title: Decizia (UE) 2019/1567 a Comisiei din 4 septembrie 2019 cu privire la propunerea de inițiativă cetățenească intitulată „Asigurarea conformității politicii comerciale comune cu tratatele UE și respectarea dreptului internațional” [notificată cu numărul C(2019) 6390]

text:
                  19.9.2019

                  RO

                  Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

                  L 241/12

         DECIZIA (UE) 2019/1567 A COMISIEI
         din 4 septembrie 2019
         cu privire la propunerea de inițiativă cetățenească intitulată „Asigurarea conformității politicii comerciale comune cu tratatele UE și respectarea dreptului internațional”

               [notificată cu numărul C(2019) 6390]

         (Numai textul în limba engleză este autentic)
         COMISIA EUROPEANĂ,
         având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
         având în vedere Regulamentul (UE) nr. 211/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 februarie 2011 privind inițiativa cetățenească (1), în special articolul 4,
         întrucât:

                     (1)

                     Obiectul propunerii de inițiativă cetățenească intitulată „Asigurarea conformității politicii comerciale comune cu tratatele UE și respectarea dreptului internațional” vizează următoarele: „Reglementarea tranzacțiilor comerciale cu entități ale ocupantului care își au sediul sau care își desfășoară activitatea în teritoriile ocupate prin interzicerea intrării pe piața UE a produselor originare din respectivele teritorii.”

                     (2)

                     Obiectivele propunerii de inițiativă cetățenească sunt următoarele: „În calitate de gardian al tratatelor, Comisia trebuie să asigure coerența politicii Uniunii și respectarea drepturilor fundamentale și a dreptului internațional în toate domeniile dreptului UE, inclusiv în domeniul PCC. Aceasta trebuie să propună acte juridice pentru a împiedica entitățile juridice din UE să importe produse care provin din așezări ilegale de pe teritoriile ocupate și să exporte produse către astfel de teritorii, pentru a menține integritatea pieței interne și pentru a nu ajuta sau a nu sprijini menținerea unor astfel de situații ilegale.”

                     (3)

                     Tratatul privind Uniunea Europeană (TUE) consolidează cetățenia Uniunii și îmbunătățește și mai mult funcționarea democratică a Uniunii prin dispozițiile care prevăd, printre altele, că fiecare cetățean trebuie să aibă dreptul de a participa la viața democratică a Uniunii prin intermediul unei inițiative cetățenești europene.

                     (4)

                     În acest scop, procedurile și condițiile necesare pentru o inițiativă cetățenească ar trebui să fie clare, simple, ușor de aplicat și proporționale cu natura inițiativei, astfel încât să încurajeze participarea cetățenilor și să aducă Uniunea mai aproape de cetățeni.

                     (5)

                     Un act juridic care să stabilească obiectul propunerii de inițiativă cetățenească ar putea fi adoptat numai în temeiul articolului 215 din TFUE.

                     (6)

                     Cu toate acestea, o condiție prealabilă pentru adoptarea unui act juridic în temeiul articolului 215 din TFUE este adoptarea unei decizii în conformitate cu titlul V capitolul 2 din Tratatul privind Uniunea Europeană, care prevede întreruperea sau reducerea totală sau parțială a relațiilor economice și financiare cu țara terță în cauză. Nu este de competența Comisiei să prezinte propuneri de decizie în acest sens. În lipsa unei decizii corespunzătoare adoptate în conformitate cu titlul V capitolul 2 din Tratatul privind Uniunea Europeană, Comisia nu are competența de a prezenta o propunere de act legislativ care urmează să fie adoptat în temeiul articolului 215 din TFUE.

                     (7)

                     Din aceste motive, propunerea de inițiativă cetățenească intitulată „Asigurarea conformității politicii comerciale comune cu tratatele UE și respectarea dreptului internațional” se află în mod vădit în afara sferei de competență a Comisiei în ceea ce privește prezentarea unei propuneri de act juridic al Uniunii în scopul punerii în aplicare a tratatelor, astfel cum se prevede la articolul 4 alineatul (2) litera (b), coroborat cu articolul 2 punctul 1 din regulamentul menționat mai sus,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

            Articolul 1
            Prin prezenta decizie, se refuză înregistrarea propunerii de inițiativă cetățenească intitulată „Asigurarea conformității politicii comerciale comune cu tratatele UE și respectarea dreptului internațional”.

            Articolul 2
            Prezenta decizie se adresează organizatorilor (membrilor comitetului cetățenilor) propunerii de inițiativă cetățenească intitulată „Asigurarea conformității politicii comerciale comune cu tratatele UE și respectarea dreptului internațional”, reprezentați de [date personale șterse în urma consultării organizatorilor], care acționează în calitate de persoane de contact.

            Adoptată la Bruxelles, 4 septembrie 2019.

                  Pentru Comisie

               Frans TIMMERMANS

                  Prim-vicepreședinte

            (1)  JO L 65, 11.3.2011, p. 1.


title: Decizia (UE) 2019/1694 a Consiliului din 4 octombrie 2019 de numire a unui supleant, propus de Ungaria, în cadrul Comitetului Regiunilor

text:
                  10.10.2019

                  RO

                  Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

                  L 259/58

         DECIZIA (UE) 2019/1694 A CONSILIULUI
         din 4 octombrie 2019
         de numire a unui supleant, propus de Ungaria, în cadrul Comitetului Regiunilor
         CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
         având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 305,
         având în vedere propunerea guvernului ungar,
         întrucât:

                     (1)

                     La 26 ianuarie 2015, la 5 februarie 2015 și la 23 iunie 2015, Consiliul a adoptat Deciziile (UE) 2015/116 (1), (UE) 2015/190 (2) și (UE) 2015/994 (3) de numire a membrilor și a supleanților în cadrul Comitetului Regiunilor pentru perioada cuprinsă între 26 ianuarie 2015 și 25 ianuarie 2020.

                     (2)

                     Un loc de supleant a devenit vacant ca urmare a încheierii mandatului domnului Béla KOCSY,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

            Articolul 1
            Este numită în calitatea de supleant în cadrul Comitetului Regiunilor pentru durata rămasă a mandatului actual, care se încheie la 25 ianuarie 2020:

                        —

                        doamna Henrietta MAKAY-BERÓ, deputy mayor of the city of Tata.

            Articolul 2
            Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.

            Adoptată la Luxemburg, 4 octombrie 2019.

                  Pentru Consiliu

                  Președintele

               K. MIKKONEN

            (1)  Decizia (UE) 2015/116 a Consiliului din 26 ianuarie 2015 de numire a membrilor și a supleanților în cadrul Comitetului Regiunilor pentru perioada 26 ianuarie 2015-25 ianuarie 2020 (JO L 20, 27.1.2015, p. 42).

            (2)  Decizia (UE) 2015/190 a Consiliului din 5 februarie 2015 de numire a membrilor și a supleanților în cadrul Comitetului Regiunilor pentru perioada 26 ianuarie 2015-25 ianuarie 2020 (JO L 31, 7.2.2015, p. 25).

            (3)  Decizia (UE) 2015/994 a Consiliului din 23 iunie 2015 de numire a membrilor și a supleanților în cadrul Comitetului Regiunilor pentru perioada 26 ianuarie 2015-25 ianuarie 2020 (JO L 159, 25.6.2015, p. 70).


               24.11.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               C 399/238

         P8_TA(2015)0451
   Prelungirea mandatului președintelui Autorității Europene de Asigurări și Pensii Ocupaționale (EIOPA)
   Decizia Parlamentului European din 16 decembrie 2015 privind prelungirea mandatului președintelui Autorității Europene de Asigurări și Pensii Ocupaționale (EIOPA) (C8-0314/2015 – 2015/0904(NLE))
   (Procedura de aprobare)
   (2017/C 399/50)

      Parlamentul European,

               —

               având în vedere propunerea consiliului supraveghetorilor Autorității Europene de Asigurări și Pensii Ocupaționale (EIOPA) din 30 septembrie 2015 de a prelungi mandatul președintelui EIOPA cu încă cinci ani (C8-0314/2015),

               —

               având în vedere articolul 48 alineatul (4) din Regulamentul (UE) nr. 1094/2010 al Parlamentului European și al Consiliului din 24 noiembrie 2010 de instituire a Autorității europene de supraveghere (Autoritatea Europeană de Asigurări și Pensii Ocupaționale), de modificare a Deciziei nr. 716/2009/CE și de abrogare a Deciziei 2009/79/CE a Comisiei (1),

               —

               având în vedere Regulamentul său de procedură,

               —

               având în vedere raportul Comisiei pentru afaceri economice și monetare (A8-0348/2015),

               A.

               întrucât primul președinte al EIOPA a fost numit de consiliul supraveghetorilor EIOPA în 2011, pentru un mandat de 5 ani, în urma unei proceduri de selecție deschise desfășurate în conformitate cu la articolul 48 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 1094/2010;

               B.

