title: Decizia Parlamentului European din 9 martie 1994 privind statutul și condițiile generale pentru exercitarea funcțiilor Ombudsmanului

text:
Anunţ juridic important

|

31994D0262

Official Journal L 113 , 04/05/1994 P. 0015 - 0018 Finnish special edition: Chapter 1 Volume 3 P. 0133  Swedish special edition: Chapter 1 Volume 3 P. 0133  Ediţie specială în limba cehă Chapter 01 Volume 01 P. 283  - 286 Ediţie specială în limba estonă Chapter 01 Volume 01 P. 283  - 286 Ediţie specială în limba maghiară Chapter 01 Volume 01 P. 283  - 286 Ediţie specială în limba lituaniană Chapter 01 Volume 01 P. 283  - 286 Ediţie specială în limba letonă Chapter 01 Volume 01 P. 283  - 286 Ediţie specială în limba malteză Chapter 01 Volume 01 P. 283  - 286 Ediţie specială în limba polonă Chapter 01 Volume 01 P. 283  - 286 Ediţie specială în limba slovacă Chapter 01 Volume 01 P. 283  - 286 Ediţie specială în limba slovenă Chapter 01 Volume 01 P. 283  - 286

		19940309Decizia Parlamentului Europeandin 9 martie 1994privind statutul și condițiile generale pentru exercitarea funcțiilor Ombudsmanului(94/262/CECO, CE, Euratom)PARLAMENTUL EUROPEAN,având în vedere tratatele de instituire a Comunităților Europene și, în special, articolul 138e alineatul (4) din Tratatul de instituire a Comunității Europene, articolul 20d alineatul (4) din Tratatul de instituire a Comunității Europene a Cărbunelui și Oțelului, articolul 107d alineatul (4) din Tratatul de instituire a Comunității Europene a Energiei Atomice,având în vedere avizul Comisiei,având în vedere aprobarea Consiliului,întrucât este necesar să se stabilească statutul și condițiile generale de exercitare a funcțiilor Ombudsmanului, în conformitate cu dispozițiile prevăzute de tratatele de instituire a Comunităților Europene;întrucât este necesară determinarea condițiilor în care Ombudsmanul poate fi sesizat printr-o plângere, precum și a relațiilor dintre exercitarea funcțiilor Ombudsmanului și procedurile jurisdicționale sau administrative;întrucât Ombudsmanul, care poate acționa și din proprie inițiativă, trebuie să poată dispune de toate elementele necesare exercitării funcțiilor sale; întrucât, în acest scop, instituțiile și organele comunitare sunt obligate să furnizeze Ombudsmanului, la cererea acestuia, informațiile pe care le solicită, cu excepția cazurilor în care există motive justificate în mod corespunzător ce impun păstrarea secretului și fără a aduce atingere obligației Ombudsmanului de a nu le divulga; întrucât autoritățile statelor membre sunt obligate să furnizeze Ombudsmanului toate informațiile necesare, cu excepția cazului în care aceste informații sunt reglementate fie de acte cu putere de lege sau norme administrative privind secretul, fie de acte care împiedică transmiterea acestora; întrucât, în cazul în care nu i se acordă asistența dorită, Ombudsmanul informează Parlamentul European cu privire la aceasta, iar Parlamentului European îi revine sarcina de a întreprinde demersurile adecvate;întrucât este necesar să se prevadă procedurile de urmat în cazul în care rezultatele anchetelor Ombudsmanului conduc la descoperirea unor cazuri de administrare defectuoasă; întrucât ar trebui să se prevadă, de asemenea, prezentarea unui raport global al Ombudsmanului în fața Parlamentului European, la sfârșitul fiecărei sesiuni anuale;întrucât Ombudsmanul și personalul acestuia sunt obligați să păstreze confidențialitatea cu privire la informațiile de care au luat cunoștință în timpul exercitării funcțiilor lor; întrucât Ombudsmanul are, în schimb, obligația de a informa autoritățile competente cu privire la faptele pe care le consideră aflate sub incidența dreptului penal și de care a luat cunoștință în timpul unei anchete;întrucât este necesar să se prevadă posibilitatea unei cooperări între Ombudsman și autoritățile similare din anumite state membre, cu respectarea legislațiilor naționale aplicabile;întrucât revine Parlamentului European să numească Ombudsmanul la începutul și pe durata fiecărei legislaturi dintre personalitățile care sunt cetățeni ai Uniunii și prezintă toate garanțiile de independență și de competență necesare;întrucât ar trebui să se prevadă condițiile de încetare a funcțiilor Ombudsmanului;întrucât Ombudsmanul trebuie să-și exercite funcțiile în deplină independență, în conformitate cu angajamentul solemn pe care îl ia în fața Curții de Justiție a Comunităților Europene încă de la intrarea în funcție; întrucât este necesar să se determine incompatibilitățile cu funcția de Ombudsman, precum și remunerația, privilegiile și imunitățile acordate acestuia;întrucât ar trebui să se prevadă dispoziții privind funcționarii și agenții secretariatului care asistă Ombudsmanul și bugetul acestuia; întrucât sediul Ombudsmanului trebuie să fie același cu sediul Parlamentului European;întrucât revine Ombudsmanului să adopte dispozițiile de punere în aplicare a prezentei decizii; întrucât este, de asemenea, necesar să se stabilească anumite dispoziții tranzitorii care se aplică primului Ombudsman numit după intrarea în vigoare a Tratatului privind Uniunea Europeană,DECIDE:Articolul 1(1) Statutul și condițiile generale de exercitare a funcțiilor Ombudsmanului se stabilesc prin prezenta decizie, în conformitate cu articolul 138e alineatul (4) din Tratatul de instituire a Comunității Europene, articolul 20d alineatul (4) din Tratatul de instituire a Comunității Europene a Cărbunelui și Oțelului și articolul 107d alineatul (4) din Tratatul de instituire a Comunității Europene a Energiei Atomice.(2) Ombudsmanul își îndeplinește funcțiile cu respectarea competențelor conferite de tratate instituțiilor și organelor comunitare.(3) Ombudsmanul nu poate interveni într-o procedură pe rolul unei instanțe și nici nu poate pune la îndoială temeinicia unei hotărâri judiciare.Articolul 2(1) În condițiile și limitele stabilite de tratatele menționate anterior, Ombudsmanul contribuie la identificarea cazurilor de administrare defectuoasă din activitatea instituțiilor și organelor comunitare, cu excepția Curții de Justiție și a Tribunalului de Primă Instanță, în exercitarea competențelor jurisdicționale ale acestora și la formularea de recomandări în vederea remedierii situației. Acțiunea oricărei alte autorități sau persoane nu poate face obiectul unei plângeri adresate Ombudsmanului.(2) Orice cetățean al Uniunii și orice persoană fizică sau juridică având reședința sau sediul social într-un stat membru al Uniunii poate sesiza Ombudsmanul, direct sau prin intermediul unui membru al Parlamentului European, printr-o plângere referitoare la un caz de administrare defectuoasă în activitatea instituțiilor sau organelor comunitare, cu excepția Curții de Justiție și a Tribunalului de Primă Instanță, în exercitarea competențelor jurisdicționale ale acestora. Ombudsmanul informează instituția sau organul în cauză de îndată ce a fost sesizat printr-o plângere.(3) Plângerea trebuie să precizeze obiectul acesteia, precum și identitatea persoanei căreia îi aparține; această persoană poate cere ca plângerea să rămână confidențială.(4) Plângerea trebuie să fie introdusă în termen de doi ani de la data la care faptele care o justifică sunt aduse la cunoștința autorului acesteia și să fi fost precedată de demersurile administrative corespunzătoare pe lângă instituțiile și organele în cauză.(5) Ombudsmanul poate recomanda autorului plângerii să se adreseze altei autorități.(6) Plângerile prezentate Ombudsmanului nu întrerup termenele căilor de atac în procedurile jurisdicționale sau administrative.(7) În cazul în care Ombudsmanul, în conformitate cu o procedură jurisdicțională în curs sau încheiată cu privire la faptele reclamate, trebuie să declare inadmisibilă o plângere sau să pună capăt examinării acesteia, rezultatele eventualelor anchete pe care le-a întreprins înainte se clasează.(8) Ombudsmanul poate fi sesizat printr-o plângere cu privire la raporturile de muncă între instituțiile și organele comunitare și funcționarii acestora sau alți agenți, numai în cazul în care posibilitățile privind cererile sau plângerile administrative interne, în special procedurile prevăzute la articolul 90 alineatele (1) și (2) din Statutul funcționarilor, au fost epuizate de persoana interesată și după expirarea termenelor de răspuns din partea autorității sesizate în acest mod.(9) Ombudsmanul informează autorul plângerii în cel mai scurt timp cu privire la cursul dat plângerii.Articolul 3(1) Ombudsmanul efectuează, din proprie inițiativă sau ca urmare a unei plângeri, toate anchetele pe care le consideră justificate pentru a clarifica orice posibil caz de administrare defectuoasă în activitatea instituțiilor și organelor comunitare. Ombudsmanul informează, cu privire la aceasta, instituția sau organul în cauză, care poate să-i transmită orice observație utilă.(2) Instituțiile și organele comunitare sunt obligate să furnizeze Ombudsmanului informațiile pe care acesta le solicită și care îi permit accesul la dosarele în cauză. Acestea pot refuza furnizarea informațiilor și a accesului la dosarele în cauză numai pentru motive ce țin de păstrarea secretului, justificate în mod corespunzător.Instituțiile și organele comunitare acordă accesul la documentele care emană de la un stat membru, clasificate secrete în temeiul unui act cu putere de lege sau al unei norme administrative, numai după obținerea acordului prealabil al statului membru respectiv. Acestea acordă accesul la alte documente care emană de la un stat membru după informarea statului membru în cauză.În ambele cazuri, în conformitate cu articolul 4, Ombudsmanul nu poate divulga conținutul documentelor.Funcționarii și ceilalți agenți ai instituțiilor și organelor comunitare sunt obligați să depună mărturie la cererea Ombudsmanului; aceștia se exprimă în numele și în conformitate cu instrucțiunile administrației de care aparțin și sunt obligați să păstreze secretul profesional.(3) La cererea Ombudsmanului, autoritățile statelor membre sunt obligate să-i furnizeze, prin intermediul reprezentanțelor permanente ale statelor membre pe lângă Comunitățile Europene, toate informațiile care ar putea contribui la clarificarea cazurilor de administrare defectuoasă din partea instituțiilor sau organelor comunitare, cu excepția cazului în care aceste informații sunt reglementate fie de acte cu putere de lege sau norme administrative privind secretul, fie de acte care împiedică transmiterea acestora. Cu toate acestea, în ultimul caz menționat, statul membru interesat poate permite Ombudsmanului consultarea informațiilor, cu condiția ca acesta să-și ia angajamentul de a nu le divulga conținutul.(4) În cazul în care Ombudsmanului nu i se acordă asistența pe care o solicită, acesta informează Parlamentul European care întreprinde demersurile adecvate.(5) În măsura posibilului, Ombudsmanul încearcă să găsească, împreună cu instituția sau organul în cauză, o soluție care să elimine cazurile de administrare defectuoasă și să rezolve în mod satisfăcător plângerea.(6) În cazul în care Ombudsmanul descoperă un caz de administrare defectuoasă, acesta sesizează instituția sau organul în cauză și, dacă este necesar, îi prezintă mai multe proiecte de recomandări. Instituția sau organul sesizat îi transmite un aviz detaliat în termen de trei luni.(7) Ombudsmanul transmite apoi un raport Parlamentului European și instituției sau organului în cauză. De asemenea, acesta poate include în respectivul raport o serie de recomandări. Autorul plângerii este informat, prin grija Ombudsmanului, cu privire la rezultatul anchetei, la avizul emis de instituția sau organul în cauză și la eventualele recomandări prezentate de Ombudsman.(8) La încheierea fiecărei sesiuni anuale, Ombudsmanul prezintă Parlamentului European un raport privind rezultatele anchetelor întreprinse.Articolul 4(1) Ombudsmanul și personalul acestuia – căruia i se aplică dispozițiile articolului 214 din Tratatul de instituire a Comunității Europene, ale articolului 47 alineatul (2) din Tratatul de instituire a Comunității Europene a Cărbunelui și Oțelului și ale articolului 194 din Tratatul de instituire a Comunității Europene a Energiei Atomice – sunt obligați să nu divulge informațiile și documentele care le-au fost aduse la cunoștință în timpul anchetelor efectuate. De asemenea, Ombudsmanul și personalul acestuia au obligația de confidențialitate cu privire la orice informație care ar putea cauza prejudicii autorului plângerii sau oricărei alte persoane în cauză, fără a aduce atingere dispozițiilor alineatului (2).(2) În cazul în care, în cadrul unei anchete, Ombudsmanul ia cunoștință de fapte pe care le consideră aflate sub incidența dreptului penal, acesta informează imediat autoritățile naționale competente prin intermediul reprezentanțelor permanente ale statelor membre pe lângă Comunitățile Europene, precum și, dacă este necesar, instituția comunitară de care depinde funcționarul sau agentul în cauză, aceasta putând pune în aplicare articolul 18 al doilea paragraf din Protocolul privind privilegiile și imunitățile Comunităților Europene. De asemenea, Ombudsmanul poate informa instituția sau organul comunitar în cauză cu privire la faptele care pun în discuție, din punct de vedere disciplinar, comportamentul unuia dintre funcționarii sau agenții acestora.Articolul 5În măsura în care această cooperare poate contribui la întărirea eficienței anchetelor și la mai buna protejare a drepturilor și intereselor persoanelor care îi adresează plângeri, Ombudsmanul poate coopera cu autoritățile de același tip, existente în anumite state membre, cu respectarea legislațiilor naționale aplicabile. Ombudsmanul nu poate solicita, pe această cale, documente la care nu ar avea acces în conformitate cu dispozițiile articolului 3.Articolul 6(1) Ombudsmanul este numit de Parlamentul European după fiecare alegere a acestuia și pe durata întregii legislaturi. Mandatul acestuia se poate reînnoi.(2) Ombudsmanul este ales dintre personalitățile care sunt cetățeni ai Uniunii, se bucură de toate drepturile civile și politice, prezintă toate garanțiile de independență și îndeplinesc condițiile necesare în țara de origine pentru exercitarea celor mai înalte funcții jurisdicționale sau posedă o experiență și o competență recunoscute pentru îndeplinirea funcțiilor de Ombudsman.Articolul 7(1) Funcțiile Ombudsmanului încetează fie la încheierea mandatului acestuia, fie în cazul demisiei sau destituirii.(2) Cu excepția cazului destituirii, Ombudsmanul rămâne în funcție până la înlocuirea sa.(3) În cazul încetării anticipate a exercitării funcțiilor de Ombudsman, succesorul acestuia este numit în termen de trei luni de la momentul în care locul a devenit vacant, pentru restul perioadei rămase până la încheierea legislaturii.Articolul 8La cererea Parlamentului European, Curtea de Justiție a Comunităților Europene îl poate destitui pe acel Ombudsman care nu mai îndeplinește condițiile necesare exercitării funcțiilor sau care a comis o abatere gravă.Articolul 9(1) Ombudsmanul își exercită funcțiile în condiții de independență totală, în interesul general al Comunităților Europene și al cetățenilor Uniunii. În vederea îndeplinirii acestor funcții, acesta nu solicită și nu acceptă instrucțiuni de la nici un guvern și de la nici un organism. Ombudsmanul se abține de la orice act incompatibil cu caracterul funcțiilor sale.(2) La preluarea funcției, Ombudsmanul își ia angajamentul solemn, în fața Curții de Justiție a Comunităților Europene, să își exercite funcțiile în deplină independență și imparțialitate și să respecte, pe toată durata exercitării mandatului și după încheierea acestuia, obligațiile care decurg din funcția sa, în special obligația de onestitate și de discreție în cazul acceptării anumitor funcții sau avantaje după încetarea funcției de Ombudsman.Articolul 10(1) Pe durata exercitării funcțiilor, Ombudsmanul nu poate exercita nici o altă funcție politică sau administrativă sau o activitate profesională, indiferent dacă este remunerată sau nu.(2) În ceea ce privește remunerația, indemnizațiile și pensia pentru vechime în muncă, Ombudsmanul este asimilat unui judecător de la Curtea de Justiție a Comunităților Europene.(3) Articolele 12-15 și articolul 18 din Protocolul privind privilegiile și imunitățile Comunităților Europene se aplică în cazul Ombudsmanului, funcționarilor și agenților care compun secretariatul acestuia.Articolul 11(1) Ombudsmanul este asistat de un secretariat, al cărui responsabil principal este numit de acesta.(2) Funcționarii și agenții din secretariatul Ombudsmanului se supun regulamentelor și normelor care se aplică în cazul funcționarilor și al celorlalți agenți ai Comunităților Europene. Numărul acestora se stabilește anual în cadrul procedurii bugetare [1].(3) Funcționarii Comunităților Europene și ai statelor membre, care sunt numiți agenți în cadrul secretariatului Ombudsmanului, sunt detașați în interes de serviciu, cu garanția reintegrării cu drepturi depline în instituția de origine.(4) Pentru chestiuni privind personalul de care dispune, Ombudsmanul este asimilat instituțiilor în sensul articolului 1 din Statutul funcționarilor Comunităților Europene.Articolul 12Bugetul Ombudsmanului este anexat la secțiunea I (Parlamentul) din bugetul general al Comunităților Europene.Articolul 13Sediul Ombudsmanului este sediul Parlamentului European [2].Articolul 14Ombudsmanul adoptă dispozițiile de punere în aplicare a prezentei decizii.Articolul 15Primul Ombudsman numit după intrarea în vigoare a Tratatului privind Uniunea Europeană este numit pentru perioada care rămâne până la încheierea legislaturii.Articolul 16Parlamentul European include în bugetul său personalul și dotările materiale necesare primului Ombudsman pentru exercitarea atribuțiilor sale începând îndată după numirea acestuia.Articolul 17Prezenta decizie se publică în Jurnalul Oficial al Comunităților Europene. Prezenta decizie intră în vigoare la data publicării.Adoptată la Strasburg, 9 martie 1994.Pentru Parlamentul EuropeanPreședinteleEgon Klepsch[1] Principiile directoare privind numărul membrilor personalului angajat de Ombudsman și statutul de personal angajat temporar sau pe bază de contract al celor care desfășoară investigațiile sunt stabilite într-o declarație comună a celor trei instituții.[2] A se vedea decizia adoptată de comun acord de reprezentanții guvernelor statelor membre privind stabilirea sediilor instituțiilor și ale anumitor organisme și departamente ale Comunităților Europene (JO C 341, 23.12.1992, p. 1).--------------------------------------------------


