze au permis depistarea activităților de pescuit INN recurente desfășurate de navele ghaneze de pescuit ton și au indicat faptul că Ghana a validat certificatele de captură fără efectuarea unor verificări reale și fără examinarea informațiilor transmise de către operatorii economici. În consecință, mai multe importuri de produse pescărești capturate în condiții ilegale de către nave ghaneze au fost respinse la frontiera Uniunii de mai multe state membre ale Uniunii.

               (101)

               În plus, Comisia a obținut dovezi care confirmă că Ghana nu este în măsură să coopereze cu Uniunea pentru a oferi feedback cu privire la presupusele activități de pescuit INN desfășurate de navele sale care operează în zona ICCAT. În acest sens, Comisia a stabilit că Ghana nu a fost în măsură să furnizeze statelor membre ale UE pozițiile geografice ale navelor sale de pescuit care operează în zona ICCAT pentru perioada anterioară datei de 1 octombrie 2012, ceea ce constituie o încălcare a Recomandării 03-14 a ICCAT (22). Comisia a observat că, în perioada sus-menționată, Ghana nu a asigurat instalarea dispozitivelor VMS la bordul navelor de pescuit ton care operează în zona ICCAT și nu a impus navelor sale de pescuit niciun fel de obligații de raportare a informațiilor, ceea ce constituie o încălcare a punctelor 3, 4 și 5 din Recomandarea 03-14 a ICCAT. Această situație explică incapacitatea statului ghanez de a investiga în mod corespunzător, de a oferi feedback sau de a lua măsuri de urmărire a presupuselor activități de pescuit INN și a activităților conexe depistate de către statele membre ale UE.

               (102)

               Situația descrisă la considerentele 92-100 indică faptul că, în calitate de stat de pavilion, Ghana nu a îndeplinit condițiile prevăzute la articolul 94 alineatul (2) litera (b) din UNCLOS, care prevede că un stat de pavilion își asumă, în conformitate cu dreptul său intern, jurisdicția asupra fiecărei nave care arborează pavilionul său și asupra căpitanului, a ofițerilor și a echipajului.

               (103)

               Nici acțiunile întreprinse de Ghana cu privire la cooperarea cu alte state nu sunt în conformitate cu recomandările de la punctul 28 din IPOA INN, conform cărora statele ar trebui să-și coordoneze activitățile și să coopereze direct în vederea prevenirii, descurajării și eliminării pescuitului INN, în special prin crearea unor mecanisme de cooperare care să permită, printre altele, soluții rapide pentru pescuitul INN.

               (104)

               Nici acțiunile întreprinse de Ghana cu privire la monitorizare, control și supraveghere nu sunt în conformitate cu recomandările de la punctul 24 din IPOA INN, conform cărora statele de pavilion ar trebui să asigure măsuri cuprinzătoare și eficace de monitorizare, control și supraveghere a activităților de pescuit. Comisia a observat că situația descrisă a împiedicat Ghana să coopereze în mod eficace cu statele membre ale UE. Ghana nu a fost în măsură să ofere răspunsuri la solicitările acestora sau să investigheze, să furnizeze feedback sau să ia măsuri de urmărire a presupuselor activități de pescuit INN depistate.

               (105)

               În plus față de această incapacitate de a investiga, de a furniza feedback sau de a urmări presupusele activități de pescuit INN, Comisia a observat, de asemenea, că Ghana nu a reușit să adopte măsuri eficace de aplicare a legii și nici să stabilească sancțiuni împotriva navelor și operatorilor economici implicați în încălcări, așa cum se prevede în considerentele 83-85. În acest sens, cu ocazia misiunii sale de la fața locului din mai 2013, Comisia a observat că Ghana a înființat un comitet interministerial pentru a investiga și a lua măsuri de aplicare a legii în ceea ce privește pretinsele încălcări menționate mai sus, dar nu s-a observat niciun progres concret până în prezent.

               (106)

               Pe baza regulamentelor în domeniul pescuitului și a rapoartelor anuale de monitorizare, control și supraveghere transmise de Ghana pentru ultimii trei ani, Comisia a observat că Ghana dispune de un cadru juridic care prevede un sistem disuasiv de sancțiuni, dar, până foarte recent, nu s-a aplicat concret aproape nicio sancțiune, iar procedurile de aplicare a legii și de urmărire penală nu dau rezultate.

               (107)

               În plus, cu ocazia misiunii sale din mai 2013, Comisia a stabilit că ministerul ghanez al pescuitului și dezvoltării acvaculturii nu dispune de niciun serviciu juridic care să se ocupe de chemarea în judecată a persoanelor sau a întreprinderilor responsabile pentru activitățile de pescuit INN. În acest sens, Comisia a constatat că procedurile legale în vigoare în temeiul articolelor 115 și 116 din Legea pescuitului din 2002 (Fisheries Act 2002) din Ghana prevăd competența instanțelor de judecată de a se pronunța cu privire la încălcările legislației și ale regulamentelor în domeniul pescuitului, cu excepția cazului în care, cu acordul procurorului, autorilor infracțiunilor li se pot aplica sancțiuni administrative. Comisia a observat, de asemenea, că procedurile legale de aplicare a legii și de sancționare din Ghana prezintă probleme semnificative de punere în aplicare (de exemplu, durata excesivă a procedurilor, rezultatele slabe în ceea ce privește încălcările depistate și sancțiunile aplicate). În acest context, Comisia consideră că procedurile existente de aplicare a legii și de urmărire penală nu permit autorităților competente din Ghana să ia măsuri eficace de aplicare; în special, acestea nu permit impunerea eficace a unor sancțiuni suficient de severe pentru a-i priva pe autorii infracțiunilor de avantajele care rezultă din activitățile de pescuit INN.

               (108)

               Situația descrisă în considerentele 103-106 constituie o dovadă a incapacității statului ghanez, în calitate de stat de pavilion, de a-și exercita întreaga jurisdicție asupra navelor sale de pescuit și indică faptul că Ghana nu a îndeplinit condițiile prevăzute la articolul 94 alineatul (2) litera (b) din UNCLOS, care prevede că un stat de pavilion își asumă, în conformitate cu dreptul său intern, jurisdicția asupra fiecărei nave care arborează pavilionul său și asupra căpitanului, a ofițerilor și a echipajului.

               (109)

               În plus, pe baza informațiilor preluate de către misiunile Comisiei, se poate concluziona că Ghana nu deține un registru maritim actualizat. Autoritățile din Ghana au raportat că în registrul național figurează 327 de nave de pescuit care arborează pavilionul ghanez. Totuși, acest număr nu corespunde cu datele obținute în cadrul misiunii Comisiei, potrivit cărora numărul de nave din Ghana care dețin o licență de pescuit valabilă se ridică la 117. În acest sens, dată fiind aparenta neconcordanță dintre numărul de nave de pescuit care arborează pavilionul statului ghanez și numărul de nave din Ghana care dețin o licență de pescuit, cu ocazia misiunii din mai 2013, autoritatea maritimă din Ghana (GMA) a recunoscut necesitatea de a verifica și actualiza registrul național al navelor de pescuit. Având în vedere această situație, Comisia a concluzionat că Ghana nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în calitate de stat de pavilion în temeiul dreptului internațional, în special având în vedere articolul 94 alineatul (2) din UNCLOS referitor la obligația fiecărui stat de pavilion de a menține un registru fiabil al navelor care arborează pavilionul său.

               (110)

               Nici acțiunile întreprinse de Ghana cu privire la înmatricularea navelor de pescuit nu sunt în conformitate cu recomandarea de la punctele 36 și 38 din IPOA INN, conform căreia statele de pavilion ar trebui să evite înmatricularea navelor care au antecedente cu privire la neîndeplinirea unor astfel de obligații și să nu permită schimbarea pavilionului navelor în cazul nerespectării măsurilor de conservare și de gestionare sau a dispozițiilor adoptate la nivel național, regional sau global.

               (111)

               Nici acțiunile întreprinse de Ghana cu privire la măsurile eficace de aplicare a legii nu sunt în concordanță cu recomandările de la punctul 21 din IPOA INN, conform cărora statele ar trebui să se asigure că sancțiunile pentru navele care desfășoară activități de pescuit INN sunt suficient de severe pentru a preveni, a descuraja și a elimina pescuitul INN și pentru a-i priva pe autorii infracțiunii de avantajele care rezultă din acest tip de pescuit. În plus, Ghana nu a pus în aplicare un plan național de acțiune pentru combaterea pescuitului INN și, prin urmare, nu respectă recomandările de la punctele 25, 26 și 27 din IPOA INN.

               (112)

               Cu ocazia misiunii sale din mai 2013, Comisia a stabilit că legile și regulamentele statului ghanez nu prevăd obligația navelor de pescuit din țări terțe care operează în Ghana, având licențele de pescuit din Ghana, de a raporta pozițiile lor VMS către autoritățile competente din Ghana. În plus, Ghana nu impune navelor străine care operează în zona sa economică exclusivă obligația de a obține o licență de pescuit ghaneză. În acest context, Comisia a considerat că Ghana, în calitate de stat de coastă, nu poate asigura un control și o monitorizare eficace a activităților navelor de pescuit din țări terțe care operează în apele sale, sistemul de monitorizare prin satelit a navelor de pescuit (VMS) fiind universal considerat a fi un instrument fiabil de monitorizare a activităților de pescuit. Activitățile recurente de pescuit INN raportate în cadrul rapoartelor de monitorizare, control și supraveghere transmise de Ghana pentru ultimii trei ani confirmă această analiză. În special, aceste rapoarte oficiale subliniază că navele ghaneze industriale sau semiindustriale sunt adesea reținute sau sancționate de către autoritățile din Ghana pentru desfășurare de activități de pescuit ilegal în zona rezervată pescarilor artizanali (zona cu o adâncime sub 30 m). În acest context, Comisia consideră că această lipsă de control și monitorizare a statului ghanez cu privire la navele care operează în apele sale maritime creează condiții favorabile pentru desfășurarea activităților de pescuit INN în ZEE a Republicii Ghana.