               întrucât, potrivit articolului 48 alineatul (4) din Regulamentul (UE) nr. 1094/2010, consiliul supraveghetorilor EIOPA, ținând seama de evaluarea prevăzută la dispoziția în cauză, poate decide prelungirea o singură dată a mandatului președintelui EIOPA, sub rezerva aprobării de către Parlamentul European;

               C.

               întrucât, la 30 septembrie 2015, consiliul supraveghetorilor EIOPA a propus prelungirea cu încă cinci ani a mandatului lui Gabriel Bernardino, președintele în exercițiu al EIOPA, și a informat Parlamentul European în acest sens;

               D.

               întrucât, la 17 noiembrie 2015, Comisia pentru afaceri economice și monetare a organizat o audiere cu Gabriel Bernardino, președintele în exercițiu al EIOPA, în cadrul căreia acesta a rostit o alocuțiune introductivă, iar apoi a răspuns la întrebările adresate de membrii comisiei,

               1.

               aprobă propunerea de prelungire cu încă cinci ani a mandatului președintelui EIOPA, Gabriel Bernardino;

               2.

               încredințează Președintelui sarcina de a transmite prezenta decizie Consiliului, Comisiei, EIOPA și guvernelor statelor membre.

      (1)  JO L 331, 15.12.2010, p. 48.


title: Decizia (UE) 2017/2464 a Consiliului din 18 decembrie 2017 de autorizare a Austriei și a României să accepte, în interesul Uniunii Europene, aderarea Republicii Panama, a Republicii Uruguay, a Republicii Columbia și a Republicii El Salvador la Convenția de la Haga din 1980 asupra aspectelor civile ale răpirii internaționale de copii

text:
               29.12.2017

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 348/43

         DECIZIA (UE) 2017/2464 A CONSILIULUI
   din 18 decembrie 2017
   de autorizare a Austriei și a României să accepte, în interesul Uniunii Europene, aderarea Republicii Panama, a Republicii Uruguay, a Republicii Columbia și a Republicii El Salvador la Convenția de la Haga din 1980 asupra aspectelor civile ale răpirii internaționale de copii
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 81 alineatul (3), coroborat cu articolul 218,
   având în vedere propunerea Comisiei Europene,
   având în vedere avizul Parlamentului European (1),
   întrucât:

               (1)

               Printre obiectivele pe care și le-a stabilit Uniunea Europeană se numără promovarea protecției drepturilor copilului, după cum se afirmă la articolul 3 din Tratatul privind Uniunea Europeană. Măsurile de protecție a copiilor împotriva deplasării sau reținerii ilicite reprezintă o parte esențială a acestei politici.

               (2)

               Consiliul a adoptat Regulamentul (CE) nr. 2201/2003 (2) (denumit în continuare „Regulamentul Bruxelles IIa”), care urmărește protejarea copiilor împotriva efectelor dăunătoare ale unei deplasări sau rețineri ilicite și stabilirea de proceduri în vederea asigurării înapoierii imediate a copiilor în statul în care își au reședința obișnuită, precum și în vederea garantării protecției drepturilor de vizitare și a drepturilor privind încredințarea.

               (3)

               Regulamentul Bruxelles IIa completează și consolidează Convenția de la Haga din 25 octombrie 1980 asupra aspectelor civile ale răpirii internaționale de copii (denumită în continuare „Convenția de la Haga din 1980”), care stabilește, la nivel internațional, un sistem de obligații și de cooperare între statele contractante și între autoritățile centrale și urmărește să asigure înapoierea imediată a copiilor deplasați sau reținuți ilicit.

               (4)

               Toate statele membre ale Uniunii sunt parte la Convenția de la Haga din 1980.

               (5)

               Uniunea încurajează statele terțe să adere la Convenția de la Haga din 1980 și sprijină punerea în aplicare corectă a Convenției de la Haga din 1980, prin participarea alături de statele membre, printre altele, la comisiile speciale organizate periodic de Conferința de la Haga de drept internațional privat.

               (6)

               Un cadru juridic comun aplicabil între statele membre ale Uniunii și statele terțe ar putea fi cea mai bună soluție pentru cazurile delicate de răpire internațională de copii.

               (7)

               Convenția de la Haga din 1980 prevede că aceasta se aplică în raporturile dintre statul aderent și acele state contractante care vor fi declarat că acceptă aderarea.

               (8)

               Convenția de la Haga din 1980 nu permite organizațiilor de integrare economică regională, precum Uniunea, să devină parte la aceasta. Prin urmare, Uniunea nu poate să adere la convenția respectivăși nici să depună o declarație de acceptare a unui stat aderent.

               (9)

               În temeiul Avizului 1/13 al Curții de Justiție a Uniunii Europene (3), declarațiile de acceptare făcute în conformitate cu Convenția de la Haga din 1980 țin de competența externă exclusivă a Uniunii.

               (10)

               La 2 februarie 1994, Panama și-a depus instrumentul de aderare la Convenția din 1980. Convenția de la Haga din 1980 a intrat în vigoare pentru Panama la 1 mai 1994.

               (11)

               Toate statele membre vizate, cu excepția Austriei și a României, au acceptat deja aderarea Republicii Panama la Convenția de la Haga din 1980. Panama a acceptat aderarea Bulgariei, Ciprului, Estoniei, Letoniei, Lituaniei, Maltei și Sloveniei la Convenția de la Haga din 1980. O evaluare a situației din Panama a condus la concluzia că Austria și România sunt în măsură să accepte, în interesul Uniunii, aderarea Republicii Panama în conformitate cu dispozițiile Convenției de la Haga din 1980.

               (12)

               La 18 noiembrie 1999, Uruguay și-a depus instrumentul de aderare la Convenția de la Haga din 1980. Convenția de la Haga din 1980 a intrat în vigoare pentru Uruguay la 1 februarie 2000.

               (13)

               Toate statele membre vizate, cu excepția Austriei și a României, au acceptat deja aderarea Republicii Uruguay la Convenția de la Haga din 1980. Uruguay a acceptat aderarea Bulgariei, Estoniei, Letoniei și Lituaniei la Convenția de la Haga din 1980. O evaluare a situației din Uruguay a condus la concluzia că Austria și România sunt în măsură să accepte, în interesul Uniunii, aderarea Republicii Uruguay în conformitate cu dispozițiile Convenției de la Haga din 1980.

               (14)

               La 13 decembrie 1995, Columbia și-a depus instrumentul de aderare la Convenția de la Haga din 1980. Convenția de la Haga din 1980 a intrat în vigoare pentru Columbia la 1 martie 1996.

               (15)

               Toate statele membre vizate, cu excepția Austriei și a României, au acceptat deja aderarea Republicii Columbia la Convenția de la Haga din 1980. Columbia a acceptat aderarea Bulgariei, Estoniei, Letoniei, Lituaniei și Maltei la Convenția de la Haga din 1980. O evaluare a situației din Columbia a condus la concluzia că Austria și România sunt în măsură să accepte, în interesul Uniunii, aderarea Republicii Columbia în conformitate cu dispozițiile Convenției de la Haga din 1980.

               (16)

               La 5 februarie 2001, El Salvador și-a depus instrumentul de aderare la Convenția de la Haga din 1980. Convenția de la Haga din 1980 a intrat în vigoare pentru El Salvador la 1 mai 2001.

               (17)

               Toate statele membre vizate, cu excepția Austriei și a României, au acceptat deja aderarea Republicii El Salvador la Convenția de la Haga din 1980. El Salvador a acceptat aderarea Bulgariei, Estoniei, Letoniei și Lituaniei la Convenția de la Haga din 1980. O evaluare a situației din El Salvador a condus la concluzia că Austria și România sunt în măsură să accepte, în interesul Uniunii, aderarea Republicii El Salvador în conformitate cu dispozițiile Convenției de la Haga din 1980.

               (18)

               Prin urmare, Austria și România ar trebui autorizate să își depună declarațiile de acceptare a aderării Republicii Panama, a Republicii Uruguay, a Republicii Columbia și a Republicii El Salvador la Convenția de la Haga din 1980, în interesul Uniunii, în conformitate cu dispozițiile prezentei decizii. Celelalte state membre ale Uniunii care au acceptat deja aderarea Republicii Panama, a Republicii Uruguay, a Republicii Columbia și a Republicii El Salvador la Convenția de la Haga din 1980 nu ar trebui să depună noi declarații de acceptare, deoarece declarațiile existente rămân valabile în temeiul dreptului internațional public.

               (19)

               Regatului Unit și Irlandei le revin obligații în temeiul Regulamentului Bruxelles IIa și participă la adoptarea și la aplicarea prezentei decizii.