title: 2014/323/UE: Decizia Consiliului din 19 mai 2014 de abrogare a Deciziei 2010/371/UE privind încheierea consultărilor cu Republica Madagascar în temeiul articolului 96 din Acordul de parteneriat ACP-UE

text:
               4.6.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 165/51

         DECIZIA CONSILIULUI
   din 19 mai 2014
   de abrogare a Deciziei 2010/371/UE privind încheierea consultărilor cu Republica Madagascar în temeiul articolului 96 din Acordul de parteneriat ACP-UE

      (2014/323/UE)

   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
   având în vedere Acordul de parteneriat între membrii grupului statelor din Africa, zona Caraibilor și Pacific, pe de o parte, și Comunitatea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de altă parte, semnat la Cotonou la 23 iunie 2000 (1), astfel cum a fost modificat la Luxemburg la 25 iunie 2005 (2) și la Ouagadougou, la 22 iunie 2010 (3) (denumit în continuare „Acordul de parteneriat ACP-UE”), în special articolul 96,
   având în vedere Acordul intern încheiat între reprezentanții guvernelor statelor membre, reuniți în cadrul Consiliului, privind măsurile care trebuie adoptate și procedurile care trebuie urmate pentru punerea în aplicare a Acordului de parteneriat ACP-CE (4), în special articolul 3,
   având în vedere propunerea Comisiei Europene,
   în acord cu Înaltul Reprezentant al Uniunii pentru afaceri externe și politica de securitate,
   întrucât:

               (1)

               Decizia 2010/371/UE a Consiliului (5) a fost adoptată pentru a pune în aplicare măsuri corespunzătoare ca urmare a încălcării elementelor esențiale prevăzute la articolul 9 din Acordul de parteneriat ACP-UE.

               (2)

               Măsurile respective au fost prelungite prin Decizia 2011/324/UE a Consiliului (6) până la 6 decembrie 2011 și au fost modificate și prelungite până la 5 decembrie 2012 prin Decizia 2011/808/UE a Consiliului (7). La 3 decembrie 2012, măsurile respective au fost prelungite prin Decizia 2012/749/UE a Consiliului (8) până când Consiliul va stabili, pe baza unei propuneri a Comisiei, că în Madagascar au avut loc alegeri credibile și că a fost reinstaurată ordinea constituțională.

               (3)

               Alegerile prezidențiale și legislative au avut loc în Madagascar la 25 octombrie și, respectiv, la 20 decembrie 2013, și rezultatele au fost anunțate oficial la 17 ianuarie și, respectiv, la 6 februarie 2014, iar noile instituții alese au fost constituite, marcând întoarcerea Madagascarului la ordinea constituțională. La 7 februarie 2014, Înaltul Reprezentant al Uniunii pentru afaceri externe și politica de securitate a salutat și s-a exprimat pozitiv cu privire la derularea procesului electoral.

               (4)

               Condițiile prevăzute în anexa la Decizia 2011/808/UE, inclusiv organizarea de alegeri prezidențiale și legislative credibile, anunțarea rezultatelor oficiale și constituirea noilor instituții, marcând întoarcerea Madagascarului la ordinea constituțională, au fost îndeplinite. Prin urmare, Decizia 2010/371/UE ar trebui să fie abrogată,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   Se abrogă Decizia 2010/371/UE.
   Articolul 2
   Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.

      Adoptată la Bruxelles, 19 mai 2014.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         C. ASHTON

      (1)  JO L 317, 15.12.2000, p. 3.

      (2)  Acordul de modificare a Acordului de parteneriat dintre membrii grupului statelor din Africa, zona Caraibilor și Pacific, pe de o parte, și Comunitatea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de altă parte, semnat la Cotonou la 23 iunie 2000 (JO L 209, 11.8.2005, p. 27).

      (3)  Acord de modificare pentru a doua oară a Acordului de parteneriat între membrii grupului statelor din Africa, zona Caraibilor și Pacific, pe de o parte, și Comunitatea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de altă parte, semnat la Cotonou la 23 iunie 2000, astfel cum a fost modificat pentru prima dată la Luxemburg la 25 iunie 2005 (JO L 287, 4.11.2010, p. 3.)

      (4)  JO L 317, 15.12.2000, p. 376.

      (5)  Decizia 2010/371/UE a Consiliului din 7 iunie 2010 privind încheierea consultărilor cu Republica Madagascar în temeiul articolului 96 din Acordul de parteneriat ACP-UE (JO L 169, 3.7.2010, p. 13).

      (6)  Decizia 2011/324/UE a Consiliului din 30 mai 2011 de prelungire a aplicării Deciziei 2010/371/UE privind încheierea consultărilor cu Republica Madagascar în temeiul articolului 96 din Acordul de parteneriat ACP-UE (JO L 146, 1.6.2011, p. 2).

      (7)  Decizia 2011/808/UE a Consiliului din 5 decembrie 2011 de modificare și prelungire a perioadei de aplicare a Deciziei 2010/371/UE privind încheierea consultărilor cu Republica Madagascar în temeiul articolului 96 din Acordul de parteneriat ACP-UE (JO L 324, 7.12.2011, p. 1).