               (113)

               În același mod, cu ocazia misiunii din mai 2013, Comisia a observat că autoritatea competentă din Ghana responsabilă pentru monitorizarea, controlul și supravegherea activităților de pescuit în ZEE a Republicii Ghana nu deține mijloacele necesare pentru a desfășura operațiuni și inspecții pe mare. Comisia pentru pescuit depinde exclusiv de mijloace logistice și de navele de patrulare ale flotei militare ghaneze. În plus, potrivit observațiilor Comisiei, coordonarea și cooperarea între Comisia pentru pescuit și flota militară din Ghana sunt insuficiente pentru a asigura un sistem eficace de monitorizare, control și supraveghere a activităților de pescuit în ZEE a Republicii Ghana. Comisia consideră că această lipsă de mijloace de intervenție pe mare pune în pericol orice efort de aplicare a legii, ceea ce creează condiții favorabile pentru dezvoltarea activităților de pescuit INN verificate în ZEE a Republicii Ghana.

               (114)

               Comisia a observat un dezechilibru semnificativ între capacitățile administrative ale Republicii Ghana de monitorizare și control al activităților de pescuit ale navelor industriale care operează în apele sale și numărul de licențe de pescuit acordate navelor industriale autorizate să opereze în zona economică exclusivă a Republicii Ghana (117 nave de pescuit industrial sunt autorizate pentru a opera în ZEE a Republicii Ghana, plus alte 12 000 de nave de pescuit artizanal). Această situație confirmă faptul că, raportat la dimensiunea activității de pescuit care are loc în apele aflate sub jurisdicția sa, Ghana are o capacitate insuficientă de aplicare a legii. În plus, Comisia a observat că Ghana nu a adoptat un plan național de gestionare a pescuitului, bazat pe cele mai bune informații științifice disponibile, în conformitate cu articolul 61 alineatul (2) și articolul 62 alineatul (4) din UNCLOS.

               (115)

               Ca o consecință a faptelor descrise în considerentele 111-113, Comisia consideră că Ghana, în calitate de stat de coastă, nu și-a îndeplinit obligațiile prevăzute la articolul 61 alineatul (2) și la articolul 62 alineatul (1) din UNCLOS, care prevede că un stat de coastă trebuie să promoveze obiectivul de utilizare optimă a resurselor biologice din zona sa economică exclusivă, luând în considerare cele mai bune dovezi științifice disponibile, în special asigurând, prin măsuri adecvate de conservare și gestionare, menținerea acestor resurse biologice și evitarea supraexploatării acestora.

               (116)

               În ceea ce privește istoricul, natura, împrejurările, amploarea și gravitatea asociate formelor de activități de pescuit INN examinate, Comisia a luat în considerare activitățile de pescuit INN recurente și repetitive ale navelor care au arborat pavilionul Republicii Ghana până în 2013.

               (117)

               În acest sens, trebuie remarcat faptul că Ghana a fost identificată de mai multe ori în scrisorile de îngrijorare ale ICCAT, în perioada 2011-2013, pentru incapacitatea sa de a se conforma pe deplin și în mod eficace obligațiilor sale, în conformitate cu Recomandările 09-01, 10-01 și 11-01 privind un program multianual de conservare și gestionare pentru tonul obez. Flota ghaneză care operează în zona ICCAT încalcă de mai mulți ani limitele de captură de ton obez impuse de ICCAT, iar statul ghanez nu a luat măsuri eficiente pentru a remedia situația pescuitului în exces de ton obez. Ghana nu respectă limitele cotelor pentru capturile de ton obez alocate conform recomandărilor ICCAT. Deși Comisia recunoaște că Ghana a făcut progrese cu privire la rambursarea sumelor corespunzătoare depășirii cotei pentru tonul obez din ultimii ani, se observă că Ghana a blocat extinderea capacității sale de pescuit industrial, dar nu a luat măsuri de reducere a acesteia pentru a se conforma recomandărilor ICCAT menționate mai sus. În acest context, Comisia consideră că această supracapacitate continuă a flotei ghaneze de pescuit ton în zona ICCAT și situația ulterioară recoltării în exces a tonului obez (în special în 2008, 2009 și 2010) constituie o manifestare structurală a pescuitului INN desfășurat de flota ghaneză de pescuit ton în zona ICCAT și încălcă condițiile generale prevăzute la articolul 62 din UNCLOS privind utilizarea resurselor biologice.

               (118)

               În ceea ce privește capacitatea existentă a autorităților din Ghana, trebuie amintit că, potrivit indicelui dezvoltării umane al ONU (23), Ghana este considerată drept o țară cu un grad mediu de dezvoltare umană (pe locul 135 din 186 de țări). Acest lucru este confirmat și de anexa II la Regulamentul (CE) nr. 1905/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2006 de stabilire a unui instrument de finanțare a cooperării pentru dezvoltare (24), unde Ghana se află în categoria țărilor cu venituri reduse.

               (119)

               Fără a aduce atingere analizei de la considerentul 117, pe baza informațiilor obținute în urma misiunii din mai 2013, se poate considera că autoritățile din Ghana beneficiază de prerogative suficiente conform cadrului juridic ghanez, dar sistemului îi lipsesc, în primul rând, structurile administrative și organizatorice necesare pentru a facilita îndeplinirea atribuțiilor lor regulamentare. Această situație subminează, de asemenea, capacitatea autorităților competente de a coopera cu alte state și de a lua măsuri de aplicare a legii.

               (120)

               Având în vedere situația expusă în această secțiune a deciziei și pe baza tuturor elementelor concrete culese de Comisie, și ținând cont de toate declarațiile făcute de Ghana, s-a putut stabili, în conformitate cu articolul 31 alineatele (3) și (5) din Regulamentul INN, că Ghana nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în baza dreptului internațional, în calitate de stat de pavilion și de stat de coastă privind eforturile de cooperare și de aplicare a legii.

         5.3.   Nerespectarea obligațiilor de punere în aplicare a normelor internaționale [articolul 31 alineatul (6) din Regulamentul INN]

               (121)

               Ghana a ratificat UNCLOS. De asemenea, a aderat la Acordul FAO privind măsurile statului portului în 2010. În plus, Ghana este o parte contractantă la ICCAT. Ghana este, de asemenea, membru al FCWC, care este un organism consultativ subregional de pescuit.

               (122)

               Comisia a analizat toate informațiile cu privire la respectarea de către Ghana a prevederilor FCWC. În decembrie 2009, s-a adoptat un plan regional de acțiune privind pescuitul INN în zonele maritime ale țărilor membre FCWC (FCWC RPOA). În urma reuniunii grupului de lucru INN al FCWC din aprilie 2010, s-au adoptat anumite măsuri, vizând în special metodele de înmatriculare a navelor, cooperarea dintre țările membre ale FCWC în vederea creșterii gradului de sensibilizare, un acord privind măsurile statelor portului și stabilirea unei liste de nave industriale autorizate în fiecare stat membru al FCWC, care trebuie întreprinse la nivel național (25). În plus, cu ocazia primei sesiuni a Conferinței ministeriale a FCWC care a avut loc în decembrie 2009, s-a decis, în cadrul „Declarației de la Accra pentru combaterea pescuitului ilegal, nedeclarat și nereglementat”, că toate țările membre ale FCWC aderă pe deplin la IPOA.

               (123)

               Ghana nu a întreprins nicio măsură în vederea punerii în aplicare a RPOA FCWC sau a recomandărilor primei reuniuni a grupului de lucru INN al FCWC.

               (124)

               Comisia a analizat toate informațiile considerate relevante cu privire la respectarea de către Ghana a obligației sale care decurge din statutul său de parte contractantă a ICCAT.

               (125)

               Se reamintește că ICCAT a transmis Ghanei o scrisoare de identificare cu privire la deficiențele de raportare din 2010 (26). În scrisoarea respectivă, Ghana a fost identificată în conformitate cu Recomandarea 06-13 a ICCAT privind măsurile comerciale pentru incapacitatea sa de a își îndeplini pe deplin și în mod eficace obligațiile, în conformitate cu Recomandarea 05-09 a ICCAT privind respectarea obligațiilor de raportare statistică. În aceeași scrisoare, ICCAT a subliniat că Ghana nu a furnizat toate informațiile necesare și rapoartele la termenele stabilite, cum ar fi: date privind „Sarcina I” și „Sarcina II”, tabelele de conformitate, informații referitoare la standardele de gestionare pentru tonierele cu paragate de dimensiuni mari. Secretariatul ICCAT și-a exprimat îngrijorarea în legătură cu punerea în aplicare eficace a Recomandării 08-01, în special cu privire la recoltarea în exces de către Ghana a tonului obez pentru al treilea an consecutiv. Secretariatul ICCAT a subliniat, de asemenea, că, deși Recomandarea 09-01 a modificat limita capturilor de ton obez din 2010 pentru Ghana, parțial prin intermediul transferului de la Uniunea Europeană, Ghana avea obligația, în conformitate cu Recomandarea 08-01, de a face unele ajustări pentru depășirea cotei din anul 2008 în 2009 și/sau 2010. În plus, Ghana avea obligația de a aborda această problemă în planul de acțiune prevăzut în Recomandarea 09-01. De asemenea, i s-a cerut să revizuiască procedurile de raportare și de culegere a datelor cu privire la cerințele ICCAT.