               (20)

               În conformitate cu articolele 1 și 2 din Protocolul nr. 22 privind poziția Danemarcei, anexat la Tratatul privind Uniunea Europeană și la Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, Danemarca nu participă la adoptarea prezentei decizii, nu are obligații în temeiul acesteia și aceasta nu i se aplică,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   (1)   Prin prezenta decizie, Austria și România sunt autorizate să accepte, în interesul Uniunii, aderarea Republicii Panama, a Republicii Uruguay, a Republicii Columbia și a Republicii El Salvador la Convenția de la Haga din 1980.
   (2)   Austria și România prezintă cel târziu până la 19 decembrie 2018 o declarație de acceptare a aderării Republicii Panama, a Republicii Uruguay, a Republicii Columbia și a Republicii El Salvador la Convenția de la Haga din 1980, în interesul Uniunii, formulată după cum urmează:

      „[Denumirea completă a STATULUI MEMBRU] declară că acceptă aderarea Republicii Panama, a Republicii Uruguay, a Republicii Columbia și a Republicii El Salvador la Convenția de la Haga din 25 octombrie 1980 asupra aspectelor civile ale răpirii internaționale de copii, în conformitate cu Decizia (UE) 2017/2464 a Consiliului.”

   (3)   Austria și România informează Consiliul și Comisia cu privire la depunerea declarațiilor lor de acceptare a aderării Republicii Panama, a Republicii Uruguay, a Republicii Columbia și a Republicii El Salvador la Convenția de la Haga din 1980 și transmit Comisiei textul repsectivelor declarații în termen de două luni de la depunerea acesteia.
   Articolul 2
   Statele membre care și-au depus declarația de acceptare a aderării Republicii Panama, a Republicii Uruguay, a Republicii Columbia și a Republicii El Salvador la Convenția de la Haga din 1980 înainte de data adoptării prezentei decizii nu depun noi declarații.
   Articolul 3
   Prezenta decizie prduce efecte de la data notificării acesteia.
   Articolul 4
   Prezenta decizie se adresează Austriei și României.

      Adoptată la Bruxelles, 18 decembrie 2017.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         K. SIMSON

      (1)  Avizul din 30 noiembrie 2017 (nepublicat încă în Jurnalul Oficial).

      (2)  Regulamentul (CE) nr. 2201/2003 al Consiliului din 27 noiembrie 2003 privind competența, recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești în materie matrimonială și în materia răspunderii părintești, de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1347/2000 (JO L 338, 23.12.2003, p. 1).

      (3)  ECLI:EU:C:2014:2303.


title: Decizia (PESC) 2018/90 a Consiliului din 22 ianuarie 2018 de modificare a Deciziei (PESC) 2017/2074 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Venezuela

text:
               22.1.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               LI 16/14

         DECIZIA (PESC) 2018/90 A CONSILIULUI
   din 22 ianuarie 2018
   de modificare a Deciziei (PESC) 2017/2074 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Venezuela
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind Uniunea Europeană, în special articolul 29,
   având în vedere Decizia (PESC) 2017/2074 a Consiliului din 13 noiembrie 2017 privind măsuri restrictive având în vedere situația din Venezuela (1),
   având în vedere propunerea Înaltului Reprezentant al Uniunii pentru afaceri externe și politica de securitate,
   întrucât:

               (1)

               La 13 noiembrie 2017 Consiliul a adoptat Decizia (PESC) 2017/2074.

               (2)

               La 13 noiembrie 2017, Consiliul a adoptat concluzii privind Venezuela reafirmând faptul că dialogul constructiv și negocierile reprezintă singurul mod viabil de a aborda criza actuală și de a răspunde nevoilor urgente ale poporului venezuelean.

               (3)

               Subliniind îngrijorările sale cu privire la situația din această țară, Consiliul a adoptat măsuri restrictive și a declarat că respectivele măsuri ar urma să fie aplicate treptat și într-un mod flexibil și ar putea fi extinse, prin vizarea persoanele implicate în nerespectarea principiilor democratice sau a statului de drept și în încălcarea drepturilor omului.

               (4)

               În contextul deteriorării continue a situației din Venezuela, șapte persoane ar trebui incluse pe lista persoanelor fizice și juridice, a entităților și a organismelor cărora li se aplică măsurile restrictive din anexa I la Decizia (PESC) 2017/2074.

               (5)

               Prin urmare, anexa I la Decizia (PESC) 2017/2074 ar trebui modificată în consecință,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   Anexa I la Decizia (PESC) 2017/2074 se modifică astfel cum se prevede în anexa la prezenta decizie.
   Articolul 2
   Prezenta decizie intră în vigoare la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.

      Adoptată la Bruxelles, 22 ianuarie 2018.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         F. MOGHERINI

      (1)  JO L 295, 14.11.2017, p. 60.

      ANEXĂ
      Persoanele enumerate în continuare se adaugă pe lista persoanelor și entităților prevăzută în anexa I la Decizia (PESC) 2017/2074:

                     Numele

                     Informații de identificare

                     Expunere de motive

                     Data includerii pe listă

                     „1.

                     Néstor Luis Reverol Torres

                     Data nașterii: 28 octombrie 1964

                     Ministrul Afacerilor Interne, Justiției și Păcii, fost comandant general al Gărzii Naționale Bolivariene. Responsabil de încălcări grave ale drepturilor omului și de reprimarea opoziției democratice din Venezuela, inclusiv interzicerea și reprimarea demonstrațiilor politice.

                     22.1.2018

                     2.

                     Gustavo Enrique González López

                     Data nașterii: 2 noiembrie 1960

                     Șef al Serviciului Bolivarian de Informații (SEBIN). Responsabil de încălcări grave ale drepturilor omului (inclusiv detenție arbitrară, tratament inuman și degradant și tortură) și de reprimarea societății civile și a opoziției democratice din Venezuela.

                     22.1.2018

                     3.

                     Tibisay Lucena Ramírez

                     Data nașterii: 26 aprilie 1959

                     Președintele Consiliului Național Electoral (Consejo Nacional Electoral – CNE). Acțiunile și politicile sale au subminat democrația și statul de drept în Venezuela, inclusiv prin facilitarea instituirii Adunării Constituante având în vedere că nu a garantat menținerea independenței și a imparțialității instituției CNE, în conformitate cu constituția Venezuelei.

                     22.1.2018

                     4.

                     Antonio José Benavides Torres

                     Data nașterii: 13 iunie 1961

                     Șeful guvernului districtului capitalei (Distrito Capital). Comandant general al Gărzii Naționale Bolivariene până la 21 iunie 2017. Implicat în reprimarea societății civile și a opoziției democratice din Venezuela și responsabil de încălcări grave ale drepturilor omului comise de Garda Națională Bolivariană sub conducerea sa. Acțiunile și politicile sale în calitate de comandant general al Gărzii Naționale Bolivariene, inclusiv rolul de lider asumat de Garda Națională Bolivariană în activitățile polițienești în cadrul demonstrațiilor cetățenilor și susținerea publică a faptului că instanțele militare ar trebui să aibă jurisdicție asupra civililor, au subminat statul de drept în Venezuela.

                     22.1.2018

                     5.

                     Maikel José Moreno Pérez

                     Data nașterii: 12 decembrie 1965

                     Președinte și fost vicepreședinte al Curții Supreme de Justiție din Venezuela (Tribunal Supremo de Justicia). În aceste funcții, a sprijinit și facilitat acțiunile și politicile guvernului, care au subminat democrația și statul de drept în Venezuela, și este responsabil de acțiuni și declarații care au uzurpat autoritatea Adunării Naționale.

                     22.1.2018

                     6.

                     Tarek William Saab Halabi

                     Data nașterii: 10 septembrie 1963

                     Procurorul general al Venezuelei numit de Adunarea Constituantă. În această funcție și în funcții precedente de avocat al poporului și de președinte al Consiliului Moral Republican, acesta a subminat democrația și statul de drept în Venezuela, sprijinind în mod public acțiuni împotriva opozanților guvernului și retragerea de competențe ale Adunării Naționale.

                     22.1.2018

                     7.

                     Diosdado Cabello Rondón

                     Data nașterii: 15 aprilie 1963

                     Membru al Adunării Constituante și prim-vicepreședinte al Partidul Socialist Unit din Venezuela (PSUV). Implicat în acțiuni care subminează democrația și statul de drept în Venezuela, inclusiv prin folosirea mass-mediei pentru a ataca și amenința în mod public opoziția politică, alte canale media și societatea civilă.