      (8)  Decizia 2012/749/UE a Consiliului din 3 decembrie 2012 de prelungire a perioadei de aplicare a Deciziei 2010/371/UE privind încheierea consultărilor cu Republica Madagascar în temeiul articolului 96 din Acordul de parteneriat ACP-UE (JO L 333, 5.12.2012, p. 46).


title: Decizia (UE) 2016/1564 a Parlamentului European din 28 aprilie 2016 privind descărcarea de gestiune pentru execuția bugetului Fundației Europene pentru Îmbunătățirea Condițiilor de Viață și de Muncă aferent exercițiului financiar 2014

text:
               14.9.2016

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 246/348

         DECIZIA (UE) 2016/1564 A PARLAMENTULUI EUROPEAN
   din 28 aprilie 2016
   privind descărcarea de gestiune pentru execuția bugetului Fundației Europene pentru Îmbunătățirea Condițiilor de Viață și de Muncă aferent exercițiului financiar 2014
   PARLAMENTUL EUROPEAN,

               —

               având în vedere conturile anuale finale ale Fundației Europene pentru Îmbunătățirea Condițiilor de Viață și de Muncă pentru exercițiul financiar 2014,

               —

               având în vedere Raportul Curții de Conturi privind conturile anuale ale Fundației Europene pentru Îmbunătățirea Condițiilor de Viață și de Muncă pentru exercițiul financiar 2014, însoțit de răspunsul fundației (1),

               —

               având în vedere declarația de asigurare (2) privind fiabilitatea conturilor și legalitatea și regularitatea operațiunilor subiacente întocmită de Curtea de Conturi pentru exercițiul 2014 în temeiul articolului 287 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,

               —

               având în vedere Recomandarea Consiliului din 12 februarie 2016 privind descărcarea de gestiune a fundației în ceea ce privește execuția bugetară pentru exercițiul financiar 2014 (05584/2016 – C8-0063/2016),

               —

               având în vedere articolul 319 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,

               —

               având în vedere Regulamentul (UE, Euratom) nr. 966/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 25 octombrie 2012 privind normele financiare aplicabile bugetului general al Uniunii și de abrogare a Regulamentului (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului (3), în special articolul 208,

               —

               având în vedere Regulamentul (CEE) nr. 1365/75 al Consiliului din 26 mai 1975 privind constituirea Fundației Europene pentru Îmbunătățirea Condițiilor de Viață și de Muncă (4), în special articolul 16,

               —

               având în vedere Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2343/2002 al Comisiei din 19 noiembrie 2002 privind Regulamentul financiar cadru pentru organismele menționate la articolul 185 din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului privind Regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităților Europene (5),

               —

               având în vedere Regulamentul delegat (UE) nr. 1271/2013 al Comisiei din 30 septembrie 2013 privind Regulamentul financiar cadru pentru organismele menționate la articolul 208 din Regulamentul (UE, Euratom) nr. 966/2012 al Parlamentului European și al Consiliului (6), în special articolul 108,

               —

               având în vedere articolul 94 și anexa V la Regulamentul său de procedură,

               —

               având în vedere raportul Comisiei pentru control bugetar și avizul Comisiei pentru ocuparea forței de muncă și afaceri sociale (A8-0120/2016),

               1.

               acordă directorului Fundației Europene pentru Îmbunătățirea Condițiilor de Viață și de Muncă descărcarea de gestiune pentru execuția bugetului fundației aferent exercițiului financiar 2014;

               2.

               își prezintă observațiile în cadrul rezoluției de mai jos;

               3.

               încredințează președintelui sarcina de a transmite prezenta decizie împreună cu rezoluția Parlamentului, ca parte integrantă a acesteia, directorului Fundației Europene pentru Îmbunătățirea Condițiilor de Viață și de Muncă, Consiliului, Comisiei și Curții de Conturi și de a asigura publicarea acestora în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene (seria L).

            Președintele

         Martin SCHULZ

            Secretarul general

         Klaus WELLE

      (1)  JO C 409, 9.12.2015, p. 307.

      (2)  A se vedea nota de subsol 1.

      (3)  JO L 298, 26.10.2012, p. 1.

      (4)  JO L 139, 30.5.1975, p. 1.

      (5)  JO L 357, 31.12.2002, p. 72.

      (6)  JO L 328, 7.12.2013, p. 42.


title: 2008/180/CE: Decizia Consiliului din 25 februarie 2008 privind încheierea Acordului de cooperare științifică și tehnologică între Comunitatea Europeană și Republica Arabă Egipt

text:
               4.3.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 59/12

      DECIZIA CONSILIULUI

   din 25 februarie 2008
   privind încheierea Acordului de cooperare științifică și tehnologică între Comunitatea Europeană și Republica Arabă Egipt
   (2008/180/CE)
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 170 coroborat cu articolul 300 alineatul (2) primul paragraf prima teză și cu articolul 300 alineatul (3) primul paragraf,
   având în vedere propunerea Comisiei,
   având în vedere avizul Parlamentului European (1),
   întrucât:

               (1)

               Comisia a negociat, în numele Comunității, un acord de cooperare științifică și tehnologică între Comunitatea Europeană și Republica Arabă Egipt (denumit în continuare „acordul”).

               (2)

               Sub rezerva eventualei sale încheieri la o dată ulterioară, acordul, parafat la 4 martie 2004, a fost semnat la 21 iunie 2005, fiind aplicat cu titlu provizoriu de la data semnării sale.

               (3)

               Acordul se bazează pe principiile avantajului reciproc, reciprocității oportunităților de acces la programele și activitățile celeilalte părți, relevante pentru obiectul acordului, nediscriminării, protejării eficiente a proprietății intelectuale și repartizării echitabile a drepturilor de proprietate intelectuală. Participarea la acțiuni indirecte ale entităților juridice stabilite în Republica Arabă Egipt este supusă modalităților și condițiilor prevăzute pentru entitățile juridice din țări terțe, stabilite printr-o decizie adoptată de Parlamentul European și de Consiliu în conformitate cu articolul 167 din tratat, în Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului din 25 iunie 2002 privind regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităților Europene (2) și în alte acte legislative comunitare aplicabile.

               (4)

               Acordul ar trebui să fie încheiat astfel încât textele acordului în limbile tuturor statelor membre să fie autentice. Acest lucru va fi adus la îndeplinire prin intermediul unui schimb de scrisori.

               (5)

               Acordul ar trebui aprobat,

         DECIDE:
   Articolul 1
   Se aprobă, în numele Comunității, Acordul de cooperare științifică și tehnologică între Comunitatea Europeană și Republica Arabă Egipt (3).
   Articolul 2
   Președintele Consiliului procedează, în numele Comunității, la notificarea menționată la articolul 7 din acord și este autorizat să convină, împreună cu Republica Arabă Egipt, prin intermediul unui schimb de scrisori, că textul acordului este autentic în toate limbile statelor membre în urma extinderilor din 2004 și 2007.

      Adoptată la Bruxelles, 25 februarie 2008.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         A. VIZJAK

      (1)  Avizul din 29 noiembrie 2007 (nepublicat încă în Jurnalul Oficial).

      (2)  JO L 248, 16.9.2002, p. 1. Regulament modificat ultima dată prin Regulamentul (CE) nr. 1525/2007 (JO L 343, 27.12.2007, p. 9).

      (3)  JO L 182, 13.7.2005, p. 12.


title: 2011/809/UE: Decizia Consiliului din 30 noiembrie 2011 privind poziția care trebuie adoptată de Uniunea Europeană în cadrul Consiliului General al Organizației Mondiale a Comerțului în ceea ce privește extinderea derogării de la normele OMC în vederea aplicării regimului comercial preferențial autonom al UE în Balcanii de Vest

text:
               7.12.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 324/28

         DECIZIA CONSILIULUI
   din 30 noiembrie 2011
   privind poziția care trebuie adoptată de Uniunea Europeană în cadrul Consiliului General al Organizației Mondiale a Comerțului în ceea ce privește extinderea derogării de la normele OMC în vederea aplicării regimului comercial preferențial autonom al UE în Balcanii de Vest
   (2011/809/UE)
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 207 alineatul (4) primul paragraf, coroborat cu articolul 218 alineatul (9),
   având în vedere propunerea Comisiei Europene,
   întrucât:

               (1)

               Uniunea a adoptat acte normative care reînnoiesc aplicarea regimului comercial preferențial autonom în Balcanii de Vest până la 31 decembrie 2015. În absența unei derogări de la obligațiile Uniunii în temeiul articolulului I alineatul (1) din Acordul General pentru Tarife și Comerț din 1994 (GATT 1994), tratamentul prevăzut în cadrul regimului comercial preferențial autonom ar trebui extins la toate celelalte țări membre ale Organizației Mondiale a Comerțului (OMC). Prin urmare, este oportun să se solicite o derogare de la articolul I alineatul (1) din GATT 1994, în conformitate cu articolul IX alineatul (3) din Acordul de la Marrakesh de instituire a Organizației Mondiale a Comerțului.

               (2)

               Uniunea a adresat o astfel de solicitare la 26 octombrie 2011, iar Consiliul General al OMC urmează să delibereze cu privire la aceasta.

               (3)

               Prin urmare, este oportun să se stabilească poziția care trebuie adoptată de Uniune în cadrul Consiliului General al OMC cu privire la solicitarea menționată,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   Poziția care urmează să fie adoptată de Uniunea Europeană în cadrul Consiliului General al Organizației Mondiale a Comerțului este în favoarea aprobării extinderii derogării de la normele OMC pentru Balcanii de Vest până la 31 decembrie 2016.
   Prezenta poziție este exprimată de Comisie.
   Articolul 2
   Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.

      Adoptată la Bruxelles, 30 noiembrie 2011.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         J. VINCENT-ROSTOWSKI


title: Decizia Consiliului din 7 martie 2011 de modificare a Deciziei Consiliului din 22 noiembrie 2010 privind numirea membrilor și a membrilor supleanți în cadrul Consiliului de conducere al Agenției Europene pentru Sănătate și Securitate în Muncă

text:
               17.3.2011

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 83/2

         DECIZIA CONSILIULUI
   din 7 martie 2011
   de modificare a Deciziei Consiliului din 22 noiembrie 2010 privind numirea membrilor și a membrilor supleanți în cadrul Consiliului de conducere al Agenției Europene pentru Sănătate și Securitate în Muncă
   2011/C 83/02
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
   având în vedere Regulamentul (CE) nr. 2062/94 al Consiliului din 18 iulie 1994 privind înființarea Agenției Europene pentru Sănătate și Securitate în Muncă (1), în special articolul 8,
   întrucât:

               (1)

               Prin decizia sa din 22 noiembrie 2010 (2) (denumită în continuare „decizia”), Consiliul a numit membrii și membrii supleanți în cadrul Consiliului de conducere al Agenției Europene pentru Sănătate și Securitate în Muncă pentru perioada cuprinsă între 8 noiembrie 2010 și 7 noiembrie 2013.

               (2)

               La 23 noiembrie 2010, International Trade Union House (Casa Sindicală Internațională) a informat Secretariatul General asupra unei erori survenite la numirea membrului și a membrului supleant din Belgia în cadrul Consiliului de conducere, ca reprezentanți ai organizațiilor sindicale.

               (3)

               Eroarea apare în textul original al deciziei semnate de președinte și figurează în toate limbile oficiale.

               (4)

               Prin urmare, decizia ar trebui modificată în mod corespunzător,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   În lista II de la articolul 1 din Decizia Consiliului din 22 noiembrie 2010, numele membrului și al membrului supleant din Belgia se înlocuiesc cu următorul text:

      „II.   REPREZENTANȚII ORGANIZAȚIILOR SINDICALE

                  Țara

                  Membri

                  Supleanți

                  Belgia

                  Domnul Herman FONCK

                  Domnul François PHILIPS”

   Articolul 2
   Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.

      Adoptată la Bruxelles, 7 martie 2011.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         CZOMBA S.

      (1)  JO L 216, 20.8.1994, p. 1.