               (126)

               În scrisoarea de identificare a ICCAT emisă pentru Ghana în 2011 (27), ICCAT a decis să mențină identificarea acesteia în temeiul Recomandării 06-03 privind măsurile comerciale. Într-adevăr, Ghana continuă să nu respecte în totalitate și în mod eficace obligațiile în conformitate cu Recomandarea 05-09 a ICCAT privind respectarea obligațiilor de raportare statistică și cu recomandarea de modificare a Recomandării privind un program multianual de conservare și gestionare pentru tonul obez (Recomandarea 09 -01). În aceeași scrisoare, ICCAT a subliniat că, din nou, Ghana nu a furnizat toate informațiile necesare și rapoartele la termenele stabilite, cum ar fi: date privind „Sarcina I” (referitoare la caracteristicile flotei), raportul privind măsurile interne pentru navele cu o lungime mai mare de 20 m, informații referitoare la standardele de gestionare a tonierelor cu paragate de dimensiuni mari și rapoarte privind programele de documentație statistică ale ICCAT. Secretariatul ICCAT și-a exprimat, de asemenea, îngrijorarea cu privire la incapacitatea Republicii Ghana de a lua măsuri eficiente de control al recoltării tonului obez din Atlantic în limitele specificate în Recomandările 08-01 și 09-01 și cu privire la o posibilă încălcare a limitelor de capacitate după cum se descrie în Recomandarea 04-01. De asemenea, Ghana a fost încurajată să revizuiască procedurile de raportare și de culegere a datelor cu privire la cerințele ICCAT. S-a solicitat statului ghanez să furnizeze Secretariatului ICCAT un plan preliminar de îmbunătățire a datelor, incluzând în special informații cu privire la programele de monitorizare, programele observatorilor, inspecțiile în port, precum și programele de eșantionare pentru pescuitul artizanal, pentru a se asigura că respectă toate cerințele ICCAT de raportare la termenele respective. De asemenea, statului ghanez i s-a cerut să prezinte Secretariatului ICCAT un plan preliminar de rambursare a sumelor corespunzătoare depășirii cotei pentru pescuitul de ton obez realizat în Ghana, ținând cont de măsurile privind tonul obez adoptate în 2010 și de informațiile privind capacitatea flotei.

               (127)

               Într-o scrisoare emisă în 2012 (28), prin care ICCAT își exprimă îngrijorarea, s-a identificat faptul că Ghana nu își respectă pe deplin și în mod eficace obligațiile, în conformitate cu Recomandarea 05-09 a ICCAT privind respectarea obligațiilor de raportare statistică și cu Recomandarea 04-01 a ICCAT privind un program multianual de conservare și gestionare pentru tonul obez. În aceeași scrisoare, ICCAT a subliniat că, din nou, Ghana nu a furnizat date privind „Sarcina I” referitoare la caracteristicile flotei (formularul ST01) și nici raportul privind măsurile interne pentru navele cu o lungime mai mare de 20 m. Tabelele de conformitate au fost depuse după expirarea termenului. De asemenea, s-a ridicat problema depășirii cotei pentru peștele-spadă sudic, ceea ce constituie o încălcare a Recomandării 09-03. În ceea ce privește neaplicarea măsurilor de conservare și gestionare ale ICCAT pentru tonul obez, s-a solicitat statului ghanez să ia măsuri, și anume: să pună în aplicare măsuri eficiente de interzicere a transbordării pe mare de către navele ghaneze cu plasă-pungă; să respecte dispozițiile referitoare la capacitatea flotei din Recomandările 09-01 (29), 10-01 (30) și 11-01 (31); să pună în aplicare planul de rambursare pentru depășirea cotei pentru ton obez stabilită în Recomandarea 11-01; să coopereze cu Côte d'Ivoire la inspectarea de către acest stat a navelor aflate sub pavilion ghanez în portul Abidjan.

               (128)

               În scrisoarea de îngrijorare trimisă de ICCAT în 2013 (32), Secretariatul ICCAT și-a exprimat îngrijorarea față de faptul că Ghana nu a depus eforturi suficiente pentru a pune în totalitate în aplicare Recomandarea 11-01 a ICCAT privind un program multianual de conservare și gestionare pentru tonul obez și tonul cu aripioare galbene. ICCAT a recunoscut progresele înregistrate de Ghana cu privire la rambursarea sumelor corespunzătoare depășirii cotelor din anul anterior pentru ton obez, dar a solicitat statului ghanez să depună în continuare eforturi în vederea punerii în aplicare în totalitate a limitelor aplicabile navelor și a planului său de gestionare a capturilor de ton roșu și, de asemenea, în ceea ce privește raportarea datelor în conformitate cu cerințele Recomandării 11-01.

               (129)

               Mai mult, în ceea ce privește elementele concrete identificate de serviciile de inspecție ale Comisiei, Comisia a informat Secretariatul ICCAT, printr-o scrisoare din 23 aprilie 2013, cu privire la elemente concrete care ar putea conduce la o posibilă nerespectare de către Ghana a Recomandării 08-09 a ICCAT privind procesul de revizuire și raportare a informațiilor referitoare la conformitate. Secretariatul ICCAT a informat Ghana, prin scrisoarea din 30 aprilie 2013 (33), cu privire la posibila nerespectare a Recomandării 12-06 a ICCAT referitoare la transbordarea pe mare, a Recomandării 11-16 a ICCAT privind acordurile de acces și a Recomandării 03-14 a ICCAT privind transmisia VMS. Ghana a fost invitată să furnizeze ICCAT rezultatele oricărei investigații întreprinse în legătură cu aceste observații privind neconformitatea și ale oricăror măsuri luate pentru a aborda probleme de conformitate.

               (130)

               În plus, cu ocazia misiunilor efectuate de Comisie în Ghana în mai și iulie 2013, s-au descoperit mai multe elemente. Deși dispozitivele VMS trebuie să fie instalate la bordul navelor care operează în zona ICCAT (în conformitate cu Recomandarea 03-14 a ICCAT), s-a depistat absența sau întreruperea semnalului VMS în timpul campaniilor de pescuit în perioada anterioară lunii octombrie 2012. În ceea ce privește capacitățile operaționale ale sistemului VMS, s-a arătat că Ghana a făcut unele eforturi pentru a îmbunătăți sistemul său de monitorizare, control și supraveghere (MCS) prin înființarea unui centru VMS. Totuși, aceste eforturi nu sunt suficiente pentru eliminarea deficiențelor constatate în legătură cu sistemul VMS.

               (131)

               Sistemul de monitorizare prin satelit a navelor de pescuit de la bordul navelor ghaneze nu este utilizat în mod adecvat pentru a verifica dacă activitățile de captură respectă sau nu domeniul de aplicare al licențelor de pescuit. Acest sistem nu dispune de procedurile și resursele administrative și organizatorice necesare funcționării sale: nu există nici orientări, nici instrucțiuni permanente pentru instalarea acestuia; sistemul nu poate afișa în același mediu datele VMS și alte surse de date de localizare; nu ia în considerare nicio zonă de pescuit protejată. Există un singur punct de acces la datele VMS, care este disponibil numai Diviziei MCS; astfel, alte servicii din Ghana, inclusiv alte autorități administrative responsabile pentru eliberarea certificatelor de captură (atât în Accra, cât și în Tema) nu au acces la aceste date.

               (132)

               În același mod, Secretariatul ICCAT, în pofida recunoașterii în 2011 a efortului făcut de Ghana în sensul asigurării transparenței în activitățile sale de pescuit, a exprimat, de asemenea, două preocupări majore, și anume: absența unui sistem VMS operațional și persistența transbordărilor ilegale de ton pe mare de către navele ghaneze cu plasă-pungă.

               (133)

               Ghana a primit în 2012 un sprijin financiar din partea Secretariatului ICCAT, în cadrul unui memorandum de înțelegere, pentru instalarea unui nou sistem VMS în vederea respectării normelor ICCAT cu privire la raportarea VMS. Acest sistem este operațional începând cu 1 octombrie 2012. Cu toate acestea, în faza de punere în aplicare progresivă a memorandumului de înțelegere (în perioada februarie-octombrie 2012), autoritățile din Ghana nu au impus navelor de pescuit din Ghana care operează în zona ICCAT nicio obligație de raportare a pozițiilor zilnice, ceea ce constituie o încălcare a dispozițiilor privind VMS din Recomandarea 03-14 a ICCAT și a articolului 47 din Regulamentul național în domeniul pescuitului al Ghanei, din 2010.

               (134)

               În plus, sistemul MCS și centrul VMS instituite de Ghana vizează numai flota internă a Republicii Ghana. Instalarea unui sistem VMS nu este prevăzută ca o condiție prealabilă pentru navele din țări terțe în vederea obținerii unei licențe de pescuit în Ghana. Astfel, autoritățile din Ghana nu primesc date VMS pentru navele de pescuit din țări terțe care operează în apele sale, ceea ce creează condiții favorabile pentru desfășurarea activităților de pescuit INN în ZEE a Republicii Ghana. Ghana a omis să raporteze Secretariatului ICCAT rezultatele punerii în aplicare a memorandumului de înțelegere referitor la instalarea sistemului VMS.

               (135)

               În ceea ce privește sistemul de observatori autorizați, Ghana nu respectă pe deplin programul de observare prevăzut de Recomandarea 10-10 a ICCAT privind stabilirea standardelor minime pentru programele de observare științifică a navelor de pescuit.

               (136)

               În ceea ce privește punerea în aplicare a sistemului de control portuar al ICCAT în temeiul Recomandării 97-10 a ICCAT, deși cadrul juridic din Ghana oferă autorităților atribuții precise în vederea efectuării sarcinilor care le revin, din cauza lipsei de experiență și de formare a inspectorilor ghanezi în domeniul pescuitului, sistemul de control portuar al ICCAT nu este implementat sau pus în aplicare în Ghana.

               (137)

               În plus, Ghana nu a fost în măsură să depisteze încălcarea repetată a recomandărilor ICCAT de către navele care arborează pavilionul său în legătură cu transbordările ilegale pe mare și activitățile de pescuit fără licență în ZEE vecine. Din cauza lipsei de competențe ale personalului, a unui sistem de control portuar, a unor orientări și a unui manual pentru control, inspecțiile în porturi sunt foarte deficitare și nu se desfășoară în mod eficace. Observatorii nu cunosc normele ICCAT. Inspectorii în domeniul pescuitului depind de informațiile și de mijloacele logistice oferite de operatorii economici care fac obiectul controlului. Aceste neajunsuri contribuie la incapacitatea statului ghanez de a-și îndeplini obligațiile în conformitate cu Recomandarea 06-11 a ICCAT de stabilire a unui program pentru transbordări.