                     22.1.2018”.


title: Decizia (UE) 2018/546 a Băncii Centrale Europene din 15 martie 2018 privind delegarea competenței de a adopta decizii privind fondurile proprii (BCE/2018/10)

text:
               6.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 90/105

         DECIZIA (UE) 2018/546 A BĂNCII CENTRALE EUROPENE
   din 15 martie 2018
   privind delegarea competenței de a adopta decizii privind fondurile proprii (BCE/2018/10)
   CONSILIUL GUVERNATORILOR BĂNCII CENTRALE EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
   având în vedere Regulamentul (UE) nr. 575/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 26 iunie 2013 privind cerințele prudențiale pentru instituțiile de credit și firmele de investiții și de modificare a Regulamentului (UE) nr. 648/2012 (1), în special articolul 26 alineatul (3) și articolele 28, 29, 77 și 78,
   având în vedere Regulamentul (UE) nr. 1024/2013 al Consiliului din 15 octombrie 2013 de conferire a unor atribuții specifice Băncii Centrale Europene în ceea ce privește politicile legate de supravegherea prudențială a instituțiilor de credit (2), în special articolul 4 alineatul (1) litera (d),
   având în vedere Decizia (UE) 2017/933 a Băncii Centrale Europene din 16 noiembrie 2016 privind cadrul general de delegare a competențelor decizionale pentru instrumentele juridice referitoare la atribuțiile de supraveghere (BCE/2016/40) (3), în special articolul 4,
   întrucât:

               (1)

               În conformitate cu articolul 4 alineatul (1) litera (d) din Regulamentul (UE) nr. 1024/2013, Banca Centrală Europeană (BCE), în calitate de autoritate competentă pentru entitățile supravegheate semnificative, este responsabilă de evaluarea măsurii în care emisiunile de instrumente de fonduri proprii de nivel 1 de bază îndeplinesc criteriile stabilite în Regulamentul (UE) nr. 575/2013. Entitățile supravegheate semnificative pot clasifica instrumentele de capital ca instrumente de fonduri proprii de nivel 1 de bază numai cu aprobarea prealabilă a BCE.

               (2)

               În conformitate cu articolul 26 alineatul (3) al treilea paragraf din Regulamentul (UE) nr. 575/2013, Autoritatea Bancară Europeană (ABE) a creat și actualizează periodic o listă publică a tipurilor de instrumente care se califică în fiecare stat membru ca instrumente de fonduri proprii de nivel 1 de bază. Includerea unui tip de instrument în lista ABE presupune că acesta îndeplinește criteriile de eligibilitate stabilite la articolul 28 sau, dacă este aplicabil, articolul 29 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013. Având în vedere verificarea tipurilor de instrumente de către autoritățile competente și, după 28 iunie 2013, de către ABE, precum și natura publică și actualizarea periodică a listei ABE, este oportun să se utilizeze această listă pentru stabilirea domeniului de aplicare a delegării competențelor decizionale în conformitate cu articolul 26 alineatul (3) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013.

               (3)

               În conformitate cu considerentul 75 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013, acest regulament nu împiedică autoritățile competente să mențină proceduri de aprobare prealabilă în ceea ce privește contractele care reglementează instrumentele incluse în fondurile proprii de nivel 1 suplimentar și de nivel 2. Prin urmare, legislația anumitor state membre stabilește astfel de procese pentru clasificarea instrumentelor de capital ca instrumente de fonduri proprii de nivel 1 suplimentar sau de nivel 2. BCE este autoritatea competentă să acorde această aprobare entităților supravegheate semnificative în conformitate cu articolul 4 alineatul (1) litera (d) din Regulamentul (UE) nr. 1024/2013.

               (4)

               De asemenea, BCE este responsabilă, în conformitate cu articolul 4 alineatul (1) litera (d) din Regulamentul (UE) nr. 1024/2013, cu acordarea aprobării prealabile entităților supravegheate semnificative pentru reducerea, rambursarea sau răscumpărarea instrumentelor de fonduri proprii de nivel 1 de bază emise de acestea într-un mod care este permis în temeiul legislației naționale aplicabile și pentru exercitarea opțiunilor de cumpărare, restituirea, rambursarea sau răscumpărarea instrumentelor de fonduri proprii de nivel 1 suplimentar sau de nivel 2, înainte de data scadenței acestora.

               (5)

               Atunci când BCE evaluează cererile entităților supravegheate semnificative privind o aprobare prealabilă de reducere a fondurilor proprii, aceasta aplică articolul 78 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013 și capitolul IV secțiunea 2 din Regulamentul delegat (UE) nr. 241/2014 al Comisiei (4).

               (6)

               BCE, în calitate de autoritate competentă, are obligația să adopte un număr considerabil de decizii privind fondurile proprii în fiecare an. Pentru facilitarea procesului decizional, este necesară o decizie de delegare în legătură cu adoptarea acestor decizii. Curtea de Justiție a Uniunii Europene a recunoscut delegarea de competențe drept necesară pentru a permite îndeplinirea atribuțiilor de către o instituție care are obligația să adopte un număr considerabil de decizii. În mod similar, aceasta a recunoscut că nevoia de a asigura posibilitatea de funcționare a organelor de decizie reprezintă un principiu inerent în toate sistemele instituționale (5).

               (7)

               Delegarea competențelor decizionale ar trebui să fie limitată și proporțională, iar domeniul de aplicare al delegării ar trebui definit în mod clar.

               (8)

               Decizia (UE) 2017/933 (BCE/2016/40) stabilește procedura care trebuie urmată în vederea adoptării deciziilor de delegare în materie de supraveghere și persoanele cărora li se pot delega competențele decizionale. Această decizie nu afectează exercitarea de către BCE a atribuțiilor sale de supraveghere și nu aduce atingere competenței Consiliului de supraveghere de a propune proiecte complete de decizii Consiliului guvernatorilor.

               (9)

               În cazul în care criteriile pentru adoptarea unei decizii delegate, astfel cum sunt stabilite în prezenta decizie, nu sunt îndeplinite, deciziile ar trebui adoptate în conformitate cu procedura aplicabilă în cazul absenței unei obiecții, prevăzută la articolul 26 alineatul (8) din Regulamentul (UE) nr. 1024/2013 și la articolul 13g din Decizia BCE/2004/2 (6). În plus, dacă șefii de unități operative au îndoieli referitoare la îndeplinirea criteriilor de evaluare pentru deciziile privind fondurile proprii din cauza informațiilor insuficiente furnizate de entitatea supravegheată semnificativă sau a complexității evaluării, și în acest caz ar trebui utilizată procedura aplicabilă în cazul absenței unei obiecții.

               (10)

               Deciziile BCE în materie de supraveghere pot face obiectul unui control administrativ în conformitate cu articolul 24 din Regulamentul (UE) nr. 1024/2013 și astfel cum se detaliază în Decizia BCE/2014/16 (7). În cazul unui astfel de control administrativ, Consiliul de supraveghere ar trebui să țină seama de avizul comitetului administrativ de control și să transmită spre adoptare Consiliului guvernatorilor un nou proiect de decizie în conformitate cu procedura aplicabilă în cazul absenței unei obiecții,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   Definiții
   În sensul prezentei decizii, se aplică următoarele definiții:

               1.

               „decizie privind fondurile proprii” înseamnă o decizie a BCE privind aprobarea prealabilă de a clasifica un instrument ca instrument de fonduri proprii de nivel 1 de bază, de nivel 1 suplimentar sau de nivel 2 și privind reducerile fondurilor proprii;

               2.

               „reducere a fondurilor proprii” înseamnă orice acțiune prevăzută la articolul 77 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013;

               3.

               „reduceri cu înlocuire” înseamnă reduceri ale fondurilor proprii menționate la articolul 78 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013;

               4.

               „reduceri fără înlocuire” înseamnă reduceri ale fondurilor proprii menționate la articolul 78 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013;

               5.

               „listă ABE” înseamnă o listă creată, actualizată și publicată (8) de ABE în conformitate cu articolul 26 alineatul (3) al treilea paragraf din Regulamentul (UE) nr. 575/2013, conținând toate formele de instrumente de capital din fiecare stat membru care se califică drept instrumente de fonduri proprii de nivel 1 de bază în temeiul informațiilor de la fiecare autoritate competentă;

               6.

               „instrument de fonduri proprii de nivel 1 de bază”, „instrument de fonduri proprii de nivel 1 suplimentar” și „instrument de fonduri proprii de nivel 2” înseamnă un instrument de capital care se califică ca instrument de fonduri proprii de nivel 1 de bază, instrument de fonduri proprii de nivel 1 suplimentar sau, respectiv, instrument de fonduri proprii de nivel 2 în conformitate cu Regulamentul (UE) nr. 575/2013;

               7.

               „instrument înlocuitor” înseamnă instrumentul de capital care înlocuiește instrumentul de capital care urmează să fie redus, răscumpărat, exercitat sau rambursat în sensul articolului 78 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013;

               8.