      (2)  JO C 322, 27.11.2010, p. 3.


title: Decizia Comitetului executiv din 28 aprilie 1999 privind Acordul de cooperare în cadrul procedurilor referitoare la infracțiunile rutiere [SCH/Com-ex (99) 11 Rev. 2]

text:
Anunţ juridic important

|

41999D0011

Official Journal L 239 , 22/09/2000 P. 0428 - 0434 Ediţie specială în limba cehă Chapter 19 Volume 02 P. 390  - 396 Ediţie specială în limba estonă Chapter 19 Volume 02 P. 390  - 396 Ediţie specială în limba maghiară Chapter 19 Volume 02 P. 390  - 396 Ediţie specială în limba lituaniană Chapter 19 Volume 02 P. 390  - 396 Ediţie specială în limba letonă Chapter 19 Volume 02 P. 390  - 396 Ediţie specială în limba malteză Chapter 19 Volume 02 P. 390  - 396 Ediţie specială în limba polonă Chapter 19 Volume 02 P. 390  - 396 Ediţie specială în limba slovacă Chapter 19 Volume 02 P. 390  - 396 Ediţie specială în limba slovenă Chapter 19 Volume 02 P. 390  - 396

		19990428Decizia Comitetului executivdin 28 aprilie 1999privind Acordul de cooperare în cadrul procedurilor referitoare la infracțiunile rutiere[SCH/Com-ex (99) 11 Rev. 2]COMITETUL EXECUTIV,având în vedere articolul 132 din Convenția de punere în aplicare a Acordului Schengen,având în vedere Declarația comună a miniștrilor și secretarilor de stat reuniți la Schengen la 19 iunie 1990,DECIDE:Prin prezenta se adoptă Acordul de cooperare în cadrul procedurilor referitoare la infracțiunile rutiere și la executarea sancțiunilor financiare aplicate pentru acestea [SCH/III (96)25 Rev. 18].Reprezentanților delegațiilor li se solicită să redacteze un raport explicativ privind acordul respectiv, care să trateze în special punctele evidențiate în anexa la prezenta decizie.Luxemburg, 28 aprilie 1999.PreședinteleC. H. Schapper--------------------------------------------------19990428SCH/III (96)25 Rev. 18ACORD PRIVIND COOPERAREA ÎN CADRUL PROCEDURILOR REFERITOARE LA INFRACȚIUNILE RUTIERE ȘI AL EXECUTĂRII SANCȚIUNILOR FINANCIARE APLICATE PENTRU ACESTEAGuvernele REGATULUI BELGIEI, REPUBLICII FEDERALE GERMANIA, REPUBLICII FRANCEZE, MARELUI DUCAT AL LUXEMBURGULUI și REGATULUI ȚĂRILOR DE JOS, părți contractante la Convenția de aplicare a Acordului Schengen din 14 iunie 1985 încheiat între guvernele Statelor Uniunii Economice Benelux, Republicii Federale Germania și Republicii Franceze privind eliminarea treptată a controalelor la frontierele lor comune semnat la Schengen la 19 iunie 1990, denumită în continuare "Convenția din 1990" și guvernele REPUBLICII ITALIENE, REGATULUI SPANIEI, REPUBLICII PORTUGHEZE, REPUBLICII ELENE, REPUBLICII AUSTRIA, REGATULUI DANEMARCEI, REGATULUI SUEDIEI ȘI REPUBLICII FINLANDA, care au aderat la Convenția din 1990 prin Acordurile semnate la 27 noiembrie 1990, 25 iunie 1991, 6 noiembrie 1992, 28 aprilie 1995 și respectiv 19 decembrie 1996, precum și guvernele Regatului Norvegiei și Republicii Islanda, care au semnat un Acord de Cooperare cu primele la 19 decembrie 1996, denumite în continuare "părți contractante",întrucât libera circulație a persoanelor prevăzute la Convenția din 1990 încurajează deplasarea cetățenilor peste frontierele interne;întrucât este de notorietate publică faptul că cetățenii statelor Schengen comit și infracțiuni rutiere în timpul șederii pe teritoriul unei părți contractante diferite decât cea pe teritoriul căreia locuiesc de obicei;întrucât s-a demonstrat că nu este întotdeauna posibil, în ciuda eforturilor susținute de combatere a infracțiunilor rutiere, să se stabilească identitatea făptașilor înaintea întoarcerii acestora pe teritoriul părții contractante pe care își au domiciliul și să se aplice sancțiunile financiare pentru infracțiunile săvârșite;convinși de necesitatea cooperării în acest domeniu între părțile contractante și de faptul că, având în vedere că de aplicarea Codului rutier răspund autorități diferite, acest lucru nu ar trebui să devină un obstacol în calea cooperării respective;pentru aplicarea Declarației comune a miniștrilor și secretarilor de stat din 19 iunie 1990, prin care se stabilește necesitatea discuțiilor în vederea îmbunătățirii cooperării în urmărirea infracțiunilor rutiere și a examinării domeniului de aplicare reciprocă a sancțiunilor financiare,CONVIN DUPĂ CUM URMEAZĂ:CAPITOLUL IDefinițiiArticolul 1În sensul prezentului acord:Infracțiune rutierăînseamnă un comportament prin care se încalcă regulile de circulație rutieră și care se consideră infracțiune sau contravenție, inclusiv încălcarea regulilor referitoare la orele de șofat și orele de odihnă și reglementările privind mărfurile periculoase.Sancțiune financiarăînseamnă obligația de a plăti o sumă de bani în raport cu infracțiunea rutieră, sumă ce se stabilește de către autoritățile judecătorești sau administrative ale părților contractante.Autoritate competentăînseamnă autoritatea judecătorească sau administrativă a părții contractante care răspunde de aplicarea procedurilor legate de infracțiunile rutiere și de impunerea sancțiunilor financiare în raport cu acestea.Decizieînseamnă actul emis de autoritățile competente ale unei părți contractante prin care se stabilește infracțiunea rutieră în raport cu care i-a fost impusă unei persoane o anumită sancțiune financiară , în legătură cu care se poate sau s-ar fi putut depune o contestație.Autoritate solicitantăînseamnă autoritatea competentă a părții contractante pe al cărei teritoriu a fost comisă infracțiunea rutieră.Autoritate solicitatăînseamnă autoritatea competentă a părții contractante pe al cărei teritoriu locuiește sau își are domiciliul stabil persoana suspectată de a fi comis o infracțiune rutieră sau căreia i-a fost impusă o sancțiune financiară în raport cu aceasta.Parte contractantă solicitantăînseamnă partea contractantă pe al cărei teritoriu a fost emisă o decizie referitoare la o persoană care locuiește sau își are domiciliul stabil pe teritoriul unei alte părți contractante.Parte contractantă solicitatăînseamnă partea contractantă pe al cărei teritoriu locuiește sau își are domiciliul stabil persoana cu privire la care a fost emisă o decizie pe teritoriul unei alte părți contractante.CAPITOLUL IIPrincipiiArticolul 2(1) Părțile contractante se angajează să își acorde reciproc o cooperare cât mai largă în aplicarea procedurilor referitoare la infracțiunile rutiere și executarea deciziilor referitoare la acestea, conform prevederilor prezentului acord.(2) Alineatul (1) nu aduce atingere aplicării unor dispoziții mai largi din acordurile bilaterale sau multilaterale în vigoare încheiate între părțile contractante.(3) Capitolul IV din prezentul acord nu se aplică în următoarele situații:(a) în executarea unei decizii ce implică aplicarea unei sancțiuni cu privare de libertate ca sancțiune principală;(b) pentru infracțiuni rutiere ce coincid cu infracțiuni ce nu țin exclusiv de circulația rutieră, exceptând cazul în care infracțiunea rutieră face obiectul unei urmăriri în mod exclusiv sau separat.CAPITOLUL IIICooperarea în aplicarea procedurilor referitoare la infracțiunile rutiereArticolul 3(1) Autoritățile competente pot cere informații de la autoritățile naționale de înmatriculare a vehiculelor aparținând altei părți contractante, prin comunicarea numărului de înmatriculare al vehiculului de către autoritățile proprii de înmatriculare a vehiculelor, cu privire la tipul și marca autovehiculului respectiv ca și la identitatea și adresa persoanei sau persoanelor pe numele cărora este înregistrat autovehiculul în cauză în momentul comiterii infracțiunii rutiere.(2) Autoritățile de înmatriculare a vehiculelor ale părților contractante își vor comunica direct informațiile menționate la alineatul (1) în vederea transmiterii lor către autoritatea competentă. Se vor comunica de asemenea și numele și adresa autorității solicitate, dacă este vorba de o autoritate diferită.(3) O parte contractantă poate delega altă autoritate competentă pentru efectuarea schimbului de informații menționat la alineatul (2).(4) Dispozițiile relevante din Convenția din 1990, în special articolele 126-128 se aplică, de asemenea, transmiterii de date personale în conformitate cu alineatul (1).Articolul 4(1) Autoritatea solicitantă poate trimite toate comunicările referitoare la consecințele și deciziile cu privire la infracțiunea rutieră direct persoanelor suspectate de a fi comis o infracțiune rutieră. Sunt aplicabile prin analogie dispozițiile articolului 52 din Convenția din 1990.(2) Comunicările și deciziile prevăzute la alineatul (1) trebuie conțină sau să fie însoțite de toate informațiile necesare destinatarului pentru a putea reacționa, în special:(a) natura infracțiunii rutiere, locul, data și ora la care aceasta a fost comisă și modul în care a fost constatată;(b) numărul de înmatriculare și, dacă este posibil, tipul și marca autovehiculului cu care a fost comisă infracțiunea rutieră sau, în lipsa acestor informații, orice alt mijloc de identificare a vehiculului;(c) cuantumul sancțiunii financiare ce poate fi impusă sau, dacă este cazul, sancțiunea financiară ce a fost impusă, termenul până la care trebuie plătită și modalitatea de plată;(d) posibilitatea de a invoca circumstanțe exoneratorii, ca și termenele și procedurile de prezentare a acestor circumstanțe;(e) căile posibile de atac împotriva deciziilor, procedurile și termenele de introducere a unui apel, precum și detaliile de contact pentru autoritatea la care se poate depune apelul.Articolul 5(1) Dacă destinatarul nu reacționează în termenul stabilit la comunicările sau deciziile emise în conformitate cu articolul 4 sau dacă autoritatea solicitantă consideră că sunt necesare informații suplimentare pentru aplicarea prezentului acord, ea poate solicita direct asistența autorității solicitate. Aceste cereri de asistență sunt însoțite de o traducere în limba oficială sau una dintre limbile oficiale ale părții contractante.(2) Dispozițiile titlului III capitolul 2 din convenția din 1990 se aplică și cererilor menționate la alineatul (1).CAPITOLUL IVExecutarea deciziilorArticolul 6(1) Transferul executării deciziilor nu poate fi solicitat în cadrul prezentului acord decât în următoarele cazuri:(a) dacă au fost epuizate toate căile de atac împotriva deciziei și aceasta devine executorie pe teritoriul părții contractante solicitante;(b) dacă autoritățile competente au solicitat, în special conform articolului 4, persoanei în cauză să plătească sancțiunea financiară impusă, însă solicitarea a rămas fără nici un rezultat;(c) dacă sancțiunea financiară nu s-a prescris conform legislației părții contractante solicitante;(d) dacă decizia se referă la o persoană care locuiește sau are domiciliul stabil pe teritoriul părții contractante solicitate;(e) dacă valoarea amenzii sau sancțiunii financiare impuse este de minim 40 EUR.(2) Părțile contractante pot modifica bilateral domeniul de aplicare a dispozițiilor din alineatul (1) litera (e).Articolul 7(1) Transferul executării unei decizii nu poate fi refuzat decât în cazul în care partea contractantă solicitată consideră că:(a) infracțiunea rutieră pentru care a fost emisă decizia nu intră sub incidența legislației părții contractante solicitate;(b) executarea solicitării contravine principiului ne bis in idem, în conformitate cu articolele 54-58 din Convenția din 1990;(c) sancțiunea financiară s-a prescris conform legislației părții contractante solicitate;(d) persoana în cauză ar fi beneficiat de amnistie sau grațiere din partea părții contractante solicitate dacă infracțiunea rutieră ar fi fost comisă pe teritoriul părții contractante solicitate.(2) Partea contractantă solicitată trebuie să informeze cât mai curând posibil partea contractantă solicitantă în legătură cu refuzul de a executa solicitarea, prezentând și motivele pe care se întemeiază refuzul respectiv.Articolul 8(1) Decizia trebuie să fie executată fără întârziere de către autoritățile competente ale părții contractante solicitate.(2) Sancțiunea financiară trebuie să fie plătibilă în moneda părții contractante solicitate. Valoarea se calculează pe baza cursului oficial de schimb de la data luării deciziei menționate la alineatul (1).(3) Dacă în urma transformării acesteia în moneda respectivă se dovedește că valoarea sancțiunii financiare impuse prin decizie depășește valoarea maximă a sancțiunii financiare stabilite pentru același tip de infracțiune rutieră în legislația părții contractante solicitate, executarea deciziei nu va depăși această valoare maximă.(4) În momentul depunerii documentului de ratificare, acceptare sau aprobare, fiecare stat poate declara, din motive de ordin constituțional sau de importanță egală, că intenționează să deroge de la aplicarea alineatului (1), printr-o declarație care definește cazurile în care sancțiunea financiară aplicabilă trebuie să fie declarată executorie printr-o hotărâre judecătorească a părții contractante solicitate înainte de executare. Această hotărâre judecătorească nu poate însă privi conținutul sau suma precizată în decizia care trebuie executată și care a fost emisă de partea contractantă solicitantă.Articolul 9(1) Executarea deciziei se va face în conformitate cu legislația părții contractante solicitate.(2) Orice parte din sancțiunea financiară deja executată în partea contractantă solicitantă trebuie să se scadă în întregime din sancțiunea ce urmează să fie executată în partea contractantă solicitată.(3) În situațiile în care o sancțiune financiară nu poate fi executată, în totalitate sau în parte, partea contractantă solicitată poate aplica o sancțiune alternativă implicând privarea de libertate sau detenția forțată, dacă acest lucru este prevăzut în ambele state contractante, cu excepția cazului în care acest lucru este exclus în mod expres de către partea contractantă solicitantă.Articolul 10Partea contractantă solicitantă nu mai poate continua procedura de executare a deciziei din momentul în care a solicitat transferul executării. Dreptul de executare trebuie să revină din nou părții contractante solicitante din momentul în care este informată de către partea contractantă solicitată despre refuzul sau imposibilitatea acesteia de a executa decizia.Articolul 11Partea contractantă solicitată trebuie să înceteze executarea unei decizii de îndată ce a fost informată de către partea contractantă solicitantă în legătură cu orice decizie, măsură, sau altă situație în urma căreia executarea deciziei se suspendă sau aceasta încetează să mai fie executorie.Articolul 12(1) Cererile de transfer al executării deciziei, precum și toate comunicările referitoare la aceasta se vor face în scris. Ele pot fi transmise pe orice cale care înregistrează în scris comunicarea, inclusiv prin fax.(2) Documentele se vor transmite direct de către autoritățile competente ale părților contractante, ale căror coordonate trebuie să fie furnizate de către autoritățile de înmatriculare a vehiculelor [articolul 3 alineatul (2)]. Aceste documente se vor transmite prin autoritățile centrale desemnate ale părților, atunci când coordonatele autorității competente nu rezultă din informațiile menționate în prima frază.Articolul 13(1) Cererea de transfer al executării deciziei trebuie să fie însoțită de o copie a deciziei ca și de o declarație a autorității competente a părții contractante solicitante prin care se certifică îndeplinirea condițiilor din articolul 6 alineatul (1) literele (a), (b) și (c).(2) Dacă este cazul, partea contractantă solicitantă va anexa la cerere și alte informații necesare transferului executării deciziei, în special informații privind condițiile deosebite în care a avut loc comiterea infracțiunii de care s-a ținut seama în stabilirea sancțiunii financiare, precum și, ori de câte ori este posibil, textul dispozițiilor aplicate.(3) Dacă partea contractantă solicitată consideră că informațiile furnizate de către partea contractantă solicitantă nu sunt suficiente pentru a-i permite aplicarea prezentului acord, ea va cere informațiile suplimentare necesare.(4) Traducerea în limba oficială sau într-una dintre limbile oficiale ale părții contractante solicitate trebuie să fie anexată tuturor documentelor respective.Articolul 14Autoritățile competente ale părții contractante solicitate trebuie să informeze autoritățile competente ale părții contractante solicitante asupra executării sancțiunii financiare sau a imposibilității executării acesteia.Articolul 15Sancțiunea financiară și cheltuielile procedurale suportate de către partea contractantă solicitantă vor fi executate. Sumele obținute din executarea deciziei vor fi reținute de către partea contractantă solicitată.Articolul 16Părțile contractante nu își vor solicita rambursarea reciprocă a cheltuielilor rezultate din aplicarea prezentului acord.CAPITOLUL VDispoziții finaleArticolul 17(1) Comitetul executiv înființat prin convenția din 1990 trebuie să aibă sarcina generală de a monitoriza buna aplicare a prezentului acord. Se aplică dispozițiile articolului 132 din Convenția din 1990.(2) Autoritatea comună de supraveghere înființată prin convenția din 1990 răspunde, în legătură cu aspectele ce țin de protecția datelor personale, de emiterea unui aviz cu privire la aspectele comune ce rezultă din aplicarea prezentului acord.(3) La propunerea uneia dintre părțile contractante, Comitetul executiv poate decide modificarea sumelor prevăzute la articolul 6 alineatul (1) litera (e).Articolul 18Prezentul acord se aplică pe teritoriul părților contractante. Cu toate acestea, în conformitate cu articolul 138 din Convenția din 1990 cu privire la Republica Franceză, acordul se aplică numai pe teritoriul european al Republicii Franceze, iar în ceea ce privește Regatul Țărilor de Jos, acordul se aplică numai pe teritoriul european al Regatului Țărilor de Jos. Potrivit articolului 5 alineatul (1) din Acordul de aderare a Regatului Danemarcei la convenția din 1990, prezentul acord nu se va aplica în Insulele Feroe și în Groenlanda.Articolul 19(1) Prezentul acord este aplicabil și în cazul infracțiunilor rutiere comise anterior intrării sale în vigoare.(2) În momentul depunerii instrumentelor de ratificare, acceptare sau aprobare, fiecare stat poate declara că, în ceea ce îl privește și în relațiile sale cu celelalte părți contractante care au făcut o declarație similară, prezentul Acord se va aplica numai infracțiunilor rutiere comise ulterior intrării sale în vigoare sau după ce acesta a devenit aplicabil.Articolul 20(1) Prezentul acord face obiectul ratificării, acceptării sau aprobării. Instrumentele de ratificare, acceptare sau aprobare se depun la guvernul Marelui Ducat al Luxemburgului, care notifică acest lucru tuturor părților contractante.(2) Prezentul acord intră în vigoare în prima zi a celei de-a doua luni de după depunerea ultimului instrument de ratificare, acceptare sau aprobare de către statele în care Convenția din 1990 a intrat în vigoare conform alineatului (1) paragraful al doilea din Actul Final al convenției menționate anterior.Guvernul Marelui Ducat al Luxemburgului notifică tuturor părților contractante data intrării în vigoare.În ceea ce privește celelalte state, prezentul acord intră în vigoare în prima zi a celei de-a doua luni după data depunerii instrumentului de ratificare, acceptare sau aprobare, dar cel mai devreme la data intrării în vigoare a Acordului de aderare a acestor state la Convenția din 1990 sau la Acordul de cooperare din 1996.(3) Până la intrarea în vigoare a prezentului acord, fiecare stat în care a intrat în vigoare Convenția din 1990 în momentul depunerii instrumentului său de ratificare, acceptare sau aprobare poate declara, în momentul depunerii instrumentului sau în orice moment ulterior, că prezentul acord se aplică statului respectiv în relațiile lui cu statele care au făcut o declarație similară. Această declarație va intra în vigoare din prima zi a celei de-a doua luni după data depunerii.Articolul 21(1) Fiecare dintre părțile contractante poate prezenta depozitarului o propunere de modificare a prezentului acord. Depozitarul trebuie să informeze celelalte părți contractante în legătură cu propunerea respectivă.(2) Părțile contractante adoptă de comun acord orice modificări ale prezentului acord.(3) Modificările intră în vigoare în prima zi a celei de-a doua luni după data depunerii ultimului instrument de ratificare, acceptare sau aprobare.Articolul 22(1) Cel târziu în momentul depunerii instrumentului de ratificare, acceptare sau aprobare, fiecare stat trebuie să notifice depozitarului numele și adresele autorităților respective în conformitate cu articolele 1, 3 și articolul 11 alineatul (2).(2) Lista autorităților de la alineatul (1) poate fi modificată ulterior în orice moment, prin derogare de la articolul 19 alineatul (1), cu notificarea depozitarului.(3) Depozitarul trebuie să informeze fiecare parte contractantă cu privire la autoritățile desemnate și orice modificări ulterioare.Articolul 23Prezentul acord este deschis aderării tuturor statelor ce devin părți semnatare ale Convenției din 1990.DREPT CARE, subsemnații, pe deplin autorizați, am semnat prezentul acord.Încheiat la Luxemburg, la douăzeci și opt aprilie o mie nouă sute nouăzeci și nouă, în câte un singur exemplar original în limbile olandeză, engleză, franceză, germană, greacă, italiană, portugheză și spaniolă, toate cele opt texte fiind considerate autentice în egală măsură. Textele în limbile daneză, finlandeză, islandeză, norvegiană și suedeză, ce urmează să fie depuse la o dată ulterioară datei semnării, vor fi considerate autentice în egală măsură.--------------------------------------------------