               (138)

               În același mod, cu ocazia misiunilor Comisiei, s-a arătat că, în perioada 2009-2012, mai multe nave de transport și nave de pescuit ton din Ghana au încălcat Recomandarea 06-11 a ICCAT. Autoritățile din Ghana au validat certificatele de captură aferente operațiunilor de transbordare interzise pe mare, semnate de căpitanii ambelor nave implicate. Potrivit descrierii de la considerentul 126, s-a reamintit statului ghanez în mod explicit, printr-o scrisoare de îngrijorare din partea Secretariatului ICCAT din 21 februarie 2012, obligația de a pune în aplicare măsuri eficace pentru interzicerea transbordării pe mare pentru navele cu plasă-pungă ghaneze. Potrivit descrierii de la considerentul 128, Secretariatul ICCAT a informat, de asemenea, statul ghanez, prin scrisoarea din 30 aprilie 2013, cu privire la posibila nerespectare a Recomandării 12-06 a ICCAT referitoare la transbordarea pe mare.

               (139)

               Ca urmare a scrisorii de îngrijorare a ICCAT din 21 februarie 2012, prin care se solicită abordarea nerespectării dispozițiilor privind capacitatea flotei în conformitate cu Recomandările 09-01, 10-01 și 11-01, cu ocazia misiunii din mai 2013, Comisia a adresat întrebări în legătură cu reducerea capacității de pescuit a Republicii Ghana. După cum a recunoscut și autoritatea maritimă din Ghana, extinderea capacității de pescuit a fost doar blocată, nu redusă. Autoritatea acceptă înlocuirea capacității navelor scoase din uz sau radiate din registrul navelor aflate sub pavilion ghanez, dar refuză să înmatriculeze noi nave de pescuit ton sub pavilion ghanez. În acest sens, Ghana nu a stabilit măsuri eficace pentru a asigura o reducere reală a acestei capacități, astfel că riscul pescuitului excesiv de ton obez nu a fost redus.

               (140)

               Neajunsurile dezvăluite pe parcursul misiunilor Comisiei din mai și iulie 2013 și informațiile suplimentare menționate la considerentele 129-138 fac dovada incapacității Ghanei de a-și îndeplini obligațiile în calitate de stat de pavilion și de stat de coastă, prevăzute la articolele 62, 94 și 118 din UNCLOS.

               (141)

               Potrivit descrierii de la considerentul 133, Ghana nu își îndeplinește responsabilitățile care îi revin în calitate de stat de coastă, în conformitate cu articolul 62 alineatul (4) litera (e) din UNCLOS, cu privire la cerința de a impune navelor de pescuit care operează în apele sale maritime obligația de a furniza rapoarte de poziție VMS. Astfel de deficiențe în cadrul juridic intern nu sunt în conformitate nici cu punctul 24 aliniatul (3) din IPOA, conform căruia statele ar trebui să ia măsuri cuprinzătoare și eficace de monitorizare, control și supraveghere a pescuitului de la începutul activității, trecând prin punctul de debarcare, și până la destinația finală, inclusiv prin punerea în aplicare a unui sistem de monitorizare prin satelit a navelor de pescuit (VMS), în conformitate cu normele naționale, regionale și internaționale, care să includă cerința ca navele aflate sub jurisdicția lor să aibă instalat la bord un sistem VMS.

               (142)

               În plus, acțiunile menționate la considerentele 129-138 subminează capacitatea Republicii Ghana de a-și îndeplini obligațiile prevăzute la articolul 94 alineatul (2) litera (b) din UNCLOS, conform cărora un stat de pavilion își asumă jurisdicția în conformitate cu dreptul intern asupra fiecărei nave care arborează pavilionul său și asupra căpitanului, a ofițerilor și a echipajului navei respective.

               (143)

               În plus, elementele identificate cu ocazia misiunilor Comisiei arată că procedurile statului ghanez pentru înmatricularea navelor nu iau în considerare antecedentele privind implicarea navelor și a proprietarilor acestora în activități de pescuit INN. O astfel de abordare nu respectă dispozițiile articolului 94 din UNCLOS.

               (144)

               În plus, nefurnizarea de informații cu privire la măsurile de conservare și de gestionare, statistici, liste de nave și tabelele de conformitate subminează capacitatea Republicii Ghana de a-și îndeplini obligațiile care îi revin în temeiul articolului 118 din UNCLOS, care stabilește obligația de cooperare între state în domeniul conservării și al gestionării resurselor biologice în marea liberă.

               (145)

               Comisia a analizat toate informațiile considerate relevante cu privire la eventualele acțiuni sau omisiuni ale Republicii Ghana care ar fi putut diminua eficacitatea legislației aplicabile, a regulamentelor sau a măsurilor internaționale de gestionare și conservare.

               (146)

               În acest sens, cadrul juridic ghanez prevede măsuri de control, ca de exemplu regulamentele în domeniul pescuitului din 2010, care prevăd obligația navelor de pescuit ghaneze să obțină o autorizație prealabilă înainte de a efectua operațiuni de pescuit în țări străine. În acest sens, în contradicție cu cadrul juridic național ghanez, Comisia a observat că autoritățile din Ghana au omis să pună în aplicare aceste obligații, ceea ce a condus la diminuarea eficacității legilor și a regulamentelor aplicabile de combatere a pescuitului INN în 2010, 2011 și 2012.

               (147)

               În același mod, cu ocazia misiunii din mai 2013, Comisia a observat că Ghana nu a pus în aplicare dispozițiile articolului 94 din Legea pescuitului din 2002, care prevede instituirea unei unități de monitorizare, control, supraveghere și aplicare a legii în domeniul pescuitului, cu participarea tuturor agențiilor de stat implicate. În acest context, în conformitate cu articolul 95 din Legea pescuitului din 2002, angajații flotei militare ghaneze, ai forțelor aeriene ghaneze și ai Institutului de cercetare a apelor pot fi numiți funcționari autorizați responsabili cu aplicarea legislației și a regulamentelor în sectorul pescuitului. În acest sens, Comisia a observat că autoritățile din Ghana au omis să pună în aplicare aceste dispoziții, ceea ce a condus la diminuarea eficacității legilor și a regulamentelor aplicabile de combatere a pescuitului INN.

               (148)

               Cu ocazia misiunii din mai 2013, Comisia a observat că, înainte de 1 octombrie 2012, Ghana nu a impus nicio obligație de raportare a pozițiilor geografice navelor sale de pescuit ton care operează în zona ICCAT, ceea ce constituie o nerespectare a obligațiilor sale în calitate de parte contractantă a ICCAT, în conformitate cu punctele 3, 4 și 5 din Recomandarea 03-14 a ICCAT. Astfel, Ghana a omis, de asemenea, să pună în aplicare dispozițiile articolelor 42, 47, 48 și 49 din Regulamentul privind pescuitul din 2010. În acest sens, contrar prevederilor acestui cadru juridic național, Comisia a observat că Ghana a omis să pună în aplicare aceste dispoziții, ceea ce a condus la diminuarea eficacității legilor, a regulamentelor și a măsurilor internaționale de conservare și gestionare aplicabile pentru combaterea pescuitului INN.

               (149)

               De asemenea, cu ocazia misiunii din mai 2013, Comisia a observat că Ghana nu a pus în aplicare dispozițiile articolului 42 din Legea pescuitului din 2002 și ale articolului 1 din Regulamentul privind pescuitul din 2010, care prevăd obligația de a adopta un plan național de gestionare și dezvoltare în domeniul pescuitului. În conformitate cu legislația și regulamentele Republicii Ghana, acest plan, care se bazează pe cele mai bune informații științifice disponibile, asigură utilizarea optimă a resurselor piscicole, evitându-se astfel supraexploatarea, și trebuie să fie în concordanță cu principiile bunei gestiuni. În acest sens, contrar dispozițiilor acestui cadru juridic național, Comisia a observat că Ghana a omis să le pună în aplicare, ceea ce a condus la diminuarea eficacității legilor și a reglementărilor aplicabile pentru combaterea pescuitului INN.

               (150)

               În fine, este relevant de observat că Ghana a fost menționată, de asemenea, în raportul NMFS (34). Ghana a fost identificată pentru incapacitatea de a-și gestiona navele de pescuit în conformitate cu măsurile de conservare și gestionare adoptate de ICCAT și, în special, cu Recomandarea 05-09, Recomandarea 11-01, Recomandarea 04-01, Recomandarea 11-01 și Recomandarea 06-11. În plus, NMFS își exprimă îngrijorarea cu privire la capacitatea Republicii Ghana de a îndeplini cerințele ICCAT de limitare a capacității și de a pune în aplicare în mod eficient interdicții pentru transbordarea pe mare. De asemenea, NMFS consideră că Ghana trebuie să demonstreze progresele înregistrate în conformitate cu recomandările ICCAT prin punerea în aplicare a planului de rambursare convenit pentru depășirea cotei pentru tonul obez și prin îmbunătățirea procesului de culegere a datelor. În plus, NMFS solicită statului ghanez să ia măsuri în vederea îmbunătățirii preciziei estimărilor privind capturile pentru a permite o mai bună evaluare de către ICCAT în ceea ce privește stocurile de ton obez.

               (151)

               Acțiunile întreprinse de Ghana în punerea în aplicare a instrumentelor internaționale încalcă recomandările punctului 10 din IPOA INN, care îndeamnă, cu prioritate, statele să ratifice, să accepte sau să adere la UNFSA. Comisia consideră că, în cazul Republicii Ghana, care deține o flotă impresionantă de nave de pescuit angajate în operațiuni de pescuit care vizează specii migratoare (în special tonul în zona ICCAT), această recomandare este deosebit de importantă.

               (152)

               Având în vedere situația expusă în această secțiune a deciziei și pe baza tuturor elementelor concrete culese de Comisie, precum și toate declarațiile făcute de Ghana, s-a putut stabili, în conformitate cu articolul 31 alineatele (3) și (6) din Regulamentul INN, că Ghana nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în baza dreptului internațional cu privire la normele și regulamentele internaționale și măsurile de conservare și gestionare.