               „instrument înlocuit” înseamnă instrumentul de capital care urmează să facă obiectul unei acțiuni menționate la articolul 77 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013 și să fie înlocuit de un instrument înlocuitor într-o reducere cu înlocuire în conformitate cu articolul 78 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013;

               9.

               „rata fondurilor proprii de nivel 1 de bază”, „rata fondurilor proprii de nivel 1” și „rata fondurilor proprii totale” înseamnă rata fondurilor proprii de nivel 1 de bază, rata fondurilor proprii de nivel 1 și, respectiv, rata fondurilor proprii totale astfel cum sunt prevăzute la articolul 92 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013;

               10.

               „decizie PSE” înseamnă decizia adoptată de BCE în temeiul articolului 16 din Regulamentul (UE) nr. 1024/2013 în urma procesului anual de supraveghere și evaluare în sensul articolului 97 din Directiva 2013/36/UE a Parlamentului European și a Consiliului (9) și care stabilește cerințe prudențiale;

               11.

               „decizie de delegare” și „decizie delegată” au sensul stabilit la articolul 3 punctul 2 și, respectiv, punctul 4 din Decizia (UE) 2017/933 (BCE/2016/40);

               12.

               „șefi de unități operative” înseamnă șefii de unități operative din cadrul BCE către care este delegată competența de adoptare a deciziilor privind fondurile proprii;

               13.

               „procedură aplicabilă în cazul absenței unei obiecții” înseamnă procedura stabilită la articolul 26 alineatul (8) din Regulamentul (UE) nr. 1024/2013 și detaliată la articolul 13g din Decizia BCE/2004/2;

               14.

               „decizie negativă” înseamnă o decizie care nu acordă sau nu acordă în întregime aprobarea solicitată de entitatea supravegheată semnificativă. O decizie cu dispoziții auxiliare, precum condiții sau obligații, este considerată o decizie negativă, cu excepția cazului în care aceste dispoziții auxiliare (a) asigură că entitatea supravegheată îndeplinește cerințele dreptului relevant al Uniunii menționate la articolul 3 alineatul (4), articolul 4 alineatul (3) și articolul 5 alineatul (6) și au fost convenite în scris sau (b) doar reformulează una sau mai multe cerințe existente care trebuie respectate de instituție în conformitate cu dispozițiile prevăzute la articolul 3 alineatul (4), articolul 4 alineatul (3) și articolul 5 alineatul (6) ori solicită informații privind îndeplinirea uneia sau multor asemenea cerințe;

               15.

               „entitate supravegheată semnificativă” înseamnă o entitate supravegheată semnificativă, astfel cum este definită la articolul 2 punctul 16 din Regulamentul (UE) nr. 468/2014 al Băncii Centrale Europene (BCE/2014/17) (10).

         Articolul 2
   Delegarea deciziilor privind fondurile proprii
   (1)   În conformitate cu articolul 4 din Decizia (UE) 2017/933 (BCE/2016/40), Consiliul guvernatorilor deleagă șefilor de unități operative desemnați de Comitetul executiv în conformitate cu articolul 5 din această decizie adoptarea deciziilor privind (a) aprobarea prealabilă pentru clasificarea instrumentelor de capital ca instrumente de fonduri proprii de nivel 1 de bază în conformitate cu articolul 26 alineatul (3) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013; (b) aprobarea prealabilă pentru clasificarea instrumentelor de capital ca instrumente de nivel 1 suplimentar sau de nivel 2, atunci când dreptul intern impune acest lucru, și (c) aprobarea prealabilă pentru reducerile fondurilor proprii în conformitate cu articolul 77 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013.
   (2)   Deciziile privind fondurile proprii menționate la alineatul (1) se adoptă printr-o decizie delegată dacă sunt îndeplinite criteriile de adoptare a deciziilor delegate, astfel cum sunt prevăzute la articolele 3, 4 și 5.
   (3)   Deciziile privind fondurile proprii nu sunt adoptate printr-o decizie delegată în cazul în care informațiile insuficiente sau complexitatea evaluării impun ca acestea să fie adoptate în conformitate cu procedura aplicabilă în cazul absenței unei obiecții.
   Articolul 3
   Criterii pentru adoptarea deciziilor delegate privind aprobarea prealabilă pentru clasificarea instrumentelor ca instrumente de fonduri proprii de nivel 1 de bază
   (1)   Deciziile privind clasificarea instrumentelor de capital ca instrumente de fonduri proprii de nivel 1 de bază sunt luate printr-o decizie delegată în cazul în care tipul de instrumente pentru care se urmărește aprobarea prealabilă a fost inclus, în momentul primirii solicitării de către BCE, în lista ABE.
   (2)   Deciziile negative și deciziile în conformitate cu articolul 31 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013 nu sunt adoptate printr-o decizie delegată.
   (3)   Atunci când, în conformitate cu alineatele (1) și (2), o decizie privind clasificarea instrumentelor de capital ca instrumente de fonduri proprii de nivel 1 de bază nu poate fi adoptată printr-o decizie delegată, aceasta este adoptată în conformitate cu procedura aplicabilă în cazul absenței unei obiecții.
   (4)   Evaluarea privind clasificarea instrumentelor de capital ca instrumente de fonduri proprii de nivel 1 de bază se desfășoară în conformitate cu articolele 27, 28 și 29 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013 și cu articolele 4-11 din Regulamentul delegat (UE) nr. 241/2014.
   Articolul 4
   Criterii pentru adoptarea deciziilor delegate privind aprobarea prealabilă pentru clasificarea instrumentelor ca instrumente de fonduri proprii de nivel 1 suplimentar sau de nivel 2
   (1)   Atunci când aprobarea prealabilă este necesară în temeiul legislației naționale, deciziile privind aprobarea prealabilă de clasificare a instrumentelor de capital ca instrumente de fonduri proprii de nivel 1 suplimentar sau de nivel 2 sunt luate printr-o decizie delegată.
   (2)   Deciziile negative nu sunt adoptate printr-o decizie delegată, ci sunt adoptate în conformitate cu procedura aplicabilă în cazul absenței unei obiecții.
   (3)   Evaluarea privind clasificarea instrumentelor ca instrumente de fonduri proprii de nivel 1 suplimentar sau de nivel 2 se desfășoară în conformitate cu articolele 52-54 și 63 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013 și cu articolele 8, 9 și 20-24a din Regulamentul delegat (UE) nr. 241/2014.
   Articolul 5
   Criterii pentru adoptarea deciziilor delegate privind aprobarea prealabilă pentru reducerile fondurilor proprii
   (1)   Deciziile privind aprobarea prealabilă pentru reducerile fondurilor proprii sunt luate printr-o decizie delegată atunci când sunt îndeplinite condițiile de la alineatul (2) sau alineatul (3).
   (2)   Pentru reducerile cu înlocuire, deciziile sunt luate printr-o decizie delegată în cazul în care:

               (a)

               instrumentul înlocuitor este un instrument de fonduri proprii de nivel 1 de bază cu o valoare nominală agregată cel puțin egală cu valoarea nominală a instrumentului înlocuit sau

               (b)

               instrumentul înlocuitor este un instrument de fonduri proprii de nivel 1 suplimentar cu o valoare nominală agregată cel puțin egală cu valoarea nominală a instrumentului înlocuit, în cazul în care instrumentul înlocuit este un instrument de fonduri proprii de nivel 1 suplimentar, sau

               (c)

               instrumentul înlocuitor este un instrument de fonduri proprii de nivel 1 suplimentar sau de nivel 2 cu o valoare nominală agregată cel puțin egală cu valoarea nominală a instrumentului înlocuit, în cazul în care instrumentul înlocuit este un instrument de fonduri proprii de nivel 2.

         (3)   Pentru reducerile fără înlocuire, deciziile sunt luate printr-o decizie delegată în cazul în care:

               (a)

               în urma reducerii, fondurile proprii depășesc și se estimează că vor continua să depășească, timp de cel puțin trei exerciții financiare de la data solicitării, suma dintre cerințele prevăzute la articolul 92 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013, fondurile proprii care trebuie deținute în conformitate cu articolul 16 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul (UE) nr. 1024/2013, cerința de amortizor combinat definită la articolul 128 punctul 6 din Directiva 2013/36/UE și orientările în materie de capital ale pilonului 2, astfel cum sunt stabilite în ultima decizie PSE disponibilă, și

               (b)

               impactul reducerii ratei fondurilor proprii de nivel 1 de bază, a ratei fondurilor proprii de nivel 1 și a ratei fondurilor proprii totale este sub 100 de puncte de bază.