title: 2014/113/UE: Decizia Comisiei din 3 martie 2014 privind constituirea Comitetului științific pentru stabilirea valorilor-limită de expunere profesională la agenți chimici și de abrogare a Deciziei 95/320/CE

text:
               4.3.2014

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 62/18

      DECIZIA COMISIEI

   din 3 martie 2014
   privind constituirea Comitetului științific pentru stabilirea valorilor-limită de expunere profesională la agenți chimici și de abrogare a Deciziei 95/320/CE
   (2014/113/UE)
   COMISIA EUROPEANĂ,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
   întrucât:

               (1)

               Comitetul științific pentru stabilirea valorilor-limită de expunere profesională la agenți chimici (denumit în continuare „comitetul”) a fost constituit prin Decizia 95/320/CE a Comisiei (1) pentru a evalua efectele agenților chimici asupra sănătății lucrătorilor la locul de muncă. Activitatea comitetului sprijină în mod direct activitatea de reglementare a Uniunii în domeniul securității și sănătății în muncă. Comitetul elaborează cunoștințe analitice comparative de înaltă calitate și se asigură că propunerile, deciziile și politicile Comisiei referitoare la protecția securității și sănătății lucrătorilor se bazează pe dovezi științifice solide.

               (2)

               În special, Comitetul asistă Comisia la evaluarea celor mai recente date științifice disponibile și la elaborarea unor propuneri de limite de expunere profesională (LEP) pentru protecția lucrătorilor împotriva riscurilor chimice, care urmează să fie stabilite la nivelul Uniunii în conformitate cu Directiva 98/24/CE a Consiliului (2) și cu Directiva 2004/37/CE a Parlamentului European și a Consiliului (3).

               (3)

               Membrii comitetului sunt experți cu un înalt grad de calificare, specializați, independenți, selectați pe baza unor criterii obiective. Aceștia sunt numiți cu titlu personal și furnizează Comisiei recomandări și avize care sunt necesare pentru elaborarea politicii UE referitoare la protecția lucrătorilor. Contribuția este de așa natură încât în lipsa acesteia Comisia nu ar putea să își atingă obiectivele de politică socială de protecție a sănătății și securității lucrătorilor. Prin urmare, acești experți independenți ar trebui să primească o remunerație pe lângă rambursarea cheltuielilor, care să fie proporțională cu sarcinile specifice atribuite acestora.