         5.4.   Constrângeri specifice țărilor în curs de dezvoltare

               (153)

               Se reamintește că, potrivit indicelui dezvoltării umane al ONU (35), Ghana este considerată drept o țară cu un grad mediu de dezvoltare umană (pe locul 135 din 186 de țări). De asemenea, se reamintește că, în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1905/2006, Ghana se află în categoria de țări cu venituri reduse. Ținând cont de clasificarea Republicii Ghana, Comisia a analizat dacă informațiile culese de Comisie ar putea fi legate de constrângerile specifice țărilor în curs de dezvoltare.

               (154)

               Deși, în general, pot exista constrângeri de capacitate specifice cu privire la control și monitorizare, constrângerile specifice din Ghana, cauzate de nivelul său de dezvoltare, nu pot justifica absența unor dispoziții specifice în cadrul juridic național referitoare la instrumentele internaționale de combatere, descurajare și eliminare a activităților de pescuit INN. În plus, aceste constrângeri nu pot justifica incapacitatea statului ghanez de a institui în mod eficace o legislație națională pentru a sancționa încălcările legate de pescuitul INN. În plus, există indicii că nerespectarea normelor internaționale depinde mult de lipsa de cooperare dintre autoritățile naționale, precum și de punerea efectivă în aplicare a normelor naționale și a dreptului internațional. În fine, se observă că nivelul de dezvoltare al Republicii Ghana este mai mare decât nivelul țărilor din această regiune a lumii, de unde reiese, ca o consecință logică, că Ghana se află într-o poziție mai bună, în comparație cu multe alte țări africane, pentru a-și putea îndeplini responsabilitățile care îi revin în temeiul dreptului internațional în calitate de stat de pavilion, de stat de coastă, de stat al portului sau de stat de comercializare.

               (155)

               De asemenea, trebuie observat faptul că Uniunea a finanțat deja o acțiune specifică de asistență tehnică în Ghana cu privire la combaterea pescuitului INN (36). Nu există dovezi că Ghana a luat în considerare recomandările oferite pentru a remedia deficiențele în cauză.

               (156)

               Având în vedere situația expusă în această secțiune a deciziei și pe baza tuturor elementelor concrete culese de Comisie, precum și toate declarațiile făcute de Ghana, s-a putut stabili, în conformitate cu articolul 31 alineatul (7) din Regulamentul INN, că nu există constrângeri relevante privind dezvoltarea în acest caz. Având în vedere natura deficiențelor constatate în Ghana, nivelul de dezvoltare al țării nu poate scuza sau justifica în alt mod acțiunile generale întreprinse de Ghana în calitate de stat de pavilion sau de stat de coastă în ceea ce privește activitățile de pescuit și caracterul insuficient al acțiunii sale de prevenire, descurajare și eliminare a pescuitului INN.

               (157)

               Având în vedere situația expusă în această secțiune a deciziei și pe baza tuturor elementelor concrete culese de Comisie, precum și toate declarațiile făcute de Ghana, s-a putut stabili, în conformitate cu articolul 31 alineatul (7) din Regulamentul INN, că stadiul de dezvoltare și performanțele generale ale Republicii Ghana în ceea ce privește activitățile de pescuit nu sunt afectate de nivelul său de dezvoltare.

         6.   PROCEDURA CU PRIVIRE LA CURAÇAO

               (158)

               Curaçao a făcut parte din Antilele Neerlandeze (Curaçao, Sint Maarten, Bonaire, Sint Eustatius și Saba) anterior datei de 10 octombrie 2010. Antilele Neerlandeze au încetat să mai existe la 10 octombrie 2010. Notificarea Antilelor Neerlandeze drept stat de pavilion a fost acceptată de către Comisie la 12 februarie 2010. Statul Curaçao a informat autoritățile sale competente în sensul Regulamentului INN la 28 martie 2011.

               (159)

               În perioada 4-8 martie 2013, Comisia, cu sprijinul EFCA, a efectuat o misiune în Curaçao în contextul cooperării administrative prevăzute la articolul 20 alineatul (4) din Regulamentul INN.

               (160)

               Scopul misiunii a fost acela de a verifica informațiile privind modalitățile statului Curaçao de punere în aplicare, control și asigurare a respectării legilor, regulamentelor și măsurilor de conservare și gestionare care trebuie respectate de către navele sale de pescuit și privind măsurile adoptate de Curaçao în vederea îndeplinirii obligațiilor sale de combatere a pescuitului INN și a cerințelor și punctelor referitoare la punerea în aplicare a sistemului Uniunii de certificare a capturii.

               (161)

               Raportul misiunii a fost transmis reprezentanților statului Curaçao la 8 martie 2013.

               (162)

               Comisia a efectuat o misiune ulterioară în Curaçao în perioada 3-6 iunie 2013.

               (163)

               Comisia a prezentat, la 5 iunie 2013, observații scrise cu privire la situația constatată în țară.

               (164)

               Curaçao și-a prezentat observațiile prin scrisoarea primită la 31 iulie 2013.

               (165)

               Curaçao este o parte necontractantă cooperantă la ICCAT. Curaçao a ratificat UNCLOS.

               (166)

               Pentru a evalua măsura în care Curaçao își îndeplinește obligațiile internaționale care îi revin în calitate de stat de pavilion, stat al portului, stat de coastă sau stat de comercializare, prevăzute în UNCLOS și ICCAT, Comisia a cules și a analizat toate informațiile pe care le-a considerat relevante în scopul acestui exercițiu.

               (167)

               În acest sens, Comisia a utilizat informațiile obținute din datele disponibile publicate de ORGP, în acest caz, ICCAT. În plus, în evaluarea îndeplinirii de către Curaçao a obligațiilor sale internaționale în calitate de stat de pavilion, stat al portului, stat de coastă sau stat de comercializare, precum și a acțiunilor întreprinse de Curaçao în ceea ce privește normele stabilite de ORGP, Comisia a remarcat, de asemenea, intenția statului Curaçao, exprimată cu ocazia misiunii Comisiei din iunie 2013, de a-și dezvolta sectorul pescuitului internațional și de a deveni membru cu drepturi depline al ICCAT.

         7.   POSIBILITATEA IDENTIFICĂRII STATULUI CURAÇAO CA ȚARĂ TERȚĂ NECOOPERANTĂ

               (168)

               În conformitate cu articolul 31 alineatul (3) din Regulamentul INN, Comisia a analizat responsabilitățile statului Curaçao în calitate de stat de pavilion, stat al portului sau stat de coastă. În sensul prezentei analize, Comisia a luat în considerare parametrii enumerați la articolul 31 alineatele (4)-(7) din Regulamentul INN.

         7.1.   Recurența activităților navelor de pescuit INN și a fluxurilor comerciale INN [articolul 31 alineatul (4) litera (a) din Regulamentul INN]

               (169)

               În ceea ce privește navele INN care arborează pavilionul statului Curaçao, având în vedere informațiile extrase din listele de nave ale ORGP, se menționează că nu există astfel de nave în listele INN provizorii sau definitive și nu există dovezi de cazuri anterioare de nave INN care arborează pavilionul statului Curaçao care ar permite Comisiei să analizeze acțiunile statului Curaçao în ceea ce privește activitățile de pescuit INN recurente. Cu toate acestea, trebuie menționat că, pe baza informațiilor primite de Comisie, au avut loc mai multe cazuri de presupuse activități de pescuit INN desfășurate de două nave care arborează pavilionul statului Curaçao. Astfel, în 2011, Ministerul Dezvoltării Economice (MED) a fost notificat de către guvernele din Japonia și Noua Zeelandă că o navă care arborează pavilionul statului Curaçao efectuează capturi de specii de rechin de fund utilizând setci de adâncime în zona reglementată de Convenția privind conservarea și gestionarea resurselor piscicole din marea liberă din Oceanul Pacific de Sud (SPRFMO). Utilizarea setcilor de adâncime a fost interzisă în această zonă în cadrul măsurilor convenite în Actul final al consultărilor internaționale privind instituirea Organizației regionale pentru gestionarea pescuitului în sudul Pacificului propuse (Actul final) din 2009 (37). În plus, Curaçao a validat certificatele de captură pentru această navă pentru perioada în cauză. Curaçao a deschis o procedură de investigare cu privire la navă și a luat măsuri asigurătorii pentru a opri activitatea de pescuit în zona de pescuit a Convenției SPRFMO. Cu toate acestea, nu au fost impuse sancțiuni asupra navei. În concluzie, acționând în modul menționat mai sus, Curaçao a încălcat dispozițiile articolelor 117 și 118 din UNCLOS.

         7.2.   Nerespectarea obligațiilor legate de cooperare și de aplicare a legii [articolul 31 alineatul (5) din Regulamentul INN]

               (170)

               Comisia a analizat dacă statul Curaçao a luat măsuri eficace de aplicare a legii cu privire la operatorii responsabili pentru pescuitul INN și dacă s-au aplicat sancțiuni suficient de severe pentru a-i priva pe autorii infracțiunii de avantajele care rezultă dintr-un astfel de pescuit.

               (171)

               Misiunile Comisiei din martie și iunie 2013 în Curaçao au stabilit o serie de elemente care au relevat nerespectarea de către Curaçao a rolului său de stat de pavilion. În special, sarcinile unui stat de pavilion includ obligația de a-și exercita în mod eficace jurisdicția și controlul în problemele administrative, tehnice și sociale asupra navelor care arborează pavilionul său, așa cum prevede articolul 94 din UNCLOS și normele IPOA INN. Misiunile Comisiei menționate anterior au identificat probleme semnificative în ceea ce privește capacitățile statului Curaçao în domeniul pescuitului și al sistemului de management al flotei, în special în ceea ce privește calitatea punerii în aplicare a măsurilor și a procedurilor de monitorizare, control și supraveghere.

               (172)

               În primul rând, pe baza informațiilor obținute cu ocazia misiunilor Comisiei din martie și iunie 2013, s-a stabilit, de asemenea, că sistemul de sancțiuni împotriva activităților INN este insuficient și că aceste sancțiuni nu sunt eficace în asigurarea conformității, nu descurajează încălcările, oriunde ar apărea, și nu îi privează pe autorii infracțiunii de avantajele care rezultă din activitățile lor ilegale.