         (4)   Deciziile negative nu sunt adoptate printr-o decizie delegată.
   (5)   Atunci când, în conformitate cu alineatele (1)-(4), o decizie privind o reducere a fondurilor proprii nu poate fi adoptată printr-o decizie delegată, aceasta este adoptată în conformitate cu procedura aplicabilă în cazul absenței unei obiecții.
   (6)   Evaluarea unei reduceri a fondurilor proprii se desfășoară în conformitate cu articolul 78 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013 și capitolul IV secțiunea 2 din Regulamentul delegat (UE) nr. 241/2014.
   Articolul 6
   Dispoziție tranzitorie
   Prezenta decizie nu se aplică în cazurile în care cererea a fost transmisă BCE înainte de intrarea în vigoare a prezentei decizii.
   Articolul 7
   Intrarea în vigoare
   Prezenta decizie intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.

      Adoptată la Frankfurt pe Main, 15 martie 2018.

            Președintele BCE

         Mario DRAGHI

      (1)  JO L 176, 27.6.2013, p. 1.

      (2)  JO L 287, 29.10.2013, p. 63.

      (3)  JO L 141, 1.6.2017, p. 14.

      (4)  Regulamentul delegat (UE) nr. 241/2014 al Comisiei din 7 ianuarie 2014 de completare a Regulamentului (UE) nr. 575/2013 al Parlamentului European și al Consiliului cu privire la standardele tehnice de reglementare pentru cerințele de fonduri proprii în cazul instituțiilor (JO L 74, 14.3.2014, p. 8).

      (5)  Hotărârile AKZO Chemie/Comisia, 5/85, ECLI:EU:C:1986:328, punctul 37, și Carmine Salvatore Tralli/BCE, C-301/02 P, ECLI:EU:C:2005:306, punctul 59.

      (6)  Decizia BCE/2004/2 din 19 februarie 2004 de adoptare a Regulamentului de procedură al Băncii Centrale Europene (JO L 80, 18.3.2004, p. 33).

      (7)  Decizia BCE/2014/16 din 14 aprilie 2014 privind instituirea unui comitet administrativ de control și normele de funcționare ale acestuia (JO L 175, 14.6.2014, p. 47).

      (8)  Publicată pe website-ul ABE, la adresa www.eba.europa.eu

      (9)  Directiva 2013/36/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 iunie 2013 cu privire la accesul la activitatea instituțiilor de credit și supravegherea prudențială a instituțiilor de credit și a firmelor de investiții, de modificare a Directivei 2002/87/CE și de abrogare a Directivelor 2006/48/CE și 2006/49/CE (JO L 176, 27.6.2013, p. 338).

      (10)  Regulamentul (UE) nr. 468/2014 al Băncii Centrale Europene din 16 aprilie 2014 de instituire a cadrului de cooperare la nivelul Mecanismului unic de supraveghere între Banca Centrală Europeană și autoritățile naționale competente și cu autoritățile naționale desemnate (Regulamentul-cadru privind MUS) (BCE/2014/17) (JO L 141, 14.5.2014, p. 1).


title: Decizia (PESC) 2018/568 a Consiliului din 12 aprilie 2018 de modificare a Deciziei 2011/235/PESC privind măsuri restrictive îndreptate împotriva anumitor persoane și entități având în vedere situația din Iran

text:
               13.4.2018

               RO

               Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

               L 95/14

         DECIZIA (PESC) 2018/568 A CONSILIULUI
   din 12 aprilie 2018
   de modificare a Deciziei 2011/235/PESC privind măsuri restrictive îndreptate împotriva anumitor persoane și entități având în vedere situația din Iran
   CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
   având în vedere Tratatul privind Uniunea Europeană, în special articolul 29,
   având în vedere propunerea Înaltului Reprezentant al Uniunii pentru afaceri externe și politica de securitate,
   întrucât:

               (1)

               La 12 aprilie 2011, Consiliul a adoptat Decizia 2011/235/PESC (1).

               (2)

               Pe baza unei reexaminări a Deciziei 2011/235/PESC, Consiliul a decis că măsurile restrictive prevăzute în respectiva decizie ar trebui să fie reînnoite până la 13 aprilie 2019.

               (3)

               Consiliul a ajuns, de asemenea, la concluzia că rubricile referitoare la 29 de persoane și o entitate incluse în anexa la Decizia 2011/235/PESC ar trebui să fie actualizate.

               (4)

               Decizia 2011/235/PESC ar trebui modificată în consecință,

         ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
   Articolul 1
   Decizia 2011/235/PESC se modifică după cum urmează:

               1.

               La articolul 6, alineatul (2) se înlocuiește cu următorul text:
               „(2)   Prezenta decizie se aplică până la 13 aprilie 2019. Decizia se reexaminează permanent. În situația în care Consiliul apreciază că obiectivele sale nu au fost atinse, decizia se reînnoiește sau, după caz, se modifică.”

               2.

               Anexa se modifică în conformitate cu anexa la prezenta decizie.

         Articolul 2
   Prezenta decizie intră în vigoare în ziua următoare datei publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.

      Adoptată la Luxemburg, 12 aprilie 2018.

            Pentru Consiliu

            Președintele

         T. DONCHEV

      (1)  Decizia 2011/235/PESC a Consiliului din 12 aprilie 2011 privind măsuri restrictive îndreptate împotriva anumitor persoane și entități având în vedere situația din Iran (JO L 100, 14.4.2011, p. 51).

      ANEXĂ
      Rubricile următoare înlocuiesc rubricile corespunzătoare din lista persoanelor și entităților prevăzută în anexa la Decizia 2011/235/PESC:

         „Persoane

                     Nume

                     Informații de identificare

                     Motive

                     Data includerii pe listă

                     1.

                     AHMADI-MOQADDAM Esmail

                     Locul nașterii: Teheran (Iran)
                     Data nașterii: 1961

                     Fost consilier principal pe probleme de securitate al șefului Statului-Major General al Forțelor Armate. Fost șef al Poliției Naționale a Iranului din 2005 până la începutul lui 2015. Forțele aflate sub comanda acestuia au condus atacuri violente asupra protestatarilor pașnici și un atac nocturn violent asupra internatelor Universității din Teheran la 15 iunie 2009. În prezent Director al Centrului iranian de sprijinire a poporului yemenit.

                     12.4.2011

                     3.

                     ARAGHI (ERAGHI) Abdollah

                     Fost șef adjunct al Forțelor terestre ale IRGC. A fost răspunzător în mod direct de represiunile împotriva protestatarilor pe tot parcursul verii anului 2009.

                     12.4.2011

                     9.

                     NAQDI Mohammad-Reza

                     Locul nașterii: Najaf (Irak)
                     Data nașterii: aproximativ 1952

                     Șef adjunct al IRGC pentru afaceri culturale și sociale. Fost comandant al Basij. În calitate de comandant al forțelor Basij ale IRGC, Naqdi a fost responsabil sau complice la abuzurile comise de acestea la sfârșitul anului 2009, inclusiv reacția violentă la protestele care au avut loc în decembrie 2009, în ziua Ashura, care au provocat 15 morți și arestarea a sute de protestatari. Înaintea numirii sale în postul de comandant al forțelor Basij în octombrie 2009, Naqdi a fost șef al unității de informații a Basij, responsabil de interogarea persoanelor arestate în timpul represiunii postelectorale.

                     12.4.2011

                     10.

                     RADAN Ahmad-Reza

                     Locul nașterii: Isfahan (Iran)
                     Data nașterii: 1963

                     Acesta a fost responsabil de Centrul pentru studii strategice al Forțelor de Aplicare a Legii din Iran, un organism afiliat poliției naționale. Fost șef al Centrului de studii strategice al Poliției, fost adjunct al șefului Poliției Naționale Iraniene până în iunie 2014. Ca adjunct al șefului Poliției Naționale din 2008, Radan a fost responsabil de agresiunile fizice, crimele și arestările și reținerile arbitrare îndreptate împotriva protestatarilor, comise de forțele de poliție. În prezent Comandant al IRGC, responsabil de formarea forțelor «antiteroriste» irakiene.

                     12.4.2011

                     11.

                     RAJABZADEH Azizollah

                     Fost șef al Organizației pentru atenuarea efectelor dezastrului de la Teheran (TDMO). Fost șef al Poliției din Teheran (până în ianuarie 2010).
                     În calitate de comandant al Forțelor de aplicare a legii din teritoriul lărgit al Teheranului, Azizollah Rajabzadeh este funcționarul cu cel mai înalt grad acuzat în cazurile de abuzuri de la Centrul de detenție Kahrizak.

                     12.4.2011

                     12.

                     SAJEDI-NIA Hossein

                     Comandant adjunct al operațiunilor poliției. Fost șef al poliției din Teheran, fost adjunct al șefului Poliției Naționale a Iranului, responsabil de operațiunile poliției. Este responsabil de coordonarea, pentru Ministerul Internelor, a operațiunilor de represiune în capitala iraniană.

                     12.4.2011

                     13.