               (4)

               Activitatea comitetului aduce o contribuție efectivă la îmbunătățirea mediului de muncă în vederea protecției sănătății și securității lucrătorilor, furnizând Comisiei dovezi științifice privind efectele agenților chimici asupra sănătății lucrătorilor la locul de muncă, indispensabile pentru realizarea de către Comisie a obiectivelor de politică socială relevante ale Uniunii. Prin urmare, finanțarea activităților sale va fi efectuată din linia bugetară relevantă, dedicată sprijinirii inițiativelor în domeniul politicilor sociale și a condițiilor de muncă.

               (5)

               Există, de asemenea, necesitatea de a introduce îmbunătățiri ale structurii și procedurilor de lucru ale comitetului.

               (6)

               Membrii comitetului ar trebui să fie selecționați în urma unei cereri de exprimare a interesului. Acest lucru va garanta faptul că procedura respectă principiile egalității de șanse și ale transparenței.

               (7)

               Pentru asigurarea continuității și eficienței activității comitetului, membrii numiți prin Decizia 2009/985/UE a Comisiei (4) ar trebui să rămână în funcție până la numirea noilor membri ai comitetului.

               (8)

               Consultanța științifică oferită în legătură cu aspectele legate de protecția sănătății și securității lucrătorilor trebuie să se bazeze pe principiile etice de excelență, independență, imparțialitate și transparență, astfel cum sunt prevăzute în comunicarea Comisiei privind „Obținerea și utilizarea expertizei de către Comisie: principii și orientări. Îmbunătățirea cunoștințelor pentru politici mai bune” (5) și trebuie să fie organizată în conformitate cu principiile celor mai bune practici de evaluare a riscurilor.

               (9)

               Deoarece urmează să fie efectuate modificări substanțiale ale Deciziei 95/320/CE, din motive de claritate, decizia respectivă ar trebui să fie abrogată și înlocuită cu o nouă decizie,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   Comitetul științific pentru stabilirea valorilor-limită de expunere profesională la agenți chimici
   Se instituie un comitet științific pentru stabilirea valorilor-limită de expunere profesională la agenți chimici pentru a evalua efectele agenților chimici asupra sănătății lucrătorilor la locul de muncă (denumit în continuare „comitetul”).
   Articolul 2
   Misiune
   (1)   Misiunea comitetului este de a furniza Comisiei, la cerere, recomandări sau avize privind orice problemă referitoare la evaluarea toxicologică a substanțelor chimice cu privire la efectele acestora asupra sănătății lucrătorilor.
   (2)   Comitetul, după consultarea secretariatului menționat la articolul 5 alineatul (3), adoptă o metodologie pentru determinarea limitelor de expunere profesională (LEP) pe care o reexaminează în mod regulat, care ține cont de toți factorii științifici relevanți în stabilirea LEP. Comitetul se asigură că metodologia sa reflectă practicile cele mai recente în materie de evaluare a riscurilor.
   (3)   În special, comitetul recomandă LEP pe baza datelor științifice, astfel cum sunt definite în Directivele 98/24/CE și 2004/37/CE, care includ, dar nu se limitează la:

               —

               media ponderată în timp pentru opt ore (TWA);

               —

               valorile-limită de expunere pe termen scurt/marja valorilor-limită (STEL);

               —

               valori-limită biologice/valori de referință biologice (BLV/BGV).

         LEP sunt suplimentate, după caz, cu alte notații care includ:

               —

               absorbția probabilă prin piele;

               —

               potențialul de sensibilizare;

               —

               proprietățile cancerigene.

         Pot fi introduse notații relevante suplimentare prin modificări aduse documentului de metodologie al comitetului.
   (4)   Orice recomandare pentru o LEP este susținută și explicată în detaliu prin informații privind datele de bază, o descriere a efectelor critice și a tehnicilor de extrapolare utilizate, precum și prin prezentarea tuturor datelor privind eventualele riscuri asupra sănătății. Se indică, de asemenea, fezabilitatea monitorizării expunerii pentru toate LEP propuse.
   (5)   Comisia poate solicita comitetului să desfășoare și alte acțiuni de evaluare toxicologică a agenților chimici.
   (6)   Comitetul identifică lipsa oricăror informații științifice specifice care ar putea fi necesare pentru evaluarea riscurilor legate de agenții chimici și informează Comisia în consecință.
   (7)   Comitetul identifică aspectele prioritare actuale în ceea ce privește efectul substanțelor chimice asupra sănătății și informează Comisia în consecință.
   (8)   La cererea Comisiei, comitetul constituie ateliere tematice pentru a revizui datele și cunoștințele științifice privind agenții chimici sau privind aspecte legate de metodologia sa. Aceste ateliere sunt organizate cu sprijinul secretariatului comitetului.
   (9)   În îndeplinirea sarcinilor sale, comitetul, în conformitate cu articolul 5 alineatul (5), urmărește să asigure cooperarea cu alte organisme relevante prevăzute în temeiul legislației UE, inclusiv agențiile Uniunii care îndeplinesc sarcini similare referitoare la chestiuni de interes comun.
   Articolul 3
   Numirea membrilor comitetului
   (1)   Comitetul este alcătuit din cel mult 21 de experți individuali selectați dintr-o listă de candidați eligibili stabilită în urma publicării unei cereri de exprimare a interesului în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene și pe site-ul internet al Comisiei. De asemenea, se furnizează un link din registrul grupurilor de experți și al altor entități similare al Comisiei (denumit în continuare „registrul”), la pagina de internet unde este publicată cererea.
   Membrii sunt numiți cu titlu personal de către Comisie.
   Membrii sunt aleși pe baza cunoștințelor și experienței lor științifice dovedite, având în vedere necesitatea de a asigura:

               —

               că aceștia reflectă întreaga gamă de competențe științifice necesare pentru îndeplinirea misiunii, printre care se numără în special cunoștințele de chimie, toxicologie, epidemiologie, medicina muncii și igiena industrială, precum și competența generală în stabilirea LEP;

               —

               o repartiție geografică echilibrată a membrilor comitetului.

         (2)   Numele membrilor se publică în registru, precum și în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene, în scop informativ.
   Datele cu caracter personal sunt colectate, prelucrate și publicate în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 45/2001 al Parlamentului European și al Consiliului (6).
   (3)   Membrii numiți prin Decizia 2009/985/UE în conformitate cu Decizia 95/320/CE rămân în funcție în temeiul prezentei decizii până la numirea membrilor pentru un nou mandat, în conformitate cu procedura prevăzută la alineatele (1) și (2).
   Articolul 4
   Mandatul
   (1)   Membrii comitetului sunt aleși pentru un mandat de trei ani. După expirarea mandatului de trei ani, membrii comitetului rămân în funcție până la înlocuire sau până la reînnoirea mandatului.
   (2)   Dacă un membru demisionează înainte de expirarea perioadei de trei ani sau dacă este absent la mai mult de o treime din reuniuni sau, din orice alt motiv, nu mai este în măsură să contribuie în mod eficient la deliberările comitetului, el este înlocuit pe durata rămasă a mandatului. În acest caz, Comisia numește un nou membru din lista precedentă de candidați, în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 3.
   Articolul 5
   Președinția și secretariatul comitetului
   (1)   La începutul fiecărui mandat, Comitetul își alege, dintre membrii săi, cu majoritate simplă, un președinte și doi vicepreședinți. Acești trei membri vor reprezenta președinția comitetului (denumită în continuare „președinția”).
   (2)   Președinția este responsabilă de aspectele procedurale interne ale comitetului și prezidează reuniunile cu scopul de a atinge un consens științific cu privire la recomandările sau avizele care urmează să fie adoptate.
   (3)   Comisia asigură activitatea de secretariat pentru comitet și grupurile sale de lucru, precum și sprijinul administrativ necesar pentru a facilita funcționarea eficientă a comitetului.
   (4)   Secretariatul asigură cooperarea eficientă a comitetului cu alte comitete științifice și agenții ale Uniunii.
   (5)   Secretariatul ia măsuri pentru a asigura identificarea din timp a eventualelor surse de conflict între recomandările și avizele comitetului și cele ale altor organisme înființate în temeiul dreptului UE, inclusiv agenții ale Uniunii, care execută sarcini similare în domenii de interes comun.
   Articolul 6
   Grupuri de lucru
   (1)   La cererea președinției, comitetul poate institui grupuri de lucru dintre membrii săi, cu acordul serviciilor Comisiei.
   (2)   Sarcinile grupurilor de lucru sunt discutarea unor chestiuni specifice, relevante pentru activitatea comitetului, pe baza unor termeni de referință definiți de comitet, precum și raportarea rezultatelor deliberărilor. Aceste grupuri de lucru se desființează de îndată ce își îndeplinesc sarcinile.
   Articolul 7
   Reuniunile plenare ale comitetului și reuniunile grupurilor de lucru
   (1)   Grupul își adoptă propriul regulament de procedură pe baza regulamentului de procedură standard pentru grupurile de experți ale Comisiei.
   (2)   Reuniunile plenare ale comitetului au loc, în general, de patru ori pe an.
   (3)   Serviciile Comisiei convoacă și participă la reuniunile plenare ale comitetului și convoacă reuniunile grupurilor de lucru.
   (4)   Comitetul și grupurile sale de lucru se reunesc de obicei într-unul dintre sediile Comisiei. Cu toate acestea, în cazuri excepționale, reuniunile pot avea loc în altă parte.
   Articolul 8
   Proceduri și metodologie
   (1)   Deliberările comitetului se referă la orice solicitare de recomandare a unei LEP pentru o substanță specifică sau un grup de substanțe sau orice alt aviz științific (denumit în continuare „aviz”) solicitat de Comisie.
   (2)   Atunci când solicită comitetului o recomandare sau un aviz, Comisia poate stabili un termen pentru livrarea acestora, în conformitate cu alineatul (1).
   (3)   Comitetul, și în special președinția, depune toate eforturile necesare pentru a emite recomandările sau avizele sale pe baza unui consens. Deliberările comitetului nu sunt urmate de vot. În lipsa unui acord unanim, diferitele poziții luate în cursul deliberărilor sunt raportate de către comitet Comisiei.
   (4)   Comitetul se asigură, cu sprijinul secretariatului, că metodologia sa reflectă cele mai recente standarde științifice și că aceasta este pusă în aplicare.
   (5)   Fără a aduce atingere dispozițiilor privind confidențialitatea prevăzute la articolul 9 alineatul (3), Comisia publică metodologia actualizată, precum și recomandările și avizele adoptate de comitet pe paginile site-ului său internet dedicate comitetului.
   Articolul 9
   Principii etice
   Membrii Comitetului se angajează să acționeze independent de orice influență externă. Aceștia nu își deleagă responsabilitățile niciunei alte persoane.
   Ei depun o declarație prin care se angajează să acționeze în interesul public, precum și o declarație în care menționează absența sau existența unor interese directe sau indirecte care le-ar putea afecta independența.
   Serviciile Comisiei iau notă de orice interese declarate și se pronunță asupra relevanței acestora.
   Comitetul se asigură că recomandările și avizele sale prezintă în mod clar raționamentul utilizat în procesul de luare a deciziilor, conform descrierii din metodologia sa.
   Fără a aduce atingere dispozițiilor articolului 339 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene și articolului 12 din prezenta decizie, membrii comitetului au obligația de a nu dezvălui informațiile de care iau cunoștință în cadrul lucrărilor comitetului, al atelierelor tematice, al grupurilor de lucru sau al altor activități legate de prezenta decizie.
   O declarație scrisă de confidențialitate este semnată de către membrii comitetului la începutul fiecărui mandat.
   Articolul 10
   Observatori și experți externi
   (1)   Serviciile Comisiei invită țările SEE/AELS să propună oameni de știință care să participe la reuniuni în calitate de observatori.
   (2)   După caz, serviciile Comisiei pot invita experți științifici din afara comitetului, care dețin competențe specifice în legătură cu un subiect de pe ordinea de zi, să participe la lucrările comitetului sau în cadrul unui grup de lucru ad-hoc.
   Articolul 11
   Indemnizații speciale
   (1)   Membrii comitetului și experții externi invitați la inițiativa Comisiei au dreptul la o indemnizație specială de maximum 450 EUR sub forma unui cost unitar zilnic pentru fiecare zi lucrătoare întreagă. Indemnizația totală se calculează și se rotunjește în sus la valoarea corespunzătoare celei mai apropiate jumătăți de zi lucrătoare. Plata se efectuează în euro.
   (2)   Cheltuielile de călătorie și diurnele participanților la activitățile comitetului se rambursează de către Comisie în conformitate cu dispozițiile în vigoare (7). Cheltuielile respective sunt rambursate în limitele creditelor disponibile alocate în cadrul procedurii anuale de alocare a resurselor.
   (3)   Articolul 11 alineatul (1) produce efecte doar de la data la care sunt numiți membri pentru următorul mandat al comitetului, în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 3.
   Articolul 12
   Transparență
   (1)   Comisia publică toate documentele relevante (de exemplu, ordinile de zi, procesele verbale și contribuțiile participanților) fie în registru, fie prin intermediul unui link din registru către un site internet dedicat.
   (2)   Excepții de la publicare sunt posibile pe baza unei evaluări de la caz la caz, dacă divulgarea unui document ar putea aduce atingere protecției unui interes public sau privat, astfel cum este definit la articolul 4 din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului (8).
   Articolul 13
   Abrogare
   (1)   Decizia 95/320/CE se abrogă.
   (2)   Trimiterile la decizia abrogată se interpretează ca trimiteri la prezenta decizie.
   Articolul 14
   Intrare în vigoare
   Prezenta decizie intră în vigoare în ziua următoare datei publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.