               (173)

               În al doilea rând, misiunile au scos la iveală deficiențe semnificative în sistemul de trasabilitate aplicat de Curaçao. Într-adevăr, așa cum s-a stabilit în urma numeroaselor controale ale documentelor efectuate la fața locului, autoritățile din Curaçao nu sunt în măsură să asigure trasabilitatea activităților de pescuit în toate etapele: captură, transbordare, debarcare, transport, export și comercializare.

               (174)

               În al treilea rând, controlul exercitat de Curaçao asupra flotei sale pentru pescuitul în larg înregistrează deficiențe semnificative. Controlul asupra acestei flote și asupra capturilor sale intră în responsabilitatea MED, care este, de asemenea, responsabil pentru eliberarea, suspendarea și retragerea licențelor de pescuit. Curaçao nu dispune de un centru de monitorizare a pescuitului. Având în vedere caracteristicile tehnice ale flotei pentru pescuitul în larg din Curaçao, capacitățile de control ale statului Curaçao privind comportamentul flotei sale pentru pescuitul în larg și îndeplinirea obligațiilor și a normelor prezintă deficiențe considerabile din punct de vedere administrativ, organizatoric și tehnic. Deși navele cu plasă-pungă ale statului Curaçao sunt dotate cu mijloace moderne de transmisie, funcționalitățile limitate ale software-ului VMS instalat la sediul MED cuplate cu un sistem pe suport de hârtie pentru culegerea datelor nu permit obținerea nivelului necesar de control și echilibru al datelor transmise.

               (175)

               În al patrulea rând, autoritățile din Curaçao nu asigură o monitorizare continuă a datelor VMS primite. În ceea ce privește lacunele tehnice și operaționale, software-ul utilizat pentru citirea și culegerea datelor VMS are funcționalități limitate. Navele auxiliare sunt echipate cu dispozitive VMS și ar trebui să transmită date în mod sistematic, în timp ce navele de transport sunt echipate cu sisteme VMS, dar sunt obligate să transmită date numai când transportă pește.

               (176)

               În al cincilea rând, cu ocazia misiunilor din martie și iunie 2013, potrivit observațiilor Comisiei, coordonarea și cooperarea cu privire la raportarea datelor între navele pentru pescuit în larg care arborează pavilionul statului Curaçao și autoritățile competente din Curaçao sunt insuficiente pentru a asigura un sistem eficace de monitorizare, control și supraveghere privind activitățile de pescuit. Aceste elemente demonstrează și mai mult incapacitatea statului Curaçao, în calitate de stat de pavilion, de a monitoriza și controla activitățile de pescuit ale flotei sale, și de a-și asuma jurisdicția asupra fiecărei nave care arborează pavilionul său în conformitate cu articolul 94 din UNCLOS. Nici acțiunile întreprinse de Curaçao cu privire la monitorizare, control și supraveghere nu sunt în conformitate cu recomandările de la punctul 24 din IPOA INN, care îndeamnă statele de pavilion să asigure măsuri cuprinzătoare și eficace de monitorizare, control și supraveghere a activităților de pescuit.

               (177)

               În al șaselea rând, resursele umane insuficiente, neverificarea corectitudinii datelor transmise zilnic de către nave, precum și inexistența procedurilor de verificare specificate și a unei verificări dedicate în ghiduri sau manuale de proceduri pentru funcționarii MED constituie o încălcare de către Curaçao a obligațiilor internaționale care îi revin în calitate de stat de pavilion, în special în ceea ce privește articolul 94 din UNCLOS. De asemenea, Curaçao nu a reușit să pună în aplicare recomandările IPOA INN, în special punctul 34.

               (178)

               Având în vedere situația descrisă la considerentele 173-176, Curaçao nu a demonstrat că îndeplinește condițiile prevăzute la articolul 94 alineatul (2) litera (b) din UNCLOS, care prevede că un stat de pavilion își asumă în conformitate cu dreptul său intern jurisdicția asupra fiecărei nave care arborează pavilionul său și asupra căpitanului, a ofițerilor și a echipajului.

               (179)

               De asemenea, Curaçao nu și-a îndeplinit obligațiile internaționale de natură juridică prevăzute la articolul 118 din UNCLOS, care reglementează cooperarea dintre state în ceea ce privește conservarea și gestionarea resurselor biologice. Astfel, lipsa unui centru de monitorizare a pescuitului instituit în mod oficial, care să funcționeze permanent și care ar prezenta un punct de contact unic, reprezintă un obstacol serios în calea unei cooperări eficace cu țările terțe care sunt implicate în transbordarea și debarcarea speciilor de ton de către navele statului Curaçao.

               (180)

               Prin urmare, Curaçao nu a reușit să aducă dovezi care să demonstreze cooperarea și coordonarea activităților cu alte state în vederea prevenirii, descurajării și eliminării pescuitului INN în modul stabilit la punctul 28 din IPOA INN, în special punctul 28 alineatul (6), care prevede că statele ar trebui să elaboreze mecanisme de cooperare care să permită, printre altele, găsirea rapidă de soluții pentru activitățile de pescuit INN.

               (181)

               În ceea ce privește sistemul de certificare a capturii, cu ocazia misiunilor Comisiei din martie și iunie 2013, s-a constatat că sistemul de gestionare pentru validarea certificatelor de captură al statului Curaçao prezintă unele deficiențe. Curaçao a validat certificatele de captură fără ca autoritățile să verifice și să controleze efectiv informațiile la fața locului, ceea ce contravine cerințelor stabilite prin Recomandarea 09-11 a ICCAT (38). De asemenea, s-a identificat o lipsă totală de cooperare a autorităților din Curaçao cu statele de debarcare (de exemplu, Côte d’Ivoire, Senegal, Ghana). Sistemul de certificare a capturii se bazează exclusiv pe controale ale documentelor. Deplasările efectuate de nave pe mare pot fi monitorizate cu ajutorul sistemului VMS, însă sistemul de bază privind deplasările efectuate de nave nu permite culegerea de date istorice și nu emite alerte. Aceste aspecte demonstrează incapacitatea statului Curaçao de a se conforma normelor prevăzute la articolele 118 și 119 din UNCLOS.

               (182)

               În ceea ce privește validarea certificatelor de captură, Curaçao nu dispune de alte mijloace de control în afară de VMS. Prin urmare, pentru navele de pescuit aflate permanent în afara apelor statului Curaçao și care efectuează debarcarea sau transbordarea celor mai multe capturi în Côte d’Ivoire și Angola, autoritățile din Curaçao se bazează numai pe raportarea operatorilor. Nu se efectuează controale în porturile de debarcare sau transbordare. De asemenea, nu există o cooperare cu țările de debarcare sau de transbordare.

               (183)

               Curaçao nu a elaborat nici un sistem de raportare a capturilor care să asigure înregistrarea tuturor capturilor în timp real și nici un sistem de jurnal electronic. Prin urmare, Curaçao nu a fost în măsură să asigure controlul deplin și trasabilitatea, controale încrucișate eficace cu privire la pozițiile VMS, debarcări, informații cu privire la debarcări și transbordări. Astfel, acțiunile întreprinse de Curaçao în această chestiune nu respectă recomandările prevăzute la punctul 28 din IPOA INN.

               (184)

               Decretul național privind pescuitul în marea liberă (Landsbesluit visserij op volle zee – PB nr. 109) din 7 octombrie 2010 reprezintă legislația națională de bază în domeniul pescuitului în Curaçao, reglementând sectorul pescuitului internațional. Decretul Național din 2010 instituie sistemul de acordare a licențelor internaționale. Textul de lege cuprinde dispoziții privind transbordarea, obligațiile de raportare și sistemul VMS.

               (185)

               Decretul național privind pescuitul din 1991 (Visserijlandsverordening) reprezintă legislația națională de bază în domeniul pescuitului, prevăzând norme și regulamente privind pescuitul în apele teritoriale ale statului Curaçao și în zona sa de pescuit.

               (186)

               În ceea ce privește cadrul juridic și administrativ al statului Curaçao, misiunile Comisiei din martie și iunie 2013 au arătat că există deficiențe în structurile și sistemele instituite în Curaçao. Astfel, nu s-a instituit un registru al încălcărilor și al sancțiunilor care să faciliteze procesul de verificare a activităților INN anterioare ale proprietarilor navelor. Nivelul general al sancțiunilor și al amenzilor administrative nu este suficient și, prin urmare, nu constituie un sistem de sancțiuni coerent și disuasiv. Potrivit informațiilor transmise de Curaçao, legislația nu conține măsuri care să asigure aplicarea legii la nivel administrativ. Prin urmare, nu este posibilă aplicarea unei amenzi administrative pentru persoanele care săvârșesc infracțiuni asociate pescuitului INN, iar guvernul din Curaçao nu poate lua măsuri preventive și de aplicare a legii. Acționând în modul descris mai sus, Curaçao nu a respectat dispozițiile articolului 94 din UNCLOS.

               (187)

               Pe parcursul misiunilor Comisiei din martie și iunie 2013 și în urma informațiilor transmise de Curaçao, în pofida deficiențelor recunoscute ale cadrului juridic și administrativ din Curaçao, autoritățile competente nu au luat măsurile necesare pentru a iniția procedurile privind adaptarea unui cod de conduită privind pescuitul INN și revizuirea legii naționale privind pescuitul.

               (188)

               Prin urmare, dovezile culese de Comisie arată că acțiunile întreprinse de Curaçao cu privire la măsurile eficace de aplicare a legii nu sunt în concordanță cu recomandările de la punctul 21 din IPOA INN, care îndeamnă statele să se asigure că sancțiunile pentru navele care desfășoară activități de pescuit INN sunt suficient de severe pentru a preveni, a descuraja și a elimina pescuitul INN și pentru a-i priva pe autorii infracțiunii de avantajele care rezultă din acest tip de pescuit.