                     TAEB Hossein

                     Locul nașterii: Teheran
                     Data nașterii: 1963

                     Șef al Serviciului de informații al IRGC. Fost comandant adjunct al IRGC însărcinat cu informațiile. Fost comandant al Basij până în octombrie 2009. Forțele aflate sub comanda sa au participat la agresiuni fizice în masă, crime, rețineri și la torturarea protestatarilor pașnici.

                     12.4.2011

                     16.

                     HADDAD Hassan (alias: Hassan ZAREH DEHNAVI)

                     Fost responsabil adjunct pe probleme de siguranță în cadrul Tribunalului Revoluționar din Teheran. Fost judecător, Tribunalul Revoluționar din Teheran, secția 26. A răspuns de cazurile deținuților legate de criza postelectorală și a amenințat în repetate rânduri familiile deținuților pentru a le reduce la tăcere. A contribuit la emiterea ordinelor de detenție către Centrul de detenție Kahrizak. În noiembrie 2014, rolul său în moartea deținuților a fost recunoscut oficial de autoritățile iraniene.

                     12.4.2011

                     21.

                     MOHSENI-EJEI Gholam-Hossein

                     Locul nașterii: Ejiyeh
                     Data nașterii: circa 1956

                     Membru al Consiliului Oportunităților. Procuror general al Iranului din septembrie 2009 și șef adjunct și purtător de cuvânt al Procuraturii. Fost ministru al informațiilor pe parcursul alegerilor din 2009. În timp ce ocupa postul de ministru al informațiilor, pe parcursul alegerilor din 2009, agenți de informații aflați sub comanda sa au fost responsabili de reținerea, torturarea și obținerea de mărturii false sub presiune din partea a sute de activiști, jurnaliști, disidenți și politicieni reformiști. Mai mult, personalități politice au fost obligate să facă mărturii false în cursul unor interogatorii insuportabile care au inclus torturi, abuzuri, șantaj și amenințarea membrilor familiei.

                     12.4.2011

                     26.

                     SHARIFI Malek Adjar (alias: SHARIFI Malek Ajdar)

                     Judecător la Curtea Supremă, șef al secției 43. Fost șef al Parchetului din Azerbaidjanul de est. A fost responsabil de procesul lui Sakineh Mohammadi-Ashtiani.

                     12.4.2011

                     28.

                     YASAGHI Ali-Akbar

                     Judecător la Curtea Supremă, șef al secției 44. Director general adjunct al Fundației Setad-e Dieh. Fost judecător-șef, Tribunalul Revoluționar din Mashhad. Sub jurisdicția sa, procesele s-au desfășurat sumar și în sesiuni închise, fără a se ține seama de drepturile de bază ale acuzatului. Întrucât hotărârile privind executarea au fost emise în masă, sentințele de condamnare la moarte au fost pronunțate fără a se respecta în mod corespunzător procedurile corecte de audiere.

                     12.4.2011

                     32.

                     ZANJIREI Mohammad-Ali

                     Consilier principal al șefului și fost șef-adjunct al Organizației Închisorilor din Iran, responsabil pentru abuzuri și privarea de drepturi în centrele de detenție. A ordonat transferul a numeroși deținuți în izolare.

                     12.4.2011

                     33.

                     ABBASZADEH-MESHKINI Mahmoud

                     Consilier în cadrul Consiliului pentru Drepturile Omului. Fost secretar al Consiliului pentru Drepturile Omului. Fost guvernator al provinciei Ilam. Fost director politic al Ministerului Internelor. În calitate de șef al Comitetului articolului 10 instituit prin Legea privind activitățile partidelor și grupurilor politice, a fost responsabil cu autorizarea demonstrațiilor și a altor evenimente publice, precum și cu înregistrarea partidelor politice.
                     În 2010, a suspendat activitățile a două partide politice reformiste având legături cu Mousavi – Frontul de participare al Iranului islamic și Organizația mujahedină a revoluției islamice.
                     Începând din 2009, a interzis în mod constant și continuu toate adunările cu caracter neguvernamental, refuzând prin urmare respectarea dreptului constituțional de a protesta și provocând arestarea a numeroși demonstranți pașnici și nerespectarea libertății de întrunire.
                     De asemenea, în 2009, nu a permis opoziției să organizeze o ceremonie de comemorare a persoanelor ucise în protestele împotriva alegerilor prezidențiale.

                     10.10.2011

                     34.

                     AKBARSHAHI Ali-Reza

                     Fost director general al Cartierului general iranian pentru controlul drogurilor (cunoscut și sub numele de Cartier general antinarcotice). Fost comandant al forțelor de poliție din Teheran. Sub conducerea sa, forțele de poliție s-au făcut vinovate de utilizarea violenței extrajudiciare împotriva suspecților în timpul arestării și al detenției înaintea prezentării în fața instanței. De asemenea, forțele de poliție din Teheran au fost implicate în raiduri asupra căminelor Universității din Teheran în iunie 2009, în cursul cărora, potrivit unei comisii a Majlis iraniene, peste 100 de studenți au fost răniți de poliție și de Basij. În prezent Șef al poliției feroviare.

                     10.10.2011

                     36.

                     AVAEE Seyyed Ali-Reza (alias: AVAEE Seyyed Alireza)

                     Ministrul justiției. Fost director al biroului de anchete speciale. Până în iulie 2016, adjunct al ministrului internelor și șef al registrului public. Consultant al Tribunalului Disciplinar pentru Judecători din aprilie 2014. Fost președinte al Procuraturii Teheranului. În această calitate, a fost responsabil pentru încălcarea drepturilor omului, arestări arbitrare, refuzul respectării drepturilor prizonierilor și o creștere a numărului de execuții.

                     10.10.2011

                     40.

                     HABIBI Mohammad Reza

                     Șef de birou în cadrul Ministerului Justiției în Yazd. Fost procuror-adjunct al Isfahan. Complice la procedurile care au refuzat un proces echitabil acuzaților – precum Abdollah Fathi, executat în mai 2011, în urma ignorării de către Habibi a dreptului de a fi audiat și a problemelor de sănătate mintală ale acestuia în timpul procesului său din martie 2010. Prin urmare, Habibi este complice la o încălcare gravă a dreptului la respectarea garanțiilor procedurale, contribuind la utilizarea excesivă a pedepsei cu moartea într-un număr tot mai mare de cazuri și la o creștere puternică a numărului de execuții de la începutul anului 2011.

                     10.10.2011

                     45.

                     JOKAR Mohammad Saleh

                     Adjunct pentru Afaceri Parlamentare al Gărzii revoluționare. Din 2011 până în 2016 a fost vicepreședinte al Parlamentului provinciei Yazd și membru al comitetului parlamentar pentru securitate națională și politică externă. Fost comandant al Forțelor Studențești Basij.
                     În calitatea de comandant al Forțelor Studențești, Basij a fost implicat în mod activ în reprimarea protestelor din școli și universități și în arestarea extrajudiciară a activiștilor și jurnaliștilor.

                     10.10.2011

                     48.

                     MAHSOULI Sadeq (alias: MAHSULI Sadeq)

                     Locul nașterii: Oroumieh (Iran)
                     Data nașterii: 1959/60

                     Consultant al fostului președinte, Mahmoud Ahmadinejad, și actual membru al Consiliului Oportunităților, și membru al Frontului Perseverenței. Ministru al bunăstării și al securității sociale între 2009 și 2011. Ministru al internelor până în august 2009. În calitate de ministru al internelor, Mahsouli a deținut autoritatea asupra tuturor forțelor de poliție, a agenților de securitate ai Ministerului Internelor și a agenților în civil. Forțele aflate sub comanda sa au fost responsabile pentru atacurile împotriva căminelor Universității din Teheran din 14 iunie 2009 și pentru torturarea studenților în subsolul ministerului (faimosul nivel 4 de la subsol). La centrul de detenție Kahrizak, condus de poliție sub controlul lui Mahsouli, s-au săvârșit abuzuri grave împotriva altor protestatari.

                     10.10.2011

                     50.

                     OMIDI Mehrdad (alias: Reza; OMIDI Reza

                     Șef al secției VI al poliției, departamentul de investigații. Fost șef al serviciilor de informații în cadrul poliției iraniene. Fost șef al unității pentru criminalitatea informatică a poliției iraniene. Este responsabil pentru mii de anchete și pentru punerea sub acuzare a reformiștilor și a opozanților politici utilizatori ai internetului. Prin urmare, este responsabil pentru ordonarea unor încălcări grave ale drepturilor omului în represiunea împotriva persoanelor care solicită apărarea drepturilor lor legitime, inclusiv a libertății de exprimare.

                     10.10.2011

                     51.