      Adoptată la Bruxelles, 3 martie 2014.

            Pentru Comisie

            Președintele

         José Manuel BARROSO

      (1)  Decizia 95/320/CE a Comisiei din 12 iulie 1995 privind constituirea Comitetului științific pentru stabilirea valorilor-limită de expunere profesională la agenți chimici (JO L 188, 9.8.1995, p. 14).

      (2)  Directiva 98/24/CE a Consiliului din 7 aprilie 1998 privind protecția sănătății și securității lucrătorilor împotriva riscurilor legate de prezența agenților chimici la locul de muncă [a paisprezecea directivă specială în sensul articolului 16 alineatul (1) din Directiva 89/391/CEE] (JO L 131, 5.5.1998, p. 11).

      (3)  Directiva 2004/37/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind protecția lucrătorilor împotriva riscurilor legate de expunerea la agenți cancerigeni sau mutageni la locul de muncă [a șasea directivă specială în sensul articolului 16 alineatul (1) din Directiva 89/391/CEE a Consiliului] (JO L 158, 30.4.2004, p. 50).

      (4)  Decizia 2009/985/EU a Comisiei din 18 decembrie 2009 de numire a membrilor Comitetului științific pentru stabilirea valorilor-limită de expunere profesională la agenți chimici pentru un nou mandat (JO L 338, 19.12.2009, p. 98).

      (5)  COM(2002) 713 final din 11 decembrie 2002.

      (6)  Regulamentul (CE) nr. 45/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2000 privind protecția persoanelor fizice cu privire la prelucrarea datelor cu caracter personal de către instituțiile și organele comunitare și privind libera circulație a acestor date (JO L 8, 12.1.2001, p. 1).

      (7)  Decizia Comisiei C(2007) 5858. Reglementarea privind indemnizarea persoanelor din afara Comisiei convocate să participe la reuniuni în calitate de experți.

      (8)  Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei (JO L 145, 31.5.2001, p. 43). Scopul acestor excepții este de a proteja securitatea publică, afacerile militare, relațiile internaționale, politica financiară, monetară sau economică, viața privată și integritatea persoanelor, interesele comerciale, procedurile judiciare și consultanța juridică, anchetele/inspecțiile/auditurile și procesul decizional al instituției.


title: 2008/519/CE: Decizia Parlamentului European din 24 aprilie 2007 privind descărcarea de gestiune pentru execuția bugetului Centrului de Traduceri pentru Organismele Uniunii Europene aferent exercițiului financiar 2005

text:
               15.7.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 187/122

         DECIZIA PARLAMENTULUI EUROPEAN
   din 24 aprilie 2007
   privind descărcarea de gestiune pentru execuţia bugetului Centrului de Traduceri pentru Organismele Uniunii Europene aferent exerciţiului financiar 2005
   (2008/519/CE)
   PARLAMENTUL EUROPEAN,
   având în vedere conturile anuale finale ale Centrului de Traduceri pentru Organismele Uniunii Europene pentru exerciţiul financiar 2005 (1),
   având în vedere raportul Curţii de Conturi privind conturile anuale finale ale Centrului de Traduceri pentru Organismele Uniunii Europene pentru exerciţiul financiar 2005, precum şi răspunsurile centrului (2),
   având în vedere Recomandarea Consiliului din 27 februarie 2007 (5711/2007 – C6-0080/2007),
   având în vedere Tratatul CE, în special articolul 276,
   având în vedere Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului din 25 iunie 2002 privind Regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităţilor Europene (3), în special articolul 185,
   având în vedere Regulamentul (CE) nr. 2965/94 al Consiliului din 28 noiembrie 1994 de înfiinţare a Centrului de Traduceri pentru Organismele Uniunii Europene (4), în special articolul 14,
   având în vedere Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2343/2002 al Comisiei din 19 noiembrie 2002 privind Regulamentul financiar cadru pentru organismele menţionate la articolul 185 din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului (5), în special articolul 94,
   având în vedere articolul 71 şi anexa V la Regulamentul său de procedură,
   având în vedere raportul Comisiei pentru control bugetar (A6-0101/2007),

               1.

               acordă directorului Centrului de Traduceri pentru Organismele Uniunii Europene descărcarea de gestiune pentru execuţia bugetului centrului aferent exerciţiului financiar 2005;

               2.

               îşi prezintă observaţiile în cadrul rezoluţiei de mai jos;

               3.

               încredinţează Preşedintelui sarcina de a transmite prezenta decizie împreună cu rezoluţia, ca parte integrantă a acesteia, directorului Centrului de Traduceri pentru Organismele Uniunii Europene, Consiliului, Comisiei şi Curţii de Conturi şi de a asigura publicarea acestora în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene (seria L).

            Preşedintele

         Hans-Gert PÖTTERING

            Secretarul General

         Harald RØMER

      (1)  JO C 266, 31.10.2006, p. 25.

      (2)  JO C 312, 19.12.2006, p. 48.

      (3)  JO L 248, 16.9.2002, p. 1. Regulament modificat prin Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1995/2006 (JO L 390, 30.12.2006, p. 1).

      (4)  JO L 314, 7.12.1994, p. 1. Regulament modificat prin Regulamentul (CE) nr. 1645/2003 (JO L 245, 29.9.2003, p. 13).

      (5)  JO L 357, 31.12.2002, p. 72.
    ---documentbreak---

               15.7.2008

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 187/123

         REZOLUŢIA PARLAMENTULUI EUROPEAN
   din 24 aprilie 2007
   conţinând observaţiile care fac parte integrantă din decizia privind descărcarea de gestiune pentru execuţia bugetului Centrului de Traduceri pentru Organismele Uniunii Europene aferent exerciţiului financiar 2005
   PARLAMENTUL EUROPEAN,
   având în vedere conturile anuale finale ale Centrului de Traduceri pentru Organismele Uniunii Europene pentru exerciţiul financiar 2005 (1),
   având în vedere raportul Curţii de Conturi privind conturile anuale finale ale Centrului de Traduceri pentru Organismele Uniunii Europene pentru exerciţiul financiar 2005, precum şi răspunsurile centrului (2),
   având în vedere Recomandarea Consiliului din 27 februarie 2007 (5711/2007 – C6-0080/2007),
   având în vedere Tratatul CE, în special articolul 276,
   având în vedere Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului din 25 iunie 2002 privind Regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităţilor Europene (3), în special articolul 185,
   având în vedere Regulamentul (CE) nr. 2965/94 al Consiliului din 28 noiembrie 1994 de înfiinţare a Centrului de Traduceri pentru Organismele Uniunii Europene (4), în special articolul 14,
   având în vedere Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2343/2002 al Comisiei din 19 noiembrie 2002 privind Regulamentul financiar cadru pentru organismele menţionate la articolul 185 din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului (5), în special articolul 94,
   având în vedere articolul 71 şi anexa V la Regulamentul său de procedură,
   având în vedere raportul Comisiei pentru control bugetar (A6-0101/2007),

               A.

               întrucât Curtea de Conturi a declarat că a obţinut asigurări rezonabile cu privire la fiabilitatea conturilor anuale pentru exerciţiul financiar care s-a încheiat la 31 decembrie 2005 şi cu privire la legalitatea şi regularitatea tranzacţiilor subiacente în ansamblu lor, cu excepţia unor nereguli constatate la atribuirea contractelor;

               B.

               întrucât la 27 aprilie 2006 Parlamentul a acordat directorului descărcarea de gestiune pentru execuţia bugetului centrului aferent exerciţiului financiar 2004 (6), iar în rezoluţia care însoţea decizia Parlamentului de descărcare de gestiune, inter alia:

                           —

                           constata un nivel ridicat de anulare a creditelor în 2004 de către centru; insista ca centrul să îşi amelioreze estimările astfel încât bugetul să fie executat într-o formă cât mai apropiată de cel adoptat de autoritatea bugetară;

                           —

                           constata cu dezamăgire că diferendul privind plata contribuţiei angajatorului la regimul de pensii nu fusese soluţionat; îndemna centrul să facă eforturi suplimentare pentru a soluţiona acest litigiu.

         Aspecte generale privind majoritatea agenţiilor UE care necesită descărcarea individuală de gestiune

               1.

               consideră că numărul din ce în ce mai ridicat de agenţii comunitare şi activităţile unora dintre ele nu par să se integreze într-un cadru politic global, că misiunile unor agenţii nu reflectă întotdeauna nevoile reale ale Uniunii, şi nici aşteptările cetăţenilor, şi constată că, în general, agenţiile nu au întotdeauna o imagine bună, şi nici o bună reputaţie;

               2.

               invită, prin urmare, Comisia să definească un cadru politic global privind instituirea de noi agenţii comunitare şi să prezinte un studiu asupra raportului costuri-beneficii înainte de a institui o nouă agenţie, asigurându-se că se evită duplicarea activităţilor între agenţii sau cu misiunile altor organizaţii europene;

               3.

               solicită Curţii de Conturi să îşi dea avizul cu privire la studiul asupra raportului costuri-beneficii înainte ca Parlamentul să adopte o decizie;

               4.

               invită Comisia să prezinte, la fiecare cinci ani, un studiu privind valoarea adăugată a fiecărei agenţii existente; invită toate instituţiile relevante ca, în cazul unei evaluări negative a valorii adăugate a unei agenţii, să ia măsurile care se impun, reformulând mandatul agenţiei respective sau închizând-o;

               5.

               având în vedere numărul din ce în ce mai ridicat de agenţii de reglementare, regretă că negocierile privind proiectul de acord instituţional pentru încadrarea acestor agenţii nu s-au încheiat încă şi invită serviciile competente ale Comisiei să ia, împreună cu Curtea de Conturi, toate măsurile pentru ca acest acord să se realizeze rapid;

               6.

               constată că responsabilitatea bugetară a Comisiei presupune legături mai strânse între agenţii şi Comisie; solicită Comisiei şi Consiliului să ia toate măsurile pentru a acorda Comisiei, până la 31 decembrie 2007, o minoritate de blocaj în cadrul organismelor de control ale agenţiilor şi să ia această măsură chiar de la început în cazul instituirii de noi agenţii;