               (189)

               În ceea ce privește capacitatea existentă a autorităților din Curaçao, nu există informații cu privire la nivelul de dezvoltare al statului Curaçao în indicele dezvoltării umane al ONU. Cu toate acestea, potrivit indicatorului de dezvoltare mondială al Băncii Mondiale (39), Curaçao se situează în categoria de țări cu venituri ridicate. Ținând cont de poziția sa, nu se consideră necesar să se analizeze capacitatea existentă a autorităților competente din Curaçao.

               (190)

               Pe baza informațiilor obținute în urma misiunilor Comisiei din martie și iunie 2013, nu se poate afirma că autoritățile din Curaçao sunt lipsite de resurse financiare. Mai degrabă, lipsește mediul adecvat și abilitările de natură juridică și administrativă necesare pentru a-și putea exercita atribuțiile. În plus, ar trebui subliniat faptul că, în conformitate cu recomandările de la punctele 85 și 86 din IPOA INN privind cerințele speciale pentru țările în curs de dezvoltare, Comisia a acordat asistență statului Curaçao în vederea aplicării Regulamentului INN al UE printr-un program de asistență tehnică specifică finanțat de Comisie (40).

               (191)

               Având în vedere cele de mai sus, în conformitate cu articolul 31 alineatul (3) și alineatul (5) literele (b) și (d) din Regulamentul INN, Comisia consideră că statul Curaçao nu și-a îndeplinit obligațiile care îi revin în baza dreptului internațional, în calitate de stat de pavilion, privind eforturile de cooperare și de aplicare a legii.

         7.3.   Nerespectarea obligațiilor de punere în aplicare a normelor internaționale [articolul 31 alineatul (6) din Regulamentul INN]

               (192)

               Curaçao a ratificat UNCLOS. În plus, Curaçao este parte necontractantă cooperantă la ICCAT din 17 noiembrie 2010.

               (193)

               Pentru a explica în detaliu punerea în aplicare a normelor internaționale de către Curaçao, trebuie menționat că Regatul Țărilor de Jos, în numele Antilelor Neerlandeze, a ratificat UNCLOS în 2007 și că toate instrumentele legislative adoptate de Antilele Neerlandeze înainte de 10 octombrie 2010 sunt puse în aplicare în Curaçao.

               (194)

               Comisia a analizat toate informațiile considerate relevante cu privire la statutul statului Curaçao de parte necontractantă cooperantă la ICCAT. Comisia a analizat, de asemenea, toate informațiile considerate relevante cu privire la acordul statului Curaçao de a aplica măsurile de conservare și de gestionare adoptate de ICCAT.

               (195)

               Comisia a analizat informațiile disponibile obținute de la ICCAT cu privire la capacitatea de îndeplinire a obligațiilor. În acest scop, Comisia a utilizat tabelele de sinteză privind conformitatea ale ICCAT (41).

               (196)

               În ceea ce privește anul 2012, Comitetul pentru controlul conformității măsurilor de conservare și gestionare ale ICCAT (COC) a identificat Curaçao pentru incapacitatea sa de a-și respecta obligația de a transmite în timp util rapoarte, statistici și date către ICCAT. În tabelele de sinteză privind conformitatea din Raportul întâlnirii COC (42), statul Curaçao a fost identificat pentru transmiterea cu întârziere sau incompletă a următoarelor documente: Sarcina I, Caracteristicile flotei, în ceea ce privește rapoartele și statisticile anuale; acțiunile interne (navele cu o lungime mai mare de 20 m) cu privire la măsurile de conservare și gestionare; informații cu privire la acordurile de acces; raportul privind transbordarea; tabelele de conformitate cu privire la cotele și limitele de captură. Incapacitatea menționată mai sus de a se conforma normelor ICCAT și recomandărilor (în special Recomandarea 11-12 a ICCAT), împreună cu alte elemente evidențiate în secțiunile 7.1 și 7.2 din prezenta decizie, demonstrează existența unor deficiențe în îndeplinirea de către Curaçao a obligațiilor care îi revin în calitate de stat de pavilion cu privire la măsurile de gestionare și conservare, astfel cum prevăd articolele 117 și 118 din UNCLOS.

               (197)

               În ceea ce privește politica privind flota, Comisia a stabilit că toate navele industriale ale statului Curaçao sunt deținute de proprietari străini, iar Curaçao poate să identifice doar beneficiarul real al navei. Comisia consideră că existența unor informații cu privire la coordonatele beneficiarilor reali nu reprezintă o dovadă suficientă a existenței unei legături reale între statul de pavilion și nave și consideră că această situație nu este în conformitate cu dispozițiile referitoare la naționalitatea navelor din articolul 91 din UNCLOS.

               (198)

               În plus, pe baza informațiilor obținute în cursul misiunilor din martie și iunie 2013, s-a stabilit că înmatricularea navelor de pescuit care operează în marea liberă se face de către o singură autoritate (Autoritatea maritimă din Curaçao, „MAC”), deși, în același timp, toate activitățile de gestionare și control sunt efectuate de către o altă autoritate (MED). O astfel de divizare a funcțiilor ar necesita o strânsă coordonare și cooperare între autoritățile competente. Cu ocazia misiunilor sale din martie și iunie 2013, Comisia a observat că nu există o astfel de cooperare între MAC și MED. Elementele identificate pe parcursul misiunilor Comisiei arată, de asemenea, că procedurile statului Curaçao pentru înmatricularea navelor nu iau în considerare antecedentele privind implicarea navelor și a proprietarilor acestora în activități de pescuit INN. S-a descoperit că, la momentul înmatriculării navei, autoritățile competente din Curaçao nu efectuează niciun control al antecedentelor privind o posibilă implicare a navei în activități de pescuit INN. Aceasta constituie o nerespectare de către Curaçao a cerințelor privind înmatricularea navelor sau arborarea unui pavilion prevăzute de Rezoluția 05-07 a ICCAT și nu este în conformitate cu articolul 94 din UNCLOS. Nici acțiunile întreprinse de Curaçao cu privire la înmatricularea navelor de pescuit nu sunt în conformitate cu recomandarea de la punctele 36 și 38 din IPOA INN, care îndeamnă statele de pavilion să evite înmatricularea navelor care au antecedente cu privire la neîndeplinirea unor astfel de obligații și le invită să nu permită schimbarea pavilionului navelor în cazul nerespectării măsurilor de conservare și gestionare sau a dispozițiilor adoptate la nivel național, regional sau global. În plus, nici acțiunile întreprinse de Curaçao, descrise mai sus, în ceea ce privește înmatricularea navelor de pescuit nu sunt în conformitate cu recomandările de la punctul 39 din IPOA INN, care îndeamnă statele să ia toate măsurile posibile, inclusiv să refuze acordarea unei licențe de pescuit și dreptul de a arbora pavilionul statului respectiv, pentru a împiedica „schimbarea repetată a pavilionului”, respectiv practica navelor de a-și schimba repetat și rapid pavilionul în scopul eludării măsurilor sau a dispozițiilor privind conservarea și gestionarea.

               (199)

               În plus față de cele de mai sus, pe lângă registrul național, Curaçao menține, de asemenea, un registru al navelor nude, permițând navelor care arborează pavilionul altui stat să arboreze temporar pavilionul statului Curaçao. Trebuie observat că, în cazul înmatriculării unei nave care aparține unui alt stat în registrul navelor nude din Curaçao, autoritățile din Curaçao doar informează celălalt stat de pavilion în acest sens. În aceste cazuri, autoritățile din Curaçao nu efectuează verificări suplimentare privind operatorii și/sau proprietarii reali ai navelor. De asemenea, trebuie remarcat că au existat cazuri în care nave de transport care arborau pavilionul Curaçao au fost înmatriculate la ICCAT de către o altă țară (Filipine), fără notificarea autorităților din Curaçao. În concluzie, o astfel de practică a statului Curaçao nu este în conformitate cu articolul 94 din UNCLOS, care prevede responsabilitățile statelor de pavilion cu privire la navele care arborează pavilionul lor. În acest sens, trebuie remarcat că Federația internațională a lucrătorilor din transporturi (ITF) consideră statul Curaçao drept un pavilion de complezență (43).

               (200)

               În cele din urmă, ar trebui remarcat, de asemenea, că statul Curaçao nu a elaborat un plan național de acțiune împotriva pescuitului INN, ceea ce constituie o încălcare a recomandărilor de la punctele 25-27 din IPOA INN.

               (201)

               Ținând seama de cele de mai sus, în conformitate cu articolul 31 alineatele (3) și (6) din Regulamentul INN, Comisia consideră că statul Curaçao nu și-a îndeplinit obligațiile ce îi revin în conformitate cu dreptul internațional, cu privire la normele internaționale, reglementările și măsurile de conservare și gestionare.

         7.4.   Constrângeri specifice țărilor în curs de dezvoltare

               (202)

               Se reamintește că statul Curaçao nu este inclus în anexa II la Regulamentul (CE) nr. 1905/2006, care clasifică statele în funcție de nivelul lor de dezvoltare, și nici nu există informații cu privire la nivelul de dezvoltare al statului Curaçao în indicele dezvoltării umane al ONU. Cu toate acestea, potrivit indicatorului de dezvoltare mondială al Băncii Mondiale din 2013 (44), Curaçao se situează în categoria de țări cu venituri ridicate.

               (203)

               Ținând cont de constatările misiunilor și de indicatorul de dezvoltare mondială al Băncii Mondiale, Curaçao nu poate fi considerată o țară ale cărei constrângeri specifice derivă direct din nivelul său de dezvoltare. Nu au putut fi găsite probe coroborante care să indice faptul că incapacitatea statului Curaçao de a-și îndeplini obligațiile care îi revin în conformitate cu dreptul internațional se datorează nivelului redus de dezvoltare al acestui stat. De asemenea, nu există dovezi concrete pentru a corela deficiențele constatate în ceea ce privește monitorizarea, controlul și supravegherea activităților de pescuit cu lipsa de capacități și de infrastructură.