                     SALARKIA Mahmoud

                     Fost director al clubului de fotbal «Persepolis» din Teheran

                     Fost șef al Comisiei pentru petrol și transport din Primăria Teheran. Adjunct al procurorului-general al Teheranului pentru probleme legate de închisori în timpul reprimării din 2009.
                     În calitate de adjunct al procurorului-general al Teheranului pentru probleme legate de închisori, a fost direct răspunzător pentru numeroase mandate de arestare împotriva protestatarilor și activiștilor pașnici nevinovați. Numeroase rapoarte ale apărătorilor drepturilor omului arată că, la ordinul acestuia, practic tuturor persoanelor arestate nu li s-a permis nicio formă de comunicare, nu au avut acces la avocat sau la familii și nu au cunoscut capetele de acuzare, pentru intervale de timp diferite, deseori în condiții echivalente dispariției forțate. Deseori familiile acestora nu au fost informate cu privire la arestare.

                     10.10.2011

                     53.

                     TALA Hossein (alias: TALA Hosseyn)

                     Primar al Eslamshahr. Fost membru al parlamentului iranian. Fost guvernator general («Farmandar») al provinciei Teheran până în septembrie 2010, a fost responsabil pentru intervenția forțelor de poliție și, prin urmare, pentru reprimarea demonstrațiilor. În decembrie 2010, a fost premiat pentru rolul său în represiunea postelectorală.

                     10.10.2011

                     54.

                     TAMADDON Morteza (alias: TAMADON Morteza)

                     Locul nașterii: Shahr Kord-Isfahan
                     Data nașterii: 1959

                     Fost șef al Consiliului provincial de securitate publică al Teheranului. Fost guvernator general IRGC al provinciei Teheran. În calitatea sa de guvernator și de șef al Consiliului provincial de securitate publică al Teheranului, acesta poartă răspunderea generală pentru toate activitățile de represiune întreprinse de IRGC în provincia Teheran, inclusiv reprimarea protestelor politice începând din iunie 2009. În prezent Șef al consiliului Universității Tehnologice Khajeh Nasireddin Tusi.

                     10.10.2011

                     55.

                     ZEBHI Hossein

                     Judecător la Curtea Supremă. Fost adjunct al Procurorului-general al Iranului. Acesta este responsabil de mai multe cazuri judiciare legate de protestele postelectorale.

                     10.10.2011

                     59.

                     BAKHTIARI Seyyed Morteza

                     Locul nașterii: Mashad (Iran)
                     Data nașterii: 1952

                     Custode adjunct al altarului Imamului Reza. Fost funcționar al Tribunalului special pentru personalul administrativ. Fost ministru al justiției între 2009 și 2013. În timpul mandatului său de ministru al justiției, condițiile în închisorile iraniene s-au degradat, ajungând mult sub standardele internaționale acceptate, iar relele tratamente ale deținuților au avut o largă răspândire. În plus, a jucat un rol-cheie în amenințarea și hărțuirea diasporei iraniene, prin anunțarea înființării unei instanțe speciale care să se ocupe în mod exclusiv de iranienii care trăiesc în afara țării. De asemenea, a prezidat asupra unei creșteri acute a numărului de execuții în Iran, inclusiv execuții secrete neanunțate de guvern și execuții pentru infracțiuni legate de droguri.

                     10.10.2011

                     60.

                     Doctor HOSSEINI Mohammad (alias: Doctor HOSSEYNI Seyyed Mohammad; Seyed, Sayyed și Sayyid)

                     Locul nașterii: Rafsanjan, Kerman
                     Data nașterii: 1961

                     Consilier al fostului președinte Mahmoud Ahmadinejad și purtător de cuvânt pentru gruparea politică radicală YEKTA. Fost ministru al culturii și orientării islamice (2009-2013). Fost membru al IRGC, a fost complice la represiunea împotriva jurnaliștilor.

                     10.10.2011

                     69.

                     MORTAZAVI Seyyed Solat

                     Locul nașterii: Farsan, Tchar Mahal-o-Bakhtiari (Sud) – (Iran)
                     Data nașterii: 1967

                     Fost primar al celui de al doilea oraș ca mărime din Iran, Mashad, în care au loc cu regularitate execuții publice. Fost ministru adjunct al internelor însărcinat cu afacerile politice. A fost responsabil pentru conducerea represiunii la adresa persoanelor care s-au exprimat în apărarea drepturilor lor legitime, inclusiv a libertății de exprimare. Numit ulterior șef al Comitetului Electoral Iranian pentru alegerile parlamentare din 2012 și pentru alegerile prezidențiale din 2013.

                     23.3.2012

                     73.

                     FAHRADI, Ali

                     Șef adjunct al Inspectoratului pentru afaceri juridice și inspecție publică din Ministerul Justiției din Teheran. Fost procuror al Karaj. Responsabil de încălcări grave ale drepturilor omului, inclusiv de instrumentarea unor procese în care se pronunță condamnarea la moarte. Pe parcursul mandatului său de procuror, numărul execuțiilor în regiunea Karaj a fost ridicat.

                     23.3.2012

                     75.

                     RAMEZANI Gholamhossein

                     Din 2011, director al informațiilor din cadrul Ministerului Apărării; din noiembrie 2009 până în martie 2011: comandant în cadrul Serviciilor de informații din Pasdaran; din martie 2008 până în noiembrie 2009: comandant adjunct în cadrul Serviciilor de informații din Pasdaran; din aprilie 2006 până în martie 2008: șeful Serviciului de protecție și de informații din Pasdaran. Implicat în reprimarea libertății de exprimare, inclusiv prin asocierea cu cei responsabili de arestarea bloggerilor/jurnaliștilor în 2004, și se relatează că ar fi avut un rol în reprimarea protestelor postelectorale din 2009.

                     23.3.2012

                     82.

                     SARAFRAZ Mohammad (Dr) (alias: Haj-agha Sarafraz)

                     Locul nașterii: Teheran
                     Data nașterii: aproximativ 1963
                     Reședință: Teheran Loc de muncă: sediul IRIB și PressTV, Teheran

                     Fost membru al Consiliului suprem privind spațiul cibernetic. Fost președinte al Societății de Radiodifuziune și Televiziune a Republicii Islamice Iran (IRIB). Fost președinte al IRIB World Service și Press TV, responsabil pentru toate deciziile legate de programare. Strâns asociat aparatului de securitate al statului. Sub conducerea lui, Press TV, împreună cu IRIB, a colaborat cu serviciile de securitate iraniene și cu procurorii pentru a difuza mărturii forțate ale deținuților, inclusiv aceea a jurnalistului și realizatorului de film iraniano-canadian Maziar Bahari, în cadrul programului săptămânal «Iranul azi». Autoritatea independentă de reglementare a media OFCOM a amendat Press TV în UK cu 100 000  GBP pentru difuzarea mărturiei lui Bahari în 2011, mărturie filmată în închisoare, obținută prin constrângerea lui Bahari. Prin urmare, Sarafraz este asociat încălcării dreptului la respectarea garanțiilor procedurale și la un proces echitabil.

                     12.3.2013

               Entități

                     Nume

                     Informații de identificare

                     Motive

                     Data includerii pe listă

                     1.

                     Poliția informatică

                     Amplasament: Teheran, Iran
                     Site: http://www.cyberpolice.ir

                     Poliția informatică iraniană, înființată în ianuarie 2011, este o unitate a poliției Republicii Islamice Iran, care de atunci și până în 2015 a fost condusă de Esmail Ahmadi-Moqaddam (înscris pe listă). Ahmadi-Moqaddam a subliniat că Poliția informatică se va ocupa de grupările antirevoluționare și disidente care s-au folosit de rețele sociale pe internet în 2009 pentru a genera proteste împotriva realegerii președintelui Mahmoud Ahmadinejad. În ianuarie 2012, Poliția informatică a emis noi orientări pentru internet cafe-uri, conform cărora utilizatorii trebuie să ofere informații personale care vor fi păstrate șase luni de proprietarii internet cafe-urilor, precum și o evidență a site-urilor internet vizitate. De asemenea, potrivit regulilor, proprietarii de internet cafe-uri trebuie să instaleze sisteme de televiziune cu circuit închis și să păstreze înregistrările timp de șase luni. Aceste noi reguli pot crea un registru pe care autoritățile îl pot folosi pentru a-i urmări pe activiști sau pe oricine este considerat o amenințare la adresa securității naționale.
                     În iunie 2012, mass-media iraniană a raportat faptul că Poliția informatică va iniția măsuri de reprimare a rețelelor virtuale private (VPN). La 30 octombrie 2012, Poliția informatică l-a arestat pe bloggerul Sattar Beheshti fără mandat pentru «acțiuni împotriva securității naționale pe rețele sociale și Facebook». Beheshti criticase guvernul iranian pe blogul său. Beheshti a fost găsit mort în celulă la 3 noiembrie 2012 și se crede că a fost torturat până la moarte de către autoritățile Poliției informatice.

                     12.3.2013”