               7.

               invită Curtea de Conturi să creeze un nou capitol în raportul său anual, consacrat tuturor agenţiilor cărora urmează să li se acorde descărcarea de gestiune în cadrul conturilor Comisiei, pentru a oferi o imagine mai clară a modului în care agenţiile utilizează fondurile UE;

               8.

               reaminteşte principiul conform căruia toate agenţiile comunitare, subvenţionate sau nu, primesc descărcarea de gestiune din partea Parlamentului, chiar şi în cazul în care, în temeiul actului lor constitutiv, intervine o autoritate de descărcare;

               9.

               invită Curtea de Conturi să realizeze audituri de performanţă pentru toate agenţiile şi să prezinte rapoarte în acest sens comisiilor relevante din Parlament, inclusiv Comisiei pentru control bugetar;

               10.

               constată că numărul de agenţii este în continuă creştere şi că, în conformitate cu responsabilitatea politică a Comisiei privind funcţionarea agenţiilor, care depăşeşte simpla asistenţă logistică, este tot mai necesar ca direcţiile generale din cadrul Comisiei care sunt responsabile cu instituirea şi supravegherea agenţiilor să dispună de o abordare comună în ceea ce priveşte agenţiile; consideră că o structură similară cu cea creată de agenţii pentru coordonare între DG implicate ar putea constitui o soluţie pragmatică pentru această abordare comună, la nivelul Comisiei, a tuturor aspectelor legate de agenţii;

               11.

               invită Comisia să amelioreze sprijinul administrativ şi tehnic acordat agenţiilor, ţinând seama de complexitatea crescândă a reglementărilor administrative ale Comunităţii şi de problemele tehnice;

               12.

               constată lipsa unui organism disciplinar în toate agenţiile comunitare şi invită Comisia să ia măsurile necesare pentru instituirea rapidă a unui astfel de mecanism;

               13.

               salută îmbunătăţirile considerabile constatate în coordonarea dintre agenţiile UE, care le permite să soluţioneze probleme recurente şi eficientizează cooperarea cu Comisia şi cu Parlamentul;

               14.

               consideră că instituirea de către mai multe agenţii a unui serviciu comun de asistenţă, care să asigure conformitatea sistemelor informatice de gestiune financiară cu sistemele Comisiei, este o măsură care trebuie dezvoltată şi extinsă;

               15.

               solicită agenţiilor să îmbunătăţească cooperarea dintre ele şi evaluarea comparativă cu actorii din domeniu; îndeamnă Comisia să adopte mijloacele pe care le va considera necesare pentru a ajuta agenţiile să-şi îmbunătăţească imaginea şi să consolideze vizibilitatea activităţilor lor;

               16.

               solicită Comisiei să elaboreze o propunere de armonizare a formatului rapoartelor anuale ale agenţiilor şi să dezvolte indicatori de performanţă care să permită o comparaţie între nivelurile lor de eficienţă;

               17.

               invită agenţiile să prezinte, la începutului fiecărui an, indicatori de performanţă pe baza cărora să poată fi evaluate;

               18.

               invită toate agenţiile să utilizeze din ce în ce mai mult obiectivele SMART, ceea ce ar trebui să conducă la o planificare şi o realizare mai realiste a obiectivelor specifice;

               19.

               este de acord cu opinia Curţii de Conturi conform căreia Comisia este, de asemenea, responsabilă pentru gestiunea (financiară) a agenţiilor; îndeamnă, prin urmare, Comisia să supravegheze şi, dacă este cazul, să direcţioneze şi să ajute la gestiunea diferitelor agenţii, în special în ceea ce priveşte aplicarea corespunzătoare a procedurilor de licitaţie, transparenţa procedurilor de recrutare, buna gestiune financiară (subutilizare şi suprabugetare) şi, cel mai important, buna aplicare a normelor privind cadrul de control intern;

               20.

               consideră că programele de activitate ale agenţiilor ar trebui să prezinte contribuţiile acestora în termeni operaţionali şi măsurabili şi că ar trebui să se acorde atenţia cuvenită standardelor de control intern ale Comisiei;

         Aspecte specifice

               21.

               constată că, pentru exerciţiul financiar 2005, rata globală de executare a creditelor de angajament a fost de peste 90 %, la fel ca în cazul creditelor de plată, şi că s-a constatat o subutilizare a cheltuielilor administrative (titlul II), că au fost angajate sub 75 % din credite şi au fost reportate 24 % din angajamente; îşi exprimă îngrijorarea cu privire la faptul că, în aceeaşi perioadă, peste 50 % din angajamentele totale reportate din exerciţiul anterior au fost anulate; insistă ca centrul să îşi amelioreze programarea în domeniul cheltuielilor administrative;

               22.

               invită centrul să facă eforturi pentru a clarifica problema drepturilor de proprietate intelectuală conexe bazei de date IATE;

               23.

               îşi exprimă speranţa că diferendul dintre centru şi Comisie cu privire la contribuţia angajatorului la regimul de pensii pentru personalul angajat va putea fi soluţionat cât mai curând posibil.

      (1)  JO C 266, 31.10.2006, p. 25.

      (2)  JO C 312, 19.12.2006, p. 48.

      (3)  JO L 248, 16.9.2002, p. 1. Regulament modificat prin Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1995/2006 (JO L 390, 30.12.2006, p. 1).

      (4)  JO L 314, 7.12.1994, p. 1. Regulament modificat prin Regulamentul (CE) nr. 1645/2003 (JO L 245, 29.9.2003, p. 13).

      (5)  JO L 357, 31.12.2002, p. 72.

      (6)  JO L 340, 6.12.2006, p. 102.


title: Decizia nr. R1 din 20 iunie 2013 privind interpretarea articolului 85 din Regulamentul (CE) nr. 987/2009  Text cu relevanță pentru SEE și pentru Acordul CE/Elveția

text:
               27.9.2013

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 279/11

         DECIZIA NR. R1
   din 20 iunie 2013
   privind interpretarea articolului 85 din Regulamentul (CE) nr. 987/2009
   (Text cu relevanță pentru SEE și pentru Acordul CE/Elveția)
   2013/C 279/06
   COMISIA ADMINISTRATIVĂ PENTRU COORDONAREA SISTEMELOR DE SECURITATE SOCIALĂ,
   având în vedere articolul 72 litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 883/2004 (1), conform căruia Comisia administrativă este responsabilă cu tratarea tuturor chestiunilor administrative sau de interpretare care decurg din dispozițiile Regulamentului (CE) nr. 883/2004 și ale Regulamentului (CE) nr. 987/2009 (2),
   având în vedere articolul 84 alineatele (2) și (4) din Regulamentul (CE) nr. 883/2004,
   având în vedere articolul 80 alineatul (1) și articolul 85 alineatele (1) și (2) din Regulamentul (CE) nr. 987/2009,
   hotărând în conformitate cu condițiile prevăzute la articolul 71 alineatul (2) primul paragraf din Regulamentul (CE) nr. 883/2004,
   întrucât:

               (1)

               Titlul IV capitolul III din Regulamentul (CE) nr. 987/2009 privind recuperarea prestațiilor și a cotizațiilor avea la bază inițial dispozițiile UE referitoare la recuperare aplicabile în domeniul fiscal, și anume Directiva 76/308/CEE (3), înlocuită ulterior de Directiva 2008/55/CE (4).

               (2)

               În timpul discuțiilor în cadrul Comisiei administrative, s-a pus problema dacă costurile aferente recuperării suportate de partea solicitată, care nu au putut fi recuperate de la persoana în cauză, ar trebui să fie rambursate de partea solicitantă.

               (3)

               Hotărârile executorii pronunțate de instanțele judecătorești și deciziile emise de autoritățile administrative privind colectarea cotizațiilor, a dobânzilor și a oricăror alte cheltuieli sau recuperarea prestațiilor necuvenite în temeiul legislației unui stat membru sunt recunoscute și puse în executare, la cererea instituției competente într-un alt stat membru, în limitele și în conformitate cu procedurile prevăzute de legislația și de toate celelalte proceduri care sunt aplicabile unor decizii similare din statul membru din urmă.

               (4)

               Adoptarea recentă a Directivei 2010/24/UE (privind asistența reciprocă în materie de recuperare a creanțelor legate de impozite, taxe și alte măsuri) (5), care înlocuiește în această privință fosta Directivă 2008/55/CE, a condus la reevaluarea și clarificarea abordării din domeniul fiscal privind recuperarea costurilor suportate de partea solicitată, care nu pot fi recuperate de la persoana în cauză.

               (5)

               În conformitate cu articolul 85 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 987/2009, partea solicitată recuperează de la persoana fizică sau juridică în cauză toate cheltuielile aferente recuperării și păstrează suma, în conformitate cu actele cu putere de lege din propriul stat membru, aplicabile unor creanțe similare.

               (6)

               În conformitate cu articolul 85 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 987/2009, asistența reciprocă este, ca regulă generală, gratuită, reconfirmând regula generală prevăzută la articolul 76 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 883/2004. Prin urmare, este necesar să se stabilească sfera de aplicare a asistenței reciproce în contextul recuperării transfrontaliere a creanțelor.

               (7)

               Este de dorit, ori de câte ori este posibil, să se alinieze interpretarea titlului IV capitolul III din Regulamentul (CE) nr. 987/2009 cu normele și principiile privind asistența reciprocă în materie de recuperare a creanțelor legate de taxe și impozite,

         DECIDE:

               (1)

               Asistența reciprocă este, ca regulă generală, gratuită. Aceasta înseamnă că instituțiile statelor membre își oferă reciproc asistență administrativă în mod gratuit. Aceasta se aplică doar costurilor aferente activităților realizate de partea solicitată.

               (2)

               Costurile aferente recuperării se percep în conformitate cu actele cu putere de lege și normele administrative ale părții solicitate și, ca regulă generală, sunt rambursate de către debitor în plus față de cuantumul creanței.

               (3)

               Costurile legate de recuperare se soluționează cu prioritate, creanța părții solicitante fiind rambursată numai după decontarea acestor costuri (regula de prioritate a costurilor).

               (4)

               În cazul în care costurile legate de recuperare nu pot fi recuperate în mod direct de la debitor de către partea solicitată ca o consecință a legislației sale naționale sau pentru că suma recuperată de la debitor nu acoperă întreaga creanță, inclusiv costurile legate de recuperare, aceste costuri pot fi deduse din suma recuperată, partea solicitată restituind părții solicitante numai soldul. Partea solicitată prezintă dovezi părții solicitante, conform cărora a suportat aceste costuri în cursul procedurii de recuperare.

               (5)

               În cazul în care acțiunea de recuperare nu permite recuperarea unei sume care să acopere cel puțin costurile legate de recuperare sau în cazul în care acțiunea de recuperare nu a avut deloc succes, dar au existat costuri legate de recuperare, altele decât cele menționate la alineatul (1), care au fost suportate de partea solicitată, partea solicitantă rambursează aceste costuri, cu excepția cazului în care părțile convin asupra unui acord ad-hoc privind rambursarea sau în care partea solicitantă și partea solicitată încheie un acord de renunțare la rambursarea unor astfel de costuri.

               (6)

               În cazul în care este evident că recuperarea prezintă o problemă specifică sau presupune costuri foarte mari, care probabil că nu pot fi recuperate de la debitor, partea solicitantă și partea solicitată pot să convină, de preferință în prealabil, asupra unor modalități de rambursare specifice cazului respectiv.

               (7)

               Prezenta decizie se publică în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene. Se aplică de la data publicării.

            Președintele Comisiei administrative

         Anne McMANUS

      (1)  JO L 166, 30.4.2004, p. 1.

      (2)  JO L 284, 30.10.2009, p. 1.

      (3)  JO L 73, 19.3.1976, p. 18.

      (4)  JO L 150, 10.6.2008, p. 28.

      (5)  JO L 84, 31.3.2010, p. 1.