               (204)

               De asemenea, trebuie reținut că, în 2011, Comisia a finanțat o acțiune de asistență tehnică specifică în Curaçao cu privire la combaterea pescuitului INN (45). Nu există dovezi care să indice că statul Curaçao a luat în considerare recomandările oferite pentru a remedia deficiențele în cauză.

               (205)

               Având în vedere toate cele de mai sus, se concluzionează, în conformitate cu dispozițiile articolului 31 alineatul (7) din Regulamentul INN, că starea de dezvoltare și performanțele generale ale statului Curaçao cu privire la pescuit nu sunt afectate de nivelul său de dezvoltare.

         8.   CONCLUZIE PRIVIND POSIBILITATEA IDENTIFICĂRII CA ȚĂRI TERȚE NECOOPERANTE

               (206)

               Având în vedere concluziile formulate mai sus în ceea ce privește faptul că statul Curaçao, Republica Ghana și Republica Coreea nu și-au îndeplinit obligațiile care le revin în conformitate cu dreptul internațional în calitate de stat de pavilion, de stat al portului, de stat de coastă sau de stat de comercializare și nu au adoptat măsuri pentru prevenirea, descurajarea și eliminarea pescuitului INN, în conformitate cu articolul 32 din Regulamentul INN, aceste țări ar trebui să fie notificate cu privire la posibilitatea de a fi identificate ca țări pe care Comisia le consideră țări terțe necooperante în ceea ce privește combaterea activităților de pescuit INN.

               (207)

               În conformitate cu articolul 32 alineatul (1) din Regulamentul INN, Comisia ar trebui să notifice Curaçao, Ghana și Coreea cu privire la posibilitatea de a fi identificate ca țări terțe necooperante. De asemenea, Comisia ar trebui să întreprindă toate demersurile prevăzute la articolul 32 din Regulamentul INN în ceea ce privește Curaçao, Ghana și Coreea. În interesul unei bune administrări, ar trebui să se stabilească un termen în care țările respective să poată răspunde în scris la notificare și să rectifice situația.

               (208)

               În afară de aceasta, ar trebui să se precizeze faptul că notificarea statului Curaçao, a Republicii Ghana și a Republicii Coreea cu privire la posibilitatea de a fi identificate drept țări pe care Comisia le consideră necooperante în sensul prezentei decizii nu exclude și nici nu conduce automat la vreo acțiune ulterioară întreprinsă de Comisie sau de Consiliu în vederea identificării și stabilirii unei liste a țărilor necooperante,

         DECIDE:
   Articol unic
   Curaçao, Republica Ghana și Republica Coreea sunt notificate cu privire la posibilitatea de a fi identificate ca țări terțe pe care Comisia le consideră țări terțe necooperante în ceea ce privește combaterea activităților de pescuit ilegal, nedeclarat și nereglementat.

      Adoptată la Bruxelles, 26 noiembrie 2013.

            Pentru Comisie

         Maria DAMANAKI

            Membru al Comisiei

      (1)  JO L 286, 29.10.2008, p. 1.

      (2)  Pentru situația pieței și măsurile corespunzătoare, a se vedea Planul internațional de acțiune al FAO pentru prevenirea, descurajarea și eliminarea pescuitului INN, punctele 65-76, precum și Codul de conduită al FAO pentru un pescuit responsabil din 1995, articolul 11 alineatul (2).

      (3)  Scrisoarea din 12 iulie 2011 a QIA.

      (4)  OCDE, Raportul „Ownership and Control of Ships” („Deținerea în proprietate și controlul navelor maritime”), obținut de la adresa: http://www.oecd.org/dataoecd/53/9/17846120.pdf

      (5)  FAO, „Comprehensive record of fishing vessels, refrigerated transport vessels, supply vessels and beneficial ownership” („Registru cuprinzător al navelor de pescuit, al navelor frigorifice de transport, al navelor de alimentare și al beneficiarilor reali”), Raport privind un studiu al Departamentului pentru pescuit al FAO, martie 2010 (obținut de la adresa: ftp://ftp.fao.org/FI/DOCUMENT/global_record/eims_272369.pdf) și IPOA INN, punctul 18.

      (6)  Coreea a semnat acorduri de pescuit cu 13 țări (Rusia, Japonia, China, Tuvalu, Insulele Solomon, Kiribati, Papua-Noua Guinee, Insuele Cook, Franța, Iran, Australia, Mauritania și Ecuador).

      (7)  Raportul NMFS, p. 24.

      (8)  Informații obținute de la adresa: http://hdr.undp.org/en/statistics/

      (9)  CCAMLR, Raportul celei de a 30-a reuniuni a Comisiei, Australia, Hobart, 24 octombrie-4 noiembrie 2011, CCAMLR-XXX, punctele 9.12-9.28.

      (10)  Raportul de conformitate al IOTC pentru Coreea, elaborat de Comitetul pentru controlul conformității, sesiunea a 8-a a CoC, 14-16 martie 2011, IOTC-2011-S15-CoC25Rev1[E].

      (11)  Raportul de conformitate al IOTC din 10 martie 2012, IOTC-2012-CoC09-CR14_Rev1[E].

      (12)  Circulara IOTC din 12 februarie 2013.

      (13)  Scrisoarea de identificare a ICCAT, 4 martie 2010, Circulara ICCAT nr. 590, 4 martie 2010.

      (14)  Scrisoarea de identificare a ICCAT, 18 ianuarie 2011, Circulara ICCAT nr. 173, 18 ianuarie 2011.

      (15)  Scrisoarea în care ICCAT își exprimă îngrijorarea, 21 februarie 2012, Circulara ICCAT nr. 636, 21 februarie 2012.

      (16)  Scrisoarea în care ICCAT își exprimă îngrijorarea, 11 februarie 2013, Circulara ICCAT nr. 610, 11 februarie 2013.

      (17)  A se vedea nota de subsol nr. 8.

      (18)  Pentru situația pieței și măsurile corespunzătoare, a se vedea Planul internațional de acțiune al FAO pentru prevenirea, descurajarea și eliminarea pescuitului INN, punctele 65-76, precum și Codul de conduită al FAO pentru un pescuit responsabil din 1995, articolul 11 alineatul (2).

      (19)  Informații obținute de la adresa: http://www.nmfs.noaa.gov/ia/iuu/msra_page/2013_biennial_report_to_congress__jan_11__2013__final.pdf

      (20)  Informații obținute de la adresa: http://www.neafc.org/mcs/iuu/blist și http://iuu-vessels.org/iuu/iuu/search

      (21)  Recomandarea 06-11 a ICCAT de stabilire a unui program pentru transbordări, conform căreia toate operațiunile de transbordare a speciilor de ton și a speciilor asemănătoare tonului în zona Convenției ICCAT trebuie să se efectueze în port.

      (22)  Recomandarea ICCAT 03-14 privind standardele minime pentru instituirea unui sistem de monitorizare prin satelit a navelor de pescuit (VMS) în zona Convenției ICCAT.

      (23)  A se vedea nota de subsol nr. 8.

      (24)  JO L 378, 27.12.2006, p. 41.

      (25)  Informații relevante extrase de pe site-ul internet FCWC: http://www.fcwc-fish.org/

      (26)  Scrisoarea ICCAT, 4 martie 2010, Circulara ICCAT nr. 592, 4 martie 2010.

      (27)  Scrisoarea ICCAT, 18 ianuarie 2011, Circulara ICCAT nr. 174, 18 ianuarie 2011.

      (28)  Scrisoarea ICCAT, 21 februarie 2012, Circulara ICCAT nr. 634, 21 februarie 2012.

      (29)  Recomandarea ICCAT 09-01 privind un program multianual de conservare și gestionare pentru tonul obez.

      (30)  Recomandarea ICCAT 10-01 privind un program multianual de conservare și gestionare pentru tonul obez.

      (31)  Recomandarea ICCAT 11-01 privind un program multianual de conservare și gestionare pentru tonul obez și tonul cu aripioare galbene.

      (32)  Scrisoarea ICCAT, 11 februarie 2013, Circulara ICCAT nr. 609, 11 februarie 2013.

      (33)  Scrisoarea ICCAT, 30 aprilie 2013, Circulara ICCAT nr. 2104, 30 aprilie 2013.

      (34)  Raportul NMFS, p. 23.

      (35)  A se vedea nota de subsol nr. 8.

      (36)  Care sprijină țările în curs de dezvoltare în ceea ce privește respectarea Regulamentului (CE) nr. 1005/2008 privind pescuitul ilegal, nedeclarat și nereglementat (INN), EuropeAid/129609/C/SER/Multi.

      (37)  Informații extrase de pe site-ul internet: http://www.southpacificrfmo.org/assets/Convention-and-Final-Act/2272942-v1-SPRFMOSignedFinalAct.pdf

      (38)  Recomandarea ICCAT 09-11: Recomandarea ICCAT de modificare a Recomandării 08-12 privind sistemul ICCAT de documentare a capturilor de ton roșu.

      (39)  Informații extrase de pe site-ul internet: http://data.worldbank.org/country/CW; aceste informații au fost folosite în locul indicelui dezvoltării umane al ONU și al Regulamentului (CE) nr. 1905/2006, în care Curaçao nu figurează.

      (40)  Care sprijină țările în curs de dezvoltare în ceea ce privește respectarea Regulamentului (CE) nr. 1005/2008 privind pescuitul ilegal, nedeclarat și nereglementat (INN), EuropeAid/129609/C/SER/Multi, 13-27 iunie 2011.

      (41)  Apendicele 3 la anexa 10 la procedurile celei de a 18-a reuniuni speciale a ICCAT din ianuarie 2013, Raportul pentru perioada de doi ani 2012-2013, Partea I (2012), Vol. 1.

      (42)  A se vedea nota de subsol nr. 41.

      (43)  Informații extrase de pe site-ul internet: http://www.itfglobal.org/flags-convenience/flags-convenien-183.cfm

      (44)  Informații extrase de pe site-ul internet: http://data.worldbank.org/country/CW

      (45)  A se vedea nota de subsol nr. 